PROVÁDĚCÍ NAŘÍZENÍ KOMISE (EU) č. 471/2014
ze dne 13. května 2014
o uložení konečného vyrovnávacího cla na dovoz solárního skla pocházejícího z Čínské lidové republiky
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 597/2009 ze dne 11. června 2009 o ochraně před dovozem subvencovaných výrobků ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství (1), a zejména na článek 15 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
A. POSTUP
1. Zahájení řízení
(1)
Dne 27. dubna 2013 Evropská komise (dále jen „Komise“) zveřejnila v Úředním věstníku Evropské unie oznámení (dále jen „oznámení o zahájení řízení“) (2), kterým informovala o zahájení antisubvenčního řízení týkajícího se dovozu solárního skla pocházejícího z Čínské lidové republiky (dále jen „ČLR“ nebo „Čína“) do Evropské unie.
(2)
Řízení zahájila Komise na základě podnětu, který podala dne 14. března 2013 společnost EU ProSun Glass (dále jen „žadatel“) jménem výrobců představujících více než 25 % celkové výroby solárního skla v Unii. Podnět obsahoval důkazy prima facie o subvencování solárního skla a o tím způsobené podstatné újmě, což Komise považovala za dostačující pro zahájení šetření.
(3)
V souladu s čl. 10 odst. 7 nařízení (ES) č. 597/2009 (dále jen „základní nařízení“) Komise před zahájením řízení oznámila vládě Čínské lidové republiky (dále jen „čínská vláda“), že obdržela podnět s náležitými podklady, podle nějž subvencovaný dovoz solárního skla pocházejícího z ČLR způsobuje výrobnímu odvětví Unie podstatnou újmu. Komise vyzvala čínskou vládu ke konzultacím s cílem vyjasnit situaci ohledně obsahu podnětu a dosáhnout řešení na základě vzájemní dohody.
(4)
Čínská vláda přijala nabídku ke konzultacím, jež pak následně proběhly. Řešení na základě vzájemné dohody se v rámci těchto konzultací nedosáhlo. Komise však řádně přihlédla ke stanoviskům, jež čínská vláda předložila ohledně režimů uvedených v podnětu. V návaznosti na konzultace byla obdržena podání ze strany čínské vlády.
2. Souběžné antidumpingové řízení
(5)
Dne 28. února 2013 Komise zveřejnila v Úředním věstníku Evropské unie oznámení (3), kterým informovala o zahájení antidumpingového řízení týkajícího se dovozu solárního skla pocházejícího z ČLR.
(6)
Dne 27. listopadu 2013 Komise nařízením Komise (EU) č. 1205/2013 (4) uložila prozatímní antidumpingové clo na dovoz solárního skla pocházejícího z ČLR.
(7)
Analýza újmy provedená v rámci tohoto antisubvenčního šetření a analýza újmy provedená v rámci souběžně probíhajícího antidumpingového šetření vycházejí ze stejné definice výrobního odvětví Unie, stejných reprezentativních výrobců v Unii a stejného období šetření a přinášejí stejné závěry, není-li uvedeno jinak. Tento přístup byl považován za vhodný pro zefektivnění analýzy újmy a dosažení odpovídajícího zjištění v obou řízeních. Z tohoto důvodu byly stanoviska týkající se aspektů újmy předložená v jednom z těchto řízení zohledněna v obou řízeních.
3. Strany dotčené řízením
(8)
O zahájení šetření Komise oficiálně informovala žadatele, další známé výrobce v Unii, známé vyvážející výrobce v ČLR, známé dovozce, dodavatele, distributory, uživatele a sdružení, o nichž bylo známo, že se jich šetření týká, jakož i orgány ČLR. V oznámení o zahájení řízení byly všechny strany, jichž se šetření týkalo, vyzvány, aby se obrátily na Komisi a přihlásily se.
(9)
Účastníci řízení měli možnost písemně předložit svá stanoviska a požádat o slyšení ve lhůtě stanovené v oznámení o zahájení řízení.
(10)
Žadatelé, vyvážející výrobci v ČLR, dovozci a orgány ČLR předložili svá stanoviska. Všichni účastníci řízení, kteří o to požádali a kteří prokázali, že mají konkrétní důvody ke slyšení, byli vyslechnuti.
3.1 Výběr vzorku
(11)
Komise v oznámení o zahájení řízení uvedla, že by mohla omezit řízení na přiměřený počet vyvážejících výrobců v ČLR, dovozců, kteří nejsou ve spojení, a výrobců v Unii, jichž se bude šetření týkat, a to prostřednictvím výběru vzorku v souladu s článkem 27 základního nařízení.
3.2 Výběr vzorku výrobců v Unii
(12)
Komise sestavila vzorek pěti společností z osmi výrobců, kteří se přihlásili, na základě největšího reprezentativního objemu prodeje obdobného výrobku v průběhu období šetření.
(13)
Po inspekcích na místě se Komise rozhodla vyjmout jednu z pěti společností zařazených do vzorku, neboť tato společnost nebyla shledána reprezentativní pro výrobní odvětví Unie, jelikož to byl jediný z osmi výrobců, jež se přihlásili, který byl v zahajovací fázi. Z tohoto důvodu spatřovala Komise nebezpečí v tom, že v případě jeho zahrnutí by ukazatele újmy, zejména pokud jde o ziskovost, nemusely poskytovat věrohodný obrázek o situaci výrobního odvětví Unie.
(14)
V důsledku toho zahrnoval konečný vzorek čtyři výrobce v Unii. Jejich výroba představovala 79 % objemu prodeje výrobního odvětví Unie na trhu Unie v průběhu období šetření. Vzorek byl tudíž považován za reprezentativní pro výrobní odvětví Unie.
(15)
Na základě článku 29 základního nařízení tři výrobci v Unii požádali, aby jejich totožnost nebyla odhalena. Tvrdili, že odhalení totožnosti by mohlo vést k vážným nepříznivým důsledkům pro jejich podnikatelskou činnost. Komise prozkoumala předložené důvody a jejich žádosti vyhověla. Vzhledem k omezenému počtu výrobců v Unii nebyla v obecném informačním dokumentu zveřejněna žádná další jména, jelikož by to umožnilo identifikaci společností požadujících zachování anonymity.
(16)
Totožnost společnosti Interfloat Corporation/GMB Glasmanufaktur Brandenburg GmbH (dále jen „GMB/IF“) však již byla veřejně známá, poněvadž tato společnost prohlásila, že je jednou ze společností, které podnět podporují. V obecném informačním dokumentu proto byla tato společnost jmenována.
(17)
V nedůvěrné verzi svých stanovisek k poskytnutým informacím také žadatel jmenoval tři výrobce v Unii, kteří ukončili činnost (Guardian, AGC a Centrosolar Glass), a čtvrtou společnost, která výrazně omezila výrobu (Saint Gobain).
3.3 Výběr vzorku vyvážejících výrobců v ČLR
(18)
V oznámení o zahájení řízení byli všichni vyvážející výrobci v ČLR požádáni, aby se Komisi přihlásili a v dané lhůtě poskytli informace stanovené v oznámení o zahájení řízení.
(19)
Devět vyvážejících výrobců nebo skupin vyvážejících výrobců poskytlo požadované informace a souhlasilo se svým zařazením do vzorku. Spolupracující společnosti zahrnovaly téměř 100 % vykázaného vývozu solárního skla do Unie v průběhu roku 2012.
(20)
Podle článku 27 základního nařízení vybrala Komise vzorek čtyř vyvážejících výrobců nebo skupin vyvážejících výrobců založený na největším reprezentativním objemu vývozu dotčeného výrobku, který mohl být v době, která byla k dispozici, přiměřeně přezkoumán. Vybraný vzorek představoval 76 % celkového objemu vývozu dotčeného výrobku do Unie v období šetření.
(21)
Komise v souladu s čl. 27 odst. 2 základního nařízení informovala všechny dotčené strany o vybraném vzorku a vyzvala je, aby se s němu vyjádřily. Komise žádná stanoviska neobdržela.
3.4 Individuální zjišťování
(22)
Žádný vyvážející výrobce v ČLR nepožádal o individuální zjišťování podle čl. 27 odst. 3 základního nařízení.
3.5 Výběr vzorku dovozců, kteří nejsou ve spojení, a uživatelů
(23)
Na formulář pro výběr vzorku, který byl přiložen k oznámení o zahájení řízení, odpověděli čtyři dovozci, kteří nejsou ve spojení, a na dotazník odpověděli dva dovozci a dvanáct uživatelů. Vzhledem k nízkému počtu spolupracujících dovozců nebyl výběr vzorku nutný.
4. Odpovědi na dotazník a inspekce na místě
(24)
Dotazníky byly zaslány čínské vládě, vyvážejícím výrobcům zařazeným do vzorku, výrobcům v Unii zařazeným do vzorku, všem dovozcům, kteří se přihlásili, a všem uživatelům, kteří se přihlásili. Čínské vládě byl také zaslán dodatek k dotazníku, který jí byl zaslán, a čínská vláda byla požádána, aby jej předala komerčním bankám ve státním vlastnictví v ČLR, které v průběhu období šetření půjčily prostředky společnostem zařazených do vzorku. Čínská vláda uvedla, že dodatek dotčeným bankám předala, avšak zatím žádné odpovědi neobdržela.
(25)
Odpovědi na dotazníky došly od čtyř čínských vyvážejících výrobců, od všech výrobců v Unii zařazených do vzorku, od dvou dovozců v Unii, kteří nejsou ve spojení, a od 12 uživatelů.
(26)
Komise si zjistila a ověřila všechny informace, které účastníci řízení poskytli a které považovala za nezbytné pro konečné zjištění subvencování, výsledné újmy a zájmu Unie. Inspekce na místě byly provedeny takto:
a)
vyvážející výrobci v ČLR:
-
Zhejiang Jiafu Glass Co., Ltd, Flat Solar Glass Group Co., Ltd, Shanghai Flat Glass Co., Ltd, Zhejiang Hehe Photovoltaic Glass Technology Co., Ltd. („Flat Solar Group“),
-
Henan Yuhua Photovoltaic New Material Co., Ltd,
-
Xinyi PV Products (Anhui) Holdings Ltd. („Xinyi PV“);
b)
vláda ČLR:
-
ministerstvo obchodu, Peking,
-
čínská komise pro bankovní dohled, Peking;
c)
výrobci v Unii:
-
GMB/IF, Německo,
-
[důvěrné],
-
[důvěrné],
-
[důvěrné],
-
[důvěrné];
d)
dovozci, kteří nejsou ve spojení
-
Vetrad NV, Nizozemsko,
e)
uživatelé:
-
Sunerg Solar SRL, Itálie,
-
Viessmann Faulquemont SAS, Francie.
(27)
Všem účastníkům řízení byl zaslán informační dokument, který obsahoval základní skutečnosti a úvahy, na jejichž základě Komise navrhla uložit vyrovnávací cla na solární sklo pocházející z Čínské lidové republiky. Všem stranám byla sdělena lhůta, během níž se mohly k poskytnutým informacím vyjádřit.
(28)
Stanoviska předložená účastníky řízení byla zvážena a případně vzata v úvahu.
(29)
Čínská vláda tvrdila, že tento informační dokument nesplňoval normy stanovené v článcích 22.3 a 22.5 Dohody o subvencích a vyrovnávacích opatřeních, protože neobsahoval dostatečně podrobná zjištění a závěry vyšetřujícího orgánu. Čínská vláda však neposkytla žádný konkrétní příklad tohoto údajného selhání. Komise dokument důkladně přezkoumala a domnívá se, že obsahuje dostatečné informace k tomu, aby čínská vláda mohla uplatňovat svá práva na obhajobu.
(30)
Některé informace nemohly být v informačním dokumentu zahrnuty, jelikož se jednalo důvěrné obchodní informace, a proto byly poskytnuty pouze dotčeným vyvážejícím výrobcům zařazeným do vzorku. Vyvážejícím výrobcům zařazeným do vzorku byly zaslány důvěrné konkrétní informace obsahující výpočty a údaje týkající se jednotlivých vyrovnávaných režimů a výhod, a byla jim dána 25denní lhůta k poskytnutí stanovisek.
5. Období šetření
(31)
Šetření subvencování a újmy se týkalo období od 1. ledna 2012 do 31. prosince 2012 (dále jen „období šetření“). Zkoumání trendů významných pro posouzení újmy se týkalo období od 1. ledna 2009 do konce období šetření (dále jen „posuzované období“).
B. DOTČENÝ VÝROBEK A OBDOBNÝ VÝROBEK
1. Dotčený výrobek
(32)
Výrobkem, který je předmětem šetření, je solární sklo složené z tvrzeného plochého sodnovápenatého skla s obsahem železa menším než 300 ppm, solární propustností větší než 88 % (měřeno podle AM1,5 300-2 500 nm), protitepelnou odolností až do 250 °C (měřeno dle EN 12150), odolností proti teplotním šokům z Δ 150 K (měřeno podle normy EN 12150) a minimální mechanickou pevností 90 N/mm2 nebo vyšší (měřeno podle normy EN 1288-3) (dále jen „dotčený výrobek“, běžně označovaný jako „solární sklo“). Dotčený výrobek spadá v současnosti pod kód KN ex 7007 19 80.
2. Obdobný výrobek
(33)
Z šetření vyplynulo, že dotčený výrobek, tedy výrobek vyráběný a prodávaný na domácím trhu ČLR, a výrobek vyráběný a prodávaný v Unii výrobním odvětvím Unie mají podobné základní fyzikální, chemické a technické vlastnosti a použití. Proto se považují za obdobné výrobky ve smyslu čl. 2 písm. c) základního nařízení.
3. Definice výrobku
(34)
Jeden dovozce, který není ve spojení, požádal o vyloučení zahradnického skla používaného na stavbu skleníků z působnosti šetření, přičemž argumentoval tím, že k takovým stavbám jsou zapotřebí skleněné tabule mnoha různých velikostí, zatímco solární sklo se vyrábí pouze v určitých přesně stanovených velikostech. Tento dovozce také předložil osvědčení o tom, že část jeho dovozu tvoří sklo s obsahem železa vyšším než 300 ppm. V důsledku toho tento dovoz nespadá do definice výrobku. Pokud jde o zbývající část jeho dovozu, Komise je toho názoru, že navzdory rozdílu ve velikosti mohou být uvedené skleněné tabule použity také jako solární sklo. Dovozci by za účelem obcházení cla mohli objednat větší skleněné tabule, než potřebují, a pak sklo oříznout až v Unii. Zahradnické sklo s obsahem železa nižším než 300 ppm proto spadá do definice dotčeného výrobku.
(35)
Další dovozce, který není ve spojení, tvrdil, že jím dovážené sklo pro nábytkářský průmysl (používané pro skleněné poličky, výplně, stolní desky, posuvné dveře, svrchní díly výrobků atd.) má stejné nebo velmi podobné technické vlastnosti jako solární sklo, ale požádal o jeho vyloučení z působnosti šetření, protože má odlišné konečné užití.
(36)
Na základě poskytnutých důkazů se však zdá, že většina skla dováženého uvedeným výrobcem, který není ve spojení, nemá všechny technické vlastnosti solárního skla, jak jsou uvedeny výše. Konkrétně šest typů dováženého skla má obsah železa mnohem vyšší než 300 ppm a jeden druh dováženého skla má obsah železa nižší než 300 ppm, ale propustnost sluneční energie je u nich výrazně nižší než minimálních 88 % nutných k tomu, aby sklo bylo definováno jako solární.
(37)
Dovozce namítal, že i když tyto typy skla nesplňují jednu z technických vlastností solárního skla, jak jsou uvedeny výše, jsou přesto v souladu s primární klasifikací solárního skla, tj. „tvrzené ploché sodnovápenaté sklo“. Komise však zastává názor, že pouze ty druhy skla, které splňují všechny technické vlastnosti solárního skla, spadají do působnosti tohoto šetření. Všechny výše uvedené typy skla dovážené tímto konkrétním dovozcem jsou proto mimo oblast působnosti tohoto šetření.
(38)
Z důvodu právní jistoty je třeba objasnit, že jakýkoli typ zahradnického a nábytkářského skla, které splňuje technické vlastnosti uvedené v 32. bodě odůvodnění, spadá i nadále do definice dotčeného výrobku, neboť může být používáno jako solární sklo.
(39)
Po poskytnutí informací tentýž dovozce namítal, že jelikož solární sklo, které lze též použít jako nábytkářské sklo, nebylo z působnosti vyloučeno, znamená to pro společnosti administrativní zátěž a zpoždění. To je údajně způsobeno skutečností, že společnosti jsou povinny zasílat zkušební protokoly celním orgánům v Unii pokaždé, když se celní orgány dotazují, zda se na dovážené zboží vztahují opatření.
(40)
Komise se domnívá, že tyto druhy skla by neměly být vyloučeny z oblasti působnosti šetření, protože solární sklo lze potenciálně používat i v zahradnictví a nábytkářství. K zajištění náležité ochrany výrobního odvětví Unie proti poškozujícímu účinku subvencí, které jsou vyrovnávány, je třeba zabránit mezerám, které mohou umožnit obcházení. Pozitivní účinek odpovídající ochrany převažuje nad negativním účinkem dodatečné administrativní zátěže pravděpodobně způsobené dotčenému dovozci.
(41)
Tentýž dovozce rovněž tvrdil, že z definice dotčeného výrobku by mělo být vyloučeno plavené sklo, protože proces jeho výroby se liší od výrobního procesu válcovaného skla, které dovozce chápe jako jediný typ solárního skla. Dovozce uvedl, že výrobky z plaveného skla určené pro bytové zařízení nelze použít jako solární sklo, a proto by měly být vyloučeny z působnosti šetření. Plavené sklo však nemůže být vyloučeno z působnosti šetření, neboť splňuje všechny technické vlastnosti uvedené výše. Z důvěrných dokumentů, které Komisi poskytli během šetření účastníci řízení, vyplývá, že plavené sklo lze použít jako solární sklo a vyrábí jej jak výrobní odvětví v Unii, tak čínští vývozci. Tuto skutečnost potvrzují informace veřejně dostupné na internetu (5). Plavené sklo proto zůstává v působnosti šetření.
C. SUBVENCE
1. Úvod
(42)
Žadatel uvedl, že ČLR subvencuje své odvětví výroby solárního skla. Podnět obsahuje důkazy prima facie týkající se několika praktik subvencování zahrnutých jak v právních předpisech, tak i v řadě politických a plánovacích dokumentů, na nichž je státní podpora v daném odvětví založena.
(43)
Komise přezkoumala a analyzovala dokumenty uvedené v podnětu, jakož i další dokumenty předložené v průběhu šetření čínskou vládou a vyvážejícími výrobci zařazenými do vzorku a zjistila, že mnoho z těchto dokumentů skutečně dokazuje, že odvětví výroby solárního skla v ČLR využívá v mnoha oblastech preferenčního zacházení.
(44)
Čínská vláda zahrnula odvětví výroby solárního skla mezi „klíčová“ výrobní odvětví ve svém 12. pětiletém plánu (6). Čínská vláda rovněž vydala zvláštní politický dokument „12. pětiletý plán pro solární fotovoltaické odvětví“, ve kterém se klade důraz na sklo jako hlavní pomocný materiál pro fotovoltaické odvětví, u něhož je vyžadována domácí výroba. V souladu s tímto plánem má vláda podporovat průmyslový vývoj a technologické inovace a přilákat finanční prostředky pro toto odvětví.
(45)
Po poskytnutí informací čínská vláda zpochybnila způsob, jakým Komise citovala z 12. pětiletého plánu v kontextu solárního skla. To bylo zamítnuto, jelikož uvedený plán konkrétně zmiňuje solární sklo, a to v kapitole 9 sloupci 6 týkajícím se „Klíčových oblastí rozvoje výroby“. 12. pětiletý plán jasně stanoví priority čínské vlády pro období, na které se vztahuje, přičemž jednou z těchto priorit je výroba solárního skla.
(46)
Po poskytnutí informací čínská vláda zpochybnila způsob, jakým Komise interpretovala „12. pětiletý plán pro solární fotovoltaické odvětví“, přičemž uvedla, že se závěry Komise nesouhlasí. Nicméně tato výhrada byla odmítnuta, neboť jasně odporuje informacím obdrženým od jiných orgánů čínské vlády. Během návštěvy u čínské vlády ministerstvo průmyslu a informačních technologií vysvětlilo, že solární sklo je zahrnuto v tomto plánu, který se silně zaměřuje na zvyšování kvality, jelikož dobrá kvalita solárního skla je nezbytná k podpoře solárního fotovoltaického odvětví.
(47)
O významu inovací a nových materiálů obecně pojednává dokument „12. pětiletý program průmyslových technologických inovací“ (7), který je určen k provádění pětiletého plánu a také „dlouhodobého plánu vědeckotechnického rozvoje“ (8). Jeho silné zaměření na technologické inovace zahrnuje vývoj nových materiálů. V této souvislosti se také konkrétně zmiňuje solární sklo.
(48)
Po poskytnutí informací čínská vláda zpochybnila závěry Komise, přičemž uvedla, že v žádném z uvedených dokumentů nebylo solární sklo zmíněno. Komise konstatuje, že oba tyto dokumenty jsou určeny k tomu, aby poskytovaly zvláštní pomoc technologicky vyspělým podnikům, jak je uvedeno v 401. a 402. bodě odůvodnění prováděcího nařízení Rady (EU) č. 1239/2013 (dále jen „nařízení o solárních panelech“), kde čínská vláda uvedla tytéž argumenty. (9) Oba dokumenty provádějí 12. pětiletý plán pro solární fotovoltaické odvětví a pomáhají technologicky vyspělým podnikům, které zahrnují mnoho výrobců solárního skla.
(49)
„Rozhodnutí Státní rady č. 40 o vyhlášení a provedení „dočasných pravidel o podpoře průmyslové restrukturalizace““, (které se společně s přiloženými „dočasnými pravidly o podpoře průmyslové restrukturalizace“ označuje jako „rozhodnutí č. 40“) uvádí, že čínská vláda bude aktivně podporovat rozvoj nových odvětví energetiky a urychlí rozvoj odvětví solární energie (10); vyzývá všechny finanční instituce, aby poskytly úvěrovou pomoc pouze podporovaným projektům (kategorie, do níž patří projekty týkající se solárního skla) a slibuje provádění „dalších preferenčních politik na podporované projekty“ (11).
(50)
Po poskytnutí informací čínská vláda zpochybnila výklad Komise, pokud jde o článek 5 a článek 17 „dočasných pravidel o podpoře průmyslové restrukturalizace“. Čínská vláda uvedla, že článek 5 nezmiňuje solární sklo. Jelikož však zmiňuje podporu solární energetiky, k níž je solární sklo zapotřebí, Komise je toho názoru, že solární sklo spadá do oblasti působnosti dočasných pravidel.
(51)
Čínská vláda pak zpochybnila výklad Komise, pokud jde o článek 17, který sice stanoví, že pouze podporovaná odvětví by měla obdržet úvěrovou pomoc, avšak nařizuje, aby se tak dělo spíše „podle úvěrových zásad“ než na preferenčním základě.
(52)
Při kontrole společností zařazených do vzorku ani při návštěvě u čínské vlády nebyly zjištěny žádné důkazy, že toto ustanovení bylo dodržováno. Dotčené banky při šetření nespolupracovaly tak, aby bylo možné toto ustanovení vyzkoušet nebo ověřit. Šetření ve skutečnosti ukázalo, že některé podniky preferenční úvěrové politiky využívají. Komise proto odmítá tvrzení čínské vlády, že poskytování úvěrů odvětví výroby solárního skla bylo prováděno „podle úvěrových zásad“. Klíčovým bodem zůstává, že všechny finanční instituce poskytují úvěry podporovaným odvětvím, která zahrnují výrobu solárního skla, a že tato podpora je poskytována de facto za preferenčních podmínek.
(53)
Národní komise pro rozvoj a reformy v roce 2011 vydala Státní radě doporučení, aby přezkoumala program v rozhodnutí č. 40. Státní rada vydala „Rozhodnutí Státní rady č. 9 o vyhlášení a provedení katalogu pokynů pro průmyslovou restrukturalizaci“ (dále jen „rozhodnutí č. 9“). Tento dokument „aktivně vyzývá“ čínskou vládu a veřejné orgány, aby „vedly rozvoj příslušných odvětví a optimalizovaly průmyslovou restrukturalizaci“. Ustanovení čl. 12 odst. 2 rozhodnutí č. 9 konkrétně zmiňuje podporu výroby „ultra čirého plaveného skla pro odvětví solární energie“.
(54)
Národní plán pro střednědobý a dlouhodobý rozvoj v oblasti vědy a technologie (2006-2020), přijatý čínskou vládou, slibuje, že „politika financování bude na prvním místě“, že „podpoří finanční instituce, aby poskytovaly preferenční úvěrovou pomoc hlavním národním projektům v oblasti vědecké a technologické industrializace“, „podpoří finanční instituce, aby zlepšily a posílily finanční služby poskytované podnikům působícím v oblasti špičkových technologií“ a „zavede preferenční daňovou politiku v zájmu rozvoje podniků působících v oblasti špičkových technologií“.
(55)
Výroba solárního skla spadá pod popis technologicky vyspělého podniku, jak dokazuje řada výrobců se statusem podniků působících v oblasti špičkových a nových technologií, a je novým odvětvím jak v Číně, tak i v Unii. V této souvislosti Komise rovněž poznamenává, že jedna ze společností zařazených do vzorku obdržela zvláštní grant od Národní komise pro rozvoj a reformy jako ocenění za její inovace v oblasti solárního skla, což jednoznačně dokazuje zájem čínské vlády v tomto odvětví vyspělých technologií.
(56)
Žadatel uvedl, že údajné subvence sestávaly z režimů uvedených v oddílu C bodě 2. Po kontrole společností zařazených do vzorku v ČLR a návštěvě u čínské vlády Komise tyto režimy analyzovala, pokud z nich společnosti zařazené do vzorku získaly výhodu v průběhu období šetření.
2. Další zjištěné režimy subvencí
(57)
Během kontroly společností zařazených do vzorku vyšly při analýze jejich vnitřních záznamů najevo subvence od správních orgánů na úrovni provincií, měst, obvodů nebo okresů. Tyto subvence žadatel ve svém podnětu konkrétně neuváděl. Na základě informací, které má Komise k dispozici, není jasné, zda se jedná o subvence ad hoc nebo o místní subvenční programy. Nicméně v důsledku místní povahy těchto režimů nelze očekávat, že by žadatelé byli o podrobnostech uvedených subvencí informováni, a proto nejsou uvedené subvence v podnětu přímo zmíněny.
(58)
Komise nabídla další konzultace s čínskou vládou týkající se těchto jiných subvencí, které jsou specifické pro určité společnosti nebo umístění, jež byly zjištěny v záznamech společností zařazených do vzorku v průběhu inspekcí na místě a nebyly zmíněny v podnětu. Tyto konzultace Komise nabídla za účelem zajištění náležitého postupu v průběhu šetření. Čínská vláda tuto nabídku odmítla, přičemž uvedla, že by taková nabídka nebyla v souladu s Dohodou o subvencích a vyrovnávacích opatřeních.
(59)
Komise se domnívá, že tyto jiné subvence jsou úzce spojeny s druhy opatření a postupů, o kterých pojednává podnět a oznámení o zahájení řízení. Tato opatření zahrnují stejný druh finančního příspěvku a výhod, pokud jde o dotčený výrobek, a proto se na ně vztahuje definice „subvenční praktiky nebo praktik, které mají být předmětem šetření“, jež mají být podle čl. 22 odst. 2 písm. iii) Dohody o subvencích a vyrovnávacích opatřeních uvedeny v oznámení o zahájení řízení. Seznam režimů uvedených v oznámení o zahájení řízení není vyčerpávající, což je patrné z formulace „Subvence spočívají mimo jiné v...“ v oddílu 3. Komise proto dospěla k závěru, že tyto další subvence spadají do oblasti působnosti tohoto řízení.
(60)
Po poskytnutí informací čínská vláda zpochybnila výklad Dohody o subvencích a vyrovnávacích opatřeních ze strany Komise a uvedla, že podle jejího názoru neměla Komise žádný právní základ pro vyrovnávání zvláštní subvence poskytnuté jednomu z vyvážejících výrobců zařazených do vzorku, i kdyby tato subvence byla přímo spojena se subvenční praktikou zjištěnou žadateli. Komise nesouhlasí s výkladem Dohody o subvencích a vyrovnávacích opatřeních ze strany čínské vlády v tomto bodě. Pokud žadatelé zjistili subvenční praktiku a v rámci stejné subvenční praktiky jsou společně s příklady vnitrostátních režimů zjištěny místní výhody, Komise má za to, že má právo vyrovnávat veškeré zjištěné výhody. To platí zejména v případě, kdy jsou působení, povaha a účinky zjištěných výhod stejné jako u jiných režimů, které jsou již uvedeny v podnětu i oznámení o zahájení řízení.
3. Nedostatečná spolupráce a využití dostupných údajů
(61)
Komise oznámila čínské vládě dne 18. prosince 2013, že zváží použití dostupných údajů, a to v důsledku nedostatečné reakce komerčních bank ve státním vlastnictví, kterým čínská vláda zaslala dodatek, který jí byl poskytnut.
(62)
Dne 26. prosince 2013 čínská vláda odpověděla a vyjádřila nesouhlas s navrhovaným použitím článku 28 proti „údajně státem vlastněným bankám“, avšak nezpochybnila skutečnost, že banky odpověď na dotazník nepředložily. Čínská vláda rovněž nezpochybnila skutečnost, že jsou uvedené banky ve vlastnictví státu. Proto neměla Komise jinou možnost, než využít nejlepší dostupné údaje, pokud jde o údaje, které měly poskytnout komerční banky ve státním vlastnictví.
(63)
Po poskytnutí informací čínská vláda zpochybnila použití článku 28 pro nahrazení informací, které byly požadovány v dodatku zaslaném komerčním bankám ve státním vlastnictví. Komise nepopírá, že čínská vláda předložila v tomto šetření informace, které Komise analyzovala a v nezbytné míře zohlednila. Jelikož však ani čínská vláda, ani komerční banky ve státním vlastnictví nebyly schopny poskytnout některé informace, například o úvěruschopnosti, musela Komise využít „dostupné údaje“ podle článku 28 základního nařízení.
(64)
Pokud jde o jiné subvence, které nebyly výslovně uvedeny v oznámení o zahájení řízení s odkazem na konkrétní program a byly zjištěny během inspekcí na místě u vyvážejících výrobců zařazených do vzorku, Komise k dosažení svých závěrů využila veškeré důkazy, které měla k dispozici. Tyto zjištěné subvence náležely k typům opatření a postupů popsaným v oznámení o zahájení řízení a Komise nabídla čínské vládě další konzultace ohledně těchto subvencí, nicméně tato nabídka nebyla přijata. Komise se domnívá, že uvedené subvence jsou úzce spojeny s druhy opatření a postupů, o kterých pojednává podnět a oznámení o zahájení řízení.
(65)
Po poskytnutí informací čínská vláda zpochybnila závěry Komise, pokud jde o subvence zjištěné v průběhu kontrol provedených u společností zařazených do vzorku a všechny ostatní body týkající se režimů subvencí. Komise by ráda objasnila, že v těchto případech článek 28 nepoužila. V případě, že byla spolupráce dobrá, avšak informace jednoduše nebylo možné poskytnout - například pokud jde o přesný právní základ pro jednorázovou platbu subvence - byly důkazy poskytnuté dotčenou společností použity pro dosažení závěru, zda se jednalo o napadnutelnou subvenci či nikoli.
(66)
Čínská vláda též tvrdila, že Komise neposkytla dostatečné informace, když použila nejlepší dostupné údaje podle článku 28 základního nařízení. Toto tvrzení se ve skutečnosti týká použití závěrů z předchozích šetření, kdy byla šetřena tatáž subvence. V takových případech Komise odkazuje na příslušné body odůvodnění dotčeného nařízení a shrnuje zjištěné argumenty.
(67)
Čínská vláda poznamenává, že informační dokument nepopisuje podrobně u společností zařazených do vzorku žádné zjištěné konkrétní jednorázové subvence. Takto bylo učiněno výslovně za účelem ochrany důvěrných obchodních informací poskytnutých Komisi společnostmi zařazenými do vzorku a žádný další výtah, který nemá důvěrnou povahu, není možný. Úplné důvěrné informace byly poskytnuty každému jednotlivému vyvážejícímu výrobci zařazenému do vzorku. Pokud právní základ poskytl vyvážející výrobce zařazený do vzorku, pak to bylo poznamenáno v informacích, které byly poskytnuty zpět společnosti. V každém případě, když byly čínské vládě v souvislosti s uvedenými subvencemi nabídnuty konzultace, byla jí rovněž dána příležitost poskytnout další podstatné informace, což neučinila.
4. Šetřené režimy
(68)
Komise zaslala čínské vládě a vyvážejícím výrobcům zařazeným do vzorku dotazník a vyžádala si informace týkající se těchto režimů, v jejichž rámci byly údajně poskytovány subvence odvětví výroby solárního skla:
-
preferenční úvěry odvětví výroby solárního skla:
-
úvěrové linky a půjčky se zvýhodněnou úrokovou sazbou poskytnuté komerčními bankami ve státním vlastnictví a veřejnými rozvojovými bankami (12),
-
subvenční programy vývozních úvěrů,
-
vývozní záruky,
-
státem financované pojištění pro zelené technologie („Green express“),
-
finanční výhody z poskytnutí přístupu k offshore holdingovým společnostem,
-
splátky úvěru vládou;
-
grantové programy:
-
subvence „známých značek“ a programu „China World Top Brands“,
-
fondy pro vnější expanzi průmyslu v provincii Guandong;
-
dodání zboží nebo poskytnutí služeb vládou za cenu nižší než přiměřenou:
-
poskytování antimonu,
-
dodávání elektrické energie,
-
poskytování práv k užívání pozemků;
-
programy osvobození od přímých daní a jejich snížení:
-
programy osvobození od přímých daní nebo jejich snížení v rámci programu „Dva roky úplného a tři roky polovičního osvobození od daně“
-
snížení daně z příjmů pro podniky se zahraničními investicemi na základě zeměpisné polohy,
-
osvobození od daně a snížení daně z příjmů pro „produktivní podniky se zahraničními investicemi“,
-
snížení daně z příjmů pro podniky se zahraničními investicemi, které nakupují zařízení vyrobená v Číně,
-
zápočet daně u výzkumných a vývojových činností podniků se zahraničními investicemi,
-
preferenční daň z příjmů pro podniky se zahraničními investicemi, které jsou uznávány jako podniky využívající nejnovější a špičkové technologie,
-
snížení daní pro podniky působící v oblasti špičkových a nových technologií a zapojené v určených projektech,
-
preferenční politika, pokud jde o daně z příjmu pro podniky v severovýchodním regionu,
-
daňové programy v provincii Guandong,
-
osvobození od daně z dividend mezi způsobilými tuzemskými podniky,
-
programy týkající se nepřímých daní a dovozního cla:
-
osvobození od DPH při využívání dovezeného zařízení,
-
odpočty DPH pro podniky se zahraničními investicemi na nákup zařízení vyrobeného v Číně,
-
osvobození od DPH a od cla na nákupy fixních aktiv rámci programu na rozvoj zahraničního obchodu
-
jiné subvence a jiné subvenční programy (včetně programů správních orgánů na úrovni provincií, měst, obvodů nebo okresů).
5. Politika preferenčních úvěrů, jiné financování, záruky a pojištění
5.1 Zvýhodněné úvěry
a) Úvod
(69)
Komise zaslala čínské vládě dodatek, který měl být předán komerčním bankám ve státním vlastnictví, veřejným rozvojovým bankám a soukromým finančním institucím, které půjčily v průběhu období šetření finanční prostředky společnostem zařazeným do vzorku. Čínská vláda sdělila Komisi, že tak učinila, avšak zatím žádné odpovědi neobdržela. Jak bylo uvedeno výše, Komise proto oznámila čínské vládě, že kvůli této nedostatečné spolupráci použije článek 28 a k dosažení závěrů ohledně tohoto bodu využije dostupné údaje.
b) Právní základ
(70)
Preferenční úvěry v Číně upravují tyto právní předpisy: Zákon ČLR o komerčním bankovnictví (dále jen „zákon o bankovnictví“), obecná pravidla týkající se půjček vyhlášená Čínskou lidovou bankou dne 28. června 1996 a rozhodnutí č. 40 Státní rady, jak je uvedeno výše.
c) Zjištění, jež šetření přineslo
(71)
Předchozí antisubvenční šetření proti ČLR dospěla k závěru, že v bankovním systému v Číně převládají banky vlastněné státem nebo banky, ve kterých má stát vliv prostřednictvím držby akcií. Obojí se souhrnně označuje jako „komerční banky ve státním vlastnictví“. Komise rovněž zjistila, že komerční banky ve státním vlastnictví vykonávají vládní moc. Komise neshledala žádné důkazy, že se situace změnila. Jak je uvedeno ve 161. bodě odůvodnění nařízení o solárních panelech, které se týká posledního šetření v této záležitosti, pět největších komerčních bank ve státním vlastnictví (Agricultural Bank of China, Bank of China, China Construction Bank, Bank of Communications a ICBC) představuje více než 50 % bankovního sektoru z hlediska bilanční sumy.
(72)
Na základě využití dostupných údajů, včetně skutečností stanovených v nařízení o solárních panelech, platí i nadále závěr, že komerční banky ve státním vlastnictví jsou veřejnoprávní subjekty ve smyslu čl. 2 písm. b) základního nařízení, jak bylo podrobně uvedeno ve 158. až 168. bodě odůvodnění nařízení o solárních panelech.
(73)
Po poskytnutí informací čínská vláda zpochybnila tento závěr, přičemž uvedla, že Komise neuvedla důvody, proč považovala komerční banky ve státním vlastnictví za veřejnoprávní subjekty. Komise toto tvrzení odmítá, jelikož důvody, proč jsou komerční banky ve státním vlastnictví veřejnoprávními subjekty, jsou uvedeny ve 158. až 168. bodě odůvodnění nařízení o solárních panelech a čínská vláda neposkytla žádné informace, které by byly s uvedenými nejlepšími dostupnými údaji v rozporu. Zde je jejich shrnutí:
a)
komerční banky ve státním vlastnictví drží největší tržní podíl a jsou převládajícími aktéry na trhu v ČLR;
b)
z dostupných údajů vyplývá, že komerční banky ve státním vlastnictví podléhají vládnímu dozoru prostřednictvím vlastnictví a správní kontroly jejich obchodního chování, včetně mezí pro úrokové sazby, které mohou nabízet;
c)
zákon o bankovnictví a ostatní právní předpisy vyžadují, aby banky půjčovaly v souladu s potřebami národního hospodářství, poskytovaly úvěrovou pomoc podporovaným projektům a upřednostňovaly podniky působící v oblasti nových a špičkových technologií.
(74)
Závěry v těchto bodech odůvodnění jsou nedávné, jelikož byly zveřejněny až na konci roku 2013, a byly zveřejněny s plným vědomím změny, která v červenci 2013 nastala v oblasti politiky týkající se spodních hranic pro úrokové sazby v Číně.
(75)
Stejně jako v předchozích šetřeních se Komise pokusila ověřit úlohu, kterou sehrává čínská vláda a zejména centrální banka, Čínská lidová banka, na finančních trzích a v bankovním sektoru, pokud jde o poskytování úvěrů pro odvětví výroby solárního skla. Zatímco spolupráce ze strany čínské vlády a Čínské lidové banky byla obecně uspokojivá, Čínská lidová banka neposkytla úplné znění „oběžníku Čínské lidové banky o otázkách úpravy úrokových sazeb u vkladů a úvěrů“ (YinFa (2004) 251), který stanoví spodní hranice a stropy úrokových sazeb pro úvěry a vklady. Pro úvěry komerčních bank (komerční banky ve státním vlastnictví i soukromé komerční banky) a úvěry veřejných rozvojových bank oběžník pouze stanovuje spodní hranici. V případě preferenčních úvěrů a úvěrů, pro něž čínská vláda přijala zvláštní předpisy, oběžník stanoví, že se úrokové sazby nesmějí pohybovat směrem nahoru. Přesná horní mez pro uvedené úvěry se stanoví ve zvláštních předpisech.
(76)
V průběhu inspekce Komise na místě Čínská lidová banka uvedla, že zmíněný dokument nelze poskytnout, jelikož nebyl veřejně k dispozici na jejích internetových stránkách. Vyhledáváním na internetu však byla nalezena kopie oběžníku a jeho překlad do angličtiny, a to v balíčku dokumentů, které čínská vláda před několika lety poskytla australským orgánům. (13) Vzhledem k neexistenci úřední kopie přímo od čínské vlády považovala Komise tuto verzi za pravdivou a úplnou kopii dotčeného oběžníku.
(77)
Z oběžníku vyplývá, že Čínská lidová banka ovlivňovala stanovování úrokových sazeb pro úvěry, které v období šetření v ČLR poskytovaly komerční banky ve státním vlastnictví. Čínská vláda vysvětlila, že v červenci 2013 Čínská lidová banka zrušila jak spodní hranici, tak strop pro úrokové sazby úvěrů. Tato skutečnost byla vzata na vědomí, nicméně jelikož k ní došlo po konci období šetření, nemá vliv na zde uvedené závěry. V každém případě spodní hranice pro úrokové sazby, která byla běžná v průběhu období šetření, není jediným argumentem, proč Komise považuje komerční banky ve státním vlastnictví za veřejnoprávní subjekty. Bez ohledu na to závěry uvedené v 158. až 168. bodě odůvodnění nařízení o solárních panelech stále platí.
(78)
Po poskytnutí informací čínská vláda učinila několik připomínek týkajících se oběžníku „YinFa (2004) 251“, aniž by poskytla vysvětlení, proč úplné znění tohoto oběžníku nebylo Komisi poskytnuto a aniž by potvrdila, zda je znění, které bylo poskytnuto australským orgánům a které Komise nalezla, správné. Jak bylo dříve zjištěno v šetření týkajícím se solárních panelů, tento oběžník jasně stanoví pokyny Čínské lidové banky ohledně poskytování úvěrů určené bankám. Jak bylo uvedeno v předchozích šetřeních, obsah tohoto oběžníku je důležitý pro porozumění toho, jakou úlohu čínská vláda a Čínská lidová banka sehrávají ve směřování bank a poskytování úvěrů.
(79)
I nadále platí závěr Komise, který byl již uveden v nařízení o solárních panelech, totiž že zaprvé článek 34 zákona o bankovnictví ukládá bankám povinnost vykonávat svou úvěrovou činnost v souladu s potřebami národního hospodářství. Potřeby národního hospodářství jsou stanoveny v 12. pětiletém plánu.
(80)
Po poskytnutí informací čínská vláda zpochybnila výklad článku 34 zákona o bankovnictví ze strany Komise, přičemž uvedla, že „tato věta je nejednoznačná a nedává bankám žádný výslovný pokyn, aby jednaly určitým způsobem. Žádný dokument nepopisuje potřeby národního hospodářství, ať se jedná o 12. pětiletý plán nebo jiné nařízení/rozhodnutí“.
(81)
To se odlišuje od výkladu článku 34 ze strany čínské vlády v šetření týkajícím se solárních panelů, kde byl popsán jako „neutrální“. Komise s tímto posouzením ze strany čínské vlády nesouhlasí. Komise je toho názoru, že politiky týkající se národního hospodářství jsou stanovené v 12. pětiletém plánu a zvláštním plánu pro fotovoltaické odvětví a že finanční ústavy jsou vyzývány k poskytování úvěrů podporovaným odvětvím, jako je odvětví výroby solárního skla, a čínská vláda neprokázala, že tomu tak není.
(82)
Čínská vláda upozornila Komisi na jiné články zákona o bankovnictví, zejména na články 4, 5 a 7, které by měly zajistit, aby byly úvěry poskytovány bez zásahů a po příslušném posouzení. Komise uznává, že tyto články existují, avšak poznamenává, že čínská vláda, banky a také dotčené společnosti zařazené do vzorku nebyly schopny prokázat, že úvěry byly poskytnuty bez zásahů - vzhledem k preferenčním úvěrům pro odvětví výroby solárního skla - a s posouzením úvěru -, jelikož navzdory žádostem nebyly žádné úvěrové dohody ani posouzení rizik, včetně úvěrových ratingů, poskytnuty jako věcné důkazy, ani nebylo shledáno jejich spojení s jakýmkoli úvěrem poskytnutým jakémukoli vyvážejícímu výrobci zařazenému do vzorku.
(83)
Zadruhé se od bank vyžaduje, aby poskytovaly úvěrovou pomoc podporovaným odvětvím podle rozhodnutí č. 40 a č. 9, které mají právní sílu zákona. Čínská vláda potvrdila během kontroly na ministerstvu obchodu, že solární sklo je podporovaným odvětvím. To je v souladu s katalogem pokynů pro průmyslovou restrukturalizaci z roku 2011, který poskytla čínská vláda ve své odpovědi na dotazník, a v němž je solární sklo klasifikováno v podporované kategorii.
(84)
Rozhodnutí č. 40 stanoví instrukce pro všechny finanční instituce v podobě závazných pokynů ohledně propagace a pomoci týkající se podporovaných odvětví, přičemž odvětví výroby solárního skla je podporovaným odvětvím.
(85)
Po poskytnutí informací čínská vláda zpochybnila posouzení Komise, pokud jde o dopad rozhodnutí č. 40 a připojených nařízení, a rozhodnutí č. 9. Komise potvrzuje, že podle jejího posouzení jak rozhodnutí č. 40, tak připojená nařízení stanoví potřeny národního hospodářství. Stanoví strategii pro vládu a pro finanční sektor a zejména stanoví poskytování přímých úvěrů podporovaným odvětvím, jako je odvětví výroby solárního skla.
(86)
Čínská vláda byla požádána, aby objasnila právní status rozhodnutí Státní rady, jako je rozhodnutí č. 40. Ta však pouze odpověděla, že se jedná o nařízení vydané Státní radou, které není součástí čínských právních předpisů. Na podporu tohoto tvrzení však neposkytla žádné důkazy. Postoj, který čínská vláda zaujala, je v rozporu s veřejně dostupnými informacemi, které popisují Státní radu jako nejvyšší správní orgán, který má správní legislativní pravomoc. Podle těchto zdrojů jsou rozhodnutí Státní rady právně závaznými předpisy. (14) Na základě dostupných údajů Komise tedy zastává názor, že rozhodnutí č. 40 a prováděcí rozhodnutí připojená k uvedenému rozhodnutí, jako například rozhodnutí č. 9, jsou správní předpisy, a proto jsou součástí čínských právních předpisů.
(87)
Komise proto potvrzuje analýzu uvedenou ve 191. bodě odůvodnění nařízení o solárních panelech, v němž dospěla k závěru, rozhodnutí č. 40 a rozhodnutí č. 9 jsou právně závazná pro ostatní veřejnoprávní a hospodářské subjekty.
(88)
Komise rovněž zjišťovala, zda jsou soukromé banky v Číně pověřeny a/nebo řízeny čínskou vládou, aby výrobcům solárního skla nabízely preferenční úvěry ve smyslu čl. 3 odst. 1 písm. a) bodu iv) základního nařízení.
(89)
Článek 34 zákona o bankovnictví je použitelný také pro soukromé banky v Číně. Čínská vláda a účastníci řízení nepředložili žádný důkaz, že závěr týkající se právní situace, jehož bylo dosaženo ve 174. bodě odůvodnění nařízení o solárních panelech, totiž že jim čínská vláda dává pokyny stejně jako bankám ve vlastnictví státu, přestává platit. Článek 34 zákona o bankovnictví stanoví, že je bankám nařízeno „vykonávat úvěrovou činnost v souladu s potřebami národního hospodářství a sociálního rozvoje a v duchu státní průmyslové politiky“ (15). Za těchto okolností, jak je uvedeno v 188. bodě odůvodnění nařízení o solárních panelech, o strategii komerčních bank ve státním vlastnictví i soukromých bank, pokud jde o poskytování úvěrů jak, rozhoduje čínská vláda.
(90)
Po poskytnutí informací čínská vláda zpochybnila závěr, že pověřuje nebo řídí soukromé banky v ČLR a napadla zejména váhu, jakou Komise přikládá článku 34 zákona o bankovnictví, přičemž uvedla, že „pokud jde o“„potřeby národního hospodářství“, lze je vykládat různě a výklad se evidentně liší v závislosti na osobě/subjektu, která/který uvedené ustanovení zkoumá“.
(91)
Je pozoruhodné, že čínská vláda vyjádřila nesouhlas s výkladem Komise, nicméně nepředložila vlastní výklad vlastního právního předpisu.
(92)
Komisi však postačí odkázat na zjištění z předchozích šetření a v tomto případě na dostupné údaje, aby zopakovala závěr, že potřeby národního hospodářství jsou stanoveny v plánech a nařízeních vydaných ČLR a že článek 34 vyžaduje, aby banky poskytovaly úvěry v souladu s těmito popisy národního hospodářství, což zahrnuje podporu výroby solárního skla.
(93)
Zjištění, že čínská vláda pověřuje a řídí soukromé banky, aby v souladu s článkem 34 zákona o bankovnictví poskytovaly úvěry podporovaným odvětvím, proto zůstává zachováno.
(94)
Komise proto dospěla k závěru, že v případě úvěrů poskytnutých komerčními bankami ve státním vlastnictví v ČLR se jedná o finanční příspěvek výrobcům solárního skla ve formě přímého převodu peněžních prostředků vládou ve smyslu čl. 3 odst. 1 písm. a) bodu i) základního nařízení.
(95)
Stejné důkazy také ukazují, že komerční banky ve státním vlastnictví (jakož i soukromé banky) jsou pověřeny nebo řízeny vládou, což v důsledku znamená, že existuje finanční příspěvek stanovený v čl. 3 odst. 1 písm. a) bodu iv) základního nařízení.
(96)
Pokud jde o specifičnost, Komise poznamenává, že čínská vláda nařizuje poskytovat preferenční úvěry omezenému počtu odvětví a že odvětví výroby solárního skla, jakožto součást fotovoltaického odvětví, je jedním z nich, jak je podrobně uvedeno v 172. bodě odůvodnění nařízení o solárních panelech. Čínská vláda zahrnula odvětví výroby solárního skla mezi „klíčová“ výrobní odvětví ve svém 12. pětiletém plánu. Rozhodnutí č. 40 uvádí, že čínská vláda aktivně podpoří rozvoj nových odvětví energetiky a urychlí rozvoj odvětví solární energie. Všem finančním institucím je dán pokyn, aby poskytly úvěrovou pomoc pouze podporovaným projektům, což je kategorie, do níž patří projekty týkající se solárního skla. Rozhodnutí rovněž slibuje provádění „dalších preferenčních politik na podporované projekty“.
(97)
Po poskytnutí informací čínská vláda zpochybnila zjištění o specifičnosti a zejména způsob, jakým Komise interpretovala 12. pětiletý plán, přičemž uvedla, že „nemá žádnou právní hodnotu a není závazným dokumentem“. Komise nesouhlasí s tímto prohlášením, a poznamenává, že čínská vláda uvedla v předchozích šetřeních stejná tvrzení, která rovněž nebyla přijata. 12. pětiletý plán uvádí, že byl „projednán a schválen Všečínským shromážděním lidových zástupců a má sílu zákona.“
(98)
Komise proto dospěla k závěru, že subvence v podobě preferenčních úvěrů nejsou poskytovány obecně, a jsou tudíž specifické ve smyslu čl. 4 odst. 2 písm. a) základního nařízení.
(99)
V míře, v níž jsou vládní půjčky nebo půjčky od soukromých subjektů pověřených nebo řízených vládou poskytovány za podmínek výhodnějších, než jaké by mohli jejich příjemci skutečně získat na trhu, je těmto poskytována výhoda.
(100)
Stejně jako v předchozích šetřeních se Komise pokusila ověřit posouzení úvěrového rizika vypracovaná bankami, které v průběhu období šetření půjčily finanční prostředky společnostem zařazeným do vzorku. Společnosti nepředložily žádné důkazy týkající se jejich úvěrového ratingu a banky při šetření nespolupracovaly. Komise proto neměla k dispozici žádný důkaz, že úvěry pro společnosti v odvětví výroby solárního skla byly založeny na posouzení rizik a že stanovená úroková sazba je výsledkem tohoto posouzení.
(101)
Vzhledem k tomu, že čínská vláda, vyvážející výrobci ani banky neposkytly žádné informace, Komise využila dostupných údajů ke stanovení, zda preferenční úvěry v ČLR ve skutečnosti přinesly výhody vyvážejícím výrobcům zařazeným do vzorku, kteří měly úvěry od bank v ČLR.
(102)
Komise, stejně jako v šetření týkajícím se solárních panelů, začala s úředně zveřejněnými úrokovými sazbami centrální banky z Čínské lidové banky pro úvěry v juan renminbi („CNY“). Průměrná úroková sazba za období šetření činila 6,26 %.
(103)
Komise poté upravila úrokovou sazbu Čínské lidové banky s ohledem na úvěrové riziko dotčených společností. Ty však neposkytly žádné nezávislé úvěrové ratingy ani podobné informace, které by Komisi umožnily výpočet úvěrového ratingu. Komise nicméně v předchozích šetřeních zjistila, že úvěrové ratingy čínských firem jsou narušené vládní podporou a že neexistují žádné důkazy o jakémkoli smysluplném posouzení rizika příjemců úvěrů. Komise proto použila stejnou metodiku jako v šetření týkajícím se solárních panelů a považovala všechny dotčené společnosti za společnosti s neinvestičním stupněm „BB“, jak je definuje úvěrová ratingová společnost Bloomberg.
(104)
Prémie u dluhopisů vydávaných společnostmi s ratingy BB proti dluhopisům vydávaným společnostmi s ratingy AAA (které má ČLR u dluhopisů), jak ji zaznamenala společnost Bloomberg, pak byla přičtena k průměrné úvěrové úrokové sazbě Čínské lidové banky v průběhu období šetření. Výsledkem byla referenční úroková sazba pro období šetření za úvěry poskytnuté společnostem zařazeným do vzorku v CNY, ve výši 10,37 %.
(105)
Srovnáním této referenční úrokové sazby se skutečnou úrokovou sazbou účtovanou během období šetření dotčeným společnostem Komise dospěla k závěru, že úvěry byly odvětví výroby solárního skla poskytnuty za podmínek, které jsou příznivější než tržní podmínky.
(106)
Po poskytnutí informací čínská vláda zpochybnila volbu referenční hodnoty ze strany Komise a závěry, které Komise učinila na základě srovnání referenční hodnoty a skutečně placeného úroku.
(107)
Srovnání mezi referenčním a skutečně zaplaceným úrokem jasně ukazuje, že vyvážející výrobci, kteří si půjčovali od čínských bank, v CNY, platili méně, než běžné komerční úrokové sazby pro společnosti v jejich finančním postavení.
(108)
Za druhé, Komise si byla vědoma toho, že Čínská lidová banka v červenci 2013 zrušila spodní hranici, a tuto skutečnost uvedla v informačním dokumentu. To však nic nemění na závěru, že čínská vláda zasahuje do chování bank v Číně, pokud jde o poskytování úvěrů, zejména prováděním rozhodnutí č. 40 a přiložených nařízení, a ustanovení článku 34 zákona o bankovnictví.
(109)
Za třetí Komise vypočítala referenční hodnotu pouze pro úvěry poskytnuté v CNY, jelikož vyvážející výrobci zařazení do vzorku neměli u čínských bank úvěry v EUR nebo USD.
(110)
Čínská vláda dále požadovala podrobnější informace o tom, proč Komise měla za to, že vyvážející výrobci zařazení do vzorku by měli mít úvěrový rating BB. Důvodem, proč byl zvolen rating BB, byla skutečnost, že Komise neobdržela žádné důkazy, že byl úvěrový rating vypočten pro kteréhokoli vyvážejícího výrobce zařazeného do vzorku z důvodu nespolupráce dotčených bank. Úvěrový rating BB navíc není nepříznivý úsudek a ve skutečnosti je pro společnosti zařazené do vzorku výhodný, jelikož je nejlepším neinvestičním stupněm na finančních trzích.
(111)
Podle článku 28 musela Komise využít nejlepších dostupných údajů, které byly převzaty ze závěrů nařízení o solárních panelech, kde byl pro společnosti zařazené do vzorku v uvedeném nařízení použit úvěrový rating BB. To bylo v tomto případě považováno za přiměřené a po poskytnutí informací nebyly obdrženy žádné důkazy, že by společnostem zařazeným do vzorku udělily dotčené banky jiný úvěrový rating.
d) Závěr
(112)
Na základě zjištění v rámci šetření dospěla Komise k závěru, že odvětví výroby solárního skla v Číně byly v průběhu období šetření poskytovány preferenční úvěry, a to jak ze strany bank ve vlastnictví státu, tak ze strany soukromých bank. Financování odvětví výroby solárního skla je subvencí ve smyslu základního nařízení, jelikož
a)
existuje finanční příspěvek vlády podle čl. 3 odst. 1 písm. a) bodu i);
b)
existuje pověření a řízení vládou podle čl. 3 odst. 1 písm. a) bodu iv) a
c)
a je tím příjemci poskytnuta výhoda, jak vyžaduje čl. 3 odst. 2.
(113)
Vzhledem k existenci finančního příspěvku, výhodě vzniklé vyvážejícím výrobcům a specifičnosti by tato subvence měla být pokládána za napadnutelnou.
(114)
Po poskytnutí informací čínská vláda zpochybnila použití zjištění z předchozích šetření za účelem dosažení závěrů ohledně subvencování v tomto případě, a zejména tvrdila, že Komise příliš spoléhala na zjištění v nařízení o solárních panelech.
(115)
Toto tvrzení bylo odmítnuto. Jak již bylo poznamenáno výše, vzhledem k nespolupráci ze strany bank v ČLR byla Komise nucena použít ustanovení článku 28 a využít nejlepší dostupné údaje. Šetření v oblasti solárních panelů je nejnovější a obsahuje nejaktuálnější zjištění o subvencování v Číně. Solární panely nejsou stejný výrobek jako solární sklo, ale oba tyto výrobky se používají v témže novém energetické odvětví a vztahují se na ně tytéž plánovací dokumenty vlády. Vzhledem k tomu, že jiné informace nebyly k dispozici, je využití zjištění uvedených v nařízení o solárních panelech jakožto „nejlepších dostupných údajů“ vhodné. Čínská vláda dále tvrdila, že mezi šetřením týkajícím se solárních panelů a tímto šetřením došlo k významným změnám, zejména ke zrušení spodní hranice úrokových sazeb Čínskou lidovou bankou v červenci 2013. Toto tvrzení bylo odmítnuto, neboť závěry z šetření týkajícího se solárních panelů odkazují na uvedené období šetření, stejně jako toto šetření odkazuje na své vlastní období šetření. V obou případech se zrušení spodní hranice uskutečnilo po skončení období šetření, a proto nemá vliv na použití článku 28 a zjištění z šetření týkajícího se solárních panelů jakožto nejlepších dostupných údajů.
(116)
Všem společnostem zařazeným do vzorku, kromě jedné, poskytly úvěry komerční banky ve státním vlastnictví a soukromé banky. Jedna společnost byla financována výhradně prostřednictvím své offshore mateřské společnosti a žádné úvěry od bank se sídlem v ČLR nezískala.
(117)
Po poskytnutí informací jedna ze společností zařazených do vzorku zpochybnila závěr Komise, a uvedla, že ji Komise nepožádala, aby poskytla svůj nezávislý úvěrový rating. Komise však uvedenou společnost požádala, aby poskytla veškeré informace týkající se úvěrů, které získala, avšak společnost neposkytla nezávislý úvěrový rating. Pokud společnost tyto informace měla, pak je vzhledem k tvrzením uvedeným v podnětu a informacím požadovaným v dotazníku měla poskytnout. A zejména vzhledem k informacím v informačním dokumentu, pokud měla nezávislý úvěrový rating, měla jej poskytnout neprodleně. Tento argument se proto odmítá.
e) Výpočet výše subvence
(118)
Ustanovení čl. 6 písm. b) základního nařízení stanoví, že výhoda u preferenčních půjček by se měla vypočítat jako rozdíl mezi částkou zaplacených úroků a částkou, která by byla zaplacena za srovnatelnou obchodní půjčku, kterou by společnost mohla získat na trhu. Jak již bylo uvedeno, vzhledem k neexistenci smysluplného posouzení rizik Komise pro srovnatelné obchodní půjčky vytvořila tržní referenční hodnotu.
(119)
Výhoda byla vypočtena pro období šetření jako rozdíl mezi úroky skutečně placenými v průběhu období šetření a úrokem, který by byl zaplacen při použití referenční hodnoty.
(120)
Subvenční rozpětí vypočtená pro vyvážející výrobce zařazené do vzorku, založená na této metodice, jsou:
Preferenční půjčky
Název společnosti
Subvenční rozpětí
Xinyi PV Products (Anhui) Holdings Ltd
0 %
Zhejiang Hehe Photovoltaic Glass Technology Co., Ltd
6,2 %
Zhejiang Jiafu Glass Co., Ltd; Flat Solar Glass Group Co., Ltd; Shanghai Flat Glass Co., Ltd
2,5 %
Henan Yuhua New Material Co., Ltd
4,8 %
5.2 Další režimy preferenčních půjček
(121)
Vyvážející výrobci zařazení do vzorku nezískali v průběhu období šetření žádné výhody na základě subvenčních programů vývozních úvěrů, úvěrových linek, vývozních záruk, programu „Green Express“ nebo jako výhody prostřednictvím poskytnutí přístupu k offshore holdingovým společnostem.
6. Grantové programy
(122)
Společnosti zařazené do vzorku nezískaly v průběhu období šetření žádné výhody z programů „známé značky“ nebo „China World Top Brands“.
6.1 Zvláštní grantové programy a granty
a) Úvod
(123)
Společnosti zařazené do vzorku obdržely značné jednorázové granty od různých vládních orgánů na mnoha úrovních, v důsledku čehož získaly v průběhu období šetření výhodu. Tyto skutečnosti byly zjištěny v průběhu inspekcí dotčených společností a nebyly uvedeny v odpovědích na dotazník dotčených společností ani nebyly uvedeny v odpovědi čínské vlády na dotazník, jak bylo požadováno. Žadatel tvrdil, že výrobci solárního skla obdrželi uvedené jednorázové granty od orgánů správy provincie nebo místní samosprávy a že tyto granty přinesly výhodu, protože byly finanční prostředky obdrženy bez odpovídajícího zohlednění. (16) Oznámení o zahájení řízení rovněž stanoví, že „grantové programy“ jsou subvence používané na podporu odvětví výroby solárního skla.
b) Právní základ
(124)
Tyto granty společnostem poskytly orgány na úrovni provincií, měst, správních obvodů nebo okresů a všechny se zdály být specifické pro dotčené společnosti nebo specifické, pokud jde o umístění a druh výrobního odvětví. Úroveň právní podrobnosti pro příslušný zákon, na jehož základě byly tyto výhody uděleny, pokud pro ně vůbec nějaký právní základ existoval, obvykle nebyla Komisi sdělena, přestože byla Komisi často, ne však vždy, předána kopie dokumentu vydaného vládním orgánem, který udělení finančních prostředků doprovázel.
c) Zjištění, jež šetření přineslo
(125)
Jedna společnost zařazená do vzorku obdržela v průběhu období šetření granty od zóny hospodářského rozvoje, v níž se nacházela. Uvedené granty vypočítala zóna hospodářského rozvoje na úrovni 20 % veškerých daní, které společnost odvedla místním daňovým orgánům a které zahrnovaly mimo jiné daň z příjmu právnických osob, daň z užívání pozemků a daň z výnosů z dividend.
(126)
Další společnost zařazená do vzorku obdržela v období šetření velký grant od místní samosprávy na pokrytí poplatků potřebných k připojení společnosti k elektrické síti, které by jinak společnost musela zaplatit sama. Ten byl udělen společnosti „na podporu velkých společností sídlících v regionu“.
(127)
Další společnost zařazená do vzorku obdržela přímý grant ve výši 25 milionů CNY z fondu pro přizpůsobování průmyslu pro výrobu technicky vyspělého solárního skla Národní komise pro rozvoj a reformy. Tento přímý grant od státu byl obdržen v roce 2006 a uvedená společnost si jej rovnoměrně rozdělila po 10 % na následujících 10 let. Za výhodu v průběhu období šetření bylo tedy považováno 2,5 milionu CNY.
(128)
Tatáž společnost rovněž zaevidovala ve svém účetnictví za rok 2012 další granty od místních finančních úřadů a jiných vládních subjektů. Společnost uvedla, že většina těchto grantů nebyly ve skutečnosti přímé převody finančních prostředků od uvedených subjektů určené uvedené společnosti, nýbrž náhrady částek, které uvedená společnost předtím zaplatila vládě. Jelikož nebyl poskytnut žádný uspokojivý důkaz, nemůže Komise toto vysvětlení přijmout.
(129)
Jiná společnost zařazená do vzorku obdržela přímý grant ve výši 15 milionů CNY před obdobím šetření od místní vlády a tato společnost si jej rovnoměrně rozdělila po 10 % na následujících 10 let. Grant byl vyplacen společnosti na vývoj fotovoltaického odvětví (jež zahrnuje odvětví výroby solárního skla), urychlené vybudování pokročilé výrobní základny v místní průmyslové zóně a bezproblémové provádění velkých projektů.
(130)
Stejná společnost rovněž obdržela několik dalších grantů před obdobím šetření, a určitý podíl grantu si přidělila do období šetření. Společnost však neposkytla žádné podrobné údaje o povaze uvedených grantů a vhledem k tomu, že tyto informace nebyly k dispozici, byly k dosažení závěrů využity dostupné údaje. Komise dospěla k závěru, že vzhledem k tomu, že jiné dostupné údaje nebyly k dispozici, jsou uvedené granty specifické pro uvedenou společnost a že výše grantu přiděleného v období šetření by měla být považována za výhodu.
d) Závěr
(131)
Čínská vláda byla vyzvána, aby podala další informace a zahájila konzultace ohledně těchto grantů, což však odmítla. Na základě shromážděných důkazů ohledně obdržení těchto grantů společnostmi zařazenými do vzorku a vzhledem k tomu, že žádné jiné informace nebyly k dispozici, má Komise za to, že uvedené granty jsou subvencí ve smyslu čl. 3 odst. 1 písm. a) bodu i) a čl. 3 odst. 2 základního nařízení, jelikož čínská vláda převedla finanční prostředky v podobě grantů výrobcům dotčeného výrobku, a že tím byla příjemci poskytnuta výhoda.
(132)
Tyto granty jsou rovněž specifické ve smyslu čl. 4 odst. 2 písm. a) a čl. 4 odst. 3 základního nařízení, jelikož se zdají být omezeny na některé společnosti nebo specifické projekty v určitých regionech a jsou udělovány ke splnění jednorázových požadavků společností zařazených do vzorku. Tyto granty nesplňují požadavky čl. 4 odst. 2 písm. b) základního nařízení týkající se nespecifičnosti, jelikož podmínky pro vznik nároku a skutečná výběrová kritéria pro podniky nejsou transparentní, nejsou objektivní a nepoužijí se automaticky. Kromě toho neexistují žádné důkazy, že uvedené granty patří do zastřešujícího subvenčního programu.
(133)
Po poskytnutí informací čínská vláda zpochybnila pravomoc Komise vyšetřovat uvedené granty a analýzu Komise týkající se částečných informací, které měla k dispozici. Komise však pečlivě analyzovala důvěrné obchodní informace poskytnuté dotčenými společnostmi, a pokud existují důkazy, že se jedná o výhodu a že grant je specifický, byla ve vztahu k uvedenému grantu uplatněna vyrovnávací opatření.
(134)
Ve všech případech společnosti poskytly informace ohledně výše grantu, a informace o tom, kdo grant poskytl, i když v některých případech neměla daná společnost žádný dokument, kterým by prokázala právní základ, z něhož subjekt udělující grant vycházel. Dotčené společnosti rovněž většinou tento příjem zaznamenávaly ve svém účetnictví jako „příjem ze subvencí“, přičemž toto účetnictví bylo ověřeno nezávislým auditem. Tato skutečnost byla považována za skutečný důkaz subvence, která přinesla napadnutelnou výhodu.
(135)
Jedna společnost zařazená do vzorku ze stejných důvodů rovněž zpochybnila pravomoc Komise vyšetřovat a vyrovnávat uvedené granty specifické pro jednotlivé společnosti. Ze stejných důvodů Komise odmítá jejich argument a opakuje svůj postoj, že má pravomoc vyšetřovat tyto granty a vyrovnávat je, pokud je to vhodné.
e) Výpočet výše subvence
(136)
Níže uvedená tabulka obsahuje výpočet výhody pro tyto výše uvedené granty, přičemž se za výhodu považuje částka obdržená v průběhu období šetření nebo zaúčtovaná v uvedeném období, pokud byla uvedená částka dotčenou společností odepisována.
Ostatní grantové programy
Název společnosti
Subvenční rozpětí
Xinyi PV Products (Anhui) Holdings Ltd
1,1 %
Zhejiang Hehe Photovoltaic Glass Technology Co., Ltd
2,9 %
Zhejiang Jiafu Glass Co., Ltd; Flat Solar Glass Group Co., Ltd; Shanghai Flat Glass Co., Ltd
1,1 %
Henan Yuhua New Material Co., Ltd
3,0 %
7. Programy osvobození od přímých daní a jejich snížení
7.1 Program „Dva roky úplného a tři roky polovičního osvobození od daně“ pro podniky se zahraničními investicemi
a) Úvod
(137)
Program „Dva roky úplného a tři roky polovičního osvobození od daně“ opravňuje podniky se zahraničními investicemi k tomu, aby první dva roky neplatily žádnou daň z příjmu právnických osob a tři následující roky platily pouze 12,5 % místo 25 %.
b) Právní základ
(138)
Právním základem tohoto programu je článek 8 zákona Čínské lidové republiky o dani z příjmů podniků se zahraničními investicemi a zahraničních podniků (dále jen „zákon o dani týkající se podniků se zahraničními investicemi“) a článek 72 prováděcích pravidel k zákonu Čínské lidové republiky o dani z příjmů podniků se zahraničními investicemi a zahraničních podniků. Podle čínské vlády byl tento program ukončen podle článku 57 zákona o dani z příjmů podniků z roku 2008 s přechodným obdobím do konce roku 2012. Uvedený zákon tedy objasňuje, že v rámci tohoto režimu bude existovat výhoda v daňovém roce 2012.
c) Zjištění, jež šetření přineslo
(139)
Uvedený režim „Dva roky úplného a tři roky polovičního osvobození od daně“ přinesl výhody podnikům v průběhu účetního roku 2012, načež byl podle čínské vlády uvedený režim zrušen.
(140)
Jedna ze společností zařazených do vzorku byla podnikem se zahraničním vlastníkem, který uvedený daňový režim využíval v průběhu období šetření. Uvedená společnost získala místo plné sazby ve výši 25 % sazbu daně z příjmu právnických osob ve výši 12,5 %, což bylo uvedeno v jejím přiznání k dani z příjmu právnických osob za rok 2012 a v její roční účetní závěrce.
(141)
Komise o těchto zjištěních informovala účastníky řízení a obdržela stanoviska čínské vlády, která uvedla, že podle oznámení o přechodu (17) budou všechny výhody z tohoto režimu ukončeny v roce 2012. Čínská vláda uvedla, že v případě, že budou uložena vyrovnávací cla, nelze je uložit v případě výhody získané z tohoto režimu jednou společností zařazenou do vzorku v průběhu období šetření. Uvedené tvrzení se přijímá, jelikož pro tuto společnost zařazenou do vzorku, za zvláštních okolností tohoto případu, nemá Komise důkazy o žádné trvající výhodě.
d) Závěr
(142)
Ačkoliv byl režim „Dva roky úplného a tři roky polovičního osvobození od daně“ v předchozích nařízeních vyrovnáván, Komise pro tuto jednu společnost zařazenou do vzorku neukládá clo na vyrovnání výhody zjištěné v průběhu období šetření, jelikož nemá žádné důkazy o tom, že pro tuto jednu společnost zařazenou do vzorku byl ke dni uložení cel v platnosti uvedený režim nebo jakákoli jeho varianta.
7.2 Podniky využívající nejnovější a špičkové technologie
a) Úvod
(143)
Na základě tohoto programu mohou společnosti, které jsou schopny prokázat splnění určitého souboru kritérií k získání statusu „podniku využívajícího nejnovější a špičkové technologie“, využívat sníženou sazbu u daně z příjmů právnických osob ve výši 15 % v porovnání s běžnou sazbou 25 %.
b) Právní základ
(144)
Právní základ tohoto programu je čl. 28 odst. 2 zákona o dani z příjmů podniků z roku 2008 (dále jen „zákon o dani z příjmů podniků“), společně se „správními opatřeními pro označení podniků využívajících nejnovější a špičkové technologie“ (Guo Ke Fa Huo [2008] No. 172) a článek 93 nařízení, kterými se provádí zákon o dani z příjmu podniků, společně s Oznámením státní daňové správy o otázkách úhrady daně z příjmů podniků působících v oblasti špičkových a nových technologií (Guo Shui Han [2008] č. 985).
c) Zjištění, jež šetření přineslo
(145)
Tento režim se použije pro podniky, které byly za podniky využívající nejnovější a špičkové technologie uznány čínskou vládou. Aby byly podniky pro tento režim způsobilé, musí mít základní nezávislá práva duševního vlastnictví a musí splňovat následující požadavky, které jsou stanoveny v uvedeném právním základě a shrnují se takto:
a)
jejich výroba je zahrnuta do oblasti působnosti výrobků v „odvětvích špičkových technologií s klíčovou státní podporou“;
b)
jejich celkové výdaje na výzkum a vývoj tvoří 3-6 % celkového příjmu z prodeje;
c)
jejich příjem z výrobků v oblasti špičkových a nových technologií činí více než 60 % celkového příjmu z prodeje;
d)
pracovníci zapojení do výzkumu a vývoje představují 10 % z celkového počtu zaměstnanců;
e)
ostatní požadavky stanovené „správními opatřeními pro podniky využívající špičkové a nové technologie z roku 2008“ jsou splněny.
(146)
Bylo zjištěno, že některé, nikoli však všechny, společnosti zařazené do vzorku tento režim využívají, a tedy platí daň z příjmu právnických osob pouze ve výši 15 % a nikoli 25 %. Tyto společnosti požádaly o status podniků využívajících nové a špičkové technologie a obdržely úřední oznámení, že splnily kritéria režimu, a proto byly způsobilé k tomu, aby svá přiznání k dani právnických osob vyplnily odpovídajícím způsobem.
d) Závěr
(147)
Stejně jako v 322. až 326. bodě odůvodnění šetření týkajícího se solárních panelů je Komise toho názoru, že tento režim je subvencí ve smyslu čl. 3 odst. 1 písm. a) bodu ii) a čl. 3 odst. 2 základního nařízení, neboť existuje finanční příspěvek v podobě ušlých příjmů čínské vlády, čímž získávají dotčené společnosti výhodu. Výhoda pro příjemce se rovná daňové úspoře.
(148)
Tato subvence je specifická, jak je definováno v čl. 4 odst. 2 písm. a) základního nařízení, jelikož je omezena na podniky, které získaly osvědčení podniků využívajících špičkové a nové technologie a splňujících všechny požadavky správních opatření z roku 2008. Společnosti zařazené do vzorku toto osvědčení získaly. Způsobilost není automatická a právní předpisy ani orgán poskytující subvenci nestanovily žádná objektivní kritéria.
(149)
Po poskytnutí informací čínská vláda zpochybnila závěry Komise, přičemž tvrdila, že kritéria způsobilosti byla objektivní a platila stejně pro všechny společnosti v ČLR. Komise nesouhlasí s výkladem zákonů a prováděcích opatření ze strany čínské vlády, ze kterých vyplývá, že je uvedený program omezen na některá odvětví a podniky podporované čínskou vládou na základě kritérií, které se nezdají být objektivní či neutrální, jako například, že je jejich výroba zahrnuta v rozsahu výrobků v „oblasti špičkových technologií s klíčovou státní podporou“.
(150)
Způsobilost rovněž není automatická, ale závisí na udělení osvědčení podniku působícímu v oblasti špičkových a nových technologií, které vydá příslušný orgán na základě vlastního uvážení.
(151)
Komise proto tuto subvenci považuje za napadnutelnou.
e) Výpočet výše subvence
(152)
Komise vypočítala výši napadnutelné subvence jako rozdíl mezi výší daně běžně placené v průběhu období šetření a výší daně, kterou v období šetření skutečně zaplatily dotčené společnosti.
Podniky využívající nejnovější a špičkové technologie
Název společnosti
Subvenční rozpětí
Xinyi PV Products (Anhui) Holdings Ltd
0 %
Zhejiang Hehe Photovoltaic Glass Technology Co., Ltd
0 %
Zhejiang Jiafu Glass Co., Ltd; Flat Solar Glass Group Co., Ltd; Shanghai Flat Glass Co., Ltd
0,4 %
Henan Yuhua New Material Co., Ltd
1,8 %
7.3 Osvobození od daně z výnosů z dividend mezi způsobilými tuzemskými podniky
a) Úvod
(153)
Podnět uváděl, že vyvážející výrobci solárního skla dostávali subvence z jiného režimu přímého osvobození od daně, totiž osvobození od daně z výnosů z dividend mezi způsobilými tuzemskými podniky (18). To spadá pod obecné subvenční praktiky osvobození od přímé daně z příjmu a/nebo jejího snížení, jak stanoví oznámení o zahájení řízení.
b) Právní základ
(154)
Právní základy těchto osvobození od daně z výnosů z dividend jsou články 25-26 zákona o dani z příjmu podniků a článek 83 nařízení, kterými se provádí zákon o dani z příjmu podniků.
c) Zjištění, jež šetření přineslo
(155)
Komise zjistila, že jedna společnost zařazená do vzorku získala osvobození od daně z výnosu z dividend mezi způsobilými tuzemskými podniky. Tato společnost požádala přímo místní finanční úřad o odečtení dividend získaných z kapitálových investic ze zdanitelného příjmu.
d) Závěr
(156)
Komise je toho názoru, že se jedná o subvenci ve smyslu čl. 3 odst. 1 písm. a) bodu ii) a čl. 3 odst. 2 základního nařízení, neboť existuje finanční příspěvek v podobě ušlých příjmů čínské vlády, čímž získává dotčená společnost výhodu. Výhoda pro příjemce se rovná daňové úspoře.
(157)
V informačním dokumentu Komise uvedla, že je tento režim subvencí specifický ve smyslu čl. 4 odst. 2 písm. a) základního nařízení, jelikož právní předpisy omezují přístup k tomuto režimu na určité podniky, které sídlí v Čínské lidové republice a které investovaly do jiných tuzemských podniků.
(158)
Po poskytnutí informací čínská vláda tyto závěry zpochybnila, přičemž uvedla, že osvobození od daně z výnosů z dividend mezi způsobilými tuzemskými podniky nelze považovat za specifické, jelikož čl. 26 odst. 3 zákona o dani z příjmů podniků stanoví, že uvedené osvobození od daně z výnosů z dividend je k dispozici i jiným než tuzemským podnikům. Kromě toho čínská vláda uvádí, že kritéria způsobilosti jsou objektivní a vztahují se na všechny tuzemské podniky bez ohledu na odvětví, výrobek nebo zeměpisnou polohu.
(159)
Třebaže je pravdou, že zákon o dani z příjmů podniků předložený čínskou vládou v předchozím řízení ve svém čl. 26 odst. 3 stanoví, že uvedené osvobození od daně z výnosů z dividend je k dispozici i jiným než tuzemským podnikům, Komise je i nadále toho názoru, že je tento režim subvencí specifický. Článek 25 zákona o dani z příjmů podniků totiž potvrzuje, že toto osvobození od daně je vyhrazeno odvětvím a projektům, které podporuje stát. Přístup k tomuto režimu mají proto pouze podporovaná odvětví a projekty. Jak je vysvětleno v oddíle 5.1 písm. c), je odvětví výroby solárního skla podporovaným odvětvím.
e) Výpočet výše subvence
(160)
Komise vypočítala výši subvence jako rozdíl mezi výší daně běžně vybírané v průběhu období šetření a výší daně, kterou skutečně zaplatila dotčená společnost.
Režimy daně z výnosů z dividend
Název společnosti
Subvenční rozpětí
Xinyi PV Products (Anhui) Holdings Ltd
0 %
Zhejiang Hehe Photovoltaic Glass Technology Co., Ltd
0 %
Zhejiang Jiafu Glass Co., Ltd; Flat Solar Glass Group Co., Ltd; Shanghai Flat Glass Co., Ltd
5,8 %
Henan Yuhua New Material Co., Ltd
0 %
7.4 Jiné režimy osvobození od přímých daní a programy jejich snížení
a) Úvod
(161)
Kromě režimů posuzovaných v bodech 7.1-7.3 neshledala Komise žádné důkazy, že by společnostem zařazeným do vzorku byla poskytnuta výhoda prostřednictvím jiných režimů osvobození od přímých daní a programů jejich snížení uvedených výše v oddílu C bodě 4. Nicméně během svých kontrol Komise zjistila dva další režimy daně z příjmů právnických osob, které byly zahrnuty v účetnictví jedné ze společností zařazených do vzorku, konkrétně zápočet výdajů na výzkumné a vývojové činnosti a vracení daně z nemovitostí a daně z užívání pozemků. Ty také spadají pod „režimy osvobození od přímých daní a jejich snížení“ uvedené v oznámení o zahájení řízení, jakožto opatření, prostřednictvím kterých daňový orgán snížil placenou daň z příjmu právnických osob nebo vrátil daň z příjmu právnických osob, která již byla zaplacena. Zápočet daňových výdajů na výzkumné a vývojové činnosti je také spojen s „zápočtem daně u výzkumných a vývojových činností podniků se zahraničními investicemi“ uvedeným v oddílu C bodě 4.
b) Právní základ
(162)
Právním základem pro zápočet daňových výdajů na výzkumné a vývojové činnosti je článek 30 čínského zákona o dani z příjmů podniků.
(163)
Komisi nebyl sdělen konkrétní zákon pro vracení daně z nemovitostí a daně z užívání pozemků, nicméně byla Komisi poskytnuta kopie oběžníku vydaného správním orgánem provincie, který osvobození od daně doprovázel.
c) Zjištění, jež šetření přineslo
(164)
Komise zjistila, že jedné společnosti zařazené do vzorku byly započteny výdaje a vrácena daň z nemovitostí a daň z užívání pozemků. Dokument vydaný správním orgánem provincie omezuje vracení na podniky využívající špičkové a nové technologie.
d) Závěr
(165)
Pokud jde o zápočet výdajů na výzkumné a vývojové činnosti, Komise se domnívá, že je tento subvenční režim specifický, jelikož článek 30 je nutno vykládat společně s článkem 25 zákona o dani z příjmů podniků, v němž se uvádí, že toto osvobození od daně je vyhrazeno odvětvím a projektům, které podporuje stát. Přístup k tomuto režimu mají proto pouze podporovaná odvětví a projekty. Jak je vysvětleno v oddíle 5.1 písm. c), je odvětví výroby solárního skla podporovaným odvětvím.
(166)
Vrácení daně z nemovitostí a daně z užívání pozemků bylo specifické z hlediska umístění nebo druhu odvětví. Čínská vláda byla vyzvána, aby poskytla více informací o těchto daňových režimech v žádosti o další konzultace, což však odmítla. Komise proto postupovala na základě shromážděných důkazů, pokud jde o uplatňování uvedených režimů pro společnost zařazenou do vzorku, a také proto, že žádné další údaje nebyly k dispozici.
(167)
Po poskytnutí informací čínská vláda zpochybnila zjištění Komise, přičemž uvedla, že Komise neuvedla v informačním dokumentu žádné skutečné důkazy ohledně specifičnosti těchto režimů. Podrobné informace o specifičnosti těchto režimů byly poskytnuty pouze uvedené společnosti a od uvedené společnosti nebyla obdržena žádná stanoviska. Komise též uvedla další informace o specifičnosti uvedených režimů ve výše uvedených bodech odůvodnění.
(168)
Komise je toho názoru, že tyto režimy jsou subvence ve smyslu čl. 3 odst. 1 písm. a) bodu ii) a čl. 3 odst. 2 základního nařízení, neboť existuje finanční příspěvek v podobě ušlých příjmů čínské vlády, čímž získává dotčená společnost výhodu. Výhoda pro příjemce se rovná daňové úspoře.
e) Výpočet výše subvence
(169)
Komise vypočítala výši subvence jako rozdíl mezi výší daně běžně vybírané v průběhu období šetření a výší daně, kterou skutečně zaplatila dotčená společnost.
Režimy daně z příjmu právnických osob
Název společnosti
Subvenční rozpětí
Xinyi PV Products (Anhui) Holdings Ltd
0 %
Zhejiang Hehe Photovoltaic Glass Technology Co., Ltd
0 %
Zhejiang Jiafu Glass Co., Ltd; Flat Solar Glass Group Co., Ltd; Shanghai Flat Glass Co., Ltd
0,7 %
Henan Yuhua New Material Co., Ltd
0 %
8. Programy nepřímých daní a dovozního cla
(170)
Komise nezjistila žádnou výhodu, kterou by získala jakákoli společnost zařazená do vzorku v rámci programů nepřímých daní a dovozního cla uvedených v oddílu C bodě 4.
9. Dodání zboží nebo poskytnutí služeb vládou za cenu nižší než přiměřenou
9.1 Poskytování antimonu, dodávání elektřiny
(171)
Nebyla zjištěna žádná výhoda spojená s nákupem antimonu nebo elektřiny, kterou by společnosti zařazené do vzorku získaly v průběhu období šetření.
9.2 Poskytování práv k užívání pozemků
a) Úvod
(172)
Jak je rovněž uvedeno v 354. až 370. bodu odůvodnění nařízení o solárních panelech, společnosti nemohou v ČLR přímo nakupovat pozemky, nýbrž pouze od místních orgánů kupují právo k užívání pozemků.
b) Právní základ
(173)
Zákon o správě půdy ČLR uvádí, že veškerá půda patří lidu a nelze ji kupovat či prodávat, ale stanoví podmínky, za kterých lze prodávat práva k užívání pozemků podnikům, a to na základě výzvy k podávání nabídek, cenových odhadů či dražby.
c) Zjištění, jež šetření přineslo
(174)
Systém dražby by v zásadě umožnil trhu posoudit cenu konkrétního práva k užívaní pozemků, a cena by tedy byla stanovena nezávisle. Nicméně v průběhu návštěvy Komise čínská vláda uvedla, že v každém případě stanoví spodní hranice cen pro každý stupeň pozemku (pozemky jsou ohodnoceny stupněm od 1 do 15 na základě kvality parcely), pod které nemůže cena práva k užívání pozemku klesnout.
(175)
Čínská vláda rovněž řídí nabídku pozemků tím, že stanoví kvótu, omezuje plochu, pro kterou lze prodávat práva k užívání pozemků pro průmyslové účely nebo pro účely bydlení, pro jednotlivé provincie a jednotlivé roky.
(176)
V každém případě, u žádného nákupu práva k užívání pozemku vyvážejícími výrobci zařazenými do vzorku Komise neshledala žádné důkazy dražebního procesu, který by nezávisle stanovil cenu práva k užívání pozemků. Společnost, která pozemky získala, buď nabídla vyvolávací cenu, nebo o 5 CNY za metr čtvereční více, než činila vyvolávací cena, a jelikož byla jediným zájemcem, právo k užívání pozemku získala.
(177)
Po poskytnutí informací čínská vláda zpochybnila zjištění Komise a prohlásila, že práva k užívání pozemků byla výrobním odvětvím v ČLR prodávána skutečným dražebním postupem.
(178)
Čínská vláda nejprve tvrdila, že existoval skutečný dražební systém, protože jediné, co vláda dělala, bylo, stejně jako u každého dražitele, stanovení vyvolávací ceny. Tento argument je odmítnut, jelikož dražba obvykle zahrnuje stanovení vyvolávací ceny nezávislým dražebníkem po nezávislém ocenění, k čemuž v tomto případě nedošlo, jelikož vlastník práva k užívání pozemků je rovněž dražebníkem.
(179)
Čínská vláda poté uvedla, že spodní hranice cen se obvykle používají k zajištění toho, aby konečná cena neklesla pod „základní tržní hodnotu“ práva k užívání pozemků. Žádný důkaz nebyl poskytnut na podporu tohoto argumentu, protože se jedná o argumentaci kruhem, jelikož částka zaplacená za právo k užívání pozemků (kterou vláda stanovila) má být tržní cena (na základě které se pak stanoví spodní hranice).
(180)
Čínská vláda pak uvedla, že skutečnost, že žádní další uchazeči se dražby neúčastnili, „nemůže být základem pro předpoklad, že právo k užívání pozemků nebylo ve skutečnosti vydraženo“. Závěr založený na tomto důkazu je ve skutečnosti přesně opačný. Čínská vláda, navzdory žádostem, neposkytla důkaz jediného práva k užívání pozemků, jehož cena by byla stanovena soutěžní dražbou, a proto je důsledkem tohoto postupu skutečnost, že vláda stanoví cenu a tuto cenu pak společnost zaplatí. Větší počet uchazečů sice nemusí být v každém jednotlivém případě absolutním požadavkem nezbytným pro zajištění existence tržního systému, avšak naprostá neexistence většího počtu uchazečů, která byly zjištěna v případě všech společností zařazených do vzorku, je jasným důkazem neexistence skutečných tržních cen.
(181)
V případě, kdy jedna společnost zařazená do vzorku zaplatila o 5 CNY za metr čtvereční více, než činila cena stanovena vládou, společnost Komisi sdělila, že jim příslušný orgán jednoduše sdělil, že tak mají učinit, aby vznikl dojem, že k dražbě došlo. Komise tudíž nemůže přijmout tuto skutečnost za skutečný důkaz, že v ČLR existuje trh pro prodej práv k užívání pozemků.
(182)
Ve skutečnosti tedy společnosti zařazené do vzorku zaplatily cenu stanovenou čínskou vládou. Jak též uvádí nařízení o solárních panelech (v 361. až 370. bodě odůvodnění), právo k užívání pozemků se poskytuje za cenu nižší než přiměřenou v porovnání s referenční tržní hodnotou, která je uvedena v písmeni e) níže.
d) Závěr
(183)
Komise dospěla k závěru, že poskytování práv k užívání pozemků čínskou vládou je proto nutno pokládat za subvenci ve smyslu čl. 3 odst. 1 písm. a) bodu iii) a čl. 3 odst. 2 základního nařízení v podobě dodání zboží, kterým získávají společnosti výhodu. Jelikož šetření neprokázalo existenci fungujícího trhu pro prodej práv k užívání pozemků v ČLR, použití vnější referenční hodnoty (viz písmeno e) níže) ukazuje, že částka, kterou vývozci zařazení do vzorku zaplatili za práva k užívání pozemků, je nižší než tržní sazba.
(184)
Subvence je specifická podle čl. 4 odst. 2 písm. a) a c) základního nařízení, protože rozhodnutí Státní rady č. 40 ukládá veřejným orgánům povinnost zajistit, aby byly pozemky poskytovány podporovaným odvětvím, k nimž patří i odvětví solárního skla. Článek 18 rozhodnutí č. 40 objasňuje, že odvětví, která jsou „omezená“, nebudou mít k právům k užívání pozemků přístup.
(185)
Situaci týkající se pozemků v ČLR rozebírá rovněž pracovní dokument MMF, který potvrzuje, že při poskytování práv k užívání pozemků čínským podnikům nejsou dodržovány tržní podmínky (19).
(186)
Čínská vláda zpochybnila zjištění o specifičnosti, přičemž uvedla, že omezení v rozhodnutí č. 40 nemohou být použita k prokázání specifického poskytnutí výhody. Tento argument se odmítá, jelikož se v důsledku rozhodnutí č. 40 poskytují práva k užívání pozemků podporovaným odvětvím. Výroba solárního skla je podporovaným odvětvím, a proto je poskytování práv k užívání pozemků pro výrobce solárního skla zahrnuto v ustanoveních rozhodnutí č. 40.
(187)
Jedna společnost zařazená do vzorku rovněž zpochybnila zjištění Komise, a uvedla, že v Číně existuje fungující trh s právy k užívání pozemků. Nicméně její posouzení postupu týkajícího se práv k užívání pozemků v Číně nevede k uvedenému závěru. Společnost nebyla stále schopna prokázat, že práva k užívání pozemků jsou nezávisle oceněna, že se prodávají prostřednictvím nezávislé dražby, že cena práva k užívání pozemků je výsledkem postupu podávání konkurenčních nabídek a že žádná cena není narušena podporou ze strany vlády.
(188)
Společnost zařazená do vzorku poté prohlásila, že navzdory skutečnosti, že Komise měla shledat, že trh funguje, a že tedy neexistují žádné subvence, Komise by měla porovnat cenu práva k užívání pozemku dané společnosti s referenční hodnotou, konkrétně s cenami práva k užívání pozemků v provincii, ve které se společnost nachází. Vzhledem k tomu, že Komise zjistila, že v uvedené provincii neexistuje žádná vhodná tržní referenční hodnota, byl tento argument odmítnut.
e) Výpočet subvenčního rozpětí
(189)
Výhodu tedy představuje rozdíl mezi cenou zaplacenou za právo k využívání pozemků a vhodnou vnější referenční hodnotou. Stejně jako v nařízení o solárních panelech je touto referenční hodnotou tržní cena za pozemky v samostatném celním územím Tchaj-wan, Penghu, Kinmen a Matsu (dále jen „Čínská Tchaj-pej“).
(190)
Po poskytnutí informací čínská vláda zpochybnila použití Čínské Tchaj-peje jako referenční hodnoty a požadovala další informace o tom, proč je Čínská Tchaj-pej vhodná. Jak bylo vysvětleno v 467. bodě odůvodnění nařízení o solárních panelech, Komise považuje Čínskou Tchaj-pej za vhodný referenční základ z těchto důvodů:
a)
srovnatelná úroveň hospodářského rozvoje, HDP a hospodářské struktury v Čínské Tchaj-peji a většině provincií a měst v ČLR, kde sídlí spolupracující vyvážející výrobci zařazení do vzorku;
b)
fyzická blízkost ČLR a Čínské Tchaj-peje;
c)
vysoký stupeň rozvoje průmyslové infrastruktury v Čínské Tchaj-peji i v mnoha provinciích v ČLR;
d)
silné hospodářské vazby a přeshraniční obchod mezi Čínskou Tchaj-pejí a ČLR;
e)
vysoká hustota obyvatelstva v mnoha provinciích ČLR a v Čínské Tchaj-peji;
f)
podobný typ pozemků a obchodních transakcí použitých pro stanovení relevantního referenčního základu Čínské Tchaj-peji a v ČLR a
g)
společné demografické, jazykové a kulturní charakteristiky Čínské Tchaj-peje a ČLR.
(191)
Vzhledem ke všem těmto faktorům dospěla Komise k závěru, že ceny práv k užívání pozemků v ČLR, pokud by na trhu převládaly tržní podmínky, by pro vyvážející výrobce zařazené do vzorku byly velmi podobné cenám pozemků v Čínské Tchaj-peji.
(192)
Jedna společnost uvedla, že pokud je třeba použít vnější referenční základ, pak by měl být vzat v úvahu HDP provincie, v níž se společnost nachází, a referenčním základem by měly být „současné ceny pozemků v Egyptě, Arménii, Guatemale, Kongu, Mongolsku nebo Indonésii“, jelikož tyto země mají „podobný stupeň rozvoje“. Tento argument byl odmítnut z těchto důvodů:
a)
úroveň hospodářského rozvoje není jediným výše uvedeným faktorem, proč je Čínská Tchaj-pej vhodným referenčním základem;
b)
společnost odkazovala na provincii, ve které se nachází, a ne na město, které má mnohem vyšší HDP na obyvatele než uvedená provincie, které je obklopuje, a
c)
nepředložila žádné argumenty jiné než HDP, proč by byl kterýkoli z jiných vnějších referenčních základů vhodnější než Čínská Tchaj-pej.
(193)
Další společnost zařazená do vzorku po poskytnutí informací uvedla, že Čínská Tchaj-pej není vhodná s ohledem na hospodářské podmínky v dané provincii, ve které se společnost nachází, nicméně nenavrhla žádné jiné řešení. Vzhledem k tomu, že jiné návrhy řešení referenční hodnoty nebyly předloženy, použití Čínské Tchaj-peje se potvrzuje.
(194)
Průměrné ceny pozemků v Čínské Tchaj-peji pro rok 2012 byly převzaty z odboru průmyslu ministerstva hospodářství a upraveny zpětně o inflaci a růst HDP za účelem stanovení referenční ceny pro pozemky v každém kalendářním roce. Vzhledem k tomu, že práva k užívání pozemků platí 50 let a odepisují se na tomto základě, výhoda v období šetření bude 1/50 rozdílu mezi referenční cenou a skutečně hrazenou cenou.
(195)
Subvenční sazba zjištěná pro poskytování pozemků za cenu nižší než přiměřenou je:
Poskytování půdy za cenu nižší než přiměřenou
Název společnosti
Subvenční rozpětí
Xinyi PV Products (Anhui) Holdings Ltd
2,1 %
Zhejiang Hehe Photovoltaic Glass Technology Co., Ltd
8,0 %
Zhejiang Jiafu Glass Co., Ltd; Flat Solar Glass Group Co., Ltd; Shanghai Flat Glass Co., Ltd
2,3 %
Henan Yuhua New Material Co., Ltd
7,1 %
10. Závěr ohledně subvencování
(196)
Komise vypočítala výše napadnutelných subvencí v souladu s ustanoveními základního nařízení u šetřených společností pro jednotlivé režimy, a sečtením těchto údajů vypočítala celkovou výši subvence pro celou společnost za období šetření.
(197)
Pro výpočet níže uvedených celkových subvenčních rozpětí Komise nejprve vypočítala procento subvencování, což je podíl výše subvence na celkovém obratu společnosti. Tato procentuální hodnota pak byla použita k výpočtu subvence přiřazené k vývozu dotčeného výrobku do Unie v období šetření.
(198)
Dále byla vypočítána výše subvence na metr čtvereční dotčeného výrobku vyváženého do Unie v průběhu období šetření a níže uvedená rozpětí byla vypočítána jako procento hodnoty CIF stejného dovozu na metr čtvereční.
(199)
Po poskytnutí informací čínská vláda uvedla, že Komise při zveřejňování subvenčních rozpětí v době poskytnutí informací nevzala v úvahu dumpingová rozpětí vypočítaná v souběžném antidumpingovém řízení a že Komise se při výpočtu cla, jež má být uloženo, zabývala pouze otázkou „dvojího započítání“.
(200)
Čínská vláda žádala, aby v případě zjištění, že subvencování způsobilo dumping, byla tato skutečnost zohledněna při výpočtech rozpětí, jakož i při výpočtech cla.
(201)
Jelikož v tomto případě jsou opatření omezena rozpětím újmy, takový zásah by skutečná uložená cla nezměnil. Komise proto nepovažovala za nezbytné zabývat se obsahem těchto tvrzení.
Název společnosti
Subvenční rozpětí
Xinyi PV Products (Anhui) Holdings Ltd
3,2 %
Zhejiang Hehe Photovoltaic Glass Technology Co., Ltd
17,1 %
Zhejiang Jiafu Glass Co., Ltd; Flat Solar Glass Group Co., Ltd; Shanghai Flat Glass Co., Ltd
12,8 %
Henan Yuhua New Material Co., Ltd
16,7 %
D. ÚJMA
1. Definice výrobního odvětví Unie a výroba v Unii
(202)
Po zahájení řízení se přihlásilo osm výrobců, kteří vyráběli v Unii obdobný výrobek v průběhu období šetření. Komisi není znám žádný jiný výrobce obdobného výrobku v Unii. Komise se proto domnívá, že těchto osm výrobců představuje výrobní odvětví Unie ve smyslu čl. 9 odst. 1 základního nařízení, a proto budou uvedení výrobci označováni jako „výrobní odvětví Unie“.
(203)
K určení celkové výroby v Unii během období šetření byly použity veškeré dostupné informace týkající se výrobního odvětví Unie, včetně informací poskytnutých žadatelem, makroekonomické údaje poskytnuté sdružením výrobního odvětví Unie (Glass for Europe) a odpovědi na dotazník od výrobců v Unii zařazených do vzorku. Údaje týkající se výrobců v Unii zařazených do vzorku byly porovnány s odpověďmi na dotazník. Na tomto základě bylo odhadnuto, že celková výroba v Unii činila během období šetření asi 21 734 000 metrů čtverečních.
(204)
Po poskytnutí informací si čínská vláda povšimla rozdílů mezi údaji uvedenými v informačním dokumentu a údaji obsaženými v podnětu, které se týkaly odvětví Unie. Dále uvedla, že to svědčí o neexistenci objektivních a věrohodných důkazů a zpochybňuje závěry, k nimž Komise dospěla.
(205)
Rozdíly mezi údaji uvedenými v podnětu a v informačním dokumentu zjištěné čínskou vládou jsou způsobeny tím, že všechny údaje týkající se výrobců v Unii zařazených do vzorku byly ověřeny na místě a v případě potřeby aktualizovány. Jelikož vzorek představuje 79 % celkového prodeje výrobního odvětví Unie na trhu Unie, Komise nemůže přijmout argument, že použité důkazy nebyly objektivním a věrohodným základem pro závěry, k nimž dospěla.
2. Určení příslušného trhu Unie
(206)
Výroba žádného výrobce v Unii zařazeného do vzorku nebyla určena pro vlastní spotřebu. Proto nebylo nutné provést zvláštní analýzu závislého prodeje.
3. Spotřeba v Unii
(207)
Spotřeba v Unii byla stanovena na základě objemu celkového prodeje všech výrobců v Unii na trhu Unie po odečtení jejich vývozu a přičtení dovozu z ČLR a z dalších třetích zemí. Stanovení spotřeby v Unii bylo založeno na údajích poskytnutých žadatelem a sdružením Glass for Europe, které byly pokud možno porovnány s odpověďmi na dotazník od výrobců v Unii zařazených do vzorku.
(208)
Spotřeba v Unii se vyvíjela takto:
Tabulka č. 1
Spotřeba v Unii (1 000 m2)
2009
2010
2011
Období šetření
Celková spotřeba v Unii
16 596
28 239
33 993
27 412
Index
100
170
205
165
Zdroj: Glass for Europe, žadatel a odpovědi výrobců v Unii na dotazník.
(209)
V posuzovaném období mezi roky 2009 a 2011 se celková spotřeba v Unii zvýšila o 65 %, ale v období šetření se oproti roku 2011 snížila. Spotřeba v roce 2012 však zůstala výrazně nad úrovní z roku 2009. Bylo to způsobeno především vyšší spotřebou konečných produktů, zejména solárních modulů (viz oddíl E bod 2.3).
4. Dovoz z dotčené země
4.1 Objem a podíl subvencovaného dovozu z dotčené země na trhu
(210)
Jelikož se solární sklo dováží do Unie pod kódem KN 7007 19 80 - Ostatní - Vrstvené bezpečnostní sklo, jež zahrnuje i jiné výrobky, které nejsou předmětem tohoto šetření, nemohly být k určení objemu dovozu a hodnoty použity údaje Eurostatu. Objem a hodnota dovozu vycházely z údajů, které poskytli žadatel a Glass for Europe. Subvencovaný dovoz z dotčené země do Unie se vyvíjel takto:
Tabulka č. 2
Objem dovozu (1 000 m2) a podíl na trhu
2009
2010
2011
Období šetření
Objem dovozu z ČLR (1 000 m2)
1 200
2 050
6 150
8 350
Index
100
171
513
696
Podíl na trhu
7,2 %
7,3 %
18,1 %
30,5 %
Index
100
100
250
421
Zdroj: Glass for Europe a podnět.
(211)
Objem subvencovaného dovozu dotčeného výrobku do Unie v posuzovaném období výrazně vzrostl o 596 %. To vedlo k významnému zvýšení tržního podíl dovozu dotčeného výrobku z ČLR na trhu Unie (zvýšení z 7,2 % na 30,5 %).
(212)
Spotřeba v Unii se rovněž zvýšila do roku 2012. V roce 2012, když se trh Unie zmenšil, dokázali čínští vyvážející výrobci přesto zvýšit svůj celkový objem dovozu.
(213)
Po poskytnutí informací čínská vláda tvrdila, že Komise použila značně přehnané údaje, zatímco čínské statistiky vývozu pravděpodobně vykázaly mnohem nižší vývoz v období šetření ve srovnání s objemem dovozu podle informačního dokumentu a požádala o vysvětlení, jak tyto objemy byly vypočteny.
(214)
Komise nejprve poznamenává, že vývozní statistiky předložené čínskou vládou - včetně všech druhů z tvrzeného skla - jsou více než 2,5krát nižší než statistiky Eurostatu pro celý kód KN ex 7007 19 80 pro rok 2012. V důsledku toho je nelze považovat za dostatečně spolehlivé.
(215)
Komise své výpočty založila na informacích, které poskytli žadatel a sdružení Glass for Europe. Tyto údaje jsou k dispozici v nedůvěrném spisu. Komise tyto informace porovnala s ověřenými údaji, které poskytli vyvážející výrobci zařazení do vzorku a ostatní spolupracující vyvážející výrobci. Jako je uvedeno v oddíle A bodě 3.3, spolupracující vyvážející výrobci zahrnovali téměř 100 % vykázaného vývozu solárního skla do Unie v průběhu roku 2012. Komise proto nemá důvod se domnívat, že informace, na nichž se její zjištění zakládá, jsou nesprávné. Kromě toho čínská vláda neposkytla na podporu svého tvrzení žádné důkazy.
4.2 Ceny subvencovaného dovozu z dotčené země a cenové podbízení
(216)
Průměrná cena subvencovaného dovozu z dotčené země do Unie se vyvíjela takto:
Tabulka č. 3
Dovozní ceny (EUR/m2)
2009
2010
2011
Období šetření
ČLR
6,02
6,10
4,96
4,38
Index
100
101
82
73
Zdroj: žadatel a odpovědi čínských vyvážejících výrobců na dotazník.
(217)
Průměrná dovozní cena dotčeného výrobku v posuzovaném období klesla. Průměrná dovozní cena poklesla o 27,2 % z 6,02 EUR/m2 v roce 2009 na 4,38 EUR/m2 v období šetření.
(218)
S cílem určit cenové podbízení během období šetření byly porovnány vážené průměrné prodejní ceny jednotlivých typů výrobku prodávaných výrobci v Unii zařazenými do vzorku, účtované odběratelům na trhu Unie, kteří nejsou ve spojení, a upravené na úroveň cen ze závodu s odpovídajícími váženými průměrnými cenami jednotlivých typů výrobku z dovozu čínských výrobců zařazených do vzorku, účtovaných prvnímu nezávislému odběrateli na trhu Unie, zjištěné na základě cen CIF s příslušnou úpravou směrem nahoru, tj. o náklady na celní odbavení, manipulaci a nakládku ve výši 0,40 EUR/m2 a dovozní clo 3 %. Tyto úpravy zvýšily cenu o 7 až 15 %, tj. o vážený průměr 11 %, v závislosti na kontrolním čísle výrobku.
(219)
Porovnání cen bylo provedeno podle typu výrobku u transakcí na stejné úrovni obchodní činnosti s náležitou úpravou, jak je uvedeno v bodě odůvodnění výše, a po odečtení rabatů a slev. Výsledkem porovnání vyjádřeném v procentech obratu výrobců v Unii zařazených do vzorku v období šetření bylo vážené průměrné rozpětí cenového podbízení na společnost mezi 10,6 % a 26,7 % cen výrobců v Unii zařazených do vzorku ze subvencovaného dovozu dotčeného výrobku.
5. Hospodářská situace výrobního odvětví Unie
(220)
V souladu s čl. 8 odst. 5 základního nařízení byly v rámci posouzení účinků subvencovaného dovozu na výrobní odvětví Unie posouzeny všechny hospodářské činitele a ukazatele, které v posuzovaném období ovlivňovaly stav výrobního odvětví Unie.
(221)
Jak je vysvětleno v oddílu A bodu 3.2, byl za účelem posouzení možné újmy způsobené výrobnímu odvětví Unie proveden výběr vzorku.
(222)
Pro účely analýzy újmy Komise rozlišovala mezi makroekonomickými a mikroekonomickými ukazateli újmy. Komise analyzovala makroekonomické ukazatele za posuzované období na základě údajů poskytnutých sdružením Glass for Europe a žadatelem a vztahujících se na všechny výrobce v Unii. Mikroekonomické ukazatele analyzovala Komise na základě odpovědí na dotazník, které zaslali výrobci v Unii zařazení do vzorku.
(223)
Za účelem tohoto šetření byly posouzeny tyto makroekonomické ukazatele: výroba, výrobní kapacita, využití kapacity, objem prodeje, podíl na trhu, růst, zaměstnanost, produktivita, velikost subvenčního rozpětí a překonání účinků dřívější subvence.
(224)
Rovněž byly posouzeny tyto mikroekonomické ukazatele: průměrné jednotkové ceny, jednotkové náklady, náklady práce, zásoby, ziskovost, peněžní tok, investice, návratnost investic a schopnost opatřit si kapitál.
(225)
Jeden vyvážející výrobce tvrdil, že Komise neprovedla analýzu újmy v souladu s čl. 8 odst. 1 a 4 základního nařízení, protože analýzu újmy provedla na základě dvou samostatných a údajně rozporuplných souborů údajů, a to makroekonomických a mikroekonomických ukazatelů újmy. Dále tvrdí, že údajná rozporuplnost analýzy založené na dvou souborech údajů vyvolává vážné pochybnosti o vhodnosti, spravedlivosti a objektivitě celkového obrazu o újmě.
(226)
Tentýž účastník citoval řadu předchozích šetření, kde orgány Unie údajně definovaly nejednotným způsobem různé soubory údajů jako makroekonomické nebo mikroekonomické údaje.
(227)
Komise nemůže toto tvrzení přijmout. Jedná se o metodiku, jež se používá v případech výběru vzorku za účelem analýzy situace ve výrobním odvětví unie a s ohledem na vývoj, který vykazuje nejen vzorek, nýbrž i výrobní odvětví Unie jako celek. Při analýze byly zohledněny všechny činitele uvedené v čl. 8 odst. 4 základního nařízení. Závěr o újmě je též vypracován na základě všech těchto činitelů. Analýza újmy byla tedy provedena v souladu s čl. 8 odst. 1 a 4 základního nařízení.
6. Makroekonomické ukazatele
6.1 Výroba, výrobní kapacita a využití kapacity
(228)
Celková výroba, výrobní kapacita a využití kapacity v Unii se v průběhu posuzovaného období vyvíjely takto:
Tabulka č. 4
Výroba, výrobní kapacita a využití kapacity
2009
2010
2011
Období šetření
Výrobní kapacita (1 000 m2)
39 000
44 611
48 511
54 615
Index 2009
100
114
124
140
objem výroby (1 000 m2)
17 540
29 245
31 245
21 734
Index
100
167
178
124
Využití kapacity
45 %
66 %
64 %
40 %
Index
100
146
143
88
Zdroj: žadatel a odpovědi výrobců v Unii na dotazník.
(229)
Výroba výrobního odvětví Unie se v posuzovaném období zvyšovala v souladu se spotřebou. Již na začátku posuzovaného období mělo výrobní odvětví Unie nadbytečnou výrobní kapacitu. V důsledku rychlého růstu spotřeby v Unii uvedená nadbytečná kapacita klesala do roku 2011, neboť výrobní kapacita v Unii sice rostla, nicméně pomaleji než spotřeba v Unii. Výrobní kapacita v roce 2012 dále rostla, avšak spotřeba v Unii klesala. Výroba rostla od roku 2009 do roku 2011 a poté v období šetření klesla o 30 %. V důsledku stávajících kapacit bylo výrobní odvětví Unie schopno rozšířit výrobu, aby vycházelo vstříc silnému růstu poptávky v Unii do roku 2011. V reakci na růst pozorovaný od roku 2009 do roku 2011 výrobní odvětví Unie zároveň přidalo další kapacitu, která začala vyrábět částečně až v období šetření. To vedlo k prudkému poklesu využití kapacity v období šetření ve srovnání s předchozími roky.
(230)
Ačkoli v posuzovaném období výrobní odvětví Unie rozšířilo svou kapacitu v reakci na zvýšenou spotřebu, úroveň výroby výrobního odvětví Unie narostla méně než spotřeba a využití kapacity po značném nárůstu v prvních třech letech posuzovaného období klesalo během období šetření, což se časově shodovalo s růstem podílu na trhu subvencovaného dovozu z dotčené země a nekalou soutěží, se kterou se setkávali hlavní odběratelé výrobního odvětví Unie v sektoru solárních panelů v důsledku čínského dumpingu a také zjištěného subvencování v uvedeném odvětví.
6.2 Objem prodeje a podíl na trhu
(231)
Objem prodeje výrobního odvětví Unie a jeho podíl na trhu se v průběhu posuzovaného období vyvíjel takto:
Tabulka č. 5
Objem prodeje a podíl na trhu
2009
2010
2011
Období šetření
Objem prodeje (1 000 m2)
14 696
25 303
26 556
18 039
Index
100
172
181
123
Podíl na trhu
88,6 %
89,6 %
78,1 %
65,8 %
Index
100
101
88
74
Zdroj: Glass for Europe, žadatel a odpovědi výrobců v Unii na dotazník.
(232)
Během posuzovaného období vzrostl objem prodeje výrobního odvětví Unie o 22,7 %. V souvislosti s růstem spotřeby v Unii o 65 % se to však projevilo poklesem podílu výrobního odvětví Unie na trhu z 88,6 % v roce 2009 na 65,8 % v období šetření, tj. poklesem o 25,7 % v posuzovaném období. Prodej výrobního odvětví Unie se zvýšil mnohem méně než subvencovaný dovoz z dotčené země. Z toho vyplývá, že výrobci v Unii nebyli s to plně využít rostoucí spotřeby, a jejich podíl na trhu se proto v průběhu posuzovaného období snížil.
6.3 Růst
(233)
Růst výrobního odvětví Unie se odráží v objemových ukazatelích, jako je výroba, prodej, a v jeho podílu na trhu ve srovnání s vývojem spotřeby. I přes vzrůst spotřeby během posuzovaného období nerostl podíl výrobců v Unii na trhu v souladu se spotřebou. Podíl výrobního odvětví Unie na trhu v posuzovaném období klesal. Ve stejném období se podíl dovozu z ČLR zvýšil o 321 %. Skutečnost, že výrobní odvětví Unie nemohlo růst v souladu s růstem trhu, měla celkový nepříznivý dopad na jeho hospodářskou situaci.
6.4 Zaměstnanost a produktivita
(234)
Zaměstnanost a produktivita se v průběhu posuzovaného období vyvíjely takto:
Tabulka 6
Zaměstnanost a produktivita
2009
2010
2011
Období šetření
Zaměstnanost - ekvivalent plného úvazku (FTE)
565
792
932
857
Index
100
140
165
152
Produktivita (1 000 m2/FTE)
31
37
34
25
Index
100
119
108
82
Zdroj: žadatel a odpovědi výrobců v Unii na dotazník.
(235)
Od roku 2009 do období šetření se zaměstnanost celkově zvýšila o 52 %. Ke zvýšení však došlo v období do roku 2011, kdy dosáhla nejvyšší hodnoty ve výši 932 plných úvazků (FTE) a následně poklesla na 857 FTE během období šetření. Produktivita se v letech 2010 a 2011 ve srovnání s rokem 2009 zvýšila pouze mírně. Částečně to bylo způsobeno tím, že výroba obdobného výrobku je vysoce automatizovaná a vyžaduje malý počet pracovních sil. V období šetření ovšem klesla o 24,4 % oproti roku 2011. Příčinou byl pokles výroby během stejného období o přibližně 30 %, což nepříznivě ovlivnilo míru využití kapacity.
(236)
Zaměstnanost tedy během období šetření poklesla, reagujíc tak na vývoj výroby obdobného výrobku v Unii během období šetření.
6.5 Velikost subvenčního rozpětí a překonání účinků dřívější subvence
(237)
Všechna subvenční rozpětí jsou podstatně vyšší než nepatrná. S ohledem na objem a ceny dovozu z dotčené země lze dopad skutečných subvenčních rozpětí tohoto rozměru na výrobní odvětví Unie považovat za podstatný.
(238)
Jelikož se jedná o první antisubvenční šetření ohledně dotčeného výrobku, není překonání účinků dřívější subvence pro toto posouzení relevantní.
7. Mikroekonomické ukazatele
(239)
Jak je uvedeno výše, mikroekonomické ukazatele byly analyzovány na základě odpovědí na dotazník, které poskytli výrobci v Unii zařazení do vzorku. Většina výrobců v Unii zařazených do vzorku učinila počáteční investice a zahájila výrobu obdobného výrobku v roce 2009. Ačkoli se většina výrobců v Unii zařazených do vzorku již obchodování se sklem věnovala dříve, musely všechny společnosti investovat do specializovaných zařízení pro solární sklo, která jsou zcela nezávislá na výrobě běžného skla, jelikož čistota skla a obsah železa ve skle se velmi liší, stejně jako jeho celková kvalita. Kromě toho musí být solární sklo tvrzeno, což se u obyčejného skla neprovádí. Dále se také na sklo nanáší povlak. Proto jsou všechny níže analyzované ukazatele výrazně ovlivněny touto počáteční fázi v roce 2009. Aby se ukázal vývoj bez rušivého vlivu počáteční fáze společností zařazených do vzorku, jsou i indexy prezentovány od roku 2010.
7.1 Ceny a faktory ovlivňující ceny
(240)
Průměrné prodejní ceny výrobců v Unii zařazených do vzorku účtované odběratelům v Unii, kteří nejsou ve spojení, se v posuzovaném období vyvíjely takto:
Tabulka č. 7
Průměrné prodejní ceny v Unii
2009
2010
2011
Období šetření
Průměrná prodejní jednotková cena na trhu Unie (EUR/m2)
10,64
9,07
8,91
8,20
Index 2009
100
85
84
77
Index 2010
117
100
98
90
Jednotkové výrobní náklady (EUR/m2)
13,13
8,38
8,44
9,34
Index 2009
100
64
64
71
Index 2010
157
100
101
112
Zdroj: odpovědi výrobců v Unii na dotazník.
(241)
Po celé posuzované období prodejní jednotkové ceny klesaly, ale pád cen byl nejvýraznější v období šetření, kdy se snížily o 7,9 % oproti roku 2011, o 9,5 % ve srovnání s rokem 2010 a o 23 % proti roku 2009. Pokles prodejních cen výrobců v Unii byl pomalejší než trend pozorovaný u prodejních cen dovážených výrobků z dotčené země. Například pokles čínských cen mezi roky 2011 a 2012 činil 11 %, zatímco ceny v Unii klesly během stejného období o 8 %.
(242)
Navzdory velkému rozdílu mezi průměrnou prodejní jednotkovou cenou výrobního odvětví Unie a cenou čínského dovozu (jak je vysvětleno v oddílu D bodě 4.2) bylo skutečné cenové podbízení v období šetření na základě porovnání jednotlivých typů výrobku mnohem menší, tj. mezi 10,6 % a 26,7 %. To je způsobeno tím, že ne všechny typy výrobku, které byly vyráběny výrobním odvětvím Unie, vyváželi čínští výrobci zařazení do vzorku.
(243)
Po poskytnutí informací čínská vláda tvrdila, že Komise nevzala při posuzování průměrných čínských cen v úvahu rozdíl mezi typy výrobku vyváženými čínskými vyvážejícími výrobci a typy výrobku prodávanými výrobci v Unii. Zmínka o tom, že mezi průměrnou prodejní cenou výrobního odvětví v Unii a průměrnou prodejní cenou čínských vyvážejících výrobců byl velký rozdíl, údajně vedla ke zkreslené prezentaci skutečností z důvodu rozdílu mezi prodejními cenami v Unii a čínskými dovozními cenami.
(244)
Jak je uvedeno výše, Komise provedla podrobné srovnání u jednotlivých typů výrobku pro účely cenového podbízení, což je nepopiratelně součástí analýzy újmy. Navíc jasně označila příčinu uvedených rozdílů - skutečnost, že ne všechny typy výrobku, které byly vyráběny výrobním odvětvím Unie, vyráběli čínští vyvážející výrobci. V důsledku toho nelze tvrdit, že Komise prezentovala skutečnosti zavádějícím a zkreslujícím způsobem.
(245)
Jednotkové výrobní náklady se mezi rokem 2011 a obdobím šetření zvýšily o více než 10 %, zatímco mezi roky 2010 a 2011 zůstaly relativně stabilní. Výrobní náklady obecně sledovaly trend prodejních cen mezi roky 2009 a 2011. Zvýšení jednotkových výrobních nákladů v roce 2012 bylo způsobeno snížením objemu výroby.
(246)
Čínská vláda rovněž tvrdila, že snížení průměrné jednotkové prodejní ceny během posuzovaného období bylo způsobeno mimo jiné zvýšením efektivity výroby. Zvýšení jednotkových výrobních nákladů v roce 2012 navíc pravděpodobně nebylo způsobeno snížením objemu výroby, ale zvýšením výrobní kapacity.
(247)
Zvýšení efektivity v období 2009-2011 vedlo ke snížení jednotkových výrobních nákladů, a tím přispělo ke snížení jednotkové prodejní ceny. Komise však zjistila, že v průběhu období šetření průměrná prodejní cena klesla výrazně pod úroveň průměrných jednotkových výrobních nákladů, a tudíž pokrývala pouze 88 % těchto nákladů. Zvýšení výrobní kapacity společností zařazených do vzorku nemohlo ve stejnou dobu způsobit zvýšení jejich jednotkových výrobních nákladů. Jejich výrobní kapacita se mezi roky 2011 a 2012 zvýšila pouze o 2,6 %, zatímco jejich průměrné jednotkové výrobní náklady se během stejného období zvýšily o 10,6 %. Tato tvrzení byla proto odmítnuta.
7.2 Náklady práce
(248)
Průměrné náklady práce výrobců v Unii zařazených do vzorku se v posuzovaném období vyvíjely takto:
Tabulka č. 8
Průměrné náklady práce na zaměstnance
2009
2010
2011
Období šetření
Průměrné náklady na zaměstnance (v EUR)
45 232
44 503
48 288
50 615
Index 2009
100
98
107
112
Index 2010
102
100
109
114
Zdroj: odpovědi výrobců v Unii na dotazník.
(249)
Mezi rokem 2009 a obdobím šetření průměrné náklady práce na zaměstnance průběžně vzrostly celkem o 12 %. Nicméně mezi rokem 2011 a obdobím šetření došlo ke značnému nárůstu, a to o 4,8 %. Celkový nárůst nákladů práce lze částečně vysvětlit náklady vynaloženými některými výrobci v Unii v souvislosti s nevyužitím kapacity závodů mezi rokem 2011 a obdobím šetření, jinak řečeno nutností platit zaměstnance bez ohledu na to, že ve skutečnosti nepracovali.
7.3 Zásoby
(250)
Úroveň zásob výrobců v Unii zařazených do vzorku se v posuzovaném období vyvíjela takto:
Tabulka č. 9
Zásoby
2009
2010
2011
Období šetření
Stav zásob na konci období (1 000 m2)
1 540
1 875
1 657
1 778
Index 2009
100
122
108
115
Index 2010
82
100
88
95
Zdroj: odpovědi výrobců v Unii na dotazník.
(251)
Mezi rokem 2011 a obdobím šetření se zásoby zvýšily o 7,3 % a mezi rokem 2009 a obdobím šetření vzrostly o 15 %, zatímco v období 2010-2011 meziročně klesly o 11,6 %.
(252)
Po poskytnutí informací čínská vláda tvrdila, že trendy týkající se zásob nejsou relevantní, jelikož jejich nárůst v absolutních a relativních hodnotách byl velmi nízký.
(253)
Vzhledem ke zjištěnému cenovému vývoji, není pro výrobce racionální udržovat velké zásoby, protože jejich hodnota rychle klesá. Proto by bylo možno očekávat, že výrobci v Unii budou udržovat omezené zásoby obdobného výrobku. Růst zásob obdobného výrobku mezi roky 2011 a obdobím šetření je proto sice omezeným, nicméně významným ukazatelem pro určení toho, zda byla výrobnímu odvětví Unie způsobena podstatná újma. Na vysoký objem zásob v absolutních hodnotách v roce 2010 je třeba nahlížet v kontextu prodeje, který byl v uvedeném roce mnohem větší v než v období šetření.
7.4 Ziskovost, peněžní tok, investice, návratnost investic a schopnost získávat kapitál
(254)
Ziskovost, peněžní tok, investice a návratnost investic výrobců v Unii zařazených do vzorku se v posuzovaném období vyvíjely takto:
Tabulka č. 10
Ziskovost, peněžní tok, investice a návratnost investic
2009
2010
2011
Období šetření
Ziskovost
-20,3 %
8,3 %
8,2 %
-14,5 %
Index 2009
100
241
240
129
Index 2010
- 244
100
99
- 174
Peněžní tok (v tis. EUR)
-21 550
29 574
33 425
6 200
Index 2009
100
337
355
229
Index 2010
-73
100
113
21
Investice (v tis. EUR)
46 087
18 230
7 633
10 712
Index 2009
100
40
17
23
Index 2010
253
100
42
59
Návratnost investic
-6,9 %
9,6 %
13,3 %
-11,5 %
Index 2009
100
339
393
66
Index 2010
-72
100
139
- 120
Zdroj: odpovědi výrobců v Unii na dotazník.
(255)
Ziskovost výrobců v Unii zařazených do vzorku byla stanovena tak, že čistý zisk z prodeje obdobného výrobku odběratelům v Unii, kteří nejsou ve spojení, před zdaněním, byl vyjádřen jako procentní podíl na obratu tohoto prodeje.
(256)
Jak je vysvětleno v oddílu D bodě 7, v roce 2009 zaznamenala většina výrobců v Unii zařazených do vzorku ztráty způsobené zejména tím, že v té době zahajovala výrobu obdobného výrobku. Již v roce 2010 však průměrný zisk činil 8,31 %. Následně ziskovost v roce 2011 mírně klesla, když se začal zvyšovat subvencovaný dovoz. A konečně, toto odvětví utrpělo značné ztráty během období šetření, zejména pokles o 276,6 % v porovnání s rokem 2011.
(257)
Vývoj čistého peněžního toku, což je schopnost výrobců v Unii zařazených do vzorku samofinancovat svoji činnost, zaznamenal mezi rokem 2011 a obdobím šetření výrazný propad o 81 %. Od roku 2010 postupně rostl a za posuzované období se celkově zvýšil.
(258)
Návratnost investic byla vyjádřena jako zisk v procentech vztažený k čisté účetní hodnotě investic.
(259)
Z tabulky 10 vyplývá, že po počáteční fázi v roce 2009, kdy výrobní odvětví značně investovalo do obdobného výrobku, investice v letech 2009 až 2011 postupně klesaly a poté se v období šetření zvýšily. V období šetření však investice zůstaly na nízké úrovni ve srovnání s rokem 2009. Investice učiněné v období šetření směřovaly hlavně do výzkumu a vývoje a do zlepšování a údržby výrobní technologie a výrobního procesu s cílem zlepšit efektivitu. Výrobní odvětví ve stejném období investovalo zejména do nových typů výrobku, které se z ČLR nedováží, a které jsou náročné na výzkum a inovace.
(260)
Naopak návratnost investic v letech 2009 až 2012 klesla o 34 %. Před obdobím šetření však neustále rostla, a to v letech 2009 až 2011 o 293 %, ale v období šetření klesla ve srovnání s rokem 2011 o 186 %. Propad v roce 2012 je logickým důsledkem skutečnosti, že výrobní odvětví Unie utrpělo v průběhu období šetření ztrátu.
(261)
Co se týče schopnosti opatřit si kapitál, byla zjištěna trvale klesající schopnost výrobního odvětví Unie vytvářet hotovost pro výrobu obdobného výrobku, a v důsledku toho zhoršování jeho finanční situace.
8. Závěr ohledně újmy
(262)
Analýza situace ve výrobním odvětví Unie odhalila u většiny ukazatelů újmy jednoznačně klesající vývoj. Díky celkově rostoucí spotřebě celková výroba v posuzovaném období vzrostla. Ačkoli se objem prodeje zvýšil, podíl výrobního odvětví Unie na trhu se v posuzovaném období v důsledku silnějšího růstu spotřeby během uvedeného období zmenšil. Průměrná prodejní cena během posuzovaného období prudce klesala, což mělo nepříznivý vliv na všechny ukazatele finanční výkonnosti, jako je ziskovost, peněžní tok, návratnost investic a schopnost opatřit si kapitál.
(263)
V posuzovaném období se zvýšil celkový objem prodeje výrobního odvětví Unie. Růst objemu prodeje výrobního odvětví Unie však byl doprovázen výrazným snížením průměrné prodejní ceny, jakož i zmenšením podílu výrobního odvětví Unie na trhu.
(264)
S ohledem na výše uvedené skutečnosti šetření zejména potvrdilo, že prodejní ceny výrobního odvětví Unie nedosahují ani výrobních nákladů v průběhu období šetření, což se nepříznivě projevuje na ziskovosti výrobního odvětví Unie, která během období šetření vykazovala výrazně záporné hodnoty.
(265)
Výrobní kapacita se však mezi rokem 2009 a obdobím šetření vyvíjela příznivě. Kromě toho, ačkoli investice mezi rokem 2009 a obdobím šetření klesly, od roku 2011 do období šetření se opět zvýšily. Jak je vysvětleno v oddíle D bodě 7.4, příčina je v tom, že společnosti zařazené do vzorku i nadále investovaly do obdobného výrobku a přitom se zaměřily mimo jiné na ty typy výrobku, které vyplňovaly mezery na trhu, kam se ještě nedostal vývoz těchto konkrétních typů výrobku z dotčené země, které byly náročné na výzkum a inovace. Zároveň je zřejmé, že výrobní odvětví Unie musí být rovněž schopno vyrábět a prodávat vysoké objemy více základních typů výrobku (které v současnosti soutěží se subvencovaným dovozem z ČLR), aby se tak více rozptýlily fixní náklady a mohlo být dosahováno úspor z rozsahu.
(266)
Po poskytnutí informací čínská vláda tvrdila, že v posouzení ze strany Komise je určitý rozpor, jelikož v něm bylo uvedeno, že se investice týkaly zejména výzkumu a vývoje, a zároveň se v něm tvrdí, že kapacita byla v období šetření navýšena v očekávání zvýšené poptávky. Tato tvrzení nejsou v rozporu, nýbrž se vzájemně doplňují - investice do nových typů výrobku v průběhu stejného období nutně vedou také ke zvýšení kapacity. Přestože se uvedené investice náklady výrobního odvětví Unie zvyšují, jsou navíc také důležitým ukazatelem toho, že odvětví činí vše, co je v jeho silách, aby zůstalo konkurenceschopné.
(267)
Proto lze dospět k závěru, že výrobnímu odvětví Unie během období šetření byla nejen způsobena podstatná újma, ale toto odvětví také aktivně hledalo způsoby, jak oslabit vliv subvencovaného dovozu dotčeného výrobku, a to vývojem inovovaných výrobků, jež se z dotčené země zatím nedovážejí.
(268)
Vzhledem k výše uvedeným skutečnostem byl učiněn závěr, že výrobnímu odvětví Unie byla způsobena podstatná újmu ve smyslu čl. 8 odst. 5 základního nařízení.
E. PŘÍČINNÉ SOUVISLOSTI
(269)
V souladu s čl. 8 odst. 6 a 7 základního nařízení bylo zkoumáno, zda subvencovaný dovoz z dotčené země způsobil výrobnímu odvětví Unie újmu v takové míře, kterou lze považovat za podstatnou. Byly zkoumány i jiné známé činitele, které by mohly vedle subvencovaného dovozu současně způsobovat újmu výrobnímu odvětví Unie, aby se zajistilo, že případná újma způsobená těmito jinými činiteli nebude přičítána subvencovanému dovozu.
1. Účinek subvencovaného dovozu
(270)
Ze šetření vyplynulo, že subvencovaný dovoz v posuzovaném období vzrostl, přičemž se jeho objem zvýšil o 596 % a jeho podíl na trhu o 366 %. Je proto potvrzeno, že objem i podíl dovozu dotčeného výrobku na trhu během posuzovaného období výrazně vzrostl. Mezi nárůstem subvencovaného dovozu a ztrátou podílu výrobního odvětví Unie na trhu existuje zjevná časová souvislost. Jinak řečeno, dovoz rostl podstatně rychleji než trh Unie a výrobci v Unii ztráceli podíl na trhu v důsledku čínského subvencovaného dovozu. Šetření rovněž prokázalo, že - jak je uvedeno v oddílu D bodě 4.2 - ceny subvencovaného dovozu během období šetření byly nižší než ceny výrobního odvětví Unie.
(271)
Šetření ukázalo, že ceny subvencovaného dovozu se během posuzovaného období snížily o 27,2 %, což vedlo k ještě větším rozdílům mezi cenami výrobců v Unii a cenami vyvážejících výrobců. Výrobní odvětví Unie kvůli tomuto extrémnímu cenovému tlaku vyvinulo značné úsilí zaměřené na snížení výrobních nákladů. I přes toto úsilí však mimořádně nízká úroveň čínských dovozních cen donutila výrobní odvětví Unie k dalšímu snižování jeho prodejní ceny, a to až na neziskovou úroveň. Po počáteční fázi v roce 2009 výrobci v Unii dosáhli stabilní úrovně zisku v letech 2010 a 2011. V průběhu období šetření však výrobci v Unii zaznamenali značné ztráty.
(272)
Po poskytnutí informací několik účastníků řízení napadlo závěr Komise, že mezi podstatnou újmou způsobenou výrobnímu odvětví Unie a subvencovaným dovozem z ČLR je příčinná souvislost. Účastníci tvrdili, že mezi újmou a zvýšeným dovozem z dotčené země není žádná časová souvislost. Důvodem je skutečnost, že mezi roky 2009 a 2011 se čínský dovoz výrazně zvýšil. Kromě toho průměrná cena čínského dovozu v roce 2011 činila 4,96 EUR/m2, což je částka, která se blíží částce v roce 2012 (4,38 EUR/m2).
(273)
Titíž účastníci tvrdili, že závěr, že újma způsobená výrobnímu odvětví Unie by měla být přičítána čínskému dovozu v roce 2012, je v rozporu s jeho zjištěním, že čínský dovoz údajně neměl žádný nepříznivý dopad o rok dříve, přestože průměrná dovozní cena byla velmi podobná.
(274)
Účastníci také tvrdili, že časovou souvislost mezi způsobenou podstatnou újmou a subvencovaným čínským dovozem nelze posuzovat na základě celého posuzovaného období od roku 2009 do konce období šetření, bez ohledu na trendy, které nastaly během tohoto období.
(275)
Od počátku posuzovaného období do konce období šetření dovozy vzrostly o 596 %, přičemž jejich podíl na trhu se zvýšil o 321 %. V průběhu posuzovaného období klesla dovozní cena o 27,2 %.
(276)
Je pravdou, že ziskové rozpětí výrobního odvětví Unie v roce 2011 bylo jen mírně nižší než v roce 2010, a to navzdory vysokému růstu dovozu z ČLR již v roce 2011. V průběhu roku 2011 však spotřeba solárního skla v Unii výrazně vzrostla, konkrétně o 20,4 % mezi roky 2010 a 2011, zatímco dovoz z ČLR se během stejného období zvýšil o 150 %. V období šetření sice spotřeba skutečně klesla o něco více než 19 %, avšak objem čínského dovozu se dále zvýšil o více než 35 %. To jasně ukazuje časovou souvislost mezi podstatnou újmou, která byla způsobena výrobnímu odvětví Unie v období šetření, a silným růstem čínského subvencovaného dovozu. Rovněž je logické, že trvá určitou dobu, než některé nepříznivé účinky zvýšených subvencovaných dovozů (například ztrátu klientů, ztráty, snížení návratnosti investic a peněžního toku atd.) pocítí výrobci v Unii. Toto tvrzení se proto odmítá.
(277)
Komise také analyzovala trendy, které nastaly během posuzovaného období. Skutečnost, že v roce 2011 bylo výrobní odvětví Unie ještě ziskové, i když čínský dovoz vzrostl již v uvedeném roce, neovlivňuje závěr, že v období šetření existovala časová souvislost mezi újmou, která byla způsobena výrobnímu odvětví Unie, a pokračujícím růstem subvencovaného čínského dovozu.
(278)
Přestože spotřeba v období šetření poklesla o něco více než 19 %, čínští vyvážející výrobci v témže období:
a)
zvýšili svůj podíl na trhu e srovnání s rokem 2011 o 12,4 procentních bodů, zatímco podíl výrobního odvětví Unie na trhu se snížil o 12,3 procentních bodů;
b)
zvýšili objem čínského dovozu o více než 35 %, přičemž prodej výrobního odvětví Unie poklesl o 32 %, a
c)
dále snížili své již tak velmi nízké vývozní ceny o více než 10 % a jejich ceny byly až o 26,7 % nižší než ceny výrobního odvětví Unie, čímž přispívali ke ztrátám způsobeným výrobnímu odvětví Unie v období šetření.
(279)
Na základě výše uvedené analýzy dospěla Komise k závěru, že subvencovaný dovoz a značný nárůst jeho podílu na trhu za ceny, které se trvale podbízejí vůči cenám výrobního odvětví Unie, způsobil výrobnímu odvětví Unie podstatnou újmu.
2. Účinky jiných činitelů
2.1 Dovoz ze třetích zemí
(280)
Objem dovozu z dalších třetích zemí se během posuzovaného období vyvíjel takto:
Tabulka č. 11
Dovoz z třetích zemí (1 000 m2)
Třetí země
2009
2010
2011
Období šetření
Objem (m2)
700
886
1 287
1 023
Index
100
127
184
146
Podíl na trhu
4,2 %
3,1 %
3,8 %
3,7 %
Index
100
74
90
88
Průměrná cena v EUR/m2
10,50
10,09
9,60
8,40
Index
100
96
91
80
Zdroj: Glass for Europe a žadatel.
(281)
Objem dovozu z dalších třetích zemí v posuzovaném období vzrostl o 46 %, což je v souladu s nárůstem spotřeby v Unii. Jeho podíl na trhu se mírně snížil během období šetření ve srovnání s rokem 2011 (3,7 %), ale celkově zůstal během posuzovaného období stabilní. Druhým největším vývozcem po ČLR je Turecko následované Indií.
(282)
Z dostupných informací o dovozu ze všech třetích zemí vyplývá, že průměrná dovozní cena byla vyšší než průměrná čínská dovozní cena. Totéž platí i pro jednotkovou cenu za určité typy dotčeného výrobku. Na druhé straně byla průměrná dovozní cena třetích zemí podobná nebo vyšší než průměrná cena výrobního odvětví Unie.
(283)
S ohledem na celkové objemy dovozu z třetích zemí a jejich podíl na trhu a s ohledem na úroveň jejich cen, Komise dospěla k závěru, že dovoz ze třetích zemí nenarušil příčinnou souvislost mezi subvencovaným dovozem a újmou způsobenou výrobnímu odvětví Unie.
2.2 Vývozní výkonnost výrobního odvětví Unie
(284)
Objem vývozu výrobců v Unii zařazených do vzorku se v posuzovaném období vyvíjel takto:
Tabulka č. 12
Vývozní výkonnost výrobců v Unii zařazených do vzorku
2009
2010
2011
IP
Hodnota prodeje na vývoz (1 000 EUR)
19 313
19 814
27 419
7 001
Index
100
103
142
36
Objem prodeje na vývoz (1 000 m2)
1 460
1 713
2 708
760
Index
100
117
185
52
Průměrná cena v EUR/m2
13,22
11,56
10,12
9,21
Index
100
87
77
70
Zdroj: odpovědi výrobců v Unii na dotazník.
(285)
Prodej na vývoz výrobců v Unii zařazených do vzorku se v letech 2009 až 2011 zvýšil, ale v období šetření náhle klesl o 74 % z hlediska hodnoty a o 71,9 % z hlediska objemu. Na základě odpovědí čínských vývozců zařazených do vzorku se zdá, že to způsobily velmi nízké ceny čínského vývozu do zemí, kam především mířil vývoz výrobního odvětví Unie (zejména USA, Kanada).
(286)
Prodej na vývoz výrobců v Unii zařazených do vzorku tvořil 20 % objemu jejich celkového prodeje v roce 2009 (v zahajovací fázi), v roce 2010 to bylo 11 % a v nejlepším roce 2011 jen 14 %. V roce 2012 došlo k dalšímu poklesu na 5 %.
(287)
Pro výrobní odvětví Unie je hlavním trhem trh Unie, který je jedním z největších na světě, a nikoliv trhy třetích zemí. Skutečnost, že solární sklo je poměrně těžké a křehké, také způsobuje dodatečné náklady při dálkové přepravě (z důvodu rozbití a koroze). Šetření rovněž potvrdilo, že snížená vývozní výkonnost je především důsledkem soutěžení s levným čínským vývozem také na trzích třetích zemí. Proto Komise nemůže učinit závěr, že zhoršená vývozní výkonnost výrobců v Unii zařazených do vzorku narušuje příčinnou souvislost mezi subvencovaným dovozem a újmou způsobenou výrobnímu odvětví Unie.
(288)
Po poskytnutí informací někteří účastníci zpochybnili zjištění Komise, že pokles prodeje na vývoz výrobců v Unii zařazených do vzorku v průběhu období šetření byl s největší pravděpodobností způsoben velmi nízkými cenami čínského vývozu do hlavních míst určení vývozu Unie (zejména USA, Kanada). Domnívali se, že je tento závěr neodůvodněný, jelikož k čínskému vývozu docházelo také v roce 2011, a proto neexistuje žádný důvod, proč by se měl dopad projevit pouze v roce 2012. Byli rovněž toho názoru, že skutečným důvodem jejich nízkého prodeje na vývoz byla skutečnost, že výrobní odvětví Unie nebylo konkurenceschopné, a jakmile ceny na světových trzích poklesly, výrobní odvětví Unie si nedokázalo konkurenceschopnost udržet. V důsledku toho účastníci tvrdili, že k způsobené újmě dále přispěl pokles prodeje na vývoz výrobního odvětví Unie v průběhu období šetření.
(289)
Komise tato tvrzení odmítá, a to z následujících důvodů. Pro výrobní odvětví Unie je stále hlavním trhem trh Unie, nikoli trhy třetích zemí. Dodatečné náklady vynaložené při dálkové přepravě (z důvodu rozbití a koroze) lze kompenzovat pouze tehdy, pokud je úroveň cen ve třetích zemích dostatečně vysoká. Zdá se, že tomu tak není. Na základě informací, které má Komise k dispozici z odpovědí na dotazník vyvážejících výrobců zařazených do vzorku, byly ceny čínského vývozu do hlavních míst určení vývozu Unie skutečně velmi nízké a v porovnání s rokem 2011 v průběhu období šetření ještě více poklesly. Z toho vyplývá, že snížená vývozní výkonnost výrobního odvětví Unie je způsobena zejména stále nižšími ceny čínského vývozu na trzích třetích zemí, jak bylo potvrzeno v průběhu šetření.
(290)
Titíž účastníci rovněž tvrdili, že se šetření týkalo trhu Unie a neposuzovalo žádné údajné nekalé cenové praktiky na trzích třetích zemí.
(291)
Kromě toho zjištění ze strany orgánů EU, a to i za předpokladu, že byla správná, údajně připisovala subvencovanému dovozu do Unie újmu způsobenou jinými činiteli. Údajný levný nebo subvencovaný čínský vývoz do třetích zemí tedy nebyl subvencovaným dovozem do EU, a jako takový se považuje za jiný činitel, jehož poškozující účinky nelze připisovat subvencovanému dovozu.
(292)
Výše uvedené tvrzení Komise odmítá. Komise nešetřila, zda jsou ceny dovozu z ČLR do třetích zemí dumpingové a/nebo subvencované. Pouze na základě vývozních cen do třetích zemí, které předložili vyvážející výrobci zařazení do vzorku, stanovila, že se tyto ceny v posledních letech neustále snižují.
(293)
Ve stejném duchu Komise analyzovala snížení cen dovozu z ČLR do třetích zemí jako samostatný činitel a nepřipisovala jej subvencovanému dovozu do Unie. Tato skutečnost byla pouze použita jako možné vysvětlení snížení objemu vývozu Unie do jeho hlavních míst určení ve třetích zemích v souvislosti s tím, že uvedené trhy nejsou a nikdy nebyly hlavními trhy pro výrobní odvětví Unie. I v nejlepších letech 2010 a 2011 se více než 85 % prodeje výrobního odvětví Unie uskutečnilo na trhu Unie.
(294)
Proto Komise dospěla k závěru, že zhoršená vývozní výkonnost výrobců v Unii zařazených do vzorku nemůže narušit příčinnou souvislost mezi subvencovaným dovozem a újmou způsobenou výrobnímu odvětví Unie.
2.3 Vývoj spotřeby a kapacity
(295)
Jak bylo uvedeno v oddílu D bodě 3, mezi rokem 2009 a obdobím šetření vzrostla spotřeba v Unii o 65 %. Vrcholila v roce 2011, kdy vzrostla o 105 % v porovnání s rokem 2009. Výrobní odvětví Unie však z rostoucí spotřeby nemohlo plně těžit. Jeho celkový prodej se do roku 2011 významně zvyšoval, ale rostl pomaleji než trh. Poté v průběhu období šetření celkově klesal. V posuzovaném období totiž jeho podíl na trhu neustále klesal až o 25,7 % ve srovnání s rokem 2009 (-15,8 % oproti roku 2011). Naopak, čínský podíl na trhu i prodej výrazně vzrostl, i když se spotřeba mezi rokem 2011 a obdobím šetření snížila, mezi rokem 2011 a obdobím šetření dosáhl růst 68,4 % a celkově se za celé období zvýšil o 321 %. Během posuzovaného období došlo k nárůstu čínského dovozu o 596 %.
(296)
Vzhledem k tomu, že spotřeba v Unii v posuzovaném období rostla, její vývoj jen zesiluje příčinnou souvislost mezi rostoucím subvencovaným dovozem a újmou způsobenou výrobnímu odvětví Unie, ale není sama o sobě příčinou této újmy. Kromě toho i v období šetření, kdy spotřeba klesla, subvencovaný dovoz z ČLR dále zvýšil svůj podíl na trhu na úkor výrobního odvětví Unie.
(297)
Po poskytnutí informací několik účastníků tvrdilo, že újma způsobená výrobnímu odvětví Unie byla zapříčiněna poklesem spotřeby Unie. To je údajně jediný činitel, který zřejmě klesl poprvé v roce 2012 a se kterým může být přiměřeně spojována újma, zatímco čínský dovoz začal již v roce 2011, a to za ceny srovnatelné s cenami v roce 2012.
(298)
V roce 2012 spotřeba ve srovnání s předchozími roky opravdu poklesla. Analýza Komise však probíhá od počátku posuzovaného období v roce 2009 do konce období šetření a v tomto období se spotřeba v Unii zvýšila celkem o 65 %. Během posuzovaného období se podíl výrobního odvětví Unie na trhu neustále a značně snižoval, a to celkem o 25,7 %, zatímco podíl čínského dovozu na trhu se zvýšil o 321 %. Během posuzovaného období došlo k nárůstu čínského dovozu o 596 %.
(299)
Kromě toho byla spotřeba v Unii v období šetření stále na srovnatelné úrovni jako v roce 2010, zatímco, jak je uvedeno výše v tabulce 10, rok 2010 byl rokem, kdy výrobní odvětví Unie dosáhlo přiměřeného zisku. Proto nemohl pokles spotřeby v Unii v průběhu období šetření sám o sobě vést ke ztrátám způsobeným výrobnímu odvětví Unie v období šetření. Kromě toho podíl výrobního odvětví Unie na trhu mezi roky 2010 a 2012 klesl o 26,6 %, zatímco podíl čínského dovozu na trhu v průběhu téhož období vzrostl o 318 %. A dále, jestliže měl pokles spotřeby v průběhu období šetření výrobnímu odvětví Unie způsobit újmu, potom měl mít uvedený pokles také dopad na čínský dovoz. To se však zřejmě nestalo. Čínský dovoz v průběhu období šetření naopak výrazně vzrostl, a to jak z hlediska objemu, tak i co se týče podílu na trhu.
(300)
S ohledem na výše uvedené úvahy Komise toto tvrzení odmítá. Komise tudíž dospěla k závěru, že pokles spotřeby během období šetření nemohl narušit příčinnou souvislost mezi subvencovaným dovozem a újmou způsobenou výrobnímu odvětví Unie.
(301)
Pokud jde o výrobní kapacitu výrobního odvětví Unie, jak je uvedena výše v tabulce 4, její zvýšení jasně sledovalo trend ve zvyšování spotřeby v Unii do konce roku 2011. Šetření ukázalo, že hlavním důvodem ke zvýšení výrobní kapacity mezi rokem 2011 a obdobím šetření o 12,5 % byl vstup jedné společnosti na trh se solárním sklem. Výrobní kapacita všech ostatních společností na trhu v průběhu téhož období mírně klesla. V důsledku toho celkový trend ve vývoji kapacity výrobního odvětví Unie sledoval trend ve spotřebě v Unii. Komise se tedy domnívá, že vysoká výrobní kapacita výrobního odvětví Unie, která byla vysoká již na začátku posuzovaného období a zůstala vysoká v průběhu období šetření, nemohla narušit příčinnou souvislost mezi subvencovaným dovozem a podstatnou újmou, která byla způsobena výrobnímu odvětví Unie.
(302)
Po poskytnutí informací někteří účastníci tvrdili, že Komise nezohlednila údajnou nadměrnou kapacitu jako důležitou příčinou újmy. Během posuzovaného období zvýšení kapacity nebylo údajně odůvodněno zvýšením spotřeby, jelikož výrobní odvětví Unie má neustále velký rozdíl mezi výrobní kapacitou a spotřebou, což nebylo dle jejich názoru ekonomicky udržitelné. Dále tvrdili, že skutečnost, že mezi rokem 2011 a koncem období šetření vstoupil na trh nový subjekt, přispěla ke způsobené újmě, neboť zvýšila domácí konkurenci.
(303)
Smluvní strany také tvrdily, že snižující se spotřeba v Unii, zvyšující se výrobní kapacita ve spojení s poklesem prodeje na vývoz vedla k nízké míře využití kapacity. Důsledkem této nízké míry využití byly vysoké fixní náklady, které podle nich měly vážný dopad na unijní odvětví výroby solárního skla.
(304)
Komise poznamenává, že úroveň kapacity celého výrobního odvětví Unie byla v průběhu celého posuzovaného období neustále vyšší než celková spotřeba v Unii. To však nezabránilo společnostem ve výrobním odvětví Unie zařazeným do vzorku dosáhnout v průběhu dvou let před obdobím šetření zisku, zatímco významné ztráty ve výši -14,5 % zaznamenaly pouze v období šetření.
(305)
Kromě toho kapacita výrobců v Unii zařazených do vzorku vzrostla mezi lety 2010 a 2011 pouze o 4 % a mezi rokem 2011 a obdobím šetření o 2,6 %, což vedlo k mírnému celkové zvýšení mezi rokem 2010 a obdobím šetření o 6,7 %.
(306)
V důsledku toho, rozdílem mezi spotřebou a kapacitou, který existoval během celého posuzovaného období, přestože byl mírně vyšší v období šetření, nelze vysvětlit značné ztráty, které utrpěly společnosti zařazené do vzorku v období šetření. V důsledku toho Komise odmítá tvrzení, že úroveň kapacity výrobního odvětví Unie není ekonomicky udržitelná.
(307)
Pokud jde o tvrzení, že nový subjekt na trhu v roce 2012 přispěl k újmě způsobené výrobnímu odvětví Unie, Komise poznamenává, že tento nový subjekt, přestože zavedl vysokou kapacitu, měl velmi omezený objem výroby a prodeje, přibližně 2 % z celkového prodeje v EU v období šetření. V důsledku toho neměl jeho vstup téměř žádný dopad na výkonnost výrobního odvětví Unie jako celku, kromě výrazného zvýšení jeho kapacity a údajů o využití kapacity. Bez údajů týkajících se této společnosti by kapacita všech ostatních výrobců v Unii mezi lety 2011 a 2012 skutečně poklesla.
(308)
Vyšetřování rovněž nepotvrdilo, že na odvětví výroby solárního skla mají značný dopad fixní náklady. Ve skutečnosti se průměrné fixní náklady výrobců v Unii zařazených do vzorku v průběhu období šetření pohybovaly v rozmezí 25-35 % celkových nákladů. V předchozích letech 2010 a 2011 byl procentní podíl fixních nákladů mírně nižší, avšak stále ve stejném rozsahu. To jasně ukazuje, že vysoká kapacita v období šetření samozřejmě měla dopad na výrobní náklady, avšak její dopad nebyl významný a nemůže vysvětlovat vysoké ztráty v období šetření, zejména ve srovnání se zisky dosaženými v předchozích letech. Kromě toho míra využití kapacity výrobců v Unii zařazených do vzorku v porovnání s předchozími roky klesla, nicméně v období šetření byla stále na úrovni 65 %.
(309)
Komise se ve své analýze dále zohlednila, že instalovanou kapacitu je možné přizpůsobit pro výrobu jiných typů skla, které nepatří do oblasti působnosti tohoto šetření. Proto také Komise i z tohoto důvodu nesouhlasí s názorem účastníka řízení, že vysoká instalovaná kapacita je z ekonomického hlediska neudržitelná.
(310)
Vzhledem k výše uvedeným skutečnostem Komise odmítá tvrzení předložená účastníky řízení a opakuje, že vývoj spotřeby, kapacity a využití kapacity v průběhu posuzovaného období, a to jak při oddělené, tak i kumulativní analýze, nejsou takové povahy, aby narušily příčinnou souvislost zjištěnou mezi podstatnou újmou způsobenou výrobnímu odvětví Unie a subvencovaným dovozem.
2.4 Vývoj v oblasti solárních modulů
(311)
Podle informací, které má Komise k dispozici (20), se přibližně 80-85 % solárního skla prodává výrobcům solárních modulů (krystalické křemíkové fotovoltaické moduly a fotovoltaické moduly s tenkým filmem) a přibližně 15-20 % se prodává výrobcům solárních fototermických kolektorů na ohřev vody. Proto mají trendy pozorované v odvětví solárních modulů významný dopad na spotřebu solárního skla.
(312)
Po poskytnutí informací dva účastníci tvrdili, že kromě vývoje spotřeby dotčeného výrobku byla újma způsobená výrobnímu odvětví Unie zapříčiněna také poklesem spotřeby solárních modulů a ztrátami, které toto výrobní odvětví utrpělo na konci roku 2011 a začátkem roku 2012. Dopad finančních potíží výrobců solárních panelů na trh se solárním sklem se údajně začal projevovat koncem roku 2011 a v roce 2012, a to v důsledku nezbytné časové prodlevy mezi těmito dvěma událostmi.
(313)
Ve stejném období, tj. 2009-2012, se spotřeba solárních modulů neustále zvyšovala, a ačkoli v roce 2012 došlo k poklesu, úroveň spotřeby zůstala o 221 % vyšší než v roce 2009 a o 44 % vyšší než v roce 2010 (21). Kromě toho bylo zjištěno, že i když poptávku po modulech v Unii původně vytvořily režimy finanční podpory, hlavně zaručené výkupní ceny, nelze dospět k závěru, že škrty v těchto cenách (na konci roku 2011 a na počátku roku 2012) narušily příčinnou souvislost mezi subvencovanými dovozy a újmou (22). Důvodem byla skutečnost, že poptávka po solárních modulech zůstala ve stejném období let 2009-2012 relativně vysoká.
(314)
Během posuzovaného období proto zůstala úroveň spotřeby solárních modulů, a v důsledku toho i poptávka po solárním skle, vysoká. Její mírný pokles v roce 2012 nemůže být sám o sobě považován za tak silný faktor, aby narušil zjištěnou příčinnou souvislost mezi subvencovaným dovozem z ČLR a podstatnou újmou způsobenou výrobnímu odvětví Unie.
(315)
Podobně, vzhledem k tomu, že poptávka po solárních modulech zůstala v období 2009-2012 poměrně vysoká a poptávka po solárním skle se ve stejném období zvýšila o 65 %, nelze dopad zhoršené finanční situace výrobců solárních modulů na konci roku 2011/začátkem roku 2012 na spotřebu solárního skla sám o sobě považovat za tak silný faktor, aby narušil zjištěnou příčinnou souvislost mezi subvencovaným dovozem solárního skla z ČLR a podstatnou újmou, která byla způsobena výrobnímu odvětví Unie.
(316)
S ohledem na výše uvedené skutečnosti Komise potvrzuje, že vývoj spotřeby solárních modulů nemůže být sám o sobě považován za tak silný faktor, aby narušil zjištěnou příčinnou souvislost mezi subvencovaným dovozem z ČLR a podstatnou újmou způsobenou výrobnímu odvětví Unie.
3. Závěr
(317)
Šetření prokázalo příčinnou souvislost mezi podstatnou újmou způsobenou výrobnímu odvětví Unie a subvencovaným dovozem z ČLR. Komise analyzovala další možné příčiny újmy, jako je dovoz z jiných třetích zemí, vývozní výkonnost výrobního odvětví Unie, změny struktury spotřeby a výrobní kapacity nebo tržní situaci některých uživatelů dotčeného výrobku. U žádné z nich, ať byla analyzována jednotlivě nebo souhrnně, nabylo zjištěno, že by mohla narušit zjištěnou příčinnou souvislost mezi subvencovaným dovozem z ČLR a podstatnou újmou způsobenou výrobnímu odvětví Unie.
(318)
Na základě výše uvedené analýzy, v jejímž rámci byly účinky všech známých činitelů na situaci výrobního odvětví Unie náležitě odlišeny a odděleny od účinků subvencovaného dovozu způsobujícího újmu, se vyvozuje závěr, že subvencovaný dovoz z dotčené země způsobil výrobnímu odvětví Unie podstatnou újmu ve smyslu čl. 8 odst. 6 základního nařízení.
(319)
Po období šetření několik výrobců solárního skla v Unii veřejně oznámilo ukončení výrobní činnosti, v důsledku čehož se značná provozní kapacita nevyhnutelně přesunula do nevyužité kapacity. To dále posiluje výše stanovenou příčinnou souvislost a prokazuje zničující účinek subvencovaného dovozu na výrobní odvětví Unie.
F. ZÁJEM UNIE
(320)
V souladu s článkem 31 základního nařízení Komise zkoumala, zda navzdory závěru o subvenci působící újmu nebylo v tomto případě jednoznačně v zájmu Unie přijímat opatření. Analýza zájmu Unie vycházela z posouzení všech různých relevantních zájmů, včetně zájmů výrobního odvětví Unie, dovozců, dodavatelů surovin a uživatelů dotčeného výrobku.
1. Zájem výrobního odvětví Unie
(321)
Výrobní odvětví Unie v období šetření přímo zaměstnávalo ve výrobě a prodeji obdobného výrobku přibližně 860 osob. Šetření prokázalo, že výrobnímu odvětví Unie byla v období šetření způsobena podstatná újma zapříčiněná subvencovaným dovozem z dotčené země. Někteří výrobci v Unii již byli nuceni uzavřít svá výrobní zařízení a někteří jiní se potýkali s platební neschopností (23). Pokud by opatření nebyla uložena, jeví se další zhoršení situace výrobního odvětví Unie jako velmi pravděpodobné.
(322)
Očekává se, že uložení antisubvenčních cel odstraní účinky subvence působící újmu, která spočívají v narušení obchodu, a obnoví účinnou hospodářskou soutěž na trhu Unie a výrobnímu odvětví Unie umožní přizpůsobit ceny obdobného výrobku tak, aby zohledňovaly výrobní náklady, což zlepší jeho ziskovost. Lze rovněž očekávat, že uložení opatření umožní výrobnímu odvětví Unie získat zpět alespoň část podílu na trhu, o nějž přišlo v průběhu posuzovaného období, což bude mít kladný dopad na jeho celkovou finanční situaci.
(323)
Výrobní odvětví Unie by navíc mělo mít lepší přístup ke kapitálu a mělo by být schopno dalších investic do výzkumu, vývoje a inovací na trhu se solárním sklem.
(324)
A konečně je pravděpodobné, že výrobci v Unii, kteří byli nuceni zastavit výrobu v důsledku tlaku čínského subvencovaného dovozu, by mohli znovu zahájit své podnikání. Celkově by podle tohoto scénáře byla zajištěna nejen stávající pracovní místa ve výrobním odvětví Unie, ale existovaly by i reálné vyhlídky na další rozšíření výroby a zvýšení zaměstnanosti.
(325)
Pokud by opatření přijata nebyla, lze očekávat, že dojde k další ztrátě podílu na trhu s dalším zhoršením ziskovosti výrobního odvětví Unie. To by bylo z krátkodobého až střednědobého hlediska neudržitelné. V důsledku toho by kromě velkého počtu výrobců v Unii, kteří byli již z trhu vytlačeni, mohla platební neschopnost hrozit také dalším výrobcům, což by v krátkodobém až střednědobém výhledu vedlo k pravděpodobnému zániku výrobního odvětví Unie s následným závažným dopadem na stávající pracovní místa.
(326)
Vyvozuje se proto závěr, že uložení antisubvenčních cel by bylo v zájmu výrobního odvětví Unie.
2. Zájem dovozců a obchodníků, kteří nejsou ve spojení
(327)
Hlavní předmět podnikání dvou spolupracujících dovozců tvořilo obchodování s dotčeným výrobkem. Oba diverzifikovali zdroje dotčeného výrobku, jinak řečeno. neodebírali jej jen z ČLR, ale také z Unie a z třetích zemí.
(328)
Bylo předloženo tvrzení, že přijetí opatření týkajících se dotčeného výrobku by nepříznivě ovlivnilo podnikatelskou činnost dovozců. Za prvé by uložení cel nevedlo k vyloučení veškerého dovozu z ČLR. Zadruhé, i když lze očekávat, že uložení opatření se může nepříznivě odrazit na finanční situaci dovozců dovážejících pouze nebo hlavně z ČLR, vzhledem k možnosti odebírat dotčený výrobek z třetích zemí lze předpokládat, že dovozci pružně změní zdroje svých dodávek, bude-li to nutné.
(329)
Vyvozuje se proto závěr, že uložení opatření na navržené úrovni může mít určitý nepříznivý dopad na situaci dovozců dotčeného výrobku, kteří nejsou ve spojení, ale i to, že jejich dopad zmírňuje skutečnost, že dovozci a obchodníci mohou využít jiné zdroje dodávek, jak z třetích zemí, tak z odvětví Unie, které má kapacitu zvýšit svou výrobu, a v každém případě uložená opatření nepřeváží nad pozitivním dopadem pro ostatní strany.
3. Zájem dodavatelů surovin
(330)
Při šetření nespolupracoval žádný dodavatel surovin. Jelikož nebyly dostupné údaje od těchto dodavatelů, nebyly k dispozici ani žádné důkazy o tom, že by uložení opatření bylo proti zájmu uvedených účastníků.
4. Zájem uživatelů
(331)
Všichni uživatelé, kteří odpověděli, jsou výrobci solárních modulů a/nebo fototermických kolektorů. Tři uživatelé se vyslovili pro uložení antisubvenčních cel s tím, že výrobní odvětví Unie vyrábí lepší solární sklo, které čínské společnosti nemohou vždy dodat. Tři další uživatelé byli naopak proti uložení antisubvenčních opatření. Tito uživatelé očekávají, že uložení antisubvenčních cel by mělo nepříznivý dopad na jejich obchodní činnost. Předpokládají, že nejsou schopni přenést zvýšení cen na konečného spotřebitele vzhledem k tíživé situaci, v níž se odvětví solárních modulů nachází.
(332)
Podle informací od uživatelů představuje solární sklo pouze asi 6-8 % celkových nákladů na solární moduly. Solární sklo tedy tvoří pouze omezenou část nákladů a konečné hodnoty fotovoltaických modulů. Kromě toho lze předpokládat, že pokud budou uložena antisubvenční cla na solární sklo dovážené z ČLR, dopad na celkové náklady solárních modulů by měl být nižší než 1 %. Je to způsobeno hlavně tím, že spolupracující uživatelé nakupují významné množství solárního skla od výrobců v Unii.
(333)
Možné zavedení antisubvenčních cel, ve srovnání s opačným scénářem bez uložení cel, proto sice pravděpodobně způsobí mírný nárůst cen vstupů pro solární moduly, neočekává se však, že bude mít závažný nepříznivý dopad na náklady a na konečné ceny solárních modulů od výrobního odvětví Unie.
(334)
Kromě toho někteří uživatelé již odebírají z jiných zdrojů dodávek, např. z Turecka a Indie, a ti by neměli být nepříznivě ovlivněni uložením antisubvenčních cel. Ostatní uživatelé se mohou také přeorientovat na jiné zdroje dodávek, a to buď z třetích zemí, nebo od výrobního odvětví Unie.
(335)
Vzhledem k výše uvedenému Komise odmítá námitky, které někteří uživatelé vznesli proti uložení opatření.
5. Aspekty hospodářské soutěže
(336)
Jeden dovozce tvrdil, že někteří výrobci v Unii jsou účastníky celosvětového kartelu výrobců plochého skla (které zahrnuje i solární sklo) a Evropská komise jim v roce 2007 uložila pokutu, a proto využívají antisubvenční nástroj k tomu, aby si od členů kartelu vynahradili ztráty, jež jim vznikly z pokut za kartel a ze ztráty podílu na trhu v Unii. Kromě toho, má-li být přístup na trh Unie omezen pomocí antisubvenčních cel, budou výrobci v Unii více motivováni k tomu, aby uzavřeli kartel nebo zahájili jiné jednání narušující hospodářskou soutěž v souvislosti s takovým zbožím, jako je bytové zařízení, kde mají v Unii jen slabou schopnost dosahovat pákového efektu.
(337)
Tato tvrzení by měla být odmítnuta. Za prvé, Komise konstatuje, že kartel přestal fungovat v roce 2007. Účinky kartelu v minulosti proto neměly žádný dopad na odvětví během posuzovaného období. Za druhé, žádný z výrobců zařazených do vzorku výrobců v Unii a žádný ze současných výrobců v Unii s nejvyšším objemem prodeje se na kartelu nepodílel. Zatřetí se neočekává, že eventuální uložení antisubvenčních cel bude mít dopad na soutěžní chování výrobního odvětví Unie, jelikož na jedné straně nedojde ke změně struktury trhu Unie, a na druhé straně mají podniky obecnou povinnost dodržovat platné předpisy Unie a vnitrostátní předpisy upravující hospodářskou soutěž bez ohledu na to, zda jsou cla uložena či nikoli.
(338)
Jeden dovozce vznesl rovněž námitku, že uložení cel by mělo nepříznivý dopad na trh s anitreflexním povlakem solárního skla v Unii. Tento trh, který daný dovozce definoval jako související trh, údajně ovládají výrobci v Unii a uložení opatření by posílilo jejich postavení na úkor konkurenčních dodavatelů antireflexního povlaku. Kromě toho bylo uvedeno, že dovozci mají potíže se získáváním zakázek od výrobců v Unii nebo s dodávkou takových zakázek v přiměřených lhůtách a za rozumné ceny.
(339)
Trh s antireflexním povlakem je součástí šetření, nikoli souvisejícím trhem. Šetřením bylo prokázáno, že výrobci v Unii v průběhu období šetření zůstali v tomto segmentu trhu stále konkurenceschopní navzdory relativně vyšším cenám, které si účtují z důvodu, že trh považuje jejich výrobky s povlakem za výrobky s kvalitativní výhodou. Nebyly však poskytnuty žádné důkazy o tom, že by výrobní odvětví Unie nebylo schopno uspokojit případnou vyšší poptávku po solárním skle s antireflexním povlakem. Tento argument by proto měl být odmítnut.
(340)
Pokud jde o tvrzení, že výrobci v Unii odmítali zakázky nebo včasné dodávky za rozumné ceny, je pouze na každém výrobci, jakou obchodní strategii si zvolí, pokud tento výrobce nebo výrobci nemají samostatně nebo společně dominantní postavení na relevantním trhu. Na trhu Unie existuje dostatečná hospodářská soutěž, aby bylo možno měnit a/nebo diverzifikovat dodavatele. Tento argument by proto také měl být odmítnut.
6. Závěr ohledně zájmu Unie
(341)
S ohledem na výše uvedené skutečnosti se vyvozuje závěr, že na základě posouzení všech různých zájmů jako celku, je v zájmu Unie uložit konečná opatření vůči dovozu solárního skla pocházejícího z ČLR.
G. VYROVNÁVACÍ OPATŘENÍ
(342)
Vzhledem k závěrům, pokud jde o subvencování, újmu, příčinné souvislosti a zájem Unie, by měla být zavedena konečná vyrovnávací opatření, aby se zabránilo působení další újmy výrobnímu odvětví Unie subvencovaným dovozem.
1. Úroveň pro odstranění újmy
(343)
Ke stanovení výše těchto opatření byla vzata v úvahu zjištěná subvenční rozpětí a výše cla nezbytná pro odstranění újmy, která byla způsobena výrobcům v Unii, aniž by přitom bylo překročeno zjištěné subvenční rozpětí.
(344)
Při výpočtu výše cla nezbytného k odstranění účinků subvencování působícího újmu se mělo za to, že by případná opatření měla výrobnímu odvětví Unie umožnit pokrýt výrobní náklady a dosáhnout zisku před zdaněním, kterého může přiměřeně dosáhnout toto výrobní odvětví u prodeje obdobného výrobku v Unii za běžných podmínek hospodářské soutěže, tedy bez subvencovaného dovozu.
(345)
Za přiměřené minimum, kterého by mohlo výrobní odvětví Unie pravděpodobně dosáhnout, pokud by neexistoval subvencovaný dovoz působící újmu, lze považovat ziskové rozpětí 8,3 % z obratu. Toto ziskové rozpětí vychází z průměrného zisku dosahovaného výrobci v Unii zařazenými do vzorku v roce 2010, kdy dovoz dotčeného výrobku byl ještě malý, a proto zatím nemohl narušit běžné podmínky hospodářské soutěže.
(346)
Na tomto základě byla vypočtena také cena obdobného výrobku nepůsobící újmu výrobnímu odvětví Unie. Cena nepůsobící újmu byla získána připočtením výše uvedeného ziskového rozpětí 8,3 % k výrobním nákladům výrobců v Unii zařazených do vzorku během období šetření.
(347)
Nezbytné zvýšení ceny pak bylo určeno na základě porovnání vážené průměrné dovozní ceny spolupracujících vyvážejících výrobců v ČLR zařazených do vzorku, jež byla stanovena pro účely výpočtů v souvislosti s cenovým podbízením, náležitě upravené o náklady na dovoz a celní poplatky, s váženou průměrnou cenou obdobného výrobku prodávaného výrobci z Unie zařazenými do vzorku na trhu Unie v období šetření nepůsobící újmu. Veškeré rozdíly, jež byly výsledkem tohoto srovnání, pak byly vyjádřeny jako procento vážené průměrné hodnoty CIF dovozu.
(348)
Po poskytnutí informací jeden účastník zpochybnil ziskové rozpětí použité jako cílový zisk. Uvedl, že Komise měla zohlednit všechny ostatní činitele které ovlivnily ziskovost v období šetření. Tvrdil, že přiměřený cílový zisk nemůže být vyšší než 5 %.
(349)
Komise tato tvrzení z následujících důvodů odmítá. Použitý výpočet cílového zisku není založen na odhadu, ale na skutečném zisku, jehož dosáhlo výrobní odvětví Unie před narušením hospodářské soutěže způsobeným čínským subvencovaným dovozem. Komise to považuje za přiměřený zisk a rovněž vzala v úvahu, že se situace na trhu neodlišuje výrazně od období šetření, ponecháme-li stranou dopady čínského subvencovaného dovozu. Prohlášení účastníka v tomto ohledu, že spotřeba v roce 2010 byla mnohem vyšší než v roce 2012, je věcně nesprávné. Jak je uvedeno v oddíle E bodě 2.3, spotřeba v roce 2010 byla na podobné úrovni jako v roce 2012. V roce 2010 také výrobní odvětví Unie s ohledem na očekávaný silný růst poptávky zvyšovalo kapacitu, což nepříznivě ovlivnilo jeho zisk v uvedeném roce. Navrhovaný cílový zisk ve výši 5 % je dále neodůvodněný, jelikož není založen na žádných údajích nebo skutečných výpočtech, a proto se zamítá.
2. Opatření
(350)
Vzhledem k výše uvedenému a v souladu s článkem 15 základního nařízení by mělo být uloženo konečné vyrovnávací clo na dovoz solárního skla pocházejícího z ČLR, a to na úrovni nižší z hodnot zjištěného subvenčního rozpětí a rozpětí újmy podle pravidla nižšího cla. V tomto případě by v souladu s tímto pravidlem měla být celní sazba stanovena na úrovni zjištěných subvenčních rozpětí.
(351)
Vzhledem k vysoké úrovni spolupráce vyvážejících výrobců z ČLR bylo clo pro „všechny ostatní společnosti“ stanoveno na úrovni nejvyššího cla, jež má být uloženo společnostem, které byly buď zařazeny do vzorku, nebo během šetření spolupracovaly. Clo pro všechny ostatní společnosti bude použito na společnosti, které v rámci šetření nespolupracovaly.
(352)
Pro spolupracující čínské společnosti nezařazené do vzorku, které jsou uvedeny v příloze, je konečná celní sazba stanovena jako vážený průměr sazeb pro společnosti zařazené do vzorku.
(353)
Na základě výše uvedených skutečností se sazby, podle nichž se tato cla ukládají, stanovují takto:
Název společnosti
Subvenční rozpětí
Rozpětí újmy
Vyrovnávací clo
Xinyi PV Products (Anhui) Holdings Ltd
3,2 %
39,3 %
3,2 %
Zhejiang Hehe Photovoltaic Glass Technology Co., Ltd
17,1 %
26,2 %
17,1 %
Zhejiang Jiafu Glass Co., Ltd; Flat Solar Glass Group Co., Ltd; Shanghai Flat Glass Co., Ltd
12,8 %
42,1 %
12,8 %
Henan Yuhua New Material Co., Ltd
16,7 %
17,1 %
16,7 %
Ostatní spolupracující společnosti uvedené v příloze I
12,4 %
33,2 %
12,4 %
Všechny ostatní společnosti
17,1 %
42,1 %
17,1 %
(354)
Výše uvedená vyrovnávací opatření se stanoví ve formě valorických cel, což znamená v poměru k hodnotě dovozu.
(355)
Individuální sazby vyrovnávacího cla pro společnosti uvedené v tomto nařízení byly stanoveny na základě zjištění tohoto šetření. Proto odrážejí situaci zjištěnou v průběhu šetření, pokud jde o uvedené společnosti vybrané do vzorku, přičemž pro spolupracující společnosti nevybrané do vzorku se použijí průměrné celní sazby.
(356)
Uvedené celní sazby se tedy (na rozdíl od celostátního cla platného pro „všechny ostatní společnosti“) vztahují výlučně na dovoz výrobků pocházejících z dotčené země a vyrobených těmito společnostmi, a tedy konkrétními uvedenými právnickými osobami. Na dovážené výrobky vyrobené jakoukoli jinou společností, která není jmenovitě uvedena v článku 1, včetně subjektů ve spojení se společnostmi konkrétně uvedenými, se tyto sazby nevztahují a tyto výrobky podléhají celní sazbě platné pro „všechny ostatní společnosti“.
(357)
Každou žádost o použití individuální vyrovnávací celní sazby pro jednotlivé společnosti (například poté, co se změnil název subjektu, nebo po vytvoření nových výrobních nebo obchodních subjektů) je třeba předložit Komisi spolu se všemi příslušnými informacemi, zejména pokud jde o jakékoli změny v činnostech společnosti spojených s výrobou, domácím prodejem a prodejem na vývoz, např. v souvislosti se změnou názvu nebo změnou týkající se výrobních a obchodních subjektů. Je-li to na místě, nařízení se poté pozmění tak, že se aktualizuje seznam společností využívajících individuální celní sazby.
(358)
Aby bylo zajištěno řádné vymáhání vyrovnávacího cla, neměla by se zbytková celní sazba vztahovat jen na nespolupracující vyvážející výrobce, ale rovněž na výrobce, kteří v období šetření neuskutečnili žádný vývoz do Unie, kromě těch, kteří při šetření spolupracovali.
(359)
Po poskytnutí informací žadatel tvrdil, že valorická antidumpingová a vyrovnávací cla jsou neúčinná a požádal Komisi o uložení opatření v podobě minimální dovozní ceny. Minimální dovozní cenu navíc navrhlo i několik uživatelů. Důvody předložené účastníky řízení a příčiny, proč Komise tyto žádosti zamítla, jsou uvedeny v 144. až 168. bodě prováděcího nařízení Komise (EU) č. 470/2014 (24) (dále jen „konečné antidumpingové nařízení“).
(360)
Po poskytnutí informací nabídli tři vyvážející výrobci zařazení do vzorku a společnost Henan Yuhua cenové závazky ve formě minimálních dovozních cel. Komise navržené závazky zamítla z důvodů uvedených ve 172. až 179. bodě odůvodnění nařízení o uložení konečného antidumpingového cla.
(361)
Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem výboru zřízeného podle čl. 25 odst. 1 základního nařízení,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Ukládá se konečné vyrovnávací clo na dovoz solárního skla složeného z tvrzeného plochého sodnovápenatého skla s obsahem železa menším než 300 ppm, solární propustností větší než 88 % (měřeno podle AM1,5 300-2 500 nm), protitepelnou odolností až do 250 °C (měřeno dle EN 12150), odolností proti teplotním šokům Δ 150 K (měřeno podle normy EN 12150) a minimální mechanickou pevností 90 N/mm2 nebo vyšší (měřeno podle normy EN 1288-3) v současnosti kódu KN ex 7007 19 80 pocházejícího z Čínské lidové republiky. Solární sklo s povlakem (jednostranným nebo oboustranným) spadá pod kód TARIC 7007198019 a solární sklo bez povlaku spadá pod kód TARIC 7007198011.
2. Sazby vyrovnávacího cla použitelné na čistou cenu s dodáním na hranice Unie před proclením pro výrobek popsaný v odstavci 1 a vyrobený společnostmi uvedenými v tabulce se stanoví takto:
Společnost
Vyrovnávací clo
Doplňkový kód TARIC
Xinyi PV Products (Anhui) Holdings Ltd
3,2 %
B943
Zhejiang Hehe Photovoltaic Glass Technology Co., Ltd
17,1 %
B944
Zhejiang Jiafu Glass Co., Ltd; Flat Solar Glass Group Co., Ltd; Shanghai Flat Glass Co., Ltd
12,8 %
B945
Henan Yuhua New Material Co., Ltd
16,7 %
B946
Ostatní spolupracující společnosti uvedené v příloze I
12,4 %
Všechny ostatní společnosti
17,1 %
B999
3. Uplatnění individuálních sazeb vyrovnávacího cla stanovených pro společnosti uvedené v odstavci 2 je podmíněno předložením platné obchodní faktury, která musí splňovat požadavky stanovené v příloze II, celním orgánům členských států. V případě nepředložení takové faktury se použije celní sazba vztahující se na „všechny ostatní společnosti“.
4. Není-li stanoveno jinak, použijí se platné celní předpisy.
Článek 2
Pokud případný nový vyvážející výrobce v Čínské lidové republice poskytne Komisi dostatečné důkazy o tom, že:
-
v průběhu období šetření (od 1. ledna 2012 do 31. prosince 2012) nevyvážel do Unie výrobek popsaný v čl. 1 odst. 1,
-
není ve spojení s žádným vývozcem nebo výrobcem v Čínské lidové republice, na které se vztahují opatření uložená tímto nařízením,
-
po skončení období šetření, na němž jsou založena tato opatření, buď vyvezl dotčený výrobek do Unie, nebo uzavřel neodvolatelný smluvní závazek vyvézt značné množství dotčeného výrobku do Unie,
ustanovení čl. 1 odst. 2 mohou být změněna zařazením nového vyvážejícího výrobce mezi spolupracující společnosti nezařazené do vzorku, na něž se tudíž vztahuje vážená průměrná celní sazba ve výši 12,4 %.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 13. května 2014.
REGOLAMENTO DI ESECUZIONE (UE) N. 471/2014 DELLA COMMISSIONE
del 13 maggio 2014
che istituisce dazi compensativi definitivi sulle importazioni di vetro solare originario della Repubblica popolare cinese
LA COMMISSIONE EUROPEA,
visto il trattato sul funzionamento dell’Unione europea,
visto il regolamento (CE) n. 597/2009 del Consiglio, dell’11 giugno 2009, relativo alla difesa contro le importazioni oggetto di sovvenzioni provenienti da paesi non membri della Comunità europea (1), in particolare l’articolo 15,
considerando quanto segue:
A. PROCEDURA
1. Apertura
(1)
Il 27 aprile 2013 la Commissione europea («la Commissione») ha annunciato l’apertura di un procedimento antisovvenzioni relativo alle importazioni nell’Unione europea di vetro solare originario della Repubblica popolare cinese («RPC» o «Cina») mediante un avviso pubblicato nella Gazzetta ufficiale dell’Unione europea (avviso di apertura) (2).
(2)
La Commissione ha aperto il procedimento in seguito a una denuncia presentata il 14 marzo 2013 da EU ProSun Glass (il denunciante) per conto di produttori che rappresentano oltre il 25 % della produzione totale di vetro solare dell’Unione. La denuncia conteneva prove non manifestamente infondate dell’esistenza di sovvenzioni a favore del vetro solare e di un conseguente pregiudizio grave, considerate dalla Commissione sufficienti a giustificare l’apertura di un’inchiesta.
(3)
Conformemente all’articolo 10, paragrafo 7, del regolamento (CE) n. 597/2009 (il regolamento di base), la Commissione ha notificato al governo della Repubblica popolare cinese prima dell’apertura del procedimento di aver ricevuto una denuncia debitamente documentata secondo la quale le importazioni sovvenzionate di vetro solare originarie della RPC arrecavano un pregiudizio grave all’industria dell’Unione. La Commissione ha invitato il governo della RPC a una serie di consultazioni al fine di chiarire la situazione riguardo al contenuto della denuncia e di pervenire a una soluzione di comune accordo.
(4)
Il governo della RPC ha accettato l’offerta delle consultazioni, che si sono quindi tenute. In tale sede non è stato possibile pervenire a una soluzione di comune accordo. La Commissione ha comunque preso debitamente nota delle osservazioni formulate dal governo della RPC in merito alle formule di sovvenzionamento elencate nella denuncia. Dopo le consultazioni sono pervenuti commenti del governo della RPC.
2. Procedimento antidumping parallelo
(5)
Il 28 febbraio 2013 la Commissione ha annunciato l’apertura di un procedimento antidumping relativo alle importazioni nell’Unione di vetro solare originario della RPC mediante un avviso pubblicato nella Gazzetta ufficiale dell’Unione europea (3).
(6)
Il 27 novembre 2013 la Commissione ha istituito un dazio antidumping provvisorio sulle importazioni di vetro solare dalla RPC mediante il regolamento (UE) n. 1205/2013 della Commissione (4).
(7)
Le analisi del pregiudizio condotte nella presente inchiesta antisovvenzioni e nella parallela inchiesta antidumping sono basate sulla stessa definizione dell’industria dell’Unione, sui medesimi produttori rappresentativi dell’Unione e sullo stesso periodo dell’inchiesta e, salvo diversamente specificato, hanno portato a identiche conclusioni. Ciò è stato considerato appropriato per razionalizzare l’analisi del pregiudizio e per raggiungere risultati coerenti in entrambi i procedimenti. Per questo motivo le osservazioni riguardanti il pregiudizio avanzate in uno qualunque di questi procedimenti sono state prese in considerazione in entrambi i procedimenti.
3. Parti interessate al procedimento
(8)
La Commissione ha notificato ufficialmente l’apertura del procedimento ai denuncianti, agli altri produttori noti dell’Unione, ai produttori esportatori noti della RPC, agli importatori, ai fornitori, ai distributori, agli utilizzatori noti e alle associazioni notoriamente interessate nonché alle autorità della RPC. Nell’avviso di apertura tutte le parti interessate all’inchiesta sono state invitate a contattare la Commissione e a manifestarsi.
(9)
Le parti interessate hanno avuto la possibilità di presentare le loro osservazioni per iscritto e di chiedere un’audizione entro il termine fissato nell’avviso di apertura.
(10)
Sono pervenute osservazioni dai denuncianti, da produttori esportatori della RPC, da importatori e dalle autorità della RPC. È stata concessa un’audizione a tutte le parti interessate che ne hanno fatto richiesta e che hanno dimostrato di avere particolari motivi per essere sentite.
3.1. Campionamento
(11)
La Commissione aveva annunciato nell’avviso di apertura che avrebbe potuto limitare ad un numero ragionevole i produttori esportatori della RPC, gli importatori indipendenti e i produttori dell’Unione da sottoporre all’inchiesta mediante la selezione di un campione in conformità all’articolo 27 del regolamento di base.
3.2. Campionamento dei produttori dell’Unione
(12)
Tra gli otto produttori che si sono manifestati la Commissione ha selezionato un campione di cinque società in base al massimo volume rappresentativo di vendite del prodotto simile durante il periodo dell’inchiesta (PI).
(13)
Successivamente alle visite di verifica la Commissione ha deciso di escludere una delle cinque società incluse nel campione, ritenuta non rappresentativa dell’industria dell’Unione, in quanto si trattava dell’unico tra gli otto produttori manifestatisi a trovarsi in una fase di avviamento. La Commissione ha quindi ravvisato il rischio che, in caso di inclusione, gli indicatori del pregiudizio subito, in particolare la redditività, fornissero una rappresentazione non corretta dello stato dell’industria dell’Unione.
(14)
Il campione finale è risultato pertanto composto di quattro produttori dell’Unione, la cui produzione rappresentava il 79 % delle vendite dell’industria dell’Unione sul mercato dell’Unione durante il PI. Il campione è stato quindi considerato rappresentativo dell’industria dell’Unione.
(15)
Tre dei produttori dell’Unione hanno chiesto, come da articolo 29 del regolamento di base, che la loro identità non fosse divulgata, sostenendo che l’indicazione della loro identità avrebbe comportato il rischio di effetti negativi rilevanti per le loro attività imprenditoriali. La Commissione, esaminate le ragioni addotte, ha accettato tale richiesta. In considerazione del numero limitato di produttori nell’Unione, nel documento di informazione generale non sono stati divulgati altri nomi, in quanto ciò avrebbe reso possibile l’identificazione delle imprese che hanno chiesto l’anonimato.
(16)
L’identità della società Interfloat Corporation/GMB Glasmanufaktur Brandenburg GmbH (GMB/IF) era tuttavia già nota pubblicamente, in quanto tale società ha dichiarato di essere una delle società che sostengono la denuncia. Tale società è stata quindi indicata per nome nel documento di informazione generale.
(17)
Nella versione consultabile dei commenti in risposta al documento di informazione il denunciante ha inoltre indicato i nomi di tre produttori dell’Unione che avevano cessato l’attività (Guardian, AGC e Centrosolar Glass) e di una quarta società che aveva ridotto fortemente la produzione (Saint Gobain).
3.3. Campionamento dei produttori esportatori della RPC
(18)
L’avviso di apertura invitava tutti i produttori esportatori della RPC a manifestarsi alla Commissione e a fornire le informazioni specificate nell’avviso di apertura entro una scadenza definita.
(19)
Nove produttori esportatori o gruppi di produttori esportatori hanno fornito le informazioni richieste e hanno accettato di essere inclusi nel campione. Le società che hanno collaborato rappresentavano quasi il 100 % delle esportazioni note di vetro solare nell’Unione durante il 2012.
(20)
Conformemente all’articolo 27 del regolamento di base, la Commissione ha selezionato un campione di quattro produttori esportatori o gruppi di produttori esportatori in base al massimo volume rappresentativo delle esportazioni nell’Unione del prodotto in esame che potesse essere adeguatamente esaminato entro il periodo di tempo disponibile. Il campione selezionato costituiva il 76 % del volume totale delle esportazioni nell’Unione del prodotto in esame durante il periodo dell’inchiesta.
(21)
In conformità all’articolo 27, paragrafo 2, del regolamento di base, la Commissione ha informato tutte le parti interessate in merito al campione selezionato e le ha invitate a presentare le loro osservazioni. Non sono pervenute osservazioni.
3.4. Esame individuale
(22)
Nessun produttore esportatore della RPC ha richiesto un esame individuale ai sensi dell’articolo 27, paragrafo 3, del regolamento di base.
3.5. Campionamento di importatori indipendenti e di utilizzatori
(23)
Quattro importatori indipendenti hanno risposto al modulo di campionamento allegato all’avviso di apertura, mentre due importatori e dodici utilizzatori hanno risposto al questionario. In considerazione dello scarso numero di importatori che hanno collaborato, il campionamento non è stato necessario.
4. Risposte al questionario e visite di verifica
(24)
Sono stati inviati questionari al governo della RPC e ai produttori esportatori inclusi nel campione, ai produttori dell’Unione inclusi nel campione, a tutti gli importatori che si erano manifestati e a tutti gli utilizzatori manifestatisi. Al governo della RPC è stata inoltre inviata un’appendice al questionario con la richiesta di inoltrarla alle banche commerciali di Stato della RPC («SOCB») che avevano concesso crediti alle società incluse nel campione durante il periodo dell’inchiesta. Il governo della RPC ha dichiarato di aver inoltrato l’appendice alle banche ma di non aver ricevuto alcuna risposta.
(25)
Sono pervenute risposte al questionario dai quattro produttori esportatori cinesi inclusi nel campione, da tutti i produttori dell’Unione inclusi nel campione, da due importatori indipendenti dell’Unione e da 12 utilizzatori.
(26)
La Commissione ha raccolto e verificato tutte le informazioni fornite dalle parti interessate e ritenute necessarie per determinare in via definitiva la sovvenzione, il conseguente pregiudizio e l’interesse dell’Unione. Sono state effettuate visite di verifica presso:
a)
Produttori esportatori della RPC:
-
Zhejiang Jiafu Glass Co., Ltd; Flat Solar Glass Group Co., Ltd; Shanghai Flat Glass Co., Ltd Zhejiang Hehe Photovoltaic Glass Technology Co., Ltd («Flat Solar Group»)
-
Henan Yuhua New Material Co., Ltd
-
Xinyi PV Products (Anhui) Holdings Ltd. («Xinyi PV»)
b)
Governo della RPC:
-
Ministero del commercio, Pechino
-
China Banking Regulatory Commission (Commissione cinese di regolamentazione bancaria), Pechino
c)
Produttori dell’Unione:
-
GMB/IF, Germania
-
[Riservato]
-
[Riservato]
-
[Riservato]
-
[Riservato]
d)
Importatori indipendenti:
-
Vetrad NV, Paesi Bassi
e)
Utilizzatori:
-
Sunerg Solar SRL, Italia
-
Viessmann Faulquemont SAS, Francia
(27)
A tutte le parti interessate è stato inviato un documento di informazione contenente l’esposizione dei fatti e delle considerazioni essenziali in base ai quali la Commissione ha proposto di imporre dazi compensativi sul vetro solare originario della Repubblica popolare cinese. Tutte le parti sono state informate della scadenza entro cui potevano presentare commenti a tale documento.
(28)
I commenti presentati dalle parti interessate sono stati esaminati e presi in considerazione se ritenuti pertinenti.
(29)
Il governo della RPC ha affermato che tale documento di informazione non rispettava le disposizioni dell'articolo 22, paragrafi 3 e 5, dell’accordo sulle sovvenzioni e sulle misure compensative dell’Organizzazione mondiale del commercio, in quanto non esponeva con sufficiente dovizia di particolari i risultati e le conclusioni dell’autorità incaricata dell’inchiesta. Il governo della RPC non ha però indicato alcun esempio specifico di tale presunta carenza. Dopo attento riesame del documento la Commissione ritiene che esso contenga sufficienti informazioni per consentire al governo della RPC di esercitare il proprio diritto alla difesa.
(30)
Alcune informazioni non potevano essere riportate nel documento in quanto costituivano informazioni commerciali riservate e sono state quindi comunicate solo ai produttori esportatori inclusi nel campione direttamente interessati. I produttori esportatori inclusi nel campione hanno ricevuto uno specifico documento di informazione riservato, comprendente i calcoli e le informazioni su ogni regime e su ogni agevolazione compensata; essi disponevano di 25 giorni per inviare commenti in merito.
5. Periodo dell’inchiesta
(31)
L’inchiesta relativa alle sovvenzioni e al pregiudizio ha riguardato il periodo dal 1o gennaio 2012 al 31 dicembre 2012 («periodo dell’inchiesta» o «PI»). L’esame delle tendenze utili per la valutazione del pregiudizio ha riguardato il periodo tra il 1o gennaio 2009 e la fine del periodo dell’inchiesta («periodo in esame»).
B. PRODOTTO IN ESAME E PRODOTTO SIMILE
1. Prodotto in esame
(32)
Il prodotto oggetto dell’inchiesta è vetro solare costituito da vetro piatto soda-calcico temprato, con un contenuto di ferro inferiore a 300 ppm, una trasmittanza solare superiore all’88 % (misurata nelle seguenti condizioni: massa d’aria 1,5 e spettro solare nella banda 300-2 500 nm), una resistenza al calore fino a 250 °C (misurata secondo la norma EN 12150), una resistenza agli shock termici di Δ 150 K (misurata secondo la norma EN 12150) e una resistenza meccanica pari o superiore a 90 N/mm2 (misurata secondo la norma EN 1288-3) («il prodotto in esame», comunemente denominato «vetro solare»). Il prodotto in esame è attualmente classificato al codice NC ex 7007 19 80.
2. Prodotto simile
(33)
Dall’inchiesta è emerso che il prodotto in esame, il prodotto fabbricato e venduto sul mercato interno della RPC e il prodotto fabbricato e venduto nell’Unione dall’industria dell’Unione hanno caratteristiche fisiche, chimiche e tecniche di base e usi simili. Essi sono quindi considerati prodotti simili ai sensi dell’articolo 2, lettera c), del regolamento di base.
3. Definizione del prodotto
(34)
Un importatore indipendente ha chiesto l’esclusione dall’ambito dell’inchiesta del vetro detto «da orticoltura» impiegato per la costruzione delle serre, sostenendo che per tale scopo si utilizzano lastre di vetro di molte dimensioni diverse, mentre il vetro solare è prodotto unicamente in determinate dimensioni prestabilite. Lo stesso importatore ha inoltre presentato un certificato da cui risulta che le sue importazioni riguardavano in parte vetro con un tenore di ferro superiore a 300 ppm. Tali importazioni pertanto non rientrano nella definizione del prodotto. Per quanto riguarda la parte residua delle importazioni in oggetto, la Commissione ritiene che, nonostante le differenze di dimensioni, tali lastre di vetro potrebbero venire utilizzate anche come vetro solare. Ad esempio, allo scopo di eludere il dazio, gli importatori potrebbero ordinare lastre di vetro di dimensioni superiori a quanto necessario e procedere al taglio all’interno dell’Unione. Quindi il vetro «da orticoltura» con tenore di ferro inferiore a 300 ppm rientra nella definizione del prodotto in esame.
(35)
Un altro importatore indipendente ha affermato che il vetro per arredamento da lui importato (utilizzato per ripiani in vetro, pannelli su telaio, piani di tavoli, pannelli per porte scorrevoli, pannelli superiori ecc.), pur possedendo caratteristiche tecniche identiche o molto simili a quelle del vetro solare, è destinato ad un uso finale diverso ed ha perciò chiesto di escluderlo dall’ambito dell’inchiesta.
(36)
Tuttavia, in base alle prove fornite, sembra che la maggior parte del vetro importato da tale importatore indipendente non presenti tutte le caratteristiche tecniche del vetro solare quali descritte sopra. In particolare, sei tipi di tale vetro importato hanno un contenuto di ferro molto superiore a 300 ppm, mentre un tipo ha un contenuto di ferro inferiore a 300 ppm, ma il fattore di trasmittanza della luce solare è significativamente inferiore all’88 % minimo indispensabile per essere definito vetro solare.
(37)
L’importatore ha sostenuto che, anche se tali tipi di vetro non soddisfano una delle caratteristiche tecniche del vetro solare sopra descritte, essi sono conformi alla classificazione primaria per il vetro solare, ovvero «vetro piatto soda-calcico temprato». La Commissione ritiene però che rientrino nell’ambito dell’inchiesta solo i tipi di vetro che soddisfano tutte le caratteristiche tecniche del vetro solare. Di conseguenza, nessuno dei tipi di vetro di cui sopra, importati dall’importatore in questione, rientra nell’ambito dell’inchiesta.
(38)
Per considerazioni di certezza del diritto si esplicita che qualunque tipo di vetro da orticoltura e per arredamento che possieda le caratteristiche tecniche esposte nel considerando 32 rientra nella definizione del prodotto in esame in quanto può essere usato come vetro solare.
(39)
In seguito alla divulgazione delle informazioni, lo stesso importatore ha sostenuto che la mancata esclusione dall’inchiesta del vetro solare che può anche essere utilizzato per l’arredamento comporta oneri amministrativi e ritardi per le società. Questo perché le società sono tenute a inviare rapporti di prova alle autorità doganali dell’Unione ogni volta che le autorità doganali chiedono se i beni importati sono soggetti alle misure.
(40)
La Commissione è dell’avviso che tali tipi di vetro non dovrebbero essere esclusi dall’ambito dell’inchiesta in quanto il vetro solare può potenzialmente essere utilizzato per orticoltura e per arredamento. Per garantire una protezione adeguata dell’industria dell’Unione dagli effetti pregiudizievoli delle sovvenzioni che vengono compensate è opportuno evitare ogni lacuna che potrebbe permettere casi di elusione. Gli effetti positivi di una protezione adeguata superano gli effetti negativi dell’onere amministrativo supplementare presumibilmente subito dall’importatore in questione.
(41)
Lo stesso importatore ha inoltre affermato che il vetro flottato andasse escluso dalla definizione del prodotto, in quanto ha un processo di produzione diverso da quello del vetro cilindrato, da lui considerato l’unico tipo di vetro solare. L’importatore ha dichiarato che i prodotti per arredamento in vetro flottato non possono essere utilizzati come vetro solare e dovrebbero quindi essere esclusi dall’ambito dell’inchiesta. Il vetro flottato non può però essere escluso dall’ambito dell’inchiesta in quanto esso rispetta tutte le caratteristiche tecniche descritte sopra. Documenti riservati presentati dalle parti interessate nel corso dell’inchiesta hanno inoltre dimostrato che il vetro flottato può essere utilizzato come vetro solare ed è prodotto sia dall’industria dell’Unione sia dagli esportatori cinesi. Ciò è confermato da informazioni pubbliche disponibili su Internet (5). Il vetro flottante resta quindi incluso nell’ambito dell’inchiesta.
C. SOVVENZIONE
1. Introduzione
(42)
Il denunciante ha sostenuto che la RPC sovvenziona la propria industria del vetro solare. La denuncia contiene prove non manifestamente infondate di diverse pratiche di sovvenzioni previste sia dalla legislazione, sia da diversi documenti in materia di interventi e di pianificazione, che costituiscono la base del sostegno di Stato a tale settore.
(43)
La Commissione ha preso in esame e ha analizzato i documenti citati nella denuncia, nonché i documenti aggiuntivi presentati dal governo della RPC e dai produttori esportatori inclusi nel campione nel corso dell’inchiesta, riscontrando come molti di tali documenti dimostrino che il settore del vetro solare della RPC beneficia di un trattamento di favore sotto diversi aspetti.
(44)
Il governo della RPC ha incluso il settore del vetro solare tra i settori industriali «chiave» del dodicesimo piano quinquennale (6). Il governo della RPC ha inoltre pubblicato un documento programmatico specifico, The 12th Five Year Plan for the Solar Photovoltaic Industry (Dodicesimo piano quinquennale per l’industria solare fotovoltaica), che indica nel vetro solare un materiale intermedio fondamentale per il settore fotovoltaico (FV), che deve essere prodotto all’interno del paese. Il piano impegna il governo a sostenere lo sviluppo del settore e l’innovazione tecnologica e a convogliare fondi in tale settore.
(45)
In seguito alla divulgazione delle informazioni il governo della RPC ha contestato la citazione addotta dalla Commissione del dodicesimo piano quinquennale in rapporto al vetro solare. Tale obiezione è stata respinta in quanto il piano menziona specificamente il vetro solare al capitolo 9, colonna 6, nel contesto dei «Settori chiave dello sviluppo della produzione industriale». Il dodicesimo piano quinquennale espone chiaramente le priorità del governo della RPC per il periodo indicato e una di tali priorità è la produzione di vetro solare.
(46)
In seguito alla divulgazione delle informazioni il governo della RPC ha contestato l’interpretazione della Commissione del «Dodicesimo piano quinquennale per l’industria solare FV», affermando che esso non corroborava le conclusioni della Commissione. Tale contestazione è stata però respinta in quanto essa contraddice esplicitamente le informazioni ricevute da altri settori del governo della PRC. Durante la visita al governo della RPC, il ministero dell’industria e della tecnologia dell’informazione aveva spiegato che il vetro solare rientrava nell’ambito del piano citato, dedicato in gran misura al miglioramento della qualità, in quanto il vetro solare di buona qualità era essenziale per promuovere il settore del solare FV.
(47)
L’importanza dell’innovazione e dei nuovi materiali viene sottolineata in generale nel 12th Five Year Industrial Technology Innovation Programme (7) (Dodicesimo programma quinquennale di innovazione della tecnologia industriale), documento di attuazione del piano quinquennale, e nel Long term Science and Technology Development Plan (8) (Piano a lungo termine di sviluppo della scienza e della tecnologia). La grande attenzione prestata all’innovazione tecnologia comprende lo sviluppo di materiali nuovi. In tale contesto esiste anche un riferimento specifico al vetro solare.
(48)
In seguito alla divulgazione delle informazioni il governo della RPC ha contestato le conclusioni della Commissione, affermando che il vetro solare non era menzionato in nessuno di tali documenti. La Commissione osserva che entrambi i documenti hanno lo scopo di dare assistenza speciale alle società ad alta tecnologia, come indicato nei considerando 401 e 402 del regolamento di esecuzione (UE) n. 1239/2013 del Consiglio (9) («regolamento sui pannelli solari»), per il quale il governo della RPC aveva avanzato le stesse obiezioni. Entrambi i documenti danno attuazione al dodicesimo piano quinquennale e al piano per il settore solare FV e forniscono assistenza alle imprese di nuova e alta tecnologia, che comprendono molti produttori di vetro solare.
(49)
Il documento Decision No. 40 of the State Council on Promulgating and Implementing the ‘Temporary Provisions on Promoting the Industrial Structure Adjustment’ (Decisione n. 40 del Consiglio di Stato che promulga e attua le «Disposizioni temporanee in vista della promozione dell’adeguamento dell’infrastruttura industriale») (indicato di seguito, in congiunzione con le allegate «Disposizioni temporanee in vista della promozione dell’adeguamento dell’infrastruttura industriale», come «Decisione n. 40») afferma che il governo della RPC sosterrà attivamente lo sviluppo delle nuove industrie del settore energetico e agevolerà lo sviluppo dell’energia solare (10); dà indicazione a tutti gli istituti finanziari di fornire sostegno creditizio solo ai progetti incentivati (categoria alla quale appartengono i progetti relativi al vetro solare); e promette l’attuazione di «altre politiche preferenziali per i progetti incentivati» (11).
(50)
In seguito alla divulgazione delle informazioni il governo della RPC ha contestato l’interpretazione della Commissione degli articoli 5 e 17 delle «Disposizioni temporanee in vista della promozione dell’adeguamento dell’infrastruttura industriale». Il governo ha affermato che l’articolo 5 non cita il vetro solare. Poiché però esso cita l’incentivazione dell’energia solare, per la quale è indispensabile il vetro solare, la Commissione ritiene che ciò indichi l’inclusione del vetro solare nell’ambito delle Disposizioni temporanee.
(51)
Il governo della RPC ha quindi contestato l’interpretazione data dalla Commissione all’articolo 17 nel quale, se da un lato si afferma che solo i settori incentivati devono ricevere sostegno creditizio, si impone dall’altro che ciò sia fatto «secondo i principi di concessione del credito» invece che su base preferenziale.
(52)
Non si è riscontrata alcuna prova, durante l’ispezione delle società incluse nel campione o durante la visita al governo della RPC, che tale disposizione sia stata rispettata. Le banche coinvolte non hanno collaborato con l’inchiesta, cosa che avrebbe consentito di verificare l’applicazione di tale disposizione. L’inchiesta ha invece dimostrato che alcune società sono state avvantaggiate da pratiche di concessione del credito su base preferenziale. La Commissione pertanto respinge l’affermazione del governo della RPC che i crediti al settore del vetro solare siano stati concessi «secondo i principi di concessione del credito». Si conferma come dato principale che tutti gli istituti finanziari devono concedere crediti ai settori incentivati, tra i quali rientra la produzione di vetro solare, e che tale sostegno viene di fatto prestato a condizioni preferenziali.
(53)
Nel 2011 la Commissione nazionale sullo sviluppo e sulla riforma («NDRC») ha raccomandato al Consiglio di Stato di rivedere il programma della decisione n. 40. Il Consiglio di Stato ha emesso la Decision No. 9 of the State Council on Promulgating and Implementing the Guidance Catalogue for the Industrial Structure Adjustment (Decisione n. 9 del Consiglio di Stato che promulga e attua il catalogo di riferimento dell’adeguamento della struttura industriale) («Decisione n. 9»). Tale documento «esorta attivamente» il governo della RPC e le agenzie pubbliche a «guidare lo sviluppo dei settori rilevanti e ottimizzare l’adeguamento della struttura industriale». Il punto 12.2 della decisione n. 9 menziona specificamente l’incentivazione della produzione di «vetro flottato ultrachiaro per il settore dell’energia solare».
(54)
Il piano nazionale sugli sviluppi scientifici e tecnologici a medio e lungo termine (2006-2020) adottato dal governo della RPC si impegna a «mettere al primo posto il finanziamento degli interventi», a «incoraggiare gli istituti finanziari a concedere sostegno creditizio preferenziale ai principali progetti nazionali di industrializzazione scientifica e tecnologica», a «stimolare gli istituti finanziari a migliorare e a rafforzare i servizi finanziari a favore delle imprese dei settori ad alta tecnologia» e ad «attuare le politiche fiscali preferenziali per promuovere lo sviluppo delle imprese dei settori ad alta tecnologia».
(55)
La produzione di vetro solare corrisponde alla descrizione di una impresa ad alta tecnologia, come indicato dal numero di produttori che godono dello status di «impresa di nuova e alta tecnologia», e costituisce un settore all’avanguardia sia in Cina sia nell’Unione. In questo contesto la Commissione vorrebbe precisare anche che una delle società incluse nel campione ha ricevuto una specifica sovvenzione dalla Commissione nazionale sullo sviluppo e sulla riforma (NDRC) a titolo di premio per l’innovazione nel campo del vetro solare, cosa che indica chiaramente l’interesse del governo della RPC per questo settore ad alta tecnologia.
(56)
Il denunciante ha affermato che le presunte sovvenzioni sono costituite dai regimi elencati nella sezione C.2 più oltre. Successivamente all’ispezione delle società incluse nel campione nella RPC e ad una visita al governo della RPC la Commissione ha analizzato tali regimi, che durante il periodo dell’inchiesta hanno assicurato vantaggi alle società incluse nel campione.
2. Altri regimi di sovvenzioni individuati
(57)
Durante l’ispezione delle società incluse nel campione l’esame della loro documentazione interna ha rivelato sovvenzioni elargite da autorità a livello di provincia, di città, di regione o di distretto. Tali sovvenzioni non erano state elencate specificamente nella denuncia. Non è chiaro dalle informazioni a disposizione della Commissione se si tratti di sovvenzioni ad hoc o di sistemi locali di sovvenzioni. Il carattere locale di tali regimi però significa che i denuncianti non potevano ragionevolmente conoscere i particolari di tali sovvenzioni e che per tale motivo non ve ne è alcuna menzione diretta nella denuncia.
(58)
La Commissione ha proposto al governo della RPC consultazioni aggiuntive in merito a tali altre sovvenzioni che riguardano specificamente un’impresa o un’ubicazione, riscontrate nella documentazione delle società incluse nel campione durante le visite di verifica, e che non sono indicate nella denuncia. La Commissione ha offerto tali consultazioni per assicurare la correttezza del procedimento durante l’inchiesta. Il governo della RPC ha rifiutato sostenendo che tale proposta non sarebbe stata conforme all’accordo sulle sovvenzioni e sulle misure compensative (ASCM).
(59)
La Commissione ritiene che tali altre sovvenzioni siano strettamente connesse ai tipi di misure e pratiche indicate nella denuncia e nell’avviso di apertura del procedimento, in quanto le misure riguardano lo stesso tipo di contributo finanziario e di vantaggio in rapporto al prodotto in esame e quindi rientrano nella definizione di «pratica o pratiche di sovvenzione oggetto dell’inchiesta» che, a norma dell’articolo 22 paragrafo 2, punto iii) dell’ASCM, devono essere specificate nell’avviso di apertura del procedimento. I regimi indicati nell’avviso di apertura del procedimento non costituiscono un elenco esaustivo, come dimostrato dalla formulazione «le sovvenzioni consistevano, tra l’altro, in …» al punto 3. La Commissione ha quindi concluso che tali sovvenzioni aggiuntive rientrano nell’ambito del presente procedimento.
(60)
In seguito alla divulgazione delle informazioni il governo della RPC ha contestato l’interpretazione dell’ASCM data dalla Commissione e sostenuto che la compensazione da parte della Commissione di una sovvenzione specifica ad un produttore esportatore incluso nel campione era priva di fondamento giuridico, anche se tale sovvenzione era correlata direttamente alla pratica di sovvenzione indicata dai denuncianti. La Commissione non condivide l’interpretazione data dal governo della RPC del punto citato dell’ASCM. La Commissione ritiene di avere il diritto di compensare tutti i benefici riscontrati in ogni caso in cui i denuncianti hanno individuato una pratica di sovvenzione e in cui, insieme ad esempi di regimi nazionali, si riscontrano vantaggi a livello locale nell’ambito della stessa pratica di sovvenzione. Ciò si applica in particolare laddove il meccanismo, la natura e gli effetti dei benefici riscontrati sono identici ad altri regimi già individuati nella denuncia e nell’avviso di apertura.
3. Omessa collaborazione e utilizzo dei dati disponibili
(61)
La Commissione ha notificato al governo della RPC il 18 dicembre 2013 che si sarebbe avvalsa dei dati disponibili, data l’assenza di risposta dalle SOCB, alle quali il governo aveva inviato l’appendice ricevuta.
(62)
Il 26 dicembre 2013 il governo della RPC ha risposto esprimendo disaccordo sul previsto uso dell’articolo 28 contro le «banche assertivamente di Stato», ma non ha contestato il fatto che le banche non avessero presentato risposte al questionario. Il governo della RPC non ha inoltre contestato il fatto che tali banche fossero di proprietà dello Stato. Di conseguenza alla Commissione non è rimasta altra opzione che avvalersi dei migliori dati disponibili per quanto riguarda le informazioni che avrebbero dovuto essere fornite dalle SOCB.
(63)
In seguito alla divulgazione delle informazioni il governo della RPC ha contestato l’uso dell’articolo 28 in sostituzione delle informazioni richieste nell’appendice inviata alle SOCB. La Commissione non contesta il fatto che il governo della RPC abbia fornito delle informazioni durante la presente inchiesta; la Commissione le ha esaminate e tenute presenti ove necessario. Tuttavia nei casi in cui né il governo della RPC né le SOCB né le società hanno fornito informazioni, ad esempio sull’affidabilità creditizia, la Commissione ha dovuto utilizzare i «dati disponibili» in forza dell’articolo 28 del regolamento di base.
(64)
Per quanto riguarda le altre sovvenzioni non citate specificamente nell’avviso di apertura in riferimento ad uno specifico programma, ma riscontrate nel corso delle visite di verifica ai produttori esportatori inclusi nel campione, la Commissione ha fatto ricorso a tutti gli elementi disponibili per giungere alle proprie conclusioni. Tali sovvenzioni sono state considerate appartenere ai tipi di misure e pratiche descritte nell’avviso di apertura; la Commissione ha proposto al governo della RPC ulteriori consultazioni in merito a tali sovvenzioni, ma la proposta non è stata accettata. La Commissione ritiene che tali sovvenzioni siano in stretto rapporto con i tipi di misure e pratiche indicate nella denuncia e nell’avviso.
(65)
In seguito alla divulgazione delle informazioni il governo della RPC ha contestato le conclusioni della Commissione per quanto riguarda le sovvenzioni riscontrate durante l’ispezione delle società incluse nel campione e altri punti relativi ai regimi di sovvenzionamento. La Commissione intende precisare di non aver applicato l’articolo 28 in questi casi. Nei casi in cui la collaborazione è stata positiva ma non è stato possibile fornire le informazioni, ad esempio l’esatto fondamento giuridico di una sovvenzione una tantum, sono state usate le prove fornite dalla società interessata per decidere se si era di fronte ad una sovvenzione compensabile o no.
(66)
Il governo della RPC sostiene altresì che la Commissione non ha fornito sufficienti informazioni in merito a quando essa ha utilizzato i dati disponibili in forza dell’articolo 28 del regolamento di base. Tale affermazione si riferisce in realtà all’uso delle conclusioni di inchieste precedenti, nelle quali erano state indagate le stesse sovvenzioni. In tali casi la Commissione ha citato puntualmente i considerando del regolamento pertinente e riassunto le argomentazioni.
(67)
Il governo della RPC osserva che il documento di informazione non descrive particolareggiatamente le specifiche sovvenzioni una tantum riscontrate presso le società incluse nel campione. Ciò è stato fatto intenzionalmente per proteggere le informazioni commerciali riservate fornite alla Commissione dalle società incluse nel campione e non è più possibile chiedere un riassunto non riservato. Sono state fornite informazioni complete in forma riservata ad ogni singolo produttore esportatore incluso nel campione. Quando è stato lo stesso produttore esportatore a indicare il fondamento giuridico, ciò è stato menzionato nel documento inviato alla stessa società. In ogni caso quando al governo della RPC era stato offerto di tenere ulteriori consultazioni in merito a tali sovvenzioni gli era stata data anche l’occasione di fornire ulteriori informazioni pertinenti, cosa che il governo ha omesso di fare.
4. Regimi esaminati
(68)
La Commissione ha inviato questionari al governo della RPC e ai produttori esportatori inclusi nel campione per richiedere informazioni sui seguenti regimi che presumibilmente comportavano la concessione di sovvenzioni al settore del vetro solare:
-
prestiti preferenziali al settore del vetro solare:
-
linee di credito e prestiti a interessi ridotti concessi dalle SOCB e dalle banche pubbliche di sviluppo (12),
-
regimi di sovvenzionamento dei crediti all’esportazione,
-
garanzie dei crediti all’esportazione,
-
finanziamenti statali per le assicurazioni per le tecnologie verdi («Green express»),
-
vantaggi finanziari assicurati dalla concessione dell’accesso a società holding offshore,
-
rimborso di prestiti da parte del governo;
-
regimi di concessione di sovvenzioni:
-
per i «marchi famosi» («Famous Brands») e per i marchi cinesi leader sui mercati mondiali («China World Top Brands»),
-
fondi per l’espansione verso l’estero delle industrie della provincia di Guangdong,
-
fornitura di beni e servizi da parte della pubblica amministrazione per un corrispettivo inferiore all’importo adeguato:
-
fornitura di antimonio,
-
fornitura di energia elettrica,
-
concessione di diritti d’uso di terreni,
-
regimi di esenzione e di sgravio delle imposte dirette:
-
esenzione e riduzioni dell’imposta sul reddito nell’ambito del programma «due zero/tre metà»,
-
riduzioni dell’imposta sul reddito per le società a partecipazione estera (foreign-invested enterprises - FIE) sulla base dell’ubicazione,
-
esenzione e riduzione dell’imposta locale sul reddito per le «FIE produttive»,
-
riduzioni dell’imposta sul reddito per le FIE che acquistano apparecchiature di fabbricazione cinese,
-
crediti d’imposta per ricerca e sviluppo nelle FIE,
-
regime preferenziale dell’imposta sul reddito per le FIE riconosciute come imprese di nuova e alta tecnologia,
-
riduzioni fiscali per le imprese di nuova e alta tecnologia partecipanti a determinati progetti,
-
regime agevolato per le imposte sul reddito per le società aventi sede nella regione nordorientale,
-
regimi fiscali per la provincia di Guangdong,
-
esenzione dei dividendi tra imprese residenti qualificate,
-
agevolazioni riguardanti le imposte indirette e i dazi sulle importazioni:
-
esenzioni IVA per l’utilizzo di apparecchiature importate,
-
riduzioni IVA alle FIE che acquistano apparecchiature di fabbricazione cinese,
-
esenzioni IVA e dai dazi doganali per l’acquisto di immobilizzazioni nel contesto del programma per lo sviluppo del commercio estero,
-
altre sovvenzioni e altri regimi di sovvenzionamento (compresi i regimi adottati dalle autorità a livello di provincia, città, regione o distretto).
5. Prestiti preferenziali, altri finanziamenti, garanzie e assicurazioni
5.1. Prestiti preferenziali
a) Introduzione
(69)
La Commissione ha inviato al governo della RPC un’appendice da inoltrare alle SOCB, alle banche pubbliche di sviluppo e agli istituti finanziari a proprietà privata che hanno concesso prestiti alle società incluse nel campione durante il periodo dell’inchiesta. Il governo della RPC ha informato la Commissione di aver provveduto ma di non aver ricevuto risposte. Come già enunciato, la Commissione ha di conseguenza avvertito il governo della RPC che, a causa di tale omessa collaborazione, essa avrebbe applicato l’articolo 28 e utilizzato i dati disponibili per trarre le proprie conclusioni in merito.
b) Base giuridica
(70)
Le seguenti disposizioni giuridiche prevedono forme di credito preferenziale in Cina: la «Legge della RPC sulle banche commerciali» (legge bancaria), le «Norme generali sui prestiti» promulgate dalla People’s Bank of China (PBOC) il 28 giugno 1996 e la già ricordata decisione n. 40 del Consiglio di Stato.
c) Risultati dell’inchiesta
(71)
Precedenti inchieste antisovvenzioni nei confronti della RPC sono giunte alla conclusione che il sistema bancario in Cina è dominato dalle banche statali o da banche nelle quali lo Stato in quanto azionista detiene una partecipazione di controllo. Entrambi i tipi sono qui indicati dall’abbreviazione «SOCB». La Commissione ha riscontrato inoltre che le SOCB esercitano poteri pubblici. La Commissione non ha reperito alcuna prova che la situazione sia cambiata. Come osservato nel considerando 161 del regolamento sui pannelli solari, che rappresenta la più recente inchiesta su tale argomento, le cinque SOCB maggiori (Agricultural Bank of China, Bank of China, China Construction Bank, Bank of Communications e ICBC) rappresentano oltre il 50 % del settore bancario in termini di bilancio.
(72)
In base ai dati disponibili, compresi quelli accertati ai fini del regolamento sui pannelli solari, si ribadisce la conclusione che le SOCB sono enti pubblici ai sensi dell’articolo 2, lettera b), del regolamento di base, come indicato particolareggiatamente nei considerando da 158 a 168 del regolamento sui pannelli solari.
(73)
In seguito alla divulgazione delle informazioni il governo della RPC ha obiettato sostenendo che la Commissione non aveva esposto i motivi per i quali essa ha ritenuto le SOBC enti pubblici. La Commissione respinge tale asserzione in quanto i motivi per i quali le SOBC sono considerate enti pubblici sono esposti nei considerando da 158 a 168 del regolamento sui pannelli solari e il governo della RPC non ha fornito alcuna informazione tale da contraddire questi dati che sono i migliori dati disponibili. Riepilogando:
a)
le SOBC detengono la quota maggiore del mercato e sono gli operatori predominanti sul mercato nella RPC;
b)
in base ai dati disponibili le SOBC risultano controllate dal governo mediante quote di proprietà e controllo amministrativo del loro operato commerciale, compresi i limiti sui tassi di interesse che esse possono praticare;
c)
la legge bancaria e altri leggi e regolamenti impongono alle banche di concedere credito in funzione delle esigenze dell’economia nazionale, prestare sostegno creditizio ai progetti incentivati e accordare priorità alle imprese di nuova e alta tecnologia.
(74)
Le conclusioni esposte nei considerando citati sono recenti, in quanto pubblicate solo alla fine del 2013, e sono state pubblicate nella piena consapevolezza del cambiamento di politica intervenuto a luglio del 2013 in fatto di limiti sui tassi d’interesse in Cina.
(75)
Come in inchieste precedenti, la Commissione ha cercato di verificare il ruolo svolto dal governo della RPC e in particolare dalla banca centrale, la People’s Bank of China (PBOC), nei mercati finanziari e nel settore bancario in relazione alla concessione di prestiti ai produttori di vetro solare. Se da un lato la cooperazione con il governo della RPC e la PBOC è stata nell’insieme soddisfacente, dall’altro la PBOC non ha fornito il testo completo della «Circular on the issues about adjusting interest rates on deposits and loans» (Circolare su argomenti relativi all’adeguamento dei tassi d’interesse sui depositi e sui prestiti) «YinFa (2004) 251» che stabilisce le soglie minime e massime dei tassi d’interesse per prestiti e depositi. Per la concessione di crediti da parte delle banche commerciali (sia SOCB sia banche commerciali private) e delle banche pubbliche di sviluppo la circolare stabilisce solo una soglia minima. Per i prestiti preferenziali e i prestiti disciplinati da specifiche normative del governo della PRC la circolare stabilisce che non sono consentite fluttuazioni verso l’alto dei tassi di interesse. La soglia superiore precisa è stabilita nel regolamento specifico applicabile al prestito in questione.
(76)
Durante la visita di verifica della Commissione, la PBOC ha affermato che il documento non poteva essere fornito in quanto non era disponibile al pubblico sul sito della banca. Con una ricerca su Internet si è però reperita una copia della Circolare, con una traduzione in inglese, in un pacchetto di documenti consegnato alle autorità australiane dal governo della RPC alcuni anni fa (13). In assenza di una copia ufficiale proveniente direttamente dal governo la Commissione postula che tale versione costituisca una copia fedele e completa della Circolare in questione.
(77)
La Circolare dimostra che la PBOC ha influenzato la determinazione dei tassi d’interesse per i prestiti concessi durante il PI dalle SOCB nella RPC. Il governo della RPC ha spiegato che nel luglio del 2013 la PBOC ha abolito sia la soglia minima sia quella massima dei tassi d’interesse relativi a prestiti. Di ciò è stato debitamente preso nota, ma trattandosi di un evento successivo alla fine del periodo d’inchiesta esso non ha effetto sulle conclusioni esposte nel presente documento. In ogni modo la soglia dei tassi d’interesse in vigore durante il periodo dell’inchiesta non è il solo motivo per il quale la Commissione considera le SOCB enti pubblici. Le conclusioni espresse nei considerando da 158 a 168 del regolamento sui moduli fotovoltaici sono quindi confermate.
(78)
In seguito alla divulgazione delle informazioni il governo della RPC ha presentato diversi commenti sulla circolare «YinFa (2004) 251» senza spiegare perché il testo integrale di tale documento non è stato fornito alla Commissione e senza confermare se il testo fornito alle autorità australiane e reperito dalla Commissione fosse esatto. Come già riscontrato durante l’inchiesta relativa ai pannelli solari, la circolare espone con chiarezza le istruzioni della PBOC alle banche in materia di credito. Come affermato a proposito di inchieste precedenti, il contenuto di tale circolare è importante per capire il ruolo svolto dal governo della RPC e dalla PBOC nell’indirizzare le banche e nella concessione di crediti.
(79)
La conclusione della Commissione resta immutata rispetto a quanto riscontrato nel regolamento sui pannelli solari e cioè che l’articolo 34 della legge bancaria impone alle banche della RPC di esercitare l’attività di concessione del credito in funzione delle esigenze dell’economia nazionale. Le esigenze dell’economia nazionale sono esposte nel dodicesimo piano quinquennale.
(80)
In seguito alla divulgazione delle informazioni il governo della RPC ha contestato l’interpretazione della Commissione dell’articolo 34 della legge bancaria, sostenendo che «tale frase è ambigua e non fornisce alcuna istruzione esplicita alle banche di tenere un determinato comportamento. Nessun documento, che si tratti del dodicesimo piano quinquennale o di qualsiasi altro regolamento o decisione, descrive le esigenze dell’economia nazionale».
(81)
Tale affermazione contrasta con l’interpretazione data dal governo della RPC dell’articolo 34 in occasione dell’inchiesta sui pannelli solari, quando esso lo aveva definito «neutro». La Commissione non condivide la valutazione del governo della RPC. La Commissione ritiene, e il governo della RPC non ha dimostrato il contrario, che le politiche relative all’economia nazionale siano esposte nel dodicesimo piano quinquennale e nel piano specifico per il settore FV, e che gli istituti finanziari siano incoraggiati a concedere credito ai settori incentivati quali quello del vetro solare.
(82)
Il governo della RPC ha segnalato all’attenzione della Commissione altri articoli della legge bancaria, specificamente gli articoli 4, 5 e 7, che dovrebbero garantire che i prestiti vengano concessi senza interferenze e dopo una valutazione del credito. La Commissione riconosce l’esistenza di tali articoli ma osserva che il governo della RPC, le banche e le società incluse nel campione non hanno dimostrato che i prestiti sono stati concessi senza interferenze, dato che esiste un credito preferenziale per il settore del vetro solare, e in base a una valutazione del credito, dato che malgrado le richieste non sono stati prodotti come prova contratti di prestito né valutazioni del rischio, inclusi rating di credito, né sono stati reperiti documenti di questo tipo in rapporto a qualsiasi prestito concesso a qualsiasi produttore esportatore.
(83)
In secondo luogo le banche sono tenute a fornire sostegno creditizio alle industrie incentivate in forza della decisione n. 40 e della decisione n. 9 che hanno valore di legge. Il governo della RPC ha confermato durante l’ispezione del ministero del commercio che il vetro solare è un settore incentivato. Ciò è coerente con il catalogo di riferimento dell’adeguamento della struttura industriale del 2011, fornito dal governo della RPC nella propria risposta al questionario, che classifica il vetro solare tra le categorie incentivate.
(84)
La decisione n. 40 fornisce orientamenti a tutti gli istituti finanziari sotto forma di istruzioni vincolanti in materia di promozione e sostegno ai settori incentivati, e quello del vetro solare costituisce un settore incentivato.
(85)
In seguito alla divulgazione delle informazioni il governo della RPC ha contestato la valutazione data dalla Commissione dell’impatto della decisione n. 40 e delle norme allegate, nonché della decisione n. 9. La Commissione ribadisce che secondo la sua valutazione la decisione n. 40 e le norme allegate definiscono le esigenze dell’economia nazionale. Tali documenti stabiliscono la strategia del governo e del settore finanziario e in particolare la concessione diretta di prestiti dagli istituti finanziari ai settori incentivati, quali quello del vetro solare.
(86)
Il governo della RPC è stato invitato a chiarire lo status legale di una decisione del Consiglio di Stato quale la decisione n. 40. La risposta si è limitata ad affermare che si tratta di un regolamento emesso dal Consiglio di Stato che non fa parte della legislazione cinese. Non è stata però presentata alcuna prova di tale argomentazione. L’opinione espressa dal governo della RPC è in contraddizione con le informazioni di dominio pubblico, che descrivono il Consiglio di Stato come la massima autorità amministrativa con poteri legislativi in ambito amministrativo. Secondo quanto asserito da tali fonti le decisioni del Consiglio di Stato sono norme giuridicamente vincolanti (14). In base ai dati disponibili la Commissione esprime quindi il parere che la decisione n. 40 e le decisioni di esecuzione allegate alla stessa, quali la decisione n. 9, siano regolamenti amministrativi e quindi facciano parte della legislazione cinese.
(87)
La Commissione conferma pertanto l’analisi esposta nel considerando 191 del regolamento sui pannelli solari e la conclusione che le decisioni n. 40 e n. 9 sono giuridicamente vincolanti per gli altri enti pubblici e gli operatori economici.
(88)
La Commissione ha poi cercato di verificare se il governo della RPC incarichi e/o dia ordine alle banche private di tale paese di erogare prestiti preferenziali ai produttori di vetro solare, ai sensi dell’articolo 3, paragrafo 1, lettera a), punto iv), del regolamento di base.
(89)
L’articolo 34 della legge bancaria si applica in Cina anche alle banche private. Il governo della RPC e le parti interessate non hanno presentato alcuna prova che abbiano perso validità le conclusioni in merito alla situazione giuridica esposte nel considerando 174 del regolamento sui pannelli solari, ossia che il governo della RPC dà loro istruzioni così come avviene per le banche statali. L’articolo 34 della legge bancaria afferma che le banche ricevono istruzioni di «esercitare la propria attività di concessione di credito in funzione delle esigenze dell’economia nazionale e dello sviluppo sociale e nello spirito delle politiche industriali statali» (15). In tali circostanze, come esposto nel considerando 188 del regolamento sui pannelli solari, la strategia di concessione dei prestiti sia delle SOCB sia delle banche private è decisa dal governo della RPC.
(90)
In seguito alla divulgazione delle informazioni il governo della RPC ha contestato la conclusione secondo cui esso darebbe incarichi o ordini alle banche private del paese e in particolare l’importanza attribuita dalla Commissione all’articolo 34 della legge bancaria, affermando che «la natura delle “esigenze dell’economia nazionale” consente diverse interpretazioni e ovviamente dipende dalla persona o dall’organismo che esamina la disposizione».
(91)
Va osservato che il governo della RPC, esprimendo il proprio dissenso dall’interpretazione della Commissione, non ha presentato una propria interpretazione della sua stessa legge.
(92)
La Commissione tuttavia si limita a citare le risultanze di inchieste precedenti e i dati disponibili nel caso in esame e ribadisce la conclusione che le esigenze dell’economia nazionale sono esposte nei piani e nelle norme pubblicate nella RPC e che l’articolo 34 impone alle banche di concedere prestiti coerentemente con tali descrizioni dell’economia nazionale, il che comprende l’incentivazione della produzione di vetro solare.
(93)
Si conferma quindi la constatazione che il governo della RPC incarica e dà ordini alle banche private di concedere prestiti ai settori incentivati, coerentemente con l’articolo 34 della legge bancaria.
(94)
La Commissione conclude pertanto che nel caso di prestiti concessi dalle SOCB nella RPC si configura un contributo finanziario ai produttori di vetro solare sotto forma di trasferimento diretto di fondi da parte del governo, ai sensi dell’articolo 3, paragrafo 1, lettera a), punto i), del regolamento di base.
(95)
Le stesse prove dimostrano che le SOCB (come anche le banche private) ricevono incarichi o ordini dal governo e ciò significa pertanto che esiste un contributo finanziario ai sensi dell’articolo 3, paragrafo 1, lettera a), punto iv), del regolamento di base.
(96)
In merito alla specificità, la Commissione osserva che il governo della RPC indirizza i prestiti preferenziali verso un numero limitato di settori, tra i quali il settore del vetro solare in quanto facente parte del settore FV, come esposto nel considerando 172 del regolamento sui pannelli solari. Il governo della RPC ha incluso il settore del vetro solare tra i settori industriali «chiave» del dodicesimo piano quinquennale. La decisione n. 40 afferma che il governo della RPC sosterrà attivamente lo sviluppo delle nuove industrie energetiche e agevolerà lo sviluppo dell’energia solare. A tutti gli istituti finanziari vengono date istruzioni di fornire sostegno creditizio solo ai progetti incentivati, categoria alla quale appartengono i progetti relativi al vetro solare. Tale decisione promette inoltre l’attuazione di «altre politiche preferenziali per i progetti incentivati».
(97)
In seguito alla divulgazione delle informazioni il governo della RPC ha contestato la valutazione di specificità e in particolare l’interpretazione della Commissione del dodicesimo piano quinquennale, sostenendo che esso «non ha valore legale in quanto non è un documento vincolante». La Commissione è in disaccordo con questa affermazione e osserva che il governo della RPC ha avanzato la stessa tesi in inchieste precedenti con lo stesso esito negativo. Si legge nel testo del dodicesimo piano quinquennale che esso è stato «deliberato e approvato dal Congresso nazionale del popolo e ha valore di legge».
(98)
La Commissione conclude quindi che le sovvenzioni, sotto forma di prestiti preferenziali, non sono erogate indistintamente e sono perciò specifiche ai sensi dell’articolo 4, paragrafo 2, lettera a), del regolamento di base.
(99)
Si configura un vantaggio nella misura in cui i prestiti concessi da una pubblica amministrazione, o da enti privati su incarico o per ordine della pubblica amministrazione, sono erogati a condizioni più favorevoli di quelle che il beneficiario avrebbe potuto ottenere sul mercato.
(100)
Analogamente alle inchieste precedenti, la Commissione ha cercato di verificare le valutazioni del rischio di credito effettuate dalle banche che hanno erogato prestiti alle società incluse nel campione durante il PI. Le società non hanno presentato alcuna prova relativa al loro rating creditizio e le banche non hanno collaborato con l’inchiesta. La Commissione non ha quindi potuto reperire alcuna prova che i prestiti alle società del settore del vetro solare fossero basati su una valutazione del rischio in base alla quale sarebbero stati fissati i tassi d’interesse.
(101)
In assenza di qualsivoglia informazione proveniente dal governo della RPC, dai produttori esportatori o dalle banche, la Commissione ha utilizzato i dati disponibili per stabilire se l’erogazione di prestiti preferenziali ha di fatto conferito un vantaggio ai produttori esportatori inclusi nel campione che hanno ricevuto prestiti da banche della RPC.
(102)
Analogamente a quanto avvenuto nell’inchiesta sui pannelli solari la Commissione ha preso le mosse dai tassi d’interesse della banca centrale pubblicati ufficialmente dalla PBOC e relativi a prestiti nella valuta cinese renminbi-yuan (CNY). Il tasso d’interesse medio per il periodo dell’inchiesta è stato pari al 6,26 %.
(103)
La Commissione ha quindi adeguato il tasso d’interesse della PBOC per tenere conto del rischio di credito delle società interessate. Queste però non hanno fornito alcuna valutazione indipendente del loro credito, né informazioni simili che avrebbero permesso alla Commissione di calcolare un rating creditizio. In ogni modo la Commissione ha accertato nel corso di inchieste precedenti che i rating creditizi delle società cinesi sono distorti dal sostegno governativo e che non vi sono prove di alcuna valutazione concreta del rischio di credito dei mutuatari. La Commissione ha quindi adottato la stessa metodologia applicata nell’inchiesta sui pannelli solari e ha postulato che tutte le società avessero un rating «BB» pari ad un grado «non da investimento», come definito dalla società di rating del credito Bloomberg.
(104)
Si è successivamente aggiunto al tasso medio sui prestiti della BPOC durante il PI il premio per le obbligazioni emesse da società con rating BB rispetto alle obbligazioni emesse da società con rating AAA (quale è quello delle obbligazioni della RPC), come rilevato da Bloomberg. Si è ottenuto come risultato un tasso d’interesse di riferimento per il PI, relativo a prestiti in CNY alle società incluse nel campione, pari al 10,37 %.
(105)
Confrontando tale tasso d’interesse di riferimento con il tasso d’interesse effettivamente addebitato durante il PI alle società interessate, la Commissione è giunta alla conclusione che al settore del vetro solare vengono concessi prestiti a condizioni migliori di quelle di mercato.
(106)
In seguito alla divulgazione delle informazioni il governo della RPC ha contestato la scelta del parametro effettuata dalla Commissione e le conclusioni tratte dal confronto tra il parametro di riferimento e il tasso d’interesse effettivamente addebitato.
(107)
Tale confronto indica con chiarezza che i produttori esportatori inclusi nel campione che hanno ottenuto prestiti in CNY da banche cinesi hanno pagato meno del tasso d’interesse commerciale normale per società in analoga situazione finanziaria.
(108)
In secondo luogo la Commissione era a conoscenza del fatto che la PBOC ha eliminato la soglia minima per i prestiti a luglio del 2013 e ha indicato questo dato nel documento di informazione. Ciò però non modifica la conclusione che il governo della PRC interferisca nella pratica di concessione di prestiti delle banche in Cina, in particolare mediante l’applicazione della decisione n. 40 e delle norme allegate e mediante le disposizioni dell’articolo 34 della legge bancaria.
(109)
In terzo luogo la Commissione ha calcolato un parametro di riferimento solo per i prestiti concessi in CNY in quanto i produttori esportatori inclusi nel campione non avevano ricevuto prestiti in EUR o USD da banche cinesi.
(110)
Da ultimo, il governo della RPC ha richiesto maggiori informazioni sul perché la Commissione ritenesse che i produttori esportatori inclusi nel campione avrebbero ricevuto un rating creditizio di grado BB. Tale grado era stato scelto in quanto la Commissione non ha ricevuto alcuna prova che fosse stato calcolato un rating creditizio per qualsiasi produttore esportatore, a causa dell’omessa collaborazione delle banche coinvolte. Il rating BB non rappresenta inoltre una conclusione sfavorevole ed è in realtà vantaggioso per i produttori esportatori perché rappresenta il livello più alto sui mercati finanziari al di sotto del livello di investimento.
(111)
Come prescritto dall’articolo 28 la Commissione ha dovuto utilizzare i migliori dati disponibili, che sono stati desunti dalle conclusioni del regolamento sui pannelli solari, nel quale si è usato un rating di grado BB per le società inserite nel relativo campione. Tale scelta è stata considerata ragionevole nel caso attuale e non è pervenuto dopo la comunicazione delle informazioni alcun elemento a prova che le imprese avessero ricevuto un rating diverso dalle rispettive banche.
d) Conclusioni
(112)
In base ai risultati emersi dall’inchiesta la Commissione conclude che il settore del vetro solare in Cina ha goduto di prestiti preferenziali durante il PI, erogati sia da banche statali sia da banche private. Il finanziamento del settore del vetro solare costituisce una sovvenzione ai sensi del regolamento di base in quanto
a)
è presente una sovvenzione da parte di un’amministrazione pubblica ai sensi dell’articolo 3, paragrafo 1, lettera a), punto i);
b)
è presente l’affidamento di incarichi e l’emissione di ordini da parte di un’amministrazione pubblica ai sensi dell’articolo 3, paragrafo 1, lettera a), punto iv), e
c)
viene in tal modo conferito un vantaggio ai sensi dell’articolo 3, paragrafo 2.
(113)
Preso atto dell’esistenza di una sovvenzione, di un vantaggio per i produttori esportatori e della sua specificità, tale sovvenzione dovrebbe essere considerata compensabile.
(114)
In seguito alla divulgazione delle informazioni il governo della RPC ha contestato l’uso dei risultati di inchieste precedenti per trarre conclusioni sull’esistenza di sovvenzioni nel caso presente e ha sostenuto in particolare che la Commissione si è fondata in misura eccessiva sui risultati esposti nel regolamento sui pannelli solari.
(115)
Tale obiezione è stata respinta. Come già osservato, data l’omessa collaborazione delle banche della RPC la Commissione ha dovuto utilizzare i migliori dati disponibili come da articolo 28. L’inchiesta sui pannelli solari è la più recente e comprende i risultati più aggiornati sulle sovvenzioni in Cina. I pannelli solari sono un prodotto diverso dal vetro solare ma entrambe le categorie rientrano nell’identico settore delle nuove energie e sono oggetto degli stessi documenti in fatto di pianificazione governativa. In assenza di altre informazioni pertanto l’uso dei risultati dell’inchiesta sui pannelli solari a titolo di «migliori dati disponibili» è opportuno. Il governo della RPC ha sostenuto inoltre che vi erano stati cambiamenti importanti tra l’inchiesta sui pannelli solari e l’inchiesta in oggetto, in particolare l’eliminazione della soglia minima sui tassi d’interesse a luglio del 2013 da parte della PBOC. Tale affermazione è stata respinta in quanto le conclusioni dell’inchiesta sui pannelli solari si riferiscono al periodo specifico di quell’inchiesta, proprio come l’inchiesta presente ha ad oggetto un proprio periodo d’inchiesta. In entrambi i casi l’eliminazione della soglia minima sui tassi d’interesse ha avuto luogo dopo la fine del periodo d’inchiesta e quindi non incide sull’applicazione dell’articolo 28 e sull’uso dei risultati dell’inchiesta sui pannelli solari a titolo di migliori dati disponibili.
(116)
Tutte le società incluse nel campione, tranne una, hanno ricevuto prestiti dalle SOCB e da banche private. Una società è stata finanziata unicamente tramite la casa madre sita all’estero e non ha ricevuto prestiti da banche site nella RPC.
(117)
In seguito alla divulgazione delle informazioni una delle società incluse nel campione ha contestato le conclusioni sostenendo che la Commissione non le aveva chiesto di fornire un rating creditizio indipendente. La Commissione aveva invece chiesto alla società di fornire tutte le informazioni relative ai prestiti ricevuti, ma la società non aveva fornito un rating creditizio indipendente. Se la società disponeva di tali informazioni, in considerazione di quanto affermato nella denuncia e delle informazioni richieste nel questionario avrebbe dovuto fornirle. In particolare, dato quanto esposto nel documento di informazione, se la società fosse stata in possesso di un rating creditizio indipendente avrebbe dovuto fornirlo immediatamente. L’obiezione è pertanto respinta.
e) Calcolo dell’importo della sovvenzione
(118)
L’articolo 6, lettera b), del regolamento di base stabilisce che il vantaggio conferito dai prestiti preferenziali va calcolato come la differenza tra l’importo pagato per interessi e l’importo che sarebbe stato pagato nel caso di un analogo prestito commerciale effettivamente ottenuto sul mercato. Come indicato, in assenza di qualsiasi valutazione significativa del rischio, la Commissione ha stabilito un parametro di mercato per i prestiti commerciali paragonabili.
(119)
Il vantaggio è stato calcolato per il PI come la differenza tra gli interessi effettivamente pagati durante il PI e gli interessi che sarebbero stati pagati applicando il parametro di riferimento.
(120)
I margini di sovvenzione calcolati con tale metodologia per i produttori esportatori inclusi nel campione sono i seguenti:
Prestiti preferenziali
Denominazione della società
Margine di sovvenzione
Xinyi PV Products (Anhui) Holdings Ltd
0 %
Zhejiang Hehe Photovoltaic Glass Technology Co., Ltd
6,2 %
Zhejiang Jiafu Glass Co., Ltd; Flat Solar Glass Group Co., Ltd; Shanghai Flat Glass Co., Ltd
2,5 %
Henan Yuhua New Material Co., Ltd
4,8 %
5.2. Altri regimi di credito preferenziali
(121)
I produttori esportatori inclusi nel campione non avevano ricevuto alcun vantaggio durante il PI da regimi di sovvenzionamento dei crediti all’esportazione, linee di credito, garanzie all’esportazione, programma «Green express» o vantaggi assicurati dalla concessione dell’accesso a società holding offshore.
6. Regimi di sovvenzioni
(122)
Le società incluse nel campione non hanno ricevuto durante il PI alcun vantaggio dalle disposizioni per i «marchi famosi» («Famous Brands») né dalle disposizioni per i marchi cinesi leader sui mercati mondiali («China World Top Brands»).
6.1. Regimi di sovvenzioni e sussidi specifici
a) Introduzione
(123)
Le società incluse nel campione hanno ricevuto importanti sovvenzioni una tantum da diverse autorità a diversi livelli di governo, il che ha comportato l’ottenimento di un vantaggio durante il PI. Tali sovvenzioni sono state riscontrate durante la verifica delle imprese in questione e non erano state dichiarate nelle risposte al questionario delle stesse società né dichiarate, malgrado ciò fosse stato richiesto, nella risposta al questionario del governo della RPC. La denuncia sosteneva che i produttori di vetro solare ricevevano tali sovvenzioni una tantum dalle autorità a livello provinciale e locale e che esse conferivano un vantaggio in quanto tali importi venivano ricevuti senza contropartita adeguata (16). Anche nell’avviso di apertura si afferma chiaramente che i «programmi di sovvenzioni» sono una pratica di sovvenzione impiegata per sostenere il settore del vetro solare.
b) Base giuridica
(124)
Tali sovvenzioni sono state versate alle società da autorità a livello nazionale, di provincia, di città, di regione o di distretto e sono risultate tutte specifiche per la società in questione o specifiche in termini di ubicazione o di tipo di settore. I dettagli giuridici relativi alle precise leggi che hanno permesso la concessione di tali sovvenzioni, quando una base giuridica esisteva, non sono stati di solito comunicati, anche se la Commissione ha ricevuto, spesso ma non in tutti i casi, una copia del documento, rilasciato dall’autorità, che accompagnava la concessione dei fondi.
c) Risultati dell’inchiesta
(125)
Una società tra quelle incluse nel campione ha ricevuto sovvenzioni durante il PI dalla Zona di sviluppo economico ove essa è sita. Tali sovvenzioni sono state calcolate dalla Zona di sviluppo economico nella misura del 20 % di tutte le imposte versate dalla società alle autorità fiscali locali e comprendevano tra l’altro l’imposta sul reddito delle società, la tassa sull’uso di terreni e la tassa sul reddito da dividendi.
(126)
Un’altra società inclusa nel campione ha ricevuto durante il PI una sovvenzione dal governo locale a copertura delle spese per l’allacciamento alla rete dell’energia elettrica, che sarebbero state altrimenti sostenute dalla società stessa. Tale importo è stato concesso «a sostegno delle grandi società stabilite nella regione».
(127)
Un’altra società inclusa nel campione ha ricevuto una sovvenzione diretta di 25 milioni di CNY dal fondo della Commissione nazionale sullo sviluppo e sulla riforma («NDRC») dedicato all’adeguamento industriale per la produzione di vetro solare ad alta tecnologia. Tale sovvenzione diretta a carico dello Stato è stata ricevuta nel 2006 e la società ha imputato il 10 % dell’importo a ciascuno dei dieci anni successivi. Il vantaggio durante il PI è stato quindi considerato pari a 2,5 milioni di CNY.
(128)
La stessa società aveva inoltre iscritto a bilancio per il 2012 altre sovvenzioni erogate dagli uffici fiscali locali e da altri organi del governo locale. La società ha dichiarato che la maggior parte di tali sovvenzioni non erano in realtà trasferimenti in denaro alla società bensì rimborsi di importi precedentemente pagati dalla società alle autorità. Poiché non è stata fornita alcuna prova soddisfacente, la Commissione non può accettare tale spiegazione.
(129)
Un’altra società inclusa nel campione ha ricevuto una sovvenzione diretta di 15 milioni di CNY prima del PI dal governo locale e la società ha imputato il 10 % dell’importo a ciascuno dei dieci anni successivi. La sovvenzione è stata versata alla società per lo sviluppo del settore fotovoltaico (che comprende il settore del vetro solare), per la costruzione accelerata di una base manifatturiera avanzata nella zona industriale locale e per la positiva esecuzione di importanti progetti.
(130)
La stessa società ha ricevuto altresì diverse altre sovvenzioni prima del PI e ne ha imputato una parte al PI. Tuttavia la società non ha fornito alcun particolare in merito alla natura di tali sovvenzioni e in assenza di tali informazioni sono stati utilizzati i dati disponibili per trarre le conclusioni. La Commissione ha concluso, in assenza di altri dati, che tali sovvenzioni erano specifiche per tale società e che l’importo della sovvenzione imputato al PI va considerato un vantaggio.
d) Conclusioni
(131)
Il governo della RPC è stato invitato a fornire ulteriori informazioni e a partecipare a consultazioni in merito a tali sovvenzioni, ma ha declinato la proposta. In base alle prove raccolte sull’ottenimento di tali sovvenzioni da parte delle società incluse nel campione e in assenza di altre informazioni, la Commissione ha ritenuto che tali importi costituissero sovvenzioni ai sensi dell’articolo 3, paragrafo 1, lettera a), punto i), nonché dell’articolo 3, paragrafo 2, del regolamento di base, in quanto sono avvenuti trasferimenti di fondi dal governo sotto forma di sovvenzioni ai produttori del prodotto in esame ed è stato in tal modo conferito un vantaggio.
(132)
Le sovvenzioni sono inoltre specifiche ai sensi dell’articolo 4, paragrafo 2, lettera a), e dell’articolo 4, paragrafo 3, del regolamento di base, in quanto risultano circoscritte a determinate società o a progetti specifici in regioni specifiche e concesse per soddisfare esigenze una tantum delle società incluse nel campione. Tali sovvenzioni non rispettano le condizioni per la non specificità di cui all’articolo 4, paragrafo 2, lettera b), del regolamento di base, in quanto criteri e condizioni che disciplinano la spettanza non sono trasparenti né oggettivi e non si applicano automaticamente. Non esiste inoltre alcuna prova che le sovvenzioni rientrino in un programma di natura più generale.
(133)
In seguito alla divulgazione delle informazioni il governo della RPC ha contestato la competenza della Commissione a indagare su tali sovvenzioni e l’analisi della Commissione delle informazioni parziali ad essa disponibili. La Commissione ha però analizzato accuratamente le informazioni commerciali riservate fornite dalle società interessate e sono state decise compensazioni delle sovvenzioni nei casi in cui esistevano prove tanto di un vantaggio quanto della specificità della sovvenzione.
(134)
In tutti i casi le società hanno fornito informazioni sull’importo della sovvenzione e sulla sua fonte, anche se non sempre esse disponevano di documenti atti a dimostrare la base giuridica della concessione della sovvenzione. Le società interessate avevano inoltre iscritto a bilancio tale provento per la maggior parte come «provento da sovvenzione» e avevano fatto verificare da revisori indipendenti la propria contabilità. Ciò è stato interpretato come prova evidente di una sovvenzione che ha conferito un vantaggio compensabile.
(135)
Una società tra quelle incluse nel campione ha contestato per gli stessi motivi la competenza della Commissione a svolgere un’inchiesta e a decidere la compensazione di tali sovvenzioni specifiche alle società. Per gli stessi motivi la Commissione ha rigettato tale obiezione e ribadisce la propria posizione secondo cui essa è competente a svolgere inchieste su tali sovvenzioni e stabilire compensazioni ove opportuno.
e) Calcolo dell’importo della sovvenzione
(136)
La tabella sotto riportata indica il calcolo del vantaggio costituito dalle sovvenzioni indicate in precedenza, ipotizzando come vantaggio l’importo ricevuto durante il periodo dell’inchiesta o imputato al periodo dell’inchiesta, se l’importo è stato così contabilizzato dalla società interessata.
Altri regimi di sovvenzioni
Denominazione della società
Margine di sovvenzione
Xinyi PV Products (Anhui) Holdings Ltd
1,1 %
Zhejiang Hehe Photovoltaic Glass Technology Co., Ltd
2,9 %
Zhejiang Jiafu Glass Co., Ltd; Flat Solar Glass Group Co., Ltd; Shanghai Flat Glass Co., Ltd
1,1 %
Henan Yuhua New Material Co., Ltd
3,0 %
7. Regimi di esenzione e di sgravio delle imposte dirette
7.1. Regime «due zero/tre metà» per le imprese a partecipazione estera
a) Introduzione
(137)
Il regime «due zero/tre metà» dà il diritto alle imprese a partecipazione estera (FIE) di non versare l’imposta sul reddito nei primi due anni e di versare solo il 12,5 % invece del 25 % nei tre anni successivi.
b) Base giuridica
(138)
La base giuridica del regime è costituita dall’articolo 8 della legge della Repubblica popolare cinese sull’imposta sul reddito per le imprese a partecipazione estera e le imprese straniere («legge fiscale sulle FIE») e dall’articolo 72 delle disposizioni di esecuzione della stessa legge. A quanto sostiene il governo della RPC questo regime ha avuto fine in forza dell’articolo 57 della legge sull’imposta sul reddito delle società (legge EIT) del 2008, con un periodo di transizione fino alla fine del 2012. La legge afferma quindi esplicitamente che tale regime prevedeva un vantaggio nell’anno fiscale 2012.
c) Risultati dell’inchiesta
(139)
Tale regime «due zero/tre metà» ha conferito vantaggi alle società nell’anno finanziario 2012, dopo il quale, a dire del governo della RPC, il programma è stato abrogato.
(140)
Una delle società incluse nel campione era una società a proprietà straniera che si è avvalsa di tale regime durante il PI. L’aliquota dell’imposta sul reddito applicata è stata pari al 12,5 % invece dell’aliquota piena del 25 %, come affermato nella dichiarazione dei redditi relativa al 2012 e nel bilancio societario.
(141)
La Commissione ha informato le parti interessate di tali risultati e ha ricevuto dal governo della RPC il commento che, secondo l’Avviso di transizione (17), tutti i vantaggi previsti da tale regime sarebbero cessati nel 2012. Il governo ha sostenuto quindi che, nel caso di imposizione di compensazioni, non poteva essere imposto alcun dazio in rapporto al vantaggio ricevuto durante il PI grazie a tale regime da un’unica società inclusa nel campione. Tale argomentazione viene accettata in quanto per tale società inclusa nel campione, nelle circostanze particolari del caso in oggetto, la Commissione non ha prove di un vantaggio continuativo.
d) Conclusioni
(142)
Sebbene il regime «due zero/tre metà» sia stato compensato da regolamenti precedenti, per questa unica società inclusa nel campione la Commissione non imporrà un dazio a compensazione del vantaggio riscontrato durante il PI in quanto la Commissione non ha prove che per questa unica società inclusa nel campione tale regime, o versioni dello stesso, sarebbe ancora in vigore alla data di imposizione del dazio.
7.2. Imprese di nuova e alta tecnologia
a) Introduzione
(143)
Questo regime permette alle società che possono dimostrare di rispettare certi criteri di ottenere la designazione di «Imprese di alta e nuova tecnologia» e di ricevere una riduzione al 15 % dell’imposta sul reddito rispetto all’aliquota standard del 25 %.
b) Base giuridica
(144)
La base giuridica di tale regime è costituita dall’articolo 28, paragrafo 2, della legge sull’imposta sul reddito delle società del 2008 (legge EIT), unitamente alle «Administrative Measures for the Determination of High and New Technology Enterprises» (Misure amministrative per la definizione delle imprese di alta e nuova tecnologia) [Guo Ke Fa Huo (2008) n. 172] e dall’articolo 93 del Regolamento d’attuazione della legge sull’imposta sul reddito delle società unitamente all’Avviso dell’Amministrazione statale delle imposte su questioni che riguardano il pagamento dell’imposta sul reddito per le imprese di alta e nuova tecnologia [Guo Shui Han (2008) n. 985].
c) Risultati dell’inchiesta
(145)
Tale regime si applica alle imprese di nuova e alta tecnologia che hanno ottenuto tale specifica designazione dal governo della RPC. Per poter beneficiare di tale regime le società devono detenere diritti di proprietà intellettuali indipendenti e soddisfare i criteri seguenti, esposti nella base giuridica e riassumibili come segue:
a)
i loro prodotti devono figurare tra i prodotti dei «Settori ad alta tecnologia con importante sostegno dello Stato»;
b)
la loro spesa totale in ricerca e sviluppo deve ammontare al 3-6 % del fatturato totale;
c)
gli introiti da prodotti di nuova e alta tecnologia devono rappresentare oltre il 60 % del fatturato totale;
d)
il personale addetto a ricerca e sviluppo deve costituire il 10 % del personale totale;
e)
devono essere soddisfatti gli altri requisiti stabiliti dalle «Misure amministrative per la definizione delle imprese di nuova e alta tecnologia del 2008».
(146)
Si è riscontrato che alcune delle società incluse nel campione, ma non tutte, si sono avvalse di tale regime e quindi hanno versato un’imposta sul reddito pari solo al 15 % invece del 25 %. Tali società avevano richiesto la designazione di imprese di nuova e alta tecnologia e avevano ricevuto una comunicazione ufficiale che esse erano risultate conformi ai criteri e avrebbero quindi avuto il diritto di redigere le proprie dichiarazioni dei redditi di conseguenza.
d) Conclusioni
(147)
Come nei considerando da 322 a 326 dell’inchiesta precedente relativa ai pannelli solari, la Commissione ritiene che il regime si configuri come sovvenzione ai sensi dell’articolo 3, paragrafo 1, lettera a), punto ii), e articolo 3, paragrafo 2, del regolamento di base, perché si ha un contributo finanziario sotto forma di entrate cui il governo della RPC rinuncia, conferendo un vantaggio alle società interessate. Il vantaggio per i beneficiari è pari al risparmio fiscale.
(148)
La sovvenzione è specifica ai sensi dell’articolo 4, paragrafo 2, lettera a), del regolamento di base, in quanto è limitata alle società certificate come imprese di nuova e alta tecnologia e che soddisfano i requisiti delle disposizioni amministrative del 2008. Le società interessate incluse nel campione hanno ottenuto tale certificazione. L’ammissibilità non è automatica e non sono stati stabiliti criteri oggettivi dalla legislazione o dall’autorità responsabile.
(149)
In seguito alla divulgazione delle informazioni, il governo della RPC ha contestato le conclusioni della Commissione sostenendo che i criteri di ammissibilità erano oggettivi e parimenti validi per tutte le società della RPC. La Commissione non condivide l’interpretazione data dal governo della RPC delle leggi e delle misure di attuazione, da cui si evince che il regime è circoscritto a determinati settori e società sostenuti dal governo in base a criteri che non sembrano obiettivi né imparziali, quali il criterio che il prodotto figuri tra i prodotti dei «Settori ad alta tecnologia con importante sostegno dello Stato».
(150)
L’ammissibilità non è quindi automatica ma dipende dalla concessione di un certificato di «impresa di alta e nuova tecnologia» che viene emesso al termine di una procedura discrezionale dall’autorità competente.
(151)
La Commissione pertanto ritiene che questa sovvenzione sia compensabile.
e) Calcolo dell’importo della sovvenzione
(152)
La Commissione ha calcolato l’importo della sovvenzione compensabile come la differenza tra l’importo dell’imposta normalmente dovuto durante il PI e l’importo dell’imposta effettivamente versato durante il PI dalle società interessate.
Imprese di nuova e alta tecnologia
Denominazione della società
Margine di sovvenzione
Xinyi PV Products (Anhui) Holdings Ltd
0 %
Zhejiang Hehe Photovoltaic Glass Technology Co., Ltd
0 %
Zhejiang Jiafu Glass Co., Ltd; Flat Solar Glass Group Co., Ltd; Shanghai Flat Glass Co., Ltd
0,4 %
Henan Yuhua New Material Co., Ltd
1,8 %
7.3. Esenzione dall’imposta sul reddito da dividendi tra imprese residenti qualificate
a) Introduzione
(153)
La denuncia sosteneva che i produttori esportatori di vetro solare ricevevano sovvenzioni mediante un altro regime di esenzione fiscale diretta, ovvero l’esenzione dall’imposta sul reddito da dividendi tra imprese residenti qualificate (18). Questo caso rientra nella pratica generale di sovvenzioni mediante esenzioni e/o riduzioni delle imposte dirette come indicato nell’avviso di apertura dell’inchiesta.
b) Base giuridica
(154)
Le basi giuridiche di tale esenzione dall’imposta sul reddito da dividendi sono gli articoli 25 e 26 delle legge EIT e l’articolo 83 del regolamento d’attuazione della legge sull’imposta sul reddito delle società.
c) Risultati dell’inchiesta
(155)
La Commissione ha riscontrato che una società inclusa nel campione ha ricevuto un’esenzione dall’imposta sul reddito da dividendi tra imprese residenti qualificate. Tale società ha presentato domanda direttamente all’ufficio locale delle imposte per ottenere la deduzione dall’imponibile dei dividendi ottenuti da investimenti in partecipazioni.
d) Conclusioni
(156)
La Commissione ritiene che ciò si configuri come sovvenzione ai sensi dell’articolo 3, paragrafo 1, lettera a), punto ii), e articolo 3, paragrafo 2, del regolamento di base, perché si ha un contributo finanziario sotto forma di entrate cui il governo della RPC rinuncia, conferendo un vantaggio alla società interessata. Il vantaggio per il beneficiario è pari al risparmio fiscale.
(157)
Nel documento d’informazione la Commissione ha dichiarato che tale regime di sovvenzione è specifico ai sensi dell’articolo 4, paragrafo 2, lettera a), del regolamento di base, dato che la legislazione limita l’accesso a tale regime solo alle imprese residenti nella Repubblica popolare cinese e che hanno effettuato investimenti in altre imprese residenti.
(158)
In seguito alla divulgazione delle informazioni il governo della RPC ha contestato le conclusioni sostenendo che l’esenzione dall’imposta sul reddito da dividendi tra imprese residenti qualificate non può essere considerata specifica, in quanto l’articolo 26, paragrafo 3, della legge EIT dispone che tale esenzione dall’imposta sul reddito da dividendi possa essere concessa anche alle imprese non residenti. Il governo della RPC sostiene inoltre che i criteri di ammissibilità sono obiettivi e si applicano a tutte le imprese residenti indipendentemente dal settore, dal prodotto o dall’ubicazione geografica.
(159)
Per quanto effettivamente la legge EIT presentata dal governo nella presente inchiesta affermi all’articolo 26, paragrafo 3, che tale esenzione dall’imposta sul reddito da dividendi possa essere concessa anche a imprese non residenti, la Commissione rimane comunque del parere che tale regime di sovvenzione sia specifico. Infatti l’articolo 25 della legge EIT conferma che tale esenzione fiscale è riservata ai settori e ai progetti incentivati dallo Stato. Quindi solo i settori e i progetti incentivati possono accedere a tale regime. Come già spiegato nella precedente sezione 5.1, lettera c), il settore del vetro solare è un settore incentivato.
e) Calcolo dell’importo della sovvenzione
(160)
La Commissione ha calcolato l’importo della sovvenzione come la differenza tra l’importo dell’imposta normalmente dovuto durante il PI e l’importo dell’imposta effettivamente versato dalla società interessata.
Agevolazione fiscale relativa al reddito da dividendi
Denominazione della società
Margine di sovvenzione
Xinyi PV Products (Anhui) Holdings Ltd
0 %
Zhejiang Hehe Photovoltaic Glass Technology Co., Ltd
0 %
Zhejiang Jiafu Glass Co., Ltd; Flat Solar Glass Group Co., Ltd; Shanghai Flat Glass Co., Ltd
5,8 %
Henan Yuhua New Material Co., Ltd
0 %
7.4. Altri regimi di esenzione e di riduzione delle imposte dirette
a) Introduzione
(161)
Esclusi i programmi esaminati nelle precedenti sezioni da 7.1 a 7.3, la Commissione non ha trovato prove di vantaggi conferiti alle società incluse nel campione da altri regimi di esenzione e di riduzione delle imposte dirette elencati nella precedente sezione C.4. Essa ha però riscontrato durante le sue ispezioni altre due agevolazioni fiscali per le società nei conti di una delle società incluse nel campione: un credito d’imposta per le spese in ricerca e sviluppo nonché rimborsi dell’imposta sulla proprietà residenziale e della tassa sull’uso di terreni. Si tratta anche in tal caso di «programmi di riduzione delle imposte dirette o di esenzione da esse» come accennato nell’avviso di apertura del procedimento, in quanto sono misure in base alle quali l’importo dell’imposta sul reddito versato è stato ridotto dall’autorità fiscale oppure l’autorità fiscale ha restituito l’imposta sul reddito già versata. Il credito d’imposta per le spese in ricerca e sviluppo è correlato anche al regime dei «crediti d’imposta per R&S nelle FIE» indicato nella precedente sezione C.4.
b) Base giuridica
(162)
La base giuridica del credito d’imposta per le spese in ricerca e sviluppo è l’articolo 30 della legge EIT della RPC.
(163)
Quanto ai rimborsi relativi all’imposta sulla proprietà residenziale e alla tassa sull’uso di terreni, non è stata indicata la precisa norma che ha permesso di concedere tali agevolazioni, anche se la Commissione ha ricevuto una copia di una circolare, emessa dall’autorità di governo provinciale, che accompagnava l’agevolazione.
c) Risultati dell’inchiesta
(164)
La Commissione ha riscontrato che una società inclusa nel campione ha ricevuto crediti d’imposta per le spese in ricerca e sviluppo e rimborsi dell’imposta sulla proprietà residenziale e della tassa sull’uso di terreni. Il documento emesso dall’autorità di governo provinciale limita i rimborsi alle imprese di nuova e alta tecnologia di recente costituzione.
d) Conclusioni
(165)
In merito ai crediti d’imposta per le spese in ricerca e sviluppo la Commissione ritiene che tale sovvenzione sia specifica, in quanto l’articolo 30 va letto unitamente all’articolo 25 della legge EIT, ove si afferma che tale agevolazione fiscale è riservata ai settori e ai progetti incentivati dallo Stato. Quindi solo i settori e i progetti incentivati possono accedere a tale regime. Come già spiegato nella precedente sezione 5.1, lettera c), il settore del vetro solare è un settore incentivato.
(166)
I rimborsi relativi all’imposta sulla proprietà residenziale e alla tassa sull’uso di terreni erano specifici in termini di ubicazione e tipo di settore. Il governo della RPC è stato invitato a fornire ulteriori informazioni su tali forme di agevolazione fiscale nella richiesta di ulteriori consultazioni, ma ha declinato la proposta. La Commissione ha pertanto proceduto in base alle prove raccolte per quanto riguarda l’applicazione di tali regimi fiscali alle società incluse nel campione, in assenza di altre informazioni.
(167)
In seguito alla divulgazione delle informazioni, il governo della RPC ha contestato le affermazioni della Commissione, dichiarando che la Commissione non aveva addotto alcuna prova chiara della specificità di tali regimi. Le informazioni particolareggiate relative alla specificità di tali regimi sono state comunicate solo a tale società, dalla quale non sono pervenute osservazioni. La Commissione ha inoltre aggiunto informazioni sulla specificità di tali regimi nei considerando precedenti.
(168)
La Commissione ritiene che tali agevolazioni si configurino come sovvenzioni ai sensi dell’articolo 3, paragrafo 1, lettera a), punto ii), e dell’articolo 3, paragrafo 2, del regolamento di base, perché si ha un contributo finanziario sotto forma di entrate cui il governo della RPC rinuncia, conferendo un vantaggio alla società interessata. Il vantaggio per il beneficiario è pari al risparmio fiscale.
e) Calcolo dell’importo della sovvenzione
(169)
La Commissione ha calcolato l’importo della sovvenzione come la differenza tra l’importo dell’imposta normalmente dovuto durante il PI e l’importo dell’imposta effettivamente versato dalla società interessata.
Agevolazioni fiscali per le società
Denominazione della società
Margine di sovvenzione
Xinyi PV Products (Anhui) Holdings Ltd
0 %
Zhejiang Hehe Photovoltaic Glass Technology Co., Ltd
0 %
Zhejiang Jiafu Glass Co., Ltd; Flat Solar Glass Group Co., Ltd; Shanghai Flat Glass Co., Ltd
0,7 %
Henan Yuhua New Material Co., Ltd
0 %
8. Regimi riguardanti le imposte indirette e i dazi sulle importazioni
(170)
La Commissione non ha riscontrato casi in cui le società incluse nel campione abbiano ricevuto vantaggi dai regimi riguardanti le imposte indirette e i dazi sulle importazioni elencati nella precedente sezione C.4.
9. Fornitura di beni e servizi da parte della pubblica amministrazione per un corrispettivo inferiore all’importo adeguato
9.1. Fornitura di antimonio; fornitura di energia elettrica
(171)
Non sono stati riscontrati vantaggi correlati all’acquisto di antimonio o di energia elettrica da parte delle imprese incluse nel campione durante il PI.
9.2. Concessione di diritti d’uso di terreni
a) Introduzione
(172)
Come esposto nei considerando da 354 a 370 del regolamento sui pannelli solari le società nella RPC non possono acquistare direttamente terreno ma possono unicamente comprare il diritto d’uso di un terreno dalle autorità locali.
b) Base giuridica
(173)
La legge fondiaria della Repubblica popolare cinese stabilisce che tutta la terra appartiene al popolo e non può essere comprata o venduta; essa espone a quali condizioni i diritti d’uso di terreni possono essere venduti alle società attraverso gara d’appalto, offerta o asta.
c) Risultati dell’inchiesta
(174)
In teoria un sistema di aste permetterebbe al mercato di valutare il prezzo dell’uso di uno specifico lotto di terreno e quindi il prezzo verrebbe stabilito autonomamente. Durante la visita della Commissione però il governo della RPC ha dichiarato che esso determina in ogni caso le soglie inferiori di prezzo per ogni categoria di terreno (i terreni sono classificati in categorie che vanno da 1 a 15 secondo la qualità dell’appezzamento), al di sotto delle quali i prezzi per l’uso di terreni non possono scendere.
(175)
Il governo della RPC controlla inoltre l’offerta di terreni, limitando con un sistema di quote la superficie il cui diritto d’uso può essere venduto per usi industriali o residenziali, per provincia e per anno.
(176)
In ogni caso per ogni acquisto di diritto d’uso di terreni effettuato dai produttori esportatori inclusi nel campione la Commissione non ha trovato prove dello svolgimento di un’asta che abbia stabilito autonomamente il prezzo del diritto d’uso di terreni. La società a cui viene aggiudicato il terreno è quella che ha presentato l’offerta di partenza oppure 5 CNY per metro quadrato in aggiunta al prezzo di partenza, e il diritto d’uso del terreno le è assegnato in quanto è l’unica offerente.
(177)
In seguito alla divulgazione delle informazioni il governo della RPC ha contestato i risultati della Commissione e dichiarato che nel paese per la vendita dei diritti d’uso di terreni all’industria veniva applicata un’autentica procedura d’asta.
(178)
Dapprima il governo ha sostenuto che il sistema costituiva un’asta autentica in quanto il governo si limitava a stabilire il prezzo di partenza come un normale banditore. Tale argomentazione è respinta poiché nello svolgimento normale di un’asta il prezzo di partenza viene stabilito da un banditore autonomo dopo una valutazione autonoma, cosa che non si verifica in questo caso in quanto il proprietario del diritto di uso di terreni coincide con il banditore.
(179)
Il governo della RPC afferma poi che le soglie minime di prezzo esistono per assicurare che il prezzo finale non sia inferiore al «valore di mercato di base» del diritto di uso del terreno. Non sono state fornite prove a convalida di tale affermazione, che è intrinsecamente tautologica, in quanto si postula che l’importo pagato per il diritto d’uso del terreno (stabilito dal governo) sia pari al prezzo di mercato (sul quale è basata la soglia minima).
(180)
Il governo della RPC ha successivamente dichiarato che l’assenza di altri offerenti all’asta «non può far ritenere che il diritto d’uso del terreno non sia stato effettivamente offerto all’asta». Di fatto le conclusioni tratte da tali elementi sono diametralmente opposte. Malgrado le richieste, il governo non ha fornito prove di nessun caso in cui al diritto d’uso del terreno sia stato attribuito un prezzo in seguito a un’asta competitiva; pertanto l’effetto dell’intero processo è che il governo determina il prezzo e la società versa tale prezzo. Se da un lato l’esistenza di una pluralità di offerenti può non essere una condizione assoluta in ogni caso per verificare l’esistenza di un sistema di mercato, l’assenza completa di una pluralità di offerenti, come riscontrato per tutte le società incluse nel campione, è un forte indizio dell’assenza di veri prezzi di mercato.
(181)
Nel caso in cui una società inclusa nel campione ha versato 5 CNY al metro quadro in più del prezzo stabilito dal governo, essa ha dichiarato alla Commissione di aver agito secondo istruzioni delle autorità competenti al fine di creare l’apparenza di un’asta. Pertanto la Commissione non può accettare tale fatto come prova incontrovertibile dell’esistenza di un mercato per i diritti d’uso di terreni nella RPC.
(182)
Quindi di fatto le società incluse nel campione hanno pagato il prezzo stabilito dal governo della PRC. Come indicato anche nel regolamento sui pannelli solari (considerando da 361 a 370) il diritto di uso di terreni viene concesso per un corrispettivo inferiore all’importo adeguato se comparato ad un parametro di riferimento di mercato, come indicato nella successiva sezione e).
d) Conclusioni
(183)
La Commissione conclude che la concessione di diritti d’uso di terreni da parte del governo della RPC va considerata una sovvenzione ai sensi dell’articolo 3, paragrafo 1, lettera a), punto iii), e dell’articolo 3, paragrafo 2, del regolamento di base sotto forma di una fornitura di beni che conferisce un vantaggio alle società. Poiché l’inchiesta non ha riscontrato l’esistenza di un mercato funzionante per la vendita dei diritti d’uso di terreni nella RPC, l’uso di un parametro di riferimento esterno (cfr. la successiva sezione e) dimostra che l’importo pagato per i diritti d’uso di terreni dagli esportatori inclusi nel campione è inferiore al valore di mercato.
(184)
Tale sovvenzione è specifica ai sensi dell’articolo 4, paragrafo 2, lettere a) e c), del regolamento di base, in quanto la decisione n. 40 del Consiglio di Stato impone che le autorità pubbliche provvedano a fornire terreni ai settori incentivati, ai quali appartiene il settore del vetro solare. L’articolo 18 della decisione n. 40 esplicita che i settori «limitati» non avranno accesso ai diritti d’uso di terreni.
(185)
La situazione in fatto di terreni nella RPC è un tema trattato anche nel documento di lavoro dell’FMI che conferma che l’assegnazione di diritti d’uso di terreni alle industrie cinesi non rispetta le condizioni di mercato (19).
(186)
Il governo della RPC ha contestato la valutazione di specificità affermando che le limitazioni indicate nella decisione n. 40 non possono essere usate per dimostrare la specifica concessione di un vantaggio. Tale argomentazione è respinta in quanto l’effetto della decisione n. 40 è concedere diritti d’uso di terreni ai settori incentivati. La produzione di vetro solare costituisce un settore incentivato e quindi la fornitura di diritti di uso di terreni ai produttori di vetro solare rientra nelle disposizioni della decisione n. 40.
(187)
Anche una delle società incluse nel campione ha contestato i risultati della Commissione sostenendo che in Cina esiste un mercato funzionante per i diritti d’uso di terreni. Tuttavia tale affermazione sul processo di aggiudicazione dei diritti d’uso di terreni in Cina non pare confermata da quanto asserito dalla società stessa: questa non ha potuto dimostrare che esista una valutazione indipendente dei diritti, che essi vengano venduti nel corso di un’asta indipendente né che il prezzo sia stabilito dal mercato in base a offerte competitive e che i prezzi non risentano del sostegno del governo.
(188)
La società inclusa nel campione ha quindi dichiarato che, fermo restando che la Commissione avrebbe dovuto affermare l’esistenza di un mercato funzionante escludendo ogni sovvenzione, la Commissione avrebbe dovuto confrontare il prezzo dei diritti d’uso di terreni di tale società con un parametro di riferimento costituito dai prezzi dei diritti d’uso nella provincia in cui era sita la stessa società. Poiché la Commissione aveva accertato che non esiste un parametro di mercato adeguato in tale provincia l’argomentazione è stata respinta.
e) Calcolo del margine di sovvenzione
(189)
Il vantaggio consiste nella differenza tra il prezzo pagato per il diritto d’uso del terreno e un opportuno parametro esterno di riferimento. Analogamente al regolamento sui pannelli solari, tale parametro di riferimento è il prezzo di mercato del terreno nel Territorio doganale separato di Taiwan, Penghu, Kinmen e Matsu («Taipei cinese»).
(190)
In seguito alla divulgazione delle informazioni il governo della RPC ha contestato l’uso di Taiwan come riferimento e ha chiesto maggiori informazioni su perché esso sia stato ritenuto adeguato. Come spiegato nel considerando 467 del regolamento sui pannelli solari la Commissione considera Taiwan un riferimento esterno adeguato per i seguenti motivi:
a)
il livello comparabile di sviluppo economico, PIL e infrastruttura economica di tale zona e della maggioranza delle province e delle città cinesi ove hanno sede i produttori esportatori che hanno collaborato,
b)
la vicinanza fisica della RPC e di Taiwan,
c)
l’elevato grado di infrastruttura industriale sia a Taiwan sia in molte province della RPC,
d)
le forti relazioni economiche e gli scambi transfrontalieri tra Taiwan e la RPC,
e)
l’elevata densità di popolazione in molte delle province della RPC e di Taiwan,
f)
le analogie tra il tipo di terreni e di negoziazioni utilizzati per la costruzione del pertinente riferimento a Taiwan e quelli nella RPC, nonché
g)
le caratteristiche comuni a Taiwan e alla RPC sotto l’aspetto demografico, linguistico e culturale.
(191)
Tenuti presenti tutti questi fattori la Commissione ha concluso che i prezzi dei diritti di uso di terreni nella RPC, se prevalessero le condizioni di mercato, per i produttori esportatori inclusi nel campione sarebbero molto simili ai prezzi dei terreni a Taiwan.
(192)
Una società inclusa nel campione ha suggerito che, qualora fosse indispensabile usare un riferimento esterno, si sarebbe dovuto tener conto del PIL della provincia in cui è sita la società e il parametro avrebbe dovuto essere «i prezzi attuali del terreno in Egitto, Armenia, Guatemala, Congo, Mongolia o Indonesia», in quanto tali paesi si trovano «in uno stadio analogo di sviluppo». L’argomentazione è stata respinta per i seguenti motivi:
a)
il livello di sviluppo economico non è l’unico tra i fattori elencati a motivare la scelta di Taiwan come riferimento adeguato,
b)
la società ha menzionato la provincia in cui essa ha sede invece della città capoluogo, nella quale il PIL pro capite è molto più alto che nella provincia circostante, nonché
c)
oltre al PIL non sono stati prodotti altri argomenti per sostenere che un altro riferimento esterno sarebbe stato più adeguato rispetto a Taiwan.
(193)
Un’altra delle società incluse nel campione, in seguito alla divulgazione delle informazioni, ha obiettato che l’uso di Taiwan non era adatto alle condizioni economiche della specifica provincia in cui essa aveva sede, ma non ha suggerito un’alternativa. Data l’assenza di suggerimenti alternativi in merito al riferimento si conferma l’uso di Taiwan.
(194)
I prezzi dei terreni medi a Taiwan nel 2012 sono stati ottenuti dall’ufficio industriale del ministero degli Affari economici e adeguati ad anni precedenti, sottraendo gli effetti dell’inflazione e della crescita del PIL, in modo da stabilire un prezzo fondiario di riferimento per ogni anno di calendario. Poiché i diritti d’uso di terreni valgono 50 anni e sono ammortizzati in base a tale durata, il vantaggio durante il PI costituirà 1/50 della differenza tra il prezzo di riferimento e il prezzo effettivamente pagato.
(195)
Il tasso di sovvenzione accertato per la fornitura di terreni per un corrispettivo inferiore all’importo adeguato è:
Diritti d’uso di terreni per un corrispettivo inferiore all’importo adeguato
Denominazione della società
Margine di sovvenzione
Xinyi PV Products (Anhui) Holdings Ltd
2,1 %
Zhejiang Hehe Photovoltaic Glass Technology Co., Ltd
8,0 %
Zhejiang Jiafu Glass Co., Ltd; Flat Solar Glass Group Co., Ltd; Shanghai Flat Glass Co., Ltd
2,3 %
Henan Yuhua New Material Co., Ltd
7,1 %
10. Conclusioni relative alle sovvenzioni
(196)
La Commissione ha calcolato gli importi delle sovvenzioni compensabili in conformità a quanto stabilito dal regolamento di base per le società soggette a inchiesta in relazione ad ogni regime e ha addizionato tali cifre per calcolare l’importo totale della sovvenzione per ogni società durante il PI.
(197)
Per calcolare i margini totali di sovvenzione indicati più oltre la Commissione ha dapprima calcolato la percentuale di sovvenzionamento, rappresentata dall’incidenza delle sovvenzioni sul fatturato totale della società. Tale percentuale è stata poi usata per calcolare le sovvenzioni assegnate alle esportazioni del prodotto in esame durante il PI.
(198)
È stato poi calcolato l’importo delle sovvenzioni per metro quadrato di prodotto in esame esportato nell’Unione durante il PI e sono stati calcolati i margini sotto indicati in percentuale del valore cif delle stesse esportazioni per metro quadrato.
(199)
In seguito alla divulgazione delle informazioni il governo della RPC ha osservato che la Commissione non aveva tenuto presenti i margini di dumping calcolati nel procedimento antidumping parallelo quando aveva pubblicato i margini di sovvenzione in occasione della divulgazione delle informazioni, e che la Commissione si poneva il problema del doppio conteggio solo nel calcolo del dazio da imporre.
(200)
Il governo della RPC ha chiesto che, quando si riscontra che le sovvenzioni causano dumping, i calcoli del margine riflettano questa situazione, e così i calcoli del dazio.
(201)
Poiché nel caso presente le misure sono limitate dal margine di pregiudizio, tali operazioni non modificherebbero i dazi effettivamente imposti. La Commissione non ha ritenuto pertanto necessario analizzare nella loro sostanza tali argomentazioni.
Denominazione della società
Margine di sovvenzione
Xinyi PV Products (Anhui) Holdings Ltd
3,2 %
Zhejiang Hehe Photovoltaic Glass Technology Co., Ltd
17,1 %
Zhejiang Jiafu Glass Co., Ltd; Flat Solar Glass Group Co., Ltd; Shanghai Flat Glass Co., Ltd
12,8 %
Henan Yuhua New Material Co., Ltd
16,7 %
D. PREGIUDIZIO
1. Definizione dell’industria dell’Unione e della produzione dell’Unione
(202)
Dopo l’apertura del procedimento si sono manifestati otto produttori del prodotto simile nell’Unione durante il PI. Alla Commissione non risultano altri produttori dell’Unione del prodotto simile. La Commissione ritiene quindi che tali otto produttori dell’Unione costituiscano l’industria dell’Unione ai sensi dell’articolo 9, paragrafo 1, del regolamento di base ed essi sono di seguito denominati «l’industria dell’Unione».
(203)
Per determinare la produzione totale dell’Unione durante il PI sono state utilizzate tutte le informazioni disponibili riguardanti l’industria dell’Unione, comprese quelle fornite dal denunciante, i dati macroeconomici forniti dall’associazione dell’industria dell’Unione (Glass for Europe) e le risposte al questionario dei produttori dell’Unione inclusi nel campione. Per i produttori dell’Unione inclusi nel campione i dati sono stati oggetto di controlli incrociati con le risposte ai questionari. Su tale base la produzione totale dell’Unione durante il PI è stata stimata a circa 21 734 000 metri quadrati.
(204)
In seguito alla divulgazione delle informazioni, il governo della RPC ha osservato discrepanze tra i dati sull’industria dell’Unione riportati in tale documento e quelli contenuti nella denuncia. Esso ha di conseguenza sostenuto che ciò indica l’assenza di prove obiettive e credibili e rende opinabili le conclusioni della Commissione.
(205)
Le differenze rilevate dal governo della RPC tra i dati della denuncia e quelli del documento d’informazione sono dovuti al fatto che tutti i dati relativi ai produttori dell’Unione inclusi nel campione sono stati verificati in loco e ove necessario sono stati aggiornati. Poiché il campione rappresenta il 79 % delle vendite totali dell’industria dell’Unione sul mercato dell’Unione, la Commissione non può accettare la tesi che le prove utilizzate non costituiscano una base obiettiva e credibile sulla quale la Commissione si è fondata per trarre le proprie conclusioni.
2. Determinazione del mercato pertinente dell’Unione
(206)
Nessuno dei produttori dell’Unione inclusi nel campione produceva per uso vincolato. Non è stato pertanto necessario effettuare un’analisi distintiva delle vendite vincolate.
3. Consumo dell’Unione
(207)
Il consumo dell’Unione è stato accertato a partire dal volume delle vendite totali sul mercato dell’Unione di tutti i produttori dell’Unione, sottratte le loro esportazioni e aggiunte le importazioni dalla RPC e da altri paesi terzi. Per definire il consumo dell’Unione ci si è basati sui dati forniti dal denunciante e da Glass for Europe che, laddove possibile, sono stati oggetto di controlli incrociati con le risposte al questionario dei produttori dell’Unione inclusi nel campione.
(208)
Il consumo dell’Unione ha mostrato il seguente andamento:
Tabella 1
Consumo dell’Unione (1 000 m2)
2009
2010
2011
PI
Consumo totale UE
16 596
28 239
33 993
27 412
Indice
100
170
205
165
Fonte: Glass for Europe, denunciante e risposte al questionario dei produttori dell’Unione
(209)
Nel periodo in esame, il consumo totale dell’Unione è aumentato del 65 % tra il 2009 e il 2011, ma durante il PI è diminuito rispetto al 2011. Nel 2012 il consumo è comunque rimasto ampiamente superiore al livello del 2009. Ciò si deve principalmente all’aumento del consumo di prodotti finali, in particolare moduli solari (cfr. la successiva sezione E.2.3).
4. Importazioni dal paese interessato
4.1. Volume e quota di mercato delle importazioni sovvenzionate dal paese interessato
(210)
Poiché il vetro solare è importato nell’Unione con il codice NC 7007 19 80 - Altri - Vetri di sicurezza formati da fogli aderenti tra loro, che comprende anche altri prodotti non oggetto della presente inchiesta, non è stato possibile ricorrere ai dati di Eurostat per determinare i volumi e i valori delle importazioni, per i quali ci si è basati sui dati forniti dal denunciante e da Glass for Europe. Le importazioni sovvenzionate nell’Unione dal paese interessato hanno avuto il seguente andamento:
Tabella 2
Volume delle importazioni ( 1 000 m2) e quota di mercato
2009
2010
2011
PI
Volume delle importazioni dalla RPC (1 000 m2)
1 200
2 050
6 150
8 350
Indice
100
171
513
696
Quota di mercato
7,2 %
7,3 %
18,1 %
30,5 %
Indice
100
100
250
421
Fonte: Glass for Europe e la denuncia
(211)
Nel corso del periodo in esame, i volumi delle importazioni sovvenzionate nell’Unione del prodotto in esame sono aumentati in misura notevole, del 596 %. Ciò ha comportato un aumento significativo della quota di mercato delle importazioni del prodotto in esame nel mercato dell’Unione dalla RPC (un aumento dal 7,2 % al 30,5 %).
(212)
Anche il consumo dell’Unione è aumentato fino al 2012. Nel 2012, quando il mercato dell’Unione si è contratto, i produttori esportatori cinesi sono stati comunque in grado di aumentare il volume totale delle proprie importazioni.
(213)
In seguito alla divulgazione delle informazioni, il governo della RPC ha sostenuto che la Commissione ha utilizzato dati molto superiori al reale, laddove le statistiche cinesi sulle esportazioni indicavano per il PI esportazioni molto inferiori al volume menzionato nel documento d’informazione, e ha chiesto una spiegazione su come sono stati calcolati tali volumi.
(214)
La Commissione osserva in primo luogo che le statistiche sulle esportazioni presentate dal governo della RPC, che comprendono tutti i tipi di vetro temprato, sono inferiori di 2,5 volte e più a quanto riportato nelle statistiche Eurostat per tutte le voci del codice NC ex 7007 19 80 per il 2012. Esse non possono quindi ragionevolmente essere considerate affidabili.
(215)
La Commissione si è basata per i propri calcoli sulle informazioni fornite dal denunciante e da Glass for Europe, che sono riportate nel documento consultabile. La Commissione ha effettuato controlli incrociati di tali informazioni con i dati verificati forniti dai produttori esportatori inclusi nel campione e dagli altri produttori esportatori che hanno collaborato. Come riportato nella precedente sezione A.3.3, i produttori esportatori che hanno collaborato rappresentano quasi il 100 % delle esportazioni note di vetro solare nell’Unione durante il 2012. La Commissione non ha pertanto motivo di credere che le informazioni sulle quali essa fonda i propri risultati siano erronee. Il governo della RPC non ha inoltre fornito alcuna prova a sostegno di quanto asserito.
4.2. Prezzi delle importazioni sovvenzionate dal paese interessato e sottoquotazione dei prezzi
(216)
Il prezzo medio delle importazioni sovvenzionate nell’Unione dal paese interessato ha registrato il seguente andamento:
Tabella 3
Prezzi all’importazione (EUR/m2)
2009
2010
2011
PI
RPC
6,02
6,10
4,96
4,38
Indice
100
101
82
73
Fonte: denunciante e risposte al questionario dei produttori esportatori cinesi
(217)
Il prezzo medio all’importazione del prodotto in esame è diminuito nel periodo in esame. Il prezzo medio all’importazione si è ridotto del 27,2 %, passando da 6,02 EUR/m2 del 2009 a 4,38 EUR/m2 durante il PI.
(218)
Per determinare la sottoquotazione dei prezzi durante il PI, è stata confrontata la media ponderata dei prezzi di vendita per tipo di prodotto praticati dai produttori dell’Unione inclusi nel campione ad acquirenti indipendenti sul mercato dell’Unione, adeguati a livello franco fabbrica, con la media ponderata dei corrispondenti prezzi per tipo di prodotto delle importazioni provenienti dai produttori cinesi inclusi nel campione praticati al primo acquirente indipendente sul mercato dell’Unione, su base cif, con adeguamenti al rialzo che consistono in 0,40 EUR/m2 per tenere conto dei costi di sdoganamento, movimentazione e carico, e in un dazio all’importazione del 3 %. Tali adeguamenti comportano un aumento del prezzo tra il 7 e il 15 %, a seconda del numero di controllo del prodotto, il che corrisponde a una media ponderata dell’11 %.
(219)
Il confronto dei prezzi è stato effettuato paragonando tipi identici di prodotti per operazioni allo stesso stadio commerciale, una volta apportati i debiti adeguamenti di cui al considerando precedente e dedotti sconti e riduzioni. Il risultato del confronto, espresso in percentuale sul fatturato dei produttori dell’Unione inclusi nel campione durante il PI, ha indicato per le importazioni sovvenzionate del prodotto in esame un margine di sottoquotazione medio ponderato per società compreso fra il 10,6 % e il 26,7 % dei prezzi dei produttori dell’Unione inclusi nel campione.
5. Situazione economica dell’industria dell’Unione
(220)
Conformemente all’articolo 8, paragrafo 5, del regolamento di base, l’esame dell’incidenza delle importazioni sovvenzionate sull’industria dell’Unione ha comportato una valutazione di tutti i fattori e gli indicatori economici rilevanti per la situazione di tale industria nel periodo in esame.
(221)
Come detto nella precedente sezione A.3.2, per esaminare l’eventuale pregiudizio subito dall’industria dell’Unione si è fatto uso del campionamento.
(222)
Per la valutazione del pregiudizio, la Commissione ha operato una distinzione tra indicatori di pregiudizio macroeconomici e microeconomici. La Commissione ha analizzato gli indicatori macroeconomici per il periodo in esame in base ai dati forniti da Glass for Europe e dal denunciante relativi a tutti i produttori dell’Unione. La Commissione ha analizzato gli indicatori microeconomici in base alle risposte al questionario dei produttori dell’Unione inclusi nel campione.
(223)
Ai fini della presente inchiesta, sono stati valutati i seguenti indicatori macroeconomici: produzione, capacità produttiva, tasso di utilizzo degli impianti, volume delle vendite, quota di mercato, crescita, occupazione, produttività, entità del margine di sovvenzione e capacità di ripresa dagli effetti di precedenti pratiche di sovvenzione.
(224)
Sono stati valutati i seguenti indicatori microeconomici: prezzi medi unitari, costo unitario, costi di manodopera, scorte, redditività, flusso di cassa, investimenti, utile sul capitale investito e capacità di reperire capitali.
(225)
Uno dei produttori esportatori ha sostenuto che la Commissione non si è attenuta, nell’analisi del pregiudizio, all’articolo 8, paragrafi 1 e 4, del regolamento di base, in quanto ha effettuato l’analisi del pregiudizio in base a due insiemi di dati distinti e, a quanto asserito, incoerenti, cioè gli indicatori di pregiudizio macroeconomici e microeconomici. Tale produttore ha affermato altresì che la presunta incoerenza dell’analisi fondata su questi due insiemi di dati getta seri dubbi sull’adeguatezza, l’equità e l’obiettività della descrizione generale del pregiudizio.
(226)
Lo stesso produttore ha citato alcune inchieste precedenti nelle quali, a quanto asserito, le istituzioni dell’Unione hanno attribuito in modo incoerente diversi insiemi di dati al livello macroeconomico e a quello microeconomico.
(227)
La Commissione non può accettare tale affermazione. Esiste una metodologia da applicare al campionamento al fine di analizzare la situazione dell’industria dell’Unione e di prendere in considerazione non solo le tendenze rivelate dal campione ma anche quelle del settore nell’insieme. Tutti i fattori prescritti dall’articolo 8, paragrafo 4, del regolamento di base sono stati presi in considerazione nella presente analisi. Anche la conclusione in merito al pregiudizio si fonda su tutti i fattori citati. Ne consegue che l’analisi del pregiudizio è stata condotta nel rispetto dell’articolo 8, paragrafi 1 e 4, del regolamento di base.
6. Indicatori macroeconomici
6.1. Produzione, capacità di produzione e tasso di utilizzo degli impianti
(228)
Nel periodo in esame la produzione totale dell’Unione, la capacità di produzione e il tasso di utilizzo degli impianti hanno registrato il seguente andamento:
Tabella 4
Produzione, capacità di produzione e tasso di utilizzo degli impianti
2009
2010
2011
PI
Capacità produttiva (1 000 m2)
39 000
44 611
48 511
54 615
Indice 2009
100
114
124
140
Volume di produzione (1 000 m2)
17 540
29 245
31 245
21 734
Indice
100
167
178
124
Tasso di utilizzo degli impianti
45 %
66 %
64 %
40 %
Indice
100
146
143
88
Fonte: denunciante e risposte al questionario dei produttori dell’Unione
(229)
Nel periodo in esame la produzione dell’industria dell’Unione è aumentata parallelamente all’aumento del consumo. Già all’inizio del periodo in esame l’industria dell’Unione disponeva di capacità produttiva eccedentaria. A causa della rapida crescita del consumo dell’Unione tale eccedenza è diminuita fino al 2011, in quanto la capacità produttiva dell’Unione, per quanto in aumento, cresceva meno velocemente del consumo dell’Unione. La capacità produttiva ha continuato a crescere nel 2012 mentre il consumo dell’Unione diminuiva. La produzione è aumentata dal 2009 al 2011 per poi diminuire del 30 % nel corso del PI. Disponendo di impianti già esistenti, l’industria dell’Unione ha potuto ampliare velocemente la produzione per soddisfare la forte crescita della domanda dell’Unione fino al 2011. Al contempo però, in risposta alla crescita riscontrata dal 2009 al 2011, l’industria dell’Unione ha aggiunto ulteriori impianti che sono solo parzialmente entrati in attività durante il PI. L’esito è stato un netto calo dell’utilizzo degli impianti durante il PI rispetto agli anni precedenti.
(230)
Sebbene durante il periodo in esame l’industria dell’Unione abbia ampliato la propria capacità produttiva in risposta all’aumento del consumo, i livelli di produzione dell’industria sono cresciuti più lentamente del consumo e il tasso di utilizzo degli impianti, dopo un considerevole aumento nei primi tre anni del periodo in esame, è diminuito durante il periodo dell’inchiesta, che ha coinciso con un’accresciuta quota di mercato delle importazioni sovvenzionate dal paese interessato e con la concorrenza sleale subita dai principali acquirenti utilizzatori dell’industria dell’Unione nel settore dei pannelli solari a causa di dumping e sovvenzioni da parte della RPC accertati anche in tale settore.
6.2. Volume delle vendite e quota di mercato
(231)
Il volume delle vendite dell’industria dell’Unione e la quota di mercato hanno avuto il seguente andamento nel periodo in esame:
Tabella 5
Volume delle vendite e quota di mercato
2009
2010
2011
PI
Volume delle vendite (1 000 m2)
14 696
25 303
26 556
18 039
Indice
100
172
181
123
Quota di mercato
88,6 %
89,6 %
78,1 %
65,8 %
Indice
100
101
88
74
Fonte: Glass for Europe, denunciante e risposte al questionario dei produttori dell’Unione
(232)
Nel periodo in esame, il volume delle vendite dell’industria dell’Unione è aumentato del 22,7 %. Essendo tuttavia il consumo nell’Unione aumentato del 65 %, la quota di mercato dell’industria dell’Unione è scesa dall’88,6 % del 2009 al 65,8 % durante il PI, facendo segnare un calo del 25,7 % nel periodo in esame. Le vendite dell’industria dell’Unione sono aumentate in misura nettamente inferiore rispetto alle importazioni sovvenzionate dal paese interessato. Di conseguenza, i produttori dell’Unione non hanno potuto beneficiare pienamente dell’aumento del consumo e la loro quota di mercato si è ridotta nel periodo in esame.
6.3. Crescita
(233)
La crescita dell’industria dell’Unione si riflette negli indicatori quantitativi quali la produzione, le vendite e la quota di mercato, al confronto con l’andamento del consumo. Nonostante un aumento del consumo nel corso del periodo in esame, la quota di mercato dei produttori dell’Unione non è cresciuta in misura corrispondente al consumo. La quota di mercato dell’industria dell’Unione si è ridotta durante il periodo in esame. Nello stesso periodo, la quota di mercato delle importazioni dalla RPC è aumentata del 321 %. L’impossibilità per l’industria dell’Unione di crescere in parallelo alla crescita del mercato ha avuto ripercussioni generali negative sulla sua situazione economica.
6.4. Occupazione e produttività
(234)
L’occupazione e la produttività hanno avuto il seguente andamento nel periodo in esame:
Tabella 6
Occupazione e produttività
2009
2010
2011
PI
Occupazione in equivalenti a tempo pieno (ETP)
565
792
932
857
Indice
100
140
165
152
Produttività (1 000 m2/ETP)
31
37
34
25
Indice
100
119
108
82
Fonte: denunciante e risposte al questionario dei produttori dell’Unione
(235)
Tra il 2009 e il PI l’occupazione è cresciuta complessivamente del 52 %. Tale aumento si è tuttavia verificato nel periodo fino al 2011, quando è stato raggiunto il picco di 932 equivalenti a tempo pieno (ETP), successivamente scesi a 857 ETP durante il PI. La produttività è aumentata solo di poco nel 2010 e nel 2011 rispetto al 2009. Ciò è dipeso in parte dal fatto che la produzione del prodotto simile è altamente automatizzata e non richiede molto personale. Durante il PI però la produttività è diminuita del 24,4 % rispetto al 2011. Ciò è stato dovuto alla diminuzione della produzione di circa il 30 % nello stesso periodo, cosa che ha avuto ripercussioni negative sul tasso di utilizzo degli impianti.
(236)
L’occupazione è pertanto diminuita durante il PI, coerentemente con la tendenza della produzione del prodotto simile nell’Unione durante il periodo dell’inchiesta.
6.5. Entità del margine di sovvenzione e ripresa dagli effetti di precedenti pratiche di sovvenzione
(237)
Tutti i margini di sovvenzione sono notevolmente superiori al livello de minimis. Considerati il volume e i prezzi delle importazioni dal paese interessato, l’incidenza dell’entità dei margini di sovvenzione effettivi sull’industria dell’Unione può essere considerata ragguardevole.
(238)
Trattandosi della prima inchiesta antisovvenzioni relativa al prodotto in esame, la ripresa dagli effetti di precedenti pratiche di sovvenzione non è oggetto di valutazione.
7. Indicatori microeconomici
(239)
Come indicato in precedenza, gli indicatori microeconomici sono analizzati in base alle risposte al questionario fornite dai produttori dell’Unione inclusi nel campione. Per la maggior parte dei produttori dell’Unione inclusi nel campione il 2009 è stato l’anno in cui hanno fatto gli investimenti iniziali e hanno avviato la produzione del prodotto simile. Sebbene la maggior parte dei produttori dell’Unione inclusi nel campione fossero già attivi nel settore del vetro, tutte le società hanno dovuto investire in impianti speciali per il vetro solare, completamente differenti da quelli per la produzione di vetro comune in quanto sono estremamente diversi la purezza e il tenore di ferro di tale vetro, come anche la sua qualità generale. Il vetro deve inoltre essere temprato, diversamente dal vetro comune. Da ultimo, si applica anche un rivestimento. Pertanto tutti gli indicatori analizzati di seguito risentono notevolmente di tale fase di avviamento verificatasi nel 2009. Al fine di evidenziare le tendenze senza l’effetto distorsivo della fase di avviamento delle società incluse nel campione, sono indicati anche indici basati sull’anno 2010.
7.1. Prezzi e fattori che incidono sui prezzi
(240)
I prezzi di vendita medi dei produttori dell’Unione inclusi nel campione praticati ad acquirenti indipendenti dell’UE hanno registrato il seguente andamento durante il periodo in esame.
Tabella 7
Prezzi di vendita medi nell’Unione
2009
2010
2011
PI
Prezzo medio unitario di vendita sul mercato dell’Unione (EUR/m2)
10,64
9,07
8,91
8,20
Indice 2009
100
85
84
77
Indice 2010
117
100
98
90
Costo unitario di produzione (EUR/m2)
13,13
8,38
8,44
9,34
Indice 2009
100
64
64
71
Indice 2010
157
100
101
112
Fonte: risposte al questionario dei produttori dell’Unione
(241)
I prezzi unitari di vendita sono scesi continuamente durante il periodo in esame, ma il calo è stato particolarmente pronunciato nel corso del PI, quando si è registrata una flessione del 7,9 % rispetto al 2011, del 9,5 % rispetto al 2010 e del 23 % rispetto al 2009. La diminuzione dei prezzi di vendita dei produttori dell’Unione è stata inferiore alla tendenza rilevata per i prezzi di vendita dei prodotti importati originari del paese interessato. Ad esempio, il calo dei prezzi cinesi è stato dell’11 % tra il 2011 e il 2012, mentre nello stesso periodo i prezzi dell’Unione sono diminuiti dell’8 %.
(242)
Nonostante la grande differenza esistente fra il prezzo medio unitario di vendita dell’industria dell’Unione e i prezzi delle importazioni cinesi, come illustrato nella precedente sezione D.4.2, la sottoquotazione effettiva, basata su un confronto per tipo di prodotto, è risultata molto inferiore, fra il 10,6 % e il 26,7 %, nel periodo dell’inchiesta. Ciò si deve al fatto che non tutti i tipi di prodotto fabbricati dall’industria dell’Unione venivano esportati dai produttori esportatori cinesi inclusi nel campione.
(243)
In seguito alla divulgazione delle informazioni il governo della RPC ha obiettato che la Commissione, nel valutare i prezzi cinesi medi, non aveva tenuto presente la differenza tra i tipi di prodotto esportati dai produttori esportatori cinesi e i tipi venduti dai produttori dell’Unione. La semplice menzione dell’esistenza di un’ampia differenza tra il prezzo medio di vendita dell’industria dell’Unione e il prezzo medio di vendita dei produttori esportatori cinesi avrebbe offerto, a quanto asserito, una rappresentazione ingannevole dei fatti, a causa del divario esistente tra i prezzi di vendita nell’Unione e i prezzi delle importazioni cinesi.
(244)
Come già indicato, la Commissione ha effettuato un confronto dettagliato per tipo di prodotto allo scopo di accertare la sottoquotazione dei prezzi, che rientra incontestabilmente nell’analisi del pregiudizio. Inoltre essa ha indicato chiaramente la causa delle differenze: il fatto che non tutti i tipi di prodotti realizzati dall’industria dell’Unione venivano fabbricati da produttori esportatori cinesi. Non si può quindi sostenere che la Commissione abbia offerto una rappresentazione fuorviante e ingannevole dei fatti.
(245)
Il costo unitario di produzione è aumentato di oltre il 10 % tra il 2011 e il PI, mentre è rimasto relativamente stabile tra il 2010 e il 2011. Il costo di produzione ha generalmente seguito l’andamento del prezzo di vendita tra il 2009 e il 2011. L’aumento del costo unitario di produzione nel 2012 è stato dovuto alla riduzione dei volumi prodotti.
(246)
Il governo della PRC ha sostenuto altresì che la diminuzione del prezzo medio unitario di vendita durante il periodo in esame è stata causata tra l’altro da una maggiore efficienza ottenuta nella produzione. Inoltre l’aumento del costo di produzione unitario nel 2012 si dovrebbe, a quanto sostenuto, non alla diminuzione del volume di produzione ma all’aumento della capacità produttiva.
(247)
In effetti la maggiore efficienza ottenuta nel periodo 2009-2011 ha ridotto il costo unitario di produzione e quindi contribuito alla riduzione del prezzo unitario di vendita. La Commissione ha però accertato che durante il PI il livello del prezzo medio di vendita era diminuito fino ad essere inferiore al costo medio unitario di produzione, di cui costituiva solo l’88 %. Allo stesso tempo l’aumento della capacità produttiva delle società incluse nel campione non avrebbe potuto causare l’aumento del loro costo di produzione unitario. Infatti la loro capacità produttiva era aumentata solo del 2,6 % tra il 2011 e il 2012 mentre il costo medio unitario di produzione era aumentato del 10,6 % nello stesso periodo. Di conseguenza tali affermazioni sono state respinte.
7.2. Costo del lavoro
(248)
Il costo medio del lavoro dei produttori dell’Unione inclusi nel campione ha riportato il seguente andamento nel periodo in esame:
Tabella 8
Costo medio del lavoro per addetto
2009
2010
2011
PI
Costo medio per addetto (EUR)
45 232
44 503
48 288
50 615
Indice 2009
100
98
107
112
Indice 2010
102
100
109
114
Fonte: risposte al questionario dei produttori dell’Unione
(249)
Tra il 2009 e il PI, il costo medio del lavoro per addetto è aumentato in modo costante e complessivamente del 12 %. Però un aumento notevole, pari al 4,8 %, si è verificato tra il 2011 e il PI. L’aumento generale del costo del lavoro si può spiegare parzialmente con i costi subiti da alcuni produttori dell’Unione per il fermo degli impianti tra il 2011 e il PI, cioè con la necessità di retribuire gli addetti sebbene questi non fossero effettivamente impegnati nel lavoro.
7.3. Scorte
(250)
I livelli delle scorte dei produttori dell’Unione inclusi nel campione hanno registrato il seguente andamento nel periodo in esame:
Tabella 9
Scorte
2009
2010
2011
PI
Scorte finali (1 000 m2)
1 540
1 875
1 657
1 778
Indice 2009
100
122
108
115
Indice 2010
82
100
88
95
Fonte: risposte al questionario dei produttori dell’Unione
(251)
Le scorte sono aumentate del 7,3 % tra il 2011 e il PI e del 15 % tra il 2009 e il PI, mentre sono diminuite dell’11,6 % tra il 2010 e il 2011.
(252)
In seguito alla divulgazione delle informazioni, il governo della RPC ha sostenuto che l’andamento delle scorte era irrilevante in quanto il loro aumento in termini assoluti e relativi era molto modesto.
(253)
Considerato l’andamento del prezzo, non è razionale per un produttore tenere scorte ingenti, in quanto il loro valore si deprezza rapidamente. Sarebbe stato quindi logico che i produttori dell’Unione tenessero scorte limitate del prodotto simile. Quindi l’aumento delle scorte del prodotto simile tra il 2011 e il PI, sebbene limitato, costituisce un indicatore rilevante per stabilire se l’industria dell’Unione abbia subito un pregiudizio grave. L’alto volume in termini assoluti delle scorte nel 2010 va rapportato al dato generale che in tale anno le vendite sono state molto superiori a quelle durante il PI.
7.4. Redditività, flusso di cassa, investimenti, utile sul capitale investito e capacità di reperire capitali
(254)
Redditività, flusso di cassa, investimenti e utile sul capitale investito dei produttori dell’Unione inclusi nel campione hanno avuto, nel periodo in esame, il seguente andamento:
Tabella 10
Redditività, flusso di cassa, investimenti e utile sul capitale investito
2009
2010
2011
PI
Redditività
-20,3 %
8,3 %
8,2 %
-14,5 %
Indice 2009
100
241
240
129
Indice 2010
- 244
100
99
- 174
Flusso di cassa (1 000 EUR)
-21 550
29 574
33 425
6 200
Indice 2009
100
337
355
229
Indice 2010
-73
100
113
21
Investimenti (1 000 EUR)
46 087
18 230
7 633
10 712
Indice 2009
100
40
17
23
Indice 2010
253
100
42
59
Utile sul capitale investito
-6,9 %
9,6 %
13,3 %
-11,5 %
Indice 2009
100
339
393
66
Indice 2010
-72
100
139
- 120
Fonte: risposte al questionario dei produttori dell’Unione
(255)
La redditività dei produttori dell’Unione inclusi nel campione è stata determinata indicando il profitto netto al lordo delle imposte derivante dalle vendite del prodotto simile ad acquirenti indipendenti nell’Unione in percentuale sul fatturato generato da tali vendite.
(256)
Nel 2009, la maggior parte dei produttori dell’Unione inclusi nel campione ha registrato perdite dovute essenzialmente, come si è detto nella sezione D.7, all’aver avviato in quel periodo la produzione del prodotto simile. Già nel 2010 l’utile medio si era attestato all’8,31 %. La redditività ha subito quindi una lieve flessione nel 2011, quando sono cominciate ad aumentare le importazioni sovvenzionate. Da ultimo l’industria ha subito perdite considerevoli durante il PI, quando il calo è stato del 276,6 % rispetto al 2011.
(257)
Tra il 2011 e il PI il flusso di cassa netto, cioè la capacità dei produttori dell’Unione inclusi nel campione di autofinanziarsi, ha subito un forte calo, pari all’81 %. A partire dal 2010 esso aveva registrato un aumento progressivo e nel complesso è aumentato durante il periodo in esame.
(258)
L’utile sul capitale investito è stato espresso come percentuale del profitto sul valore contabile netto degli investimenti.
(259)
La tabella 10 mostra che dopo la fase di avviamento del 2009, in cui l’industria ha fortemente investito nel prodotto simile, gli investimenti sono diminuiti costantemente tra il 2009 e il 2011 per poi aumentare nel PI. Tuttavia durante il PI gli investimenti sono rimasti modesti rispetto al livello del 2009. Gli investimenti effettuati nel corso del PI si sono concentrati soprattutto su ricerca e sviluppo e sul miglioramento e sul mantenimento delle tecnologie e dei processi produttivi per incrementare l’efficienza. In particolare, l’industria ha investito in nuovi tipi di prodotto non importati dalla RPC durante lo stesso periodo e ad alta densità di ricerca e di innovazione.
(260)
Per contro, l’utile sul capitale investito è sceso del 34 % tra il 2009 e il 2012. Era aumentato costantemente prima del PI, crescendo del 293 % tra il 2009 e il 2011, ma è poi calato del 186 % in confronto al 2011 durante il PI. Il calo nel 2012 è una logica conseguenza del fatto che l’industria dell’Unione ha subito perdite durante il PI.
(261)
Per quanto concerne la capacità di reperire capitali, si è riscontrato un costante deterioramento della capacità dell’industria dell’Unione di generare liquidità per il prodotto simile, con il conseguente indebolimento della sua situazione finanziaria.
8. Conclusioni relative al pregiudizio
(262)
L’analisi della situazione dell’industria dell’Unione evidenzia chiaramente una tendenza negativa per la maggior parte degli indicatori di pregiudizio. Sullo sfondo di un aumento generale del consumo, nel corso del periodo in esame è aumentata la produzione complessiva. Nonostante l’aumento del volume delle vendite, la quota di mercato dell’industria dell’Unione è diminuita durante il periodo in esame in quanto nello stesso periodo il consumo ha avuto una crescita superiore. I prezzi medi di vendita sono nettamente calati nel corso del periodo in esame, producendo effetti negativi su tutti gli indicatori finanziari quali redditività, flusso di cassa, utile sul capitale investito e capacità di reperire capitali.
(263)
Nel periodo in esame, il volume complessivo delle vendite dell’industria dell’Unione è aumentato. A tale aumento è tuttavia corrisposto un notevole calo dei prezzi medi di vendita e della quota di mercato dell’industria dell’Unione.
(264)
Considerato quanto sopra, l’inchiesta ha confermato in particolare che i prezzi di vendita dell’industria dell’Unione sono stati inferiori ai costi di produzione durante il PI, con effetti nocivi sulla redditività dell’industria dell’Unione, la quale ha raggiunto livelli molto negativi durante il PI.
(265)
La capacità produttiva ha avuto invece un andamento positivo tra il 2009 e il PI. Inoltre gli investimenti, sebbene diminuiti tra il 2009 e il PI, sono aumentati tra il 2011 e il PI. Ciò è stato dovuto al fatto che, come precisato nella precedente sezione D.7.4, le società incluse nel campione hanno continuato a investire nel prodotto simile, concentrandosi tra l’altro su tipi di prodotto destinati a nicchie di mercato non toccate dalle esportazioni di tali tipi di prodotto dal paese interessato e ad alta intensità di ricerca e di innovazione. Al tempo stesso è evidente che l’industria dell’Unione ha bisogno anche di poter produrre e vendere volumi elevati dei tipi più basilari di prodotto (che attualmente sono in concorrenza con le importazioni sovvenzionate dalla RPC) al fine di ripartire i costi fissi e di realizzare economie di scala.
(266)
In seguito alla divulgazione delle informazioni, il governo della RPC ha sostenuto che la valutazione della Commissione non è coerente, in quanto essa ha dichiarato che gli investimenti riguardavano soprattutto ricerca e sviluppo, ma che allo stesso tempo durante il PI veniva aumentata la capacità produttiva in previsione di un aumento della domanda. Tali affermazioni non sono incoerenti ma complementari: gli investimenti in nuovi tipi di prodotto durante lo stesso periodo hanno inevitabilmente anche causato un aumento della capacità. Inoltre, sebbene tali investimenti abbiano effettivamente fatto lievitare i costi dell’industria dell’Unione, essi costituiscono anche un importante segnale che l’industria sta facendo del suo meglio per rimanere concorrenziale.
(267)
Si può pertanto concludere che l’industria dell’Unione non solo ha subito un pregiudizio grave durante il PI, ma ha anche cercato attivamente di ridurre la propria esposizione alle importazioni sovvenzionate del prodotto in esame sviluppando prodotti innovativi non ancora importati dal paese in questione.
(268)
Alla luce di quanto sopra esposto, si conclude che l’industria dell’Unione ha subito un pregiudizio grave secondo quanto stabilito all’articolo 8, paragrafo 5, del regolamento di base.
E. NESSO DI CAUSALITÀ
(269)
Conformemente all’articolo 8, paragrafi 6 e 7, del regolamento di base, si è esaminato se le importazioni sovvenzionate dal paese interessato abbiano arrecato all’industria dell’Unione un pregiudizio di portata tale da potersi definire grave. Sono stati esaminati anche altri fattori noti, diversi dalle importazioni sovvenzionate, che avrebbero potuto danneggiare l’industria dell’Unione nello stesso periodo, in modo da non attribuire alle importazioni sovvenzionate l’eventuale pregiudizio causato da tali fattori.
1. Effetti delle importazioni sovvenzionate
(270)
L’indagine ha rivelato che le importazioni sovvenzionate sono aumentate durante il periodo in esame, con un incremento del 596 % in termini di volume e del 366 % in termini di quota di mercato. Si conferma quindi che tanto il volume quanto la quota di mercato delle importazioni del prodotto in esame hanno registrato un incremento considerevole durante il periodo in esame. Esiste una chiara coincidenza temporale tra l’aumento delle importazioni sovvenzionate e la perdita di quote di mercato dell’industria dell’Unione. In altre parole, le importazioni sono aumentate molto più velocemente del consumo sul mercato dell’Unione e i produttori dell’Unione hanno perduto quote di mercato a favore delle importazioni sovvenzionate dalla Cina. L’inchiesta ha anche accertato che, come indicato nella precedente sezione D.4.2, le importazioni sovvenzionate hanno avuto livelli di prezzo molto inferiori a quelli dell’industria dell’Unione durante il PI.
(271)
L’inchiesta ha dimostrato che i prezzi delle importazioni sovvenzionate sono diminuiti del 27,2 % durante il periodo in esame, il che ha comportato differenze ancora maggiori tra i prezzi dei produttori dell’Unione e quelli dei produttori esportatori. A fronte di questa notevole pressione sui prezzi, l’industria dell’Unione ha fatto grandi sforzi per ridurre i propri costi di produzione. Ciononostante, il livello eccezionalmente basso dei prezzi delle importazioni cinesi ha costretto l’industria dell’Unione ad abbassare ulteriormente i propri prezzi di vendita fino a livelli non redditizi. Dopo la fase di avviamento dell’anno 2009 i produttori dell’Unione hanno raggiunto livelli stabili di profitto nel 2010 e 2011. Durante il PI però i produttori dell’Unione hanno registrato perdite significative.
(272)
In seguito alla divulgazione delle informazioni, diverse parti interessate hanno contestato la conclusione della Commissione che vi sia un nesso di causalità tra il pregiudizio grave subito dall’industria dell’Unione e le importazioni sovvenzionate dalla RPC, sostenendo che non vi è contemporaneità tra il pregiudizio e l’aumento delle importazioni dal paese in questione. Ciò si deve al fatto che tra il 2009 e il 2011 le importazioni cinesi sono aumentate in misura considerevole. Inoltre il prezzo medio delle importazioni cinesi nel 2011 era 4,96 EUR/m2, quindi non lontano da quello del 2012 (4,38 EUR/m2).
(273)
Le stesse parti interessate hanno inoltre obiettato che attribuire la responsabilità del pregiudizio subito dall’industria dell’Unione alle importazioni cinesi del 2012 contrasta con la constatazione che le importazioni cinesi non avevano avuto nessun impatto negativo l’anno precedente, sebbene il prezzo medio delle importazioni fosse molto simile.
(274)
Le parti hanno anche osservato che la coincidenza temporale tra il pregiudizio grave subito e le importazioni cinesi sovvenzionate non può essere valutata in base all’intero periodo in esame, dal 2009 alla fine del PI, senza che siano prese in considerazione le tendenze sopravvenute in tale periodo.
(275)
Dall’inizio del periodo in esame fino alla fine del PI le importazioni sono aumentate del 596 % con un aumento della quota di mercato del 321 %. I prezzi delle importazioni nel periodo in esame si sono ridotti del 27,2 %.
(276)
È esatto che il margine di profitto dell’industria dell’Unione nel 2011 fosse di poco inferiore a quello del 2010 malgrado il notevole aumento delle importazioni dalla RPC già nel 2011. Tuttavia durante il 2011 il consumo di vetro solare nell’Unione è aumentato in misura significativa, ovvero del 20,4 % tra il 2010 e il 2011, mentre le importazioni dalla RPC aumentavano nello stesso periodo del 150 %. Durante il PI, mentre il consumo si è ridotto di un po’ più del 19 %, il volume delle importazioni cinesi è ulteriormente aumentato di oltre il 35 %. Ciò mostra chiaramente la coincidenza temporale tra il pregiudizio grave subito dall’industria dell’Unione durante il PI e il forte aumento delle importazioni cinesi sovvenzionate. È inoltre logicamente necessario che trascorra un certo tempo prima che i produttori dell’Unione risentano di alcuni effetti negativi dell’aumento delle importazioni sovvenzionate (ad esempio perdita di clienti, perdite operative, riduzione dell’utile sul capitale investito e del flusso di cassa ecc.). L’osservazione è stata pertanto respinta.
(277)
La Commissione ha inoltre analizzato le tendenze sopravvenute durante il periodo in esame. Il fatto che effettivamente nel 2011 l’industria dell’Unione fosse ancora redditizia, sebbene in quell’anno le importazioni cinesi fossero già aumentate, non influisce sulla conclusione che durante il PI vi sia stata una coincidenza temporale tra il pregiudizio subito dall’industria dell’Unione e il continuo aumento delle importazioni cinesi sovvenzionate.
(278)
Durante il PI, quando il consumo si è ridotto di poco più del 19 %, i produttori esportatori cinesi:
a)
hanno aumentato la propria quota di mercato di 12,4 punti percentuali rispetto al 2011, mentre la quota di mercato dell’industria dell’Unione è diminuita di 12,3 punti percentuali;
b)
hanno aumentato il volume delle importazioni cinesi di oltre il 35 % mentre le vendite dell’industria dell’Unione sono diminuite del 32 %; nonché
c)
hanno ulteriormente ridotto di oltre il 10 % i propri prezzi all’esportazione, già molto bassi, con una sottoquotazione fino al 26,7 % dei prezzi dell’industria dell’Unione, contribuendo in tal modo alle perdite subite dall’industria dell’Unione durante il PI.
(279)
In base all’analisi precedente la Commissione conclude che la presenza di importazioni sovvenzionate e il notevole aumento della loro quota di mercato a prezzi costantemente inferiori a quelli dell’industria dell’Unione hanno causato il pregiudizio grave subito dall’industria dell’Unione.
2. Effetti di altri fattori
2.1. Importazioni da paesi terzi
(280)
Nel periodo in esame il volume delle importazioni da altri paesi terzi ha avuto il seguente andamento:
Tabella 11
Importazioni da paesi terzi (1 000 m2)
Paesi terzi
2009
2010
2011
PI
Volume (m2)
700
886
1 287
1 023
Indice
100
127
184
146
Quota di mercato
4,2 %
3,1 %
3,8 %
3,7 %
Indice
100
74
90
88
Prezzo medio EUR/m2
10,50
10,09
9,60
8,40
Indice
100
96
91
80
Fonte: Glass for Europe e la denuncia
(281)
Il volume delle importazioni da altri paesi terzi è aumentato nel periodo in esame del 46 %, coerentemente con l’aumento del consumo nell’Unione. Durante il PI la quota di mercato di tali importazioni è leggermente diminuita rispetto al 2011 (3,7 %), ma è rimasta complessivamente stabile nel periodo in esame. La Turchia è il secondo maggior esportatore dopo la RPC, seguita dall’India.
(282)
In base alle informazioni disponibili sulle importazioni da tutti i paesi terzi il corrispondente prezzo medio è stato superiore al prezzo medio delle importazioni cinesi. Ciò vale anche per il prezzo unitario di particolari tipi del prodotto in esame. Dall’altro lato, il prezzo medio delle importazioni dai paesi terzi è stato simile o superiore al prezzo medio praticato dall’industria dell’Unione.
(283)
Visti i bassi volumi totali delle importazioni e delle quote di mercato dei paesi terzi nonché i loro livelli di prezzo, la Commissione conclude che le importazioni dai paesi terzi non potevano infrangere il nesso causale tra le importazioni sovvenzionate e il pregiudizio subito dall’industria dell’Unione.
2.2. Andamento delle esportazioni dell’industria dell’Unione
(284)
Il volume delle esportazioni dei produttori dell’Unione inclusi nel campione ha avuto, nel periodo in esame, il seguente andamento:
Tabella 12
Andamento delle esportazioni dei produttori dell’Unione inclusi nel campione
2009
2010
2011
PI
Valore delle vendite all’esportazione (1 000 EUR)
19 313
19 814
27 419
7 001
Indice
100
103
142
36
Volume delle vendite all’esportazione (1 000 m2)
1 460
1 713
2 708
760
Indice
100
117
185
52
Prezzo medio (EUR/m2)
13,22
11,56
10,12
9,21
Indice
100
87
77
70
Fonte: risposte al questionario dei produttori dell’Unione
(285)
Le vendite all’esportazione dei produttori dell’Unione inclusi nel campione sono aumentate tra il 2009 e il 2011, per poi diminuire improvvisamente durante il PI del 74 % in termini di valore e del 71,9 % in termini di volume. Dalle risposte degli esportatori cinesi inclusi nel campione pare che la causa risieda nei prezzi molto bassi delle esportazioni cinesi verso i principali mercati di esportazione dell’industria dell’Unione (ovvero Stati Uniti e Canada).
(286)
Le vendite all’esportazione dei produttori dell’Unione inclusi nel campione costituivano nel 2009 (nella fase di avviamento) il 20 % del volume totale delle loro vendite, l’11 % nel 2010, e nel 2011, anno in cui è stato raggiunto il picco, solo il 14 %. Il 2012 ha riportato un’ulteriore diminuzione fino al 5 %.
(287)
Per l’industria dell’Unione il mercato principale è costituito da quello dell’Unione stessa, che è uno dei maggiori al mondo, e non dai mercati nei paesi terzi. Essendo inoltre il vetro solare relativamente pesante e fragile, il suo trasporto comporta costi aggiuntivi per compensare i casi di rottura e corrosione. L’inchiesta ha inoltre confermato che il calo delle esportazioni si deve principalmente alla concorrenza con esportazioni cinesi a basso prezzo anche sui mercati dei paesi terzi. La Commissione conclude pertanto che la diminuzione delle esportazioni dei produttori dell’Unione inclusi nel campione non infrange il nesso di causalità tra le importazioni sovvenzionate e il pregiudizio subito dall’industria dell’Unione.
(288)
In seguito alla divulgazione delle informazioni, la conclusione della Commissione, ovvero che il calo delle esportazioni dei produttori dell’Unione inclusi nel campione dipendesse molto probabilmente dai prezzi molto bassi delle esportazioni cinesi verso i principali mercati di esportazione dell’industria dell’Unione (Stati Uniti e Canada), è stata contestata da diverse parti interessate, che hanno definito tale conclusione infondata in quanto erano presenti esportazioni cinesi anche nel 2011 e quindi non vi è motivo per cui il loro impatto dovesse manifestarsi solo nel 2012. Secondo tali parti interessate il vero motivo delle scarse vendite all’esportazione era il fatto che l’industria dell’Unione non era concorrenziale e quando i prezzi sul mercato mondiale sono diminuiti l’industria dell’Unione non poteva rimanere concorrenziale. Pertanto le parti interessate ritengono che la diminuzione delle esportazioni dell’industria dell’Unione durante il PI abbia aggravato ulteriormente il pregiudizio subito.
(289)
La Commissione respinge tali affermazioni per i motivi seguenti. Il mercato principale per l’industria dell’Unione è ancora il mercato dell’Unione, non i mercati dei paesi terzi. Inoltre i costi aggiuntivi del trasporto, per compensare i casi di rottura e corrosione, sono sopportabili solo se il livello dei prezzi nei paesi terzi è sufficientemente elevato. Ciò non pare essersi verificato. In realtà in base alle informazioni di cui dispone la Commissione, tratte dalle risposte al questionario dei produttori esportatori inclusi nel campione, i prezzi delle esportazioni cinesi verso le principali destinazioni delle esportazioni dell’industria dell’Unione erano effettivamente molto bassi e sono diminuiti ulteriormente durante il PI rispetto al 2011. Ciò indica che il peggioramento delle esportazioni dell’industria dell’Unione si deve principalmente ai prezzi sempre più bassi delle esportazioni cinesi anche sui mercati dei paesi terzi, come confermato durante l’inchiesta.
(290)
Le stesse parti interessate hanno obiettato altresì che l’inchiesta riguardava il mercato dell’Unione e non ha valutato alcun presunto caso di politica dei prezzi sleale sui mercati dei paesi terzi.
(291)
Inoltre i risultati presentati dalle istituzioni dell’UE, ammesso che fossero corretti, avevano, a quanto asserito, attribuito alle esportazioni sovvenzionate verso l’Unione un pregiudizio causato da altri fattori. Analogamente, le presunte esportazioni cinesi a basso prezzo o sovvenzionate verso paesi terzi erano distinte dalle importazioni sovvenzionate verso l’UE e in quanto tali da considerare come un fattore diverso, i cui effetti pregiudizievoli non potevano essere attribuiti alle importazioni sovvenzionate.
(292)
La Commissione respinge tale argomentazione: essa non ha indagato se i prezzi delle importazioni originarie della RPC verso paesi terzi fossero oggetto di dumping e/o sovvenzioni, limitandosi invece ad accertare, in base ai prezzi delle esportazioni verso paesi terzi comunicati dai produttori esportatori inclusi nel campione, che tali prezzi sono costantemente diminuiti negli ultimi anni.
(293)
Analogamente, la Commissione ha analizzato la riduzione di prezzo delle importazioni originarie della RPC verso i paesi terzi come fattore separato e non l’ha attribuita alle importazioni sovvenzionate verso l’Unione. Tale fatto era in realtà stato invocato solo come possibile spiegazione del calo delle esportazioni dell’industria dell’Unione verso i suoi principali paesi terzi di destinazione, fermo restando che tali mercati non costituivano, né avevano mai costituito, i mercati principali dell’industria dell’Unione. Anche negli anni di picco 2010 e 2011 oltre l’85 % delle vendite dell’industria dell’Unione era stato concluso sul mercato dell’Unione.
(294)
La Commissione conclude quindi che la diminuzione delle esportazioni dei produttori dell’Unione inclusi nel campione non infrange il nesso di causalità tra le importazioni sovvenzionate e il pregiudizio subito dall’industria dell’Unione.
2.3. Andamento del consumo e della capacità produttiva
(295)
Come indicato nella precedente sezione D.3, il consumo dell’Unione è cresciuto del 65 % tra il 2009 e il PI, raggiungendo il picco nel 2011, quando è aumentato del 105 % rispetto al 2009. L’industria dell’Unione non è stata tuttavia in grado di trarre il massimo beneficio da tale aumento del consumo. Le sue vendite totali sono aumentate in modo significativo fino al 2011, ma a un ritmo inferiore all’ampliamento del mercato, per poi diminuire anche in termini generali durante il PI. La sua quota di mercato è scesa costantemente nel corso del periodo in esame, fino a contrarsi del 25,7 % durante il PI rispetto al 2009 (-15,8 % a confronto con il 2011). Si è invece registrato un forte incremento sia della quota di mercato sia del volume delle vendite cinesi, anche quando il consumo è sceso tra il 2011 e il PI, con un aumento del 68,4 % tra il 2011 e il PI ed una crescita complessiva del 321 % durante l’intero periodo. L’aumento delle importazioni cinesi nel periodo in esame è stato del 596 %.
(296)
Poiché il consumo dell’Unione è aumentato durante il periodo in esame, il suo andamento è tale da rafforzare il nesso di causalità tra l’aumento delle importazioni sovvenzionate e il pregiudizio subito dall’industria dell’Unione e non costituisce di per sé una causa del pregiudizio subito dall’industria dell’Unione. Inoltre anche durante il PI, quando il consumo è diminuito, le importazioni cinesi sovvenzionate hanno aumentato ancora la propria quota di mercato a scapito dell’industria dell’Unione.
(297)
In seguito alla divulgazione delle informazioni, diverse parti interessate hanno sostenuto che il pregiudizio subito dall’industria dell’Unione era dovuto al calo del consumo dell’Unione, in quanto questo sarebbe, a quanto asserito, l’unico fattore che è diminuito per la prima volta nel 2012 e al quale si potrebbe ragionevolmente collegare il pregiudizio, mentre le importazioni cinesi erano iniziate già nel 2011 a prezzi paragonabili a quelli del 2012.
(298)
È vero che nel 2012 il consumo è diminuito rispetto agli anni precedenti. Però l’analisi della Commissione parte dall’inizio del periodo in esame nel 2009 per giungere fino al termine del PI e in tale lasso di tempo il consumo dell’Unione è aumentato complessivamente del 65 %. Durante il periodo in esame la quota di mercato dell’industria dell’Unione è diminuita costantemente e notevolmente, nella misura del 25,7 % complessivo, mentre la quota di mercato delle importazioni cinesi è aumentata del 321 %. L’aumento delle importazioni cinesi nel periodo in esame è stato del 596 %.
(299)
Per di più, durante il PI il consumo dell’Unione era ancora ad un livello paragonabile a quello del 2010 e, come indicato nella precedente tabella 10, il 2010 era stato l’anno in cui l’industria dell’Unione aveva ottenuto un profitto ragionevole. Di conseguenza il calo del consumo dell’Unione non può di per sé aver comportato le perdite subite dall’industria dell’Unione durante il PI. Inoltre la quota di mercato dell’industria dell’Unione è diminuita del 26,6 % tra il 2010 e il 2012, mentre nello stesso periodo la quota di mercato delle importazioni dalla Cina è cresciuta del 318 %. Infine, se il pregiudizio subito dall’industria dell’Unione fosse stato dovuto al calo del consumo durante il PI, tale calo avrebbe dovuto colpire anche le importazioni dalla Cina. Cosa che evidentemente non si è verificata. Al contrario durante il PI le importazioni cinesi sono aumentate significativamente in termini sia di volume sia di quota di mercato.
(300)
Tenuto conto delle considerazioni che precedono, la Commissione respinge tale affermazione. La Commissione conclude quindi che la diminuzione del consumo durante il PI non poteva infrangere il nesso di causalità tra le importazioni sovvenzionate e il pregiudizio subito dall’industria dell’Unione.
(301)
Per quanto riguarda la capacità produttiva dell’industria dell’Unione come esposta nella precedente tabella 4, il suo aumento ha chiaramente seguito la tendenza all’aumento del consumo dell’Unione fino alla fine del 2011. L’inchiesta ha rivelato che il motivo principale dell’aumento della capacità produttiva tra il 2011 e il PI, pari al 12,5 %, è stato l’ingresso sul mercato del vetro solare di una società. La capacità produttiva di tutte le altre società sul mercato è diminuita leggermente nello stesso periodo. Quindi l’andamento complessivo della capacità produttiva dell’industria dell’Unione ha seguito quello del consumo dell’Unione. La Commissione ritiene pertanto che l’alta capacità produttiva dell’industria dell’Unione, che era già elevata all’inizio del periodo in esame e che lo è rimasta durante il PI, non poteva infrangere il nesso di causalità tra le importazioni sovvenzionate e il pregiudizio subito dall’industria dell’Unione.
(302)
In seguito alla divulgazione delle informazioni, diverse parti interessate hanno sostenuto che la Commissione non ha tenuto conto del presunto eccesso di capacità produttiva quale causa importante del pregiudizio. A quanto asserito, durante il periodo in esame l’aumento della capacità non sarebbe stato giustificato dall’aumento del consumo, in quanto l’industria dell’Unione avrebbe presentato un forte divario costante tra la capacità produttiva e il consumo, che secondo le obiezioni non sarebbe economicamente valido. Si è sostenuto inoltre che l’ingresso sul mercato di una nuova società tra il 2011 e la fine del PI aveva aggravato il pregiudizio subito in quanto aveva aumentato la concorrenza interna.
(303)
Tali parti hanno altresì sostenuto che la diminuzione del consumo dell’Unione e l’aumento della capacità produttiva, associati al calo delle esportazioni, avevano comportato un basso tasso di utilizzo degli impianti. Questo fattore aveva causato elevati costi fissi che secondo le obiezioni avrebbero avuto gravi ripercussioni sull’industria del vetro solare dell’Unione.
(304)
La Commissione osserva che il livello di capacità produttiva dell’intera industria dell’Unione è stato costantemente superiore al consumo totale dell’Unione durante l’intero periodo in esame. Ciò non ha comunque impedito alle società dell’Unione incluse nel campione di ottenere profitti durante i due anni precedenti il PI, mentre esse hanno subito perdite notevoli, pari a - 14,5 %, solo durante il PI.
(305)
Inoltre la capacità produttiva dei produttori dell’Unione inclusi nel campione è aumentata solo del 4 % tra il 2010 e il 2011 e del 2,6 % tra il 2011 e il PI, riportando un aumento complessivo modesto del 6,7 % tra il 2010 e il PI.
(306)
Di conseguenza la differenza tra il consumo e la capacità produttiva era presente durante l’intero periodo in esame e, sebbene leggermente superiore durante il PI, non può spiegare le forti perdite subite durante il PI dalle società incluse nel campione. Pertanto la Commissione respinge l’affermazione che il livello di capacità produttiva dell’industria dell’Unione non fosse economicamente valido.
(307)
Quanto all’argomento che l’ingresso nel 2012 del nuovo produttore abbia contribuito al pregiudizio subito dall’industria dell’Unione, la Commissione osserva che tale nuovo produttore, sebbene avesse installato un’elevata capacità produttiva, ha registrato durante il PI livelli di produzione e di vendita molto limitati, pari al 2 % delle vendite totali nell’UE. Di conseguenza la sua apparizione ha potuto esercitare solo un effetto minimo sui risultati dell’industria nell’insieme, a parte aver fatto aumentare notevolmente i dati relativi alla capacità produttiva e all’utilizzazione degli impianti. Infatti escludendo i dati relativi a tale produttore la capacità di tutti gli altri produttori dell’Unione è di fatto diminuita tra il 2011 e il 2012.
(308)
L’inchiesta non ha peraltro confermato che l’industria del vetro solare risenta in misura notevole dei costi fissi. Di fatto i costi fissi medi dei produttori dell’Unione inclusi nel campione rientravano in una fascia da 25 a 35 % dei costi totali di produzione durante il PI. Negli anni precedenti, 2010 e 2011, la percentuale di costi fissi era stata leggermente inferiore ma comunque compresa nella stessa fascia. Ciò indica chiaramente che la capacità produttiva elevata durante il PI ha evidentemente avuto ripercussioni sul costo della produzione, ma si è trattato di ripercussioni non significative e che non possono spiegare le forti perdite subite durante il PI, in particolare in confronto ai profitti ottenuti negli anni precedenti. Inoltre il tasso di utilizzo degli impianti dei produttori dell’Unione inclusi nel campione era diminuito rispetto agli anni precedenti ma era ancora prossimo al 65 % durante il PI.
(309)
Da ultimo, nella propria analisi la Commissione ha anche tenuto presente che la capacità installata può essere adattata alla produzione di altri tipi di vetro che esulano dall’ambito della presente inchiesta. Anche a causa di tale elemento la Commissione non accoglie la tesi della parte interessata che l’elevata capacità produttiva installata non fosse economicamente valida.
(310)
Alla luce delle precedenti considerazioni la Commissione respinge le argomentazioni avanzate dalle parti e ribadisce che gli andamenti del consumo, della capacità produttiva e del tasso di utilizzo degli impianti durante il periodo in esame, analizzati tanto separatamente quanto cumulativamente, non sono tali da infrangere il nesso causale riscontrato tra il pregiudizio grave subito dall’industria dell’Unione e le importazioni sovvenzionate.
2.4. Tendenze nel settore dei moduli solari
(311)
In base alle informazioni di cui dispone la Commissione (20), l’80-85 % circa delle vendite di vetro solare sono effettuate a produttori di moduli solari (moduli fotovoltaici in silicio cristallino e moduli fotovoltaici a film sottile), mentre il 15-20 % delle vendite ha per acquirenti i produttori di collettori a pannelli piani per il solare termico, che producono acqua calda. Le tendenze osservate nel settore dei moduli solari hanno pertanto un notevole impatto sul consumo di vetro solare.
(312)
In seguito alla divulgazione delle informazioni, due parti interessate hanno obiettato che il pregiudizio subito dall’industria dell’Unione era stato causato, oltre che dall’andamento del consumo del prodotto in esame, dal calo del consumo dei moduli solari e dalle perdite subite da tale settore tra la fine del 2011 e l’inizio del 2012. L’impatto della sofferenza finanziaria dei produttori di pannelli solari sul mercato del vetro solare avrebbe cominciato a manifestarsi, secondo quanto asserito, alla fine del 2011 e nel 2012, a causa del necessario scarto temporale tra i due eventi.
(313)
Il consumo di moduli solari è aumentato costantemente durante lo stesso periodo, cioè 2009-2012, e nonostante un calo nel 2012 il livello del consumo è rimasto più elevato, del 221 % rispetto al 2009 e del 44 % rispetto al 2010 (21). Si è inoltre accertato che, sebbene nell’Unione la domanda di moduli fosse stata inizialmente generata da programmi di sostegno finanziario, principalmente tariffe di immissione (FIT), non si può concludere che i tagli alle FIT (fine 2011, inizio 2012) abbiano infranto il nesso di causalità tra le importazioni sovvenzionate e il pregiudizio (22). Questo perché la domanda di moduli solari è rimasta relativamente elevata nello stesso periodo 2009-2012.
(314)
Il livello del consumo di moduli solari, e di conseguenza la domanda di vetro solare, si sono pertanto mantenuti a livelli elevati durante il periodo in esame. La lieve diminuzione del 2012 non può essere considerata di per sé un fattore tale da infrangere il nesso di causalità tra le importazioni sovvenzionate dalla RPC e il pregiudizio grave subito dall’industria dell’Unione.
(315)
Analogamente, poiché la domanda di moduli solari è rimasta relativamente elevata durante il periodo 2009-2012 e la domanda di vetro solare è aumentata del 65 % nello stesso periodo, l’impatto sul consumo di vetro solare del deteriorarsi della situazione finanziaria dei produttori di moduli solari a fine del 2011/inizio del 2012 non può essere considerato di per sé un fattore tale da infrangere il nesso di causalità tra le importazioni sovvenzionate dalla RPC e il pregiudizio grave subito dall’industria dell’Unione.
(316)
Alla luce delle precedenti considerazioni, la Commissione conferma che l’andamento del consumo di moduli solari non può essere considerato di per sé un fattore tale da infrangere il nesso di causalità accertato tra le importazioni sovvenzionate dalla RPC e il pregiudizio grave subito dall’industria dell’Unione.
3. Conclusioni
(317)
L’inchiesta ha accertato la presenza di un nesso di causalità tra il pregiudizio grave subito dall’industria dell’Unione e le importazioni sovvenzionate dalla RPC. La Commissione ha analizzato altre possibili cause del pregiudizio, quali importazioni da paesi terzi, l’andamento delle esportazioni dell’industria dell’Unione, variazioni del consumo e della capacità produttiva o della situazione di mercato di alcuni degli utilizzatori del prodotto in esame. Nessuna di esse, analizzata sia individualmente sia cumulativamente, è tale da infrangere il nesso di causalità tra le importazioni sovvenzionate dalla RPC e il pregiudizio grave subito dall’industria dell’Unione.
(318)
In base all’analisi di cui sopra, che ha correttamente distinto e separato gli effetti di tutti i fattori noti sulla situazione dell’industria dell’Unione dagli effetti pregiudizievoli delle importazioni sovvenzionate, si conclude che le importazioni sovvenzionate dal paese interessato hanno causato un pregiudizio grave all’industria dell’Unione ai sensi dell’articolo 8, paragrafo 6, del regolamento di base.
(319)
Dopo il PI diversi produttori di vetro solare dell’Unione hanno annunciato pubblicamente la fine della produzione, il che ha inevitabilmente trasformato un notevole volume di capacità operativa in capacità inutilizzata. Ciò rafforza ulteriormente il nesso di causalità accertato in precedenza e dimostra l’effetto devastante delle importazioni sovvenzionate sull’industria dell’Unione.
F. INTERESSE DELL’UNIONE
(320)
In conformità all’articolo 31 del regolamento di base, la Commissione ha verificato se, nonostante la conclusione relativa al pregiudizio causato dalle sovvenzioni, fosse manifestamente pregiudizievole all’interesse dell’Unione prendere provvedimenti in questo caso particolare. L’analisi dell’interesse dell’Unione si è basata su una valutazione di tutti i vari interessi in gioco, compresi quelli dell’industria dell’Unione, degli importatori, dei fornitori di materie prime e degli utilizzatori del prodotto in esame.
1. Interesse dell’industria dell’Unione
(321)
Durante il PI l’industria dell’Unione impiegava direttamente 860 persone circa nella produzione e nella vendita del prodotto simile. L’inchiesta ha accertato che l’industria dell’Unione ha subito un pregiudizio grave a causa delle importazioni sovvenzionate dal paese interessato durante il PI. Alcuni produttori dell’Unione sono già stati costretti a chiudere impianti di produzione, mentre altri rischiano di essere dichiarati insolventi (23). Se non verranno prese misure è assai probabile un ulteriore peggioramento della situazione economica dell’industria dell’Unione.
(322)
Si prevede che l’istituzione di dazi antisovvenzioni eliminerà gli effetti distorsivi degli scambi dovuti alle sovvenzioni pregiudizievoli e ristabilirà un’effettiva competizione nel mercato dell’Unione, consentendo all’industria dell’Unione di allineare i prezzi del prodotto simile in modo da riflettere i costi di produzione, migliorando in tal modo la propria redditività. Si può inoltre prevedere che l’istituzione di misure consentirà all’industria dell’Unione di recuperare almeno in parte la quota di mercato perduta durante il periodo in esame, con ripercussioni positive sulla sua situazione finanziaria complessiva.
(323)
L’industria dell’Unione sarà altresì in grado di reperire capitali più agevolmente e di investire ulteriormente in ricerca e sviluppo e nell’innovazione sul mercato del vetro solare.
(324)
È infine probabile che i produttori dell’Unione che sono stati costretti a cessare la produzione a causa della pressione delle importazioni cinesi sovvenzionate possano riprendere l’attività. In questo scenario complessivo non solo i posti di lavoro attuali sarebbero garantiti, ma sarebbe anche ragionevole attendersi un’ulteriore espansione della produzione e un aumento dell’occupazione.
(325)
Se non verranno prese misure sono previste ulteriori perdite di quote di mercato e un ulteriore deterioramento della redditività dell’industria dell’Unione. Si tratta di una situazione insostenibile a medio e lungo termine. Oltre all’alto numero di produttori dell’Unione già costretti a uscire dal mercato, anche altri produttori potrebbero quindi rischiare di essere dichiarati insolventi, il che porterebbe probabilmente, nel breve e medio periodo, alla scomparsa dell’industria dell’Unione, con forti effetti negativi sui livelli occupazionali.
(326)
Si è concluso pertanto che l’imposizione di dazi antisovvenzioni sarebbe nell’interesse dell’industria dell’Unione.
2. Interesse degli importatori e operatori commerciali indipendenti
(327)
Nel caso dei due importatori che hanno collaborato, la principale attività consisteva nel commercio del prodotto in esame. Entrambi disponevano di fonti diversificate per l’approvvigionamento del prodotto in esame, ovvero non si rifornivano solo nella RPC, ma anche nell’Unione e in paesi terzi.
(328)
È stato obiettato che l’istituzione di misure sul prodotto in esame si sarebbe ripercossa negativamente sull’attività degli importatori. In primo luogo, con l’istituzione dei dazi non verranno eliminate tutte le importazioni dalla RPC. In secondo luogo, sebbene sia prevedibile che l’istituzione di misure possa avere effetti negativi sulla situazione finanziaria degli importatori che importano esclusivamente o principalmente dalla RPC, si presume che, data la possibilità di approvvigionarsi in paesi terzi, gli importatori saranno flessibili e rivedranno se necessario le proprie fonti di approvvigionamento.
(329)
Si conclude pertanto che l’istituzione di misure antisovvenzioni al livello proposto può avere un certo impatto negativo sulla situazione degli importatori indipendenti del prodotto in esame, ma che tale impatto sarà attenuato dal fatto che gli importatori e gli operatori commerciali possono utilizzare altre fonti di approvvigionamento, rivolgendosi sia a paesi terzi sia all’industria dell’Unione, la quale è in grado di aumentare la produzione, e che l’incidenza non sarebbe comunque superiore all’effetto positivo esercitato su altre parti interessate.
3. Interesse dei fornitori di materie prime
(330)
Nessun fornitore di materie prime ha collaborato all’inchiesta. In mancanza di dati provenienti da tali fornitori, non vi sono prove del fatto che l’istituzione di misure sarebbe contraria ai loro interessi.
4. Interesse degli utilizzatori
(331)
Tutti gli utilizzatori che hanno risposto sono produttori di moduli solari e/o di collettori termici. Tre utilizzatori si sono dichiarati a favore dell’istituzione di dazi antisovvenzioni, sostenendo che l’industria dell’Unione produce vetro solare di migliore qualità, che le società cinesi non sempre possono fornire. Per contro, altri tre utilizzatori si sono detti contrari all’istituzione di misure antisovvenzioni. Tali utilizzatori ritengono che l’istituzione di dazi antisovvenzioni avrebbe ripercussioni negative sulla loro attività. Essi ritengono che non potranno trasferire ai consumatori finali l’aumento dei prezzi, vista la grave situazione del settore dei moduli solari.
(332)
In base alle informazioni fornite dagli utilizzatori, il vetro solare incide soltanto nella misura del 6-8 % circa sul costo totale dei moduli solari. Il vetro solare rappresenta pertanto solo una piccola parte dei costi e del valore finale dei moduli fotovoltaici. Si può inoltre stimare che, se verranno istituiti dazi antisovvenzioni sul vetro solare importato dalla RPC, l’incidenza sui costi totali dei moduli solari sarà inferiore all’1 %. Ciò è dovuto principalmente al fatto che gli utilizzatori che hanno collaborato acquistano notevoli quantità di vetro solare dai produttori dell’Unione.
(333)
Di conseguenza, se pure un’eventuale imposizione di dazi antisovvenzioni farebbe probabilmente aumentare leggermente i prezzi dei fattori di produzione dei moduli solari rispetto allo scenario alternativo senza dazi, ciò non dovrebbe avere un impatto negativo significativo sui costi e sui prezzi finali del settore dei moduli solari dell’Unione.
(334)
Alcuni utilizzatori inoltre dispongono già di altre fonti di approvvigionamento, ad esempio in Turchia e in India, che non subirebbero ripercussioni negative dall’istituzione dei dazi antisovvenzioni. Altri utilizzatori possono cambiare le proprie fonti di approvvigionamento, rivolgendosi a paesi terzi o all’industria dell’Unione.
(335)
Alla luce di quanto sopra, la Commissione respinge le argomentazioni addotte da alcuni degli utilizzatori contro l’istituzione di misure.
5. Aspetti relativi alla concorrenza
(336)
Un importatore ha sostenuto che alcuni produttori dell’Unione, che hanno fatto parte di un cartello mondiale del vetro piano (che comprende il vetro solare) e sono stati sanzionati dalla Commissione europea nel 2007, utilizzano lo strumento antisovvenzioni come mezzo per recuperare le perdite loro derivate dalle sanzioni per il cartello e dalla diminuzione della loro quota di mercato nell’Unione. Se l’accesso al mercato dell’Unione fosse inoltre limitato da dazi antisovvenzioni, i produttori dell’Unione sarebbero maggiormente incentivati ad associarsi in cartello o adottare altri comportamenti anticoncorrenziali per prodotti per i quali esistono poche possibilità di beneficiare dell’effetto leva del volume nell’Unione, quali quelli per l’arredamento.
(337)
Tali argomentazioni vanno respinte. In primo luogo la Commissione osserva che il cartello ha cessato la propria attività nel 2007. Gli effetti del cartello nel passato non hanno pertanto provocato ripercussioni sull’industria nel periodo in esame. In secondo luogo, nessuno tra i produttori dell’Unione inclusi nel campione ha fatto parte del cartello, così come nessuno degli attuali produttori dell’Unione con i maggiori volumi di vendite. In terzo luogo, si prevede che l’eventuale istituzione di dazi antisovvenzioni non avrà alcun impatto sul comportamento dell’industria dell’Unione in fatto di concorrenza, dato che, da un lato, non modificherà la struttura del mercato dell’Unione e, dall’altro, le imprese sono comunque generalmente tenute a rispettare le norme applicabili dell’Unione e nazionali sulla concorrenza, indipendentemente dall’imposizione o meno di dazi.
(338)
È stato anche sostenuto da parte di un importatore che l’imposizione di dazi avrebbe un impatto negativo sul mercato dell’Unione dei rivestimenti antiriflesso per il vetro solare. Tale mercato, ritenuto dall’importatore un mercato collegato, sarebbe, a quanto asserito, dominato dai produttori dell’Unione e l’istituzione di misure ne rafforzerebbe la posizione a scapito dei fornitori concorrenti di rivestimenti antiriflesso. È stato inoltre affermato che gli importatori avrebbero difficoltà a ottenere ordini dai produttori dell’Unione o a ricevere le relative consegne entro un periodo di tempo ragionevole e a prezzi ragionevoli.
(339)
Il mercato dei rivestimenti antiriflesso rientra nell’ambito dell’inchiesta e non costituisce un mercato collegato. Dall’inchiesta è emerso che i produttori dell’Unione sono rimasti comunque competitivi in tale mercato di nicchia durante il PI, nonostante i prezzi relativamente più elevati da loro praticati, in quanto il mercato sembra attribuire un vantaggio qualitativo ai loro prodotti rivestiti. Non è stata però fornita alcuna prova del fatto che l’industria dell’Unione non sarebbe in grado di far fronte a un eventuale aumento della domanda di vetro solare con rivestimento antiriflesso. Tale argomentazione va quindi respinta.
(340)
Per quanto riguarda l’affermazione secondo cui i produttori dell’Unione hanno rifiutato di accettare ordini o di effettuare le loro consegne puntualmente a prezzi ragionevoli, spetta esclusivamente al singolo produttore scegliere la propria strategia commerciale, fintanto che, individualmente o con altri produttori, non viene a trovarsi in una posizione dominante sul relativo mercato. La concorrenza sul mercato dell’Unione è abbastanza ampia da consentire di cambiare e/o diversificare i fornitori. Pertanto, anche tale argomentazione va respinta.
6. Conclusioni relative all’interesse dell’Unione
(341)
Alla luce di quanto precede, si è concluso che, in base alla valutazione complessiva dei vari interessi, l’interesse dell’Unione impone l’istituzione di misure definitive sulle importazioni di vetro solare originarie della RPC.
G. MISURE COMPENSATIVE DEFINITIVE
(342)
Alla luce delle conclusioni raggiunte in fatto di sovvenzione, pregiudizio, nesso di causalità e interesse dell’Unione, si ritiene opportuno istituire misure compensative definitive per evitare che le importazioni sovvenzionate causino un ulteriore pregiudizio all’industria dell’Unione.
1. Livello di eliminazione del pregiudizio
(343)
Per determinare il livello delle misure si è tenuto conto dei margini di sovvenzione riscontrati e dell’importo del dazio necessario per eliminare il pregiudizio subito dai produttori dell’Unione, senza superare i margini di sovvenzione rilevati.
(344)
Nel calcolare l’importo del dazio necessario a eliminare gli effetti della sovvenzione pregiudizievole, si è tenuto presente che la misura dovrebbe permettere all’industria dell’Unione di coprire i propri costi di produzione e di realizzare il profitto al lordo delle imposte che un’industria di questo tipo può ragionevolmente ottenere in condizioni di concorrenza normali, cioè senza importazioni sovvenzionate, vendendo il prodotto simile nell’Unione.
(345)
Un margine di profitto dell’8,3 % sul fatturato è stato considerato un appropriato livello minimo, che l’industria dell’Unione avrebbe potuto ottenere in assenza di importazioni sovvenzionate pregiudizievoli. Tale margine di profitto si fonda sul profitto medio realizzato dai produttori dell’Unione inclusi nel campione nel 2010, quando le importazioni del prodotto in esame erano ancora modeste e non avevano ancora potuto distorcere le normali condizioni di concorrenza.
(346)
Su questa base è stato calcolato per l’industria dell’Unione un prezzo non pregiudizievole del prodotto simile. Il prezzo non pregiudizievole è stato calcolato aggiungendo il suddetto margine di profitto dell’8,3 % al costo di produzione durante il PI dei produttori dell’Unione inclusi nel campione.
(347)
Il necessario aumento di prezzo è stato quindi determinato comparando il prezzo medio ponderato all’importazione dei produttori esportatori della RPC che hanno collaborato, accertato per calcolare la sottoquotazione del prezzo e debitamente adeguato per tener conto dei costi di importazione e dei dazi doganali, al prezzo medio ponderato non pregiudizievole del prodotto simile venduto dai fabbricanti dell’Unione inclusi nel campione sul mercato dell’UE durante il PI. Le differenze evidenziate da tale confronto sono state espresse in percentuale del valore medio ponderato all’importazione su base cif.
(348)
In seguito alla divulgazione delle informazioni una delle parti ha contestato l’uso del margine di profitto come margine di riferimento, sostenendo che la Commissione dovrebbe tener conto di tutti gli altri fattori che hanno influenzato la redditività durante il PI. Tale parte ha sostenuto che un profitto di riferimento ragionevole non potrebbe essere superiore al 5 %.
(349)
La Commissione respinge tale asserzione per i motivi seguenti. Il margine di riferimento adottato non si basa su stime ma sul profitto effettivamente ottenuto dall’industria dell’Unione prima della distorsione della concorrenza a causa delle importazioni cinesi sovvenzionate. La Commissione considera tale profitto ragionevole ed ha altresì tenuto conto del fatto che la situazione di mercato non era notevolmente diversa da quella durante il PI, eccezion fatta per l’impatto delle importazioni cinesi sovvenzionate. L’affermazione della parte interessata secondo cui il consumo nel 2010 era molto superiore a quello del 2012 è inesatta come dato di fatto. Come indicato nella precedente sezione E.2.3 il consumo nel 2010 era ad un livello simile a quello del 2012. Inoltre nel 2010 l’industria dell’Unione stava aumentando la propria capacità produttiva in previsione di un forte aumento della domanda, cosa che ha avuto ripercussioni negative sul profitto nello stesso anno. Da ultimo, il margine proposto del 5 % è arbitrario e non si basa su alcun dato o calcolo reale, ed è di conseguenza respinto.
2. Misure
(350)
Alla luce delle considerazioni precedenti e in conformità all’articolo 15 del regolamento di base è opportuno istituire un dazio compensativo definitivo sulle importazioni di vetro solare originario della RPC a un livello che corrisponda al più basso margine di sovvenzione o di pregiudizio riscontrati, nel rispetto del principio del dazio inferiore. Nel presente caso l’aliquota del dazio dovrebbe pertanto essere fissata al livello dei margini di sovvenzione riscontrati.
(351)
Dato l’elevato livello di collaborazione dei produttori esportatori cinesi, il dazio per «tutte le altre società» è stato fissato al livello del dazio massimo applicabile alle società incluse nel campione o che hanno collaborato all’inchiesta. Il dazio per «tutte le altre società» sarà applicato a quelle che non hanno collaborato all’inchiesta.
(352)
Per le società cinesi, indicate nell’allegato, che hanno collaborato ma non sono state incluse nel campione, l’aliquota del dazio definitivo è fissata come la media ponderata delle aliquote per le società inserite nel campione.
(353)
Sulla base di quanto precede, le aliquote ai quali i dazi in questione saranno istituiti sono fissate come segue:
Denominazione della società
Margine di sovvenzione
Margine di pregiudizio
Dazio compensativo
Xinyi PV Products (Anhui) Holdings Ltd
3,2 %
39,3 %
3,2 %
Zhejiang Hehe Photovoltaic Glass Technology Co., Ltd
17,1 %
26,2 %
17,1 %
Zhejiang Jiafu Glass Co., Ltd; Flat Solar Glass Group Co., Ltd; Shanghai Flat Glass Co., Ltd
12,8 %
42,1 %
12,8 %
Henan Yuhua New Material Co., Ltd
16,7 %
17,1 %
16,7 %
Altre società che hanno collaborato elencate nell’allegato I
12,4 %
33,2 %
12,4 %
Tutte le altre società
17,1 %
42,1 %
17,1 %
(354)
Le misure compensative di cui sopra sono istituite sotto forma di dazi ad valorem, ossia in proporzione al valore dell’importazione.
(355)
Le aliquote del dazio compensativo per le singole società specificate nel presente regolamento sono state fissate in base alle conclusioni della presente inchiesta. Esse quindi riflettono la situazione constatata durante l’inchiesta per quanto riguarda le società incluse nel campione, mentre alle società che hanno collaborato ma non incluse nel campione viene applicata la media dei dazi imposti alle società del campione.
(356)
Tali aliquote (diversamente dal dazio unico per l’intero paese applicabile a «tutte le altre società») si applicano quindi esclusivamente alle importazioni di prodotti originari del paese interessato e fabbricati dalle società, cioè dalle specifiche persone giuridiche, menzionate. Le importazioni di prodotti fabbricati da qualsiasi altra società non espressamente menzionata all’articolo 1, comprese le persone giuridiche collegate a quelle specificamente menzionate, non possono beneficiare di tali aliquote e sono soggette all’aliquota del dazio applicabile a «tutte le altre società».
(357)
Eventuali richieste di applicazione di un’aliquota individuale del dazio compensativo (ad esempio in seguito a un cambiamento della ragione o denominazione sociale della società o alla creazione di nuove entità produttive o di vendita) andrebbero inoltrate senza indugio alla Commissione, corredate di tutte le informazioni utili, in particolare l’indicazione degli eventuali mutamenti nelle attività della società riguardanti la produzione, le vendite sul mercato interno e le vendite all’esportazione, connessi ad esempio al cambiamento della ragione o denominazione sociale o a cambiamenti a livello delle entità produttive o di vendita. Se opportuno, il regolamento sarà modificato di conseguenza, aggiornando l’elenco delle società che beneficiano di aliquote del dazio individuali.
(358)
Per garantire una corretta applicazione del dazio compensativo, il livello del dazio residuo va applicato non solo ai produttori esportatori che non hanno collaborato, ma anche ai produttori che non hanno esportato verso l’Unione durante il PI, tranne quelli che hanno collaborato all’inchiesta.
(359)
In seguito alla divulgazione delle informazioni il denunciante ha sostenuto che i dazi ad valorem antidumping e compensativo non erano efficaci e ha chiesto alla Commissione di istituire misure sotto forma di un prezzo minimo all’importazione. Anche diversi utilizzatori hanno proposto un prezzo minimo all’importazione. Le ragioni proposte dalle parti e le motivazioni con cui la Commissione ha respinto tali richieste sono esposte nei considerando da 144 a 168 del regolamento di esecuzione della Commissione (UE) n. 470/2014 (24) (regolamento antidumping definitivo).
(360)
In seguito alla divulgazione delle informazioni, i tre produttori esportatori inclusi nel campione, nonché Henan Yuhua, hanno offerto impegni di prezzo sotto forma di prezzo minimo all’importazione. La Commissione ha respinto gli impegni offerti per i motivi esposti nei considerando da 172 a 179 del regolamento antidumping definitivo.
(361)
Le misure previste dal presente regolamento sono conformi al parere del comitato istituito dall’articolo 25, paragrafo 1, del regolamento di base,
HA ADOTTATO IL PRESENTE REGOLAMENTO:
Articolo 1
1. È istituito un dazio compensativo definitivo sulle importazioni di vetro solare costituito da vetro piatto soda-calcico temprato, con un contenuto di ferro inferiore a 300 ppm, una trasmittanza solare superiore all’88 % (misurata nelle seguenti condizioni: massa d’aria 1,5 e spettro solare nella banda 300-2 500 nm), una resistenza al calore fino a 250 °C (misurata secondo la norma EN 12150), una resistenza agli shock termici di Δ 150 K (misurata secondo la norma EN 12150) e una resistenza meccanica pari o superiore a 90 N/mm2 (misurata secondo la norma EN 1288-3), attualmente classificato al codice NC ex 7007 19 80 e originario della Repubblica popolare cinese. Il vetro solare rivestito (con rivestimento su uno o due lati) viene classificato al codice TARIC 7007198019, il vetro solare senza rivestimento al codice TARIC 7007198011.
2. Le aliquote del dazio compensativo applicabili al prezzo netto franco frontiera dell’Unione, dazio non corrisposto, del prodotto descritto al paragrafo 1 e fabbricato dalle società sottoelencate sono le seguenti:
Società
Dazio compensativo
Codice addizionale TARIC
Xinyi PV Products (Anhui) Holdings Ltd
3,2 %
B943
Zhejiang Hehe Photovoltaic Glass Technology Co., Ltd
17,1 %
B944
Zhejiang Jiafu Glass Co., Ltd; Flat Solar Glass Group Co., Ltd; Shanghai Flat Glass Co., Ltd
12,8 %
B945
Henan Yuhua New Material Co., Ltd
16,7 %
B946
Altre società che hanno collaborato elencate nell’allegato I
12,4 %
Tutte le altre società
17,1 %
B999
3. L’applicazione delle aliquote individuali del dazio compensativo specificate per le società menzionate al paragrafo 2 è subordinata alla presentazione alle autorità doganali degli Stati membri di una fattura commerciale valida conforme ai requisiti indicati nell’allegato II. In caso di mancata presentazione di tale fattura si applica l’aliquota del dazio applicabile a «Tutte le altre società».
4. Salvo diverse disposizioni, si applicano le norme vigenti in materia di dazi doganali.
Articolo 2
Qualora un nuovo produttore esportatore della Repubblica popolare cinese fornisca alla Commissione elementi sufficienti a dimostrare che:
-
non ha esportato nell’Unione il prodotto descritto all’articolo 1, paragrafo 1, durante il periodo dell’inchiesta (dal 1o gennaio 2012 al 31 dicembre 2012),
-
non è collegato a nessuno degli esportatori o produttori della Repubblica popolare cinese soggetti alle misure istituite dal presente regolamento,
-
ha effettivamente esportato nell’Unione il prodotto in esame dopo il periodo dell’inchiesta su cui si basano le misure, o ha assunto un obbligo contrattuale irrevocabile di esportarne una quantità rilevante nell’Unione,
l’articolo 1, paragrafo 2, può essere modificato aggiungendo il nuovo produttore esportatore alle società che hanno collaborato non incluse nel campione e pertanto soggette al dazio medio ponderato del 12,4 %.
Articolo 3
Il presente regolamento entra in vigore il giorno successivo alla pubblicazione nella Gazzetta ufficiale dell’Unione europea.
Il presente regolamento è obbligatorio in tutti i suoi elementi e direttamente applicabile in ciascuno degli Stati membri.
Fatto a Bruxelles, il 13 maggio 2014