NAŘÍZENÍ KOMISE (EU) č. 907/2013
ze dne 20. září 2013,
kterým se stanoví pravidla pro žádosti týkající se používání druhových popisů (názvů)
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1924/2006 ze dne 20. prosince 2006 o výživových a zdravotních tvrzeních při označování potravin (1), a zejména na čl. 1 odst. 4 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Podle čl. 1 odst. 4 nařízení (ES) č. 1924/2006 mohou být konkrétní druhové popisy (názvy), které se již tradičně používají k označení určité zvláštnosti skupiny potravin či nápojů, z níž by mohl vyplývat nějaký účinek na zdraví, vyňaty z působnosti zmíněného nařízení na žádost dotčených provozovatelů potravinářských podniků.
(2)
S cílem zajistit, aby se žádosti týkající se druhových popisů vyřizovaly průhledně a během přiměřené doby, čl. 1 odst. 4 nařízení (ES) č. 1924/2006 stanoví, že Komise přijme a zveřejní pravidla, podle nichž se tyto žádosti podávají.
(3)
Pravidla by měla zajistit, že žádost bude vypracována tak, aby uváděla a poskytovala veškeré informace, které jsou nezbytné pro posouzení žádosti. Pravidla by dále neměla Komisi bránit ve vyžádání dodatečných informací, pokud to bude třeba a v závislosti na povaze druhového popisu a rozsahu odchylky, která je předmětem žádosti.
(4)
Je vhodné umožnit obchodním sdružením, která zastupují konkrétní potravinářská odvětví, podávat žádosti jménem svých členů, aby se tak předešlo mnohonásobným žádostem týkajícím se téhož druhového popisu (názvu).
(5)
Aby se, mimo jiné, zajistila vysoká úroveň ochrany spotřebitelů, používání tvrzení by nemělo být nepravdivé, dvojsmyslné nebo zavádějící. Stejná zásada by měla platit pro používání druhových popisů (názvů), z nichž by mohl vyplývat nějaký účinek na zdraví. V zájmu dosažení těchto cílů a v souladu se zásadou proporcionality budou muset vnitrostátní orgány vycházet z vlastního úsudku a přihlížet k judikatuře Soudního dvora, aby mohly v daném případě stanovit typickou reakci průměrného spotřebitele.
(6)
Druhové popisy (názvy) by měly před dnem vstupu v platnost tohoto nařízení vykazovat minimálně 20 let prokázaného používání v členském státě (členských státech).
(7)
Členské státy byly konzultovány,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Žádosti týkající se používání druhových popisů (názvů) ve smyslu čl. 1 odst. 4 nařízení (ES) č. 1924/2006 se podávají a předkládají v souladu s pravidly stanovenými v příloze.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 20. září 2013.
REGOLAMENTO (UE) N. 907/2013 DELLA COMMISSIONE
del 20 settembre 2013
che stabilisce le norme relative alle domande concernenti l’uso di descrittori generici (denominazioni)
(Testo rilevante ai fini del SEE)
LA COMMISSIONE EUROPEA,
visto il trattato sul funzionamento dell’Unione europea,
visto il regolamento (CE) n. 1924/2006 del Parlamento europeo e del Consiglio, del 20 dicembre 2006, relativo alle indicazioni nutrizionali e sulla salute fornite sui prodotti alimentari (1), in particolare l’articolo 1, paragrafo 4,
considerando quanto segue:
(1)
A norma dell’articolo 1, paragrafo 4, del regolamento (CE) n. 1924/2006 i descrittori generici (denominazioni) tradizionalmente utilizzati per indicare la peculiarità di una categoria di alimenti o bevande che potrebbero avere un effetto sulla salute umana possono essere esentati dall’applicazione del suddetto regolamento su richiesta degli operatori del settore alimentare interessati.
(2)
Al fine di garantire che le domande concernenti i descrittori generici siano trattate in modo trasparente ed entro tempi ragionevoli, l’articolo 1, paragrafo 4, del regolamento (CE) n. 1924/2006 prescrive che la Commissione adotti e pubblichi le norme in base alle quali gli operatori del settore alimentare dovranno effettuare tali richieste.
(3)
Le norme devono garantire che la domanda sia compilata in modo tale da presentare e fornire tutte le informazioni necessarie all’esame della stessa. Tali norme non devono inoltre impedire alla Commissione di chiedere informazioni supplementari, ove opportuno e in funzione della natura del descrittore generico e della portata della deroga richiesta.
(4)
È opportuno autorizzare le associazioni di categoria rappresentative di specifici settori alimentari a presentare domande per conto dei loro membri, onde evitare la presentazione di più domande riguardanti lo stesso descrittore generico (denominazione).
(5)
Al fine tra l’altro di garantire un livello elevato di protezione dei consumatori, l’impiego delle indicazioni non deve essere falso, ambiguo o fuorviante. Lo stesso principio va applicato all’utilizzo di descrittori generici (denominazioni) che potrebbero avere un effetto sulla salute. Per raggiungere questo obiettivo e nel rispetto del principio di proporzionalità, le autorità nazionali dovranno esercitare la propria facoltà di giudizio, tenendo conto della giurisprudenza della Corte di giustizia, nel determinare la reazione tipica del consumatore medio in un caso specifico.
(6)
I descrittori generici (denominazioni) devono corrispondere a un periodo di uso attestato all’interno degli Stati membri non inferiore a 20 anni prima della data di entrata in vigore del presente regolamento.
(7)
Gli Stati membri sono stati consultati,
HA ADOTTATO IL PRESENTE REGOLAMENTO:
Articolo 1
Le domande concernenti l’uso di descrittori generici (denominazioni) ai sensi dell’articolo 1, paragrafo 4, del regolamento (CE) n. 1924/2006 sono presentate secondo le norme stabilite nell’allegato.
Articolo 2
Il presente regolamento entra in vigore il ventesimo giorno successivo alla pubblicazione nella Gazzetta ufficiale dell’Unione europea.
Il presente regolamento è obbligatorio in tutti i suoi elementi e direttamente applicabile in ciascuno degli Stati membri.
Fatto a Bruxelles, il 20 settembre 2013