SMĚRNICE EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY 2013/54/EU
ze dne 20. listopadu 2013
o některých povinnostech státu vlajky ohledně souladu s Úmluvou o práci na moři z roku 2006 a jejího prosazování
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 100 odst. 2 této smlouvy,
s ohledem na návrh Evropské komise,
po postoupení návrhu legislativního aktu vnitrostátním parlamentům,
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru (1),
po konzultaci s Výborem regionů,
v souladu s řádným legislativním postupem (2),
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Činnost Unie v oblasti námořní dopravy se mimo jiné zaměřuje na zlepšování životních a pracovních podmínek námořníků, ochrany a bezpečnosti na moři a předcházení znečištění způsobenému námořními nehodami.
(2)
Unie si je vědoma skutečnosti, že většina nehod na moři je způsobená přímo lidským faktorem, zejména únavou.
(3)
Jedním z hlavních cílů politiky námořní bezpečnosti Unie je odstranit nevyhovující námořní dopravu.
(4)
Dne 23. února 2006 přijala Mezinárodní organizace práce Úmluvu o práci na moři z roku 2006 (dále jen „úmluva z roku 2006“), jejímž cílem je vytvořit jednotný, soudržný a aktualizovaný nástroj, který by rovněž zahrnoval základní zásady obsažené v dalších mezinárodních úmluvách o práci.
(5)
Podle článku VIII úmluvy z roku 2006 tato vstoupí v platnost 12 měsíců ode dne, kdy byla zaregistrována ratifikace alespoň 30 členských států Mezinárodní organizace práce s celkovým podílem na světové hrubé prostornosti plavidel ve výši 33 %. Tato podmínka byla splněna dne 20. srpna 2012 a úmluva z roku 2006 tedy vstupuje v platnost dne 20. srpna 2013.
(6)
Rozhodnutí Rady 2007/431/ES (3) zmocnilo členské státy, aby úmluvu z roku 2006 ratifikovaly. Členské státy se naléhavě vyzývají, aby ji ratifikovaly co nejdříve.
(7)
Úmluva z roku 2006 stanoví minimální celosvětové normy s cílem zajistit pro všechny námořníky právo na důstojné životní a pracovní podmínky bez ohledu na jejich státní příslušnost a vlajku lodě, na níž slouží, aby se vytvořily rovné podmínky pro všechny.
(8)
Různé části úmluvy z roku 2006 jsou zapracovány do jednotlivých nástrojů Unie, a to jak ohledně povinností státu vlajky, tak ohledně povinností přístavních států. Cílem této směrnice je zavést některá ustanovení o souladu a prosazování stanovená v hlavě 5 úmluvy z roku 2006 pro účely těch částí úmluvy z roku 2006, pro něž ještě nebyla ustanovení o souladu a prosazování přijata. Tyto části odpovídají prvkům, které jsou stanoveny v příloze směrnice Rady 2009/13/ES (4).
(9)
Směrnicí 2009/13/ES se provádí dohoda k Úmluvě o práci na moři z roku 2006 uzavřená Svazem provozovatelů námořních plavidel Evropského společenství (ECSA) a Evropskou federací pracovníků v dopravě (dále jen „dohoda“) připojená k uvedené směrnici. Směrnice 2009/13/ES by neměla být touto směrnicí dotčena a měla by proto zajistit soulad s příznivějšími ustanoveními práva Unie v souladu s uvedenou směrnicí.
(10)
Ačkoli směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/21/ES (5) upravuje povinnosti státu vlajky začleněním dobrovolného systému auditu členských států Mezinárodní námořní organizace (IMO) do právních předpisů Unie a zavedením certifikace kvality vnitrostátních námořních orgánů, samostatná směrnice zahrnující normy pro práci na moři by byla vhodnější a jasněji by zohlednila jednotlivé cíle a postupy, přičemž by jí nebyla dotčena směrnice 2009/21/ES.
(11)
Směrnice 2009/21/ES se použije na úmluvy IMO. V každém případě by mohly členské státy vypracovat, zavést a udržovat systém řízení kvality týkající se operativních částí činností námořní správy prováděné státem vlajky, na které se vztahuje oblast působnosti této směrnice.
(12)
Členské státy by měly zajistit účinné plnění svých povinností států vlajky, pokud jde o to, aby lodě plující pod jejich vlajkou prováděly příslušné části úmluvy z roku 2006. Při vytváření účinného systému mechanismů kontroly dodržování předpisů, včetně inspekcí, by členský stát ve vhodných případech mohl udělit oprávnění veřejným orgánům nebo jiným organizacím ve smyslu pravidla 5.1.2 úmluvy z roku 2006 a za podmínek v něm stanovených.
(13)
V čl. 2 odst. 3 písm. c) nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1406/2002 (6) se stanoví, že působnost Evropské agentury pro námořní bezpečnost zahrnuje jako hlavní úkol spolupráci agentury s členskými státy a poskytování na jejich žádost, vhodných informací za účelem podpory kontrol uznaných subjektů jednajících jménem daného členského státu, aniž jsou dotčena práva a povinnosti státu vlajky.
(14)
Jelikož cílů této směrnice nemůže být dosaženo uspokojivě členskými státy, ale spíše jich, z důvodu rozsahu a účinků uvedeného opatření, může být lépe dosaženo na úrovni Unie, může Unie přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 Smlouvy o Evropské unii. V souladu se zásadou proporcionality stanovenou v uvedeném článku nepřekračuje tato směrnice rámec toho, co je nezbytné pro dosažení uvedených cílů.
(15)
Použití této směrnice by za žádných okolností nemělo vést ke snížení stávající úrovně ochrany námořníků podle práva Unie,
PŘIJALY TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Předmět
Tato směrnice stanoví pravidla, která mají zajistit, aby členské státy účinně plnily své povinnosti jakožto státy vlajky, pokud jde o provádění příslušných částí úmluvy z roku 2006. Touto směrnicí nejsou dotčeny směrnice 2009/13/ES a 2009/21/ES ani žádné vyšší standardy pro životní a pracovní podmínky námořníků v nich stanovené.
Článek 2
Definice
Pro účely této směrnice se kromě příslušných definic stanovených v příloze směrnice 2009/13/ES rozumí:
„příslušnými částmi úmluvy z roku 2006“ ty části úmluvy z roku 2006, jejichž obsah se považuje za odpovídající ustanovením v příloze směrnice 2009/13/ES.
Článek 3
Kontrola dodržování
1. Členské státy zajistí zavedení účinných a vhodných mechanismů vymáhání a kontroly dodržování předpisů, včetně inspekcí v intervalech stanovených v úmluvě z roku 2006, s cílem zajistit, aby životní a pracovní podmínky námořníků na lodích plujících pod jejich vlajkou neustále splňovaly požadavky příslušných částí úmluvy z roku 2006.
2. Pokud jde o lodě s nižší hrubou prostorností než 200 nepoužívané k mezinárodní plavbě, mohou členské státy po konzultaci s příslušnými organizacemi provozovatelů námořních plavidel a námořníků podle čl. II odst. 6 úmluvy z roku 2006 rozhodnout o úpravě mechanismů kontroly dodržování předpisů, včetně inspekcí, a zohlednit tak specifické podmínky týkající se takových lodí.
3. Při plnění svých povinností podle tohoto článku mohou členské státy, pokud je to vhodné, povolit veřejným orgánům nebo jiným organizacím (včetně organizací jiných členských států, pokud s tím tyto státy souhlasí), u nichž mají za to, že disponují dostatečnou kapacitou a jsou odpovědné a nezávislé, aby inspekce prováděly. V každém případě zůstává členský stát plně odpovědný za provádění inspekcí životních a pracovních podmínek dotčených námořníků na lodích plujících pod vlajkou daného členského státu. Tímto ustanovením není dotčena směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/15/ES (7).
4. Členské státy stanoví jasné cíle a normy vztahující se na správu jejich systému inspekcí, jakož i vhodné celkové postupy pro posuzování toho, do jaké míry se daří tyto cíle a normy plnit.
5. Každý členský stát zajistí, aby námořníci na palubách lodí plujících pod vlajkou daného členského státu měli přístup ke kopii dohody. Tento přístup lze zajistit elektronicky.
Článek 4
Pracovníci odpovědní za kontrolu dodržování předpisů
1. Členské státy zajistí, aby pracovníci, včetně pracovníků orgánů nebo jiných organizací („uznané subjekty“ ve smyslu dohody z roku 2006), zmocnění provádět inspekce v souladu s čl. 3 odst. 3 a odpovědní za ověřování řádného provádění příslušných částí úmluvy z roku 2006 měli odbornou přípravu, kvalifikaci, mandát, úplnou pravomoc, statut a nezávislost nezbytné nebo žádoucí k ověřování a zajišťování souladu s příslušnými částmi úmluvy z roku 2006. V souladu s úmluvou z roku 2006 mohou být inspektoři zmocněni přijímat odpovídající kroky zakazující dané lodi opustit přístav až do přijetí nezbytných opatření.
2. Jakékoli zmocnění týkající se inspekcí musí uznaný subjekt opravňovat přinejmenším k tomu, aby mohl vyžadovat nápravu nedostatků, které zjistí v životních a pracovních podmínkách námořníků, a provádět v tomto ohledu inspekce na žádost státu přístavu.
3. Každý členský stát zavede:
a)
systém pro zajištění odpovídající činnosti prováděné uznanými subjekty, který zahrne informace o všech platných vnitrostátních právních a správních předpisech a příslušných mezinárodních nástrojích a
b)
postupy pro komunikaci s těmito subjekty a pro dohled nad nimi.
4. Každý členský stát poskytne Mezinárodnímu úřadu práce aktuální seznam všech uznaných subjektů, které jsou zmocněny jednat jeho jménem, a tento seznam průběžně aktualizuje. V tomto seznamu jsou přesně uvedeny úkoly, k jejichž výkonu jsou uznané subjekty zmocněny.
Článek 5
Postupy projednávání stížností na lodi, řešení stížností a nápravná opatření
1. Každý členský stát zajistí, aby jeho právní či správní předpisy stanovily vhodné postupy projednání stížnosti na lodi.
2. Pokud členský stát obdrží stížnost, kterou nepovažuje za zjevně neopodstatněnou, nebo získá důkaz, že loď, která pluje pod jeho vlajkou, nesplňuje požadavky příslušných částí úmluvy z roku 2006, nebo že opatření, kterými se směrnice provádí, vykazují vážné nedostatky, přijme tento členský stát nezbytná opatření k prošetření dané záležitosti a zajistí, aby byla přijata opatření k nápravě veškerých zjištěných nedostatků.
3. Pracovníci zabývající se stížnostmi, nebo pracovníci, kteří se o stížnostech dozvědí, musí se zdrojem jakékoliv stížnosti poukazující na nebezpečí nebo nedostatky ve vztahu k životním a pracovním podmínkám námořníků nebo na porušení právních a správních předpisů zacházet jako s důvěrným a provozovateli lodě, jeho zástupci či rejdaři nesmí naznačit, že inspekce byla provedena na základě takové stížnosti.
Článek 6
Zprávy
1. Komise zahrne do svých zpráv, které má vypracovávat podle článku 9 směrnice 2009/21/ES, záležitosti spadající do oblasti působnosti této směrnice.
2. Komise předloží Evropskému parlamentu a Radě zprávu o provádění a uplatňování pravidla 5.3 úmluvy z roku 2006 ohledně povinností spojených s poskytováním pracovních sil nejpozději do 31. prosince 2018. Je-li to vhodné, může zpráva zahrnovat návrhy opatření za účelem podpory životních a pracovních podmínek v odvětví námořní dopravy.
Článek 7
Provedení
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí do 31. prosince 2015. Neprodleně sdělí Komisi znění těchto předpisů.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení. Způsoby odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních opatření vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 8
Vstup v platnost
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Článek 9
Určení
Tato směrnice je určena členským státům.
Ve Štrasburku dne 20. listopadu 2013.
DIRETTIVA 2013/54/UE DEL PARLAMENTO EUROPEO E DEL CONSIGLIO
del 20 novembre 2013
relativa a talune responsabilità dello Stato di bandiera ai fini della conformità alla convenzione sul lavoro marittimo del 2006 e della sua applicazione
(Testo rilevante ai fini del SEE)
IL PARLAMENTO EUROPEO E IL CONSIGLIO DELL’UNIONE EUROPEA,
visto il trattato sul funzionamento dell’Unione europea, in particolare l’articolo 100, paragrafo 2,
vista la proposta della Commissione europea,
previa trasmissione del progetto di atto legislativo ai parlamenti nazionali,
visto il parere del Comitato economico e sociale europeo (1),
previa consultazione del Comitato delle regioni,
deliberando secondo la procedura legislativa ordinaria (2),
considerando quanto segue:
(1)
L’intervento dell’Unione nel settore dei trasporti marittimi è finalizzato, fra l’altro, a migliorare le condizioni di vita e di lavoro dei marittimi, la protezione e la sicurezza in mare degli stessi, e a prevenire l’inquinamento causato da incidenti marittimi.
(2)
L’Unione è consapevole che gran parte degli incidenti in mare sono direttamente causati da fattori umani, in particolare la stanchezza.
(3)
Uno dei principali obiettivi della politica di sicurezza marittima dell’Unione è quello di eliminare le navi non conformi alle norme.
(4)
Il 23 febbraio 2006 l’Organizzazione internazionale del lavoro (OIL) ha adottato la convenzione sul lavoro marittimo del 2006 (CLM 2006) al fine di creare un unico strumento coerente e aggiornato che incorporasse anche i principi fondamentali di altre convenzioni internazionali sul lavoro.
(5)
Conformemente al suo articolo VIII, la CLM 2006 entrerà in vigore dodici mesi dopo la data di registrazione delle ratifiche di almeno trenta membri dell’OIL rappresentanti un totale pari al 33 % della stazza lorda della flotta mercantile mondiale. Poiché tale condizione è stata soddisfatta il 20 agosto 2012, la CLM 2006 è, di conseguenza, entrata in vigore il 20 agosto 2013.
(6)
La decisione 2007/431/CE del Consiglio (3) ha autorizzato gli Stati membri a ratificare la CLM 2006 e gli Stati membri sono invitati a ratificarla il prima possibile.
(7)
La CLM 2006 stabilisce norme minime globali per garantire a tutti i marittimi il diritto a condizioni di vita e di lavoro dignitose, indipendentemente dalla loro nazionalità e dalla bandiera delle navi in cui prestano servizio, e creare condizioni di parità.
(8)
Varie parti della CLM 2006 sono state inserite in diversi strumenti dell’Unione per quanto riguarda sia gli obblighi dello Stato di bandiera sia gli obblighi dello Stato di approdo. Scopo della presente direttiva è introdurre talune disposizioni in materia di conformità e applicazione previste al titolo 5 della CLM 2006 che si riferiscono a quelle parti della CLM 2006 per le quali non sono ancora state adottate le necessarie disposizioni in materia di conformità e applicazione. Tali parti corrispondono agli elementi figuranti nell’allegato della direttiva 2009/13/CE del Consiglio (4).
(9)
La direttiva 2009/13/CE dà attuazione all’accordo concluso dall’Associazione armatori della Comunità europea (ECSA) e dalla Federazione europea dei lavoratori dei trasporti (ETF) sulla convenzione sul lavoro marittimo del 2006 («accordo»), ad essa allegato. La presente direttiva fa salva la direttiva 2009/13/CE e dovrebbe pertanto garantire l’osservanza delle disposizioni più favorevoli del diritto dell’Unione, conformemente a tale direttiva.
(10)
Anche se la direttiva 2009/21/CE del Parlamento europeo e del Consiglio (5) disciplina le responsabilità dello Stato di bandiera incorporando nel diritto dell’Unione il sistema volontario di audit degli Stati membri dell’IMO e introducendo la certificazione di qualità delle autorità marittime nazionali, una direttiva separata relativa alle norme sul lavoro marittimo sarebbe più appropriata e in grado di riflettere con maggiore chiarezza le diverse finalità e procedure, senza arrecare pregiudizio alla direttiva 2009/21/CE.
(11)
La direttiva 2009/21/CE si applica alle convenzioni IMO. In ogni caso, gli Stati membri potrebbero sviluppare, attuare e mantenere un sistema di gestione della qualità per le parti operative delle attività dell’amministrazione marittima in quanto Stato di bandiera che rientrano nell’ambito di applicazione della presente direttiva.
(12)
Gli Stati membri dovrebbero garantire che le navi battenti la loro bandiera adempiano efficacemente ai loro obblighi quali Stati di bandiera in relazione all’attuazione delle parti pertinenti della CLM 2006. Nell’istituire un sistema efficace di meccanismi di controllo, comprese ispezioni, uno Stato membro potrebbe, ove opportuno, concedere autorizzazioni ad istituzioni pubbliche o ad altre organizzazioni ai sensi della regola 5.1.2 della CLM 2006, nel rispetto delle condizioni ivi stabilite.
(13)
L’articolo 2, paragrafo 3, lettera c), del regolamento (CE) n. 1406/2002 del Parlamento europeo e del Consiglio (6), stabilisce che il mandato dell’Agenzia europea per la sicurezza marittima comprende, tra i compiti fondamentali, quello di collaborare con gli Stati membri e di fornire, su loro richiesta, le opportune informazioni al fine di sostenere il controllo degli organismi riconosciuti che operano per conto degli Stati membri, fatti salvi i diritti e gli obblighi dello Stato di bandiera.
(14)
Poiché gli obiettivi della presente direttiva non possono essere conseguiti in misura sufficiente dagli Stati membri ma, a motivo della portata e degli effetti dell’intervento, possono essere conseguiti meglio a livello di Unione, quest’ultima può intervenire in base al principio di sussidiarietà sancito dall’articolo 5 del trattato sull’Unione europea. La presente direttiva si limita a quanto è necessario per conseguire tali obiettivi, in ottemperanza al principio di proporzionalità enunciato nello stesso articolo.
(15)
L’applicazione della presente direttiva non dovrebbe in alcun caso comportare una riduzione del livello di tutela di cui godono attualmente i marittimi in virtù del diritto dell’Unione,
HANNO ADOTTATO LA PRESENTE DIRETTIVA:
Articolo 1
Oggetto
La presente direttiva stabilisce norme intese ad assicurare che gli Stati membri adempiano efficacemente ai loro obblighi di Stati di bandiera per quanto riguarda l’attuazione delle parti pertinenti della CLM 2006. La presente direttiva fa salve le direttive 2009/13/CE e 2009/21/CE ed eventuali norme più rigorose ivi stabilite in materia di condizioni di vita e di lavoro dei marittimi.
Articolo 2
Definizioni
Ai fini della presente direttiva si applica la seguente definizione in aggiunta alle pertinenti definizioni che figurano nell’allegato della direttiva 2009/13/CE:
«parti pertinenti della CLM 2006»: le parti della CLM 2006 il cui contenuto è considerato corrispondente alle disposizioni di cui all’allegato della direttiva 2009/13/CE.
Articolo 3
Controllo della conformità
1. Gli Stati membri garantiscono che siano istituiti efficaci e idonei meccanismi di attuazione e di controllo, comprese ispezioni da effettuare con la frequenza stabilita nella CLM 2006, allo scopo di assicurare che le condizioni di vita e di lavoro dei marittimi che lavorano a bordo di navi battenti la loro bandiera soddisfino e continuino a soddisfare le prescrizioni delle parti pertinenti della CLM 2006.
2. Riguardo alle navi la cui stazza lorda è inferiore a 200 tonnellate e che non effettuano viaggi internazionali, gli Stati membri possono decidere, in consultazione con le organizzazioni degli armatori e dei marittimi interessate, di adattare i meccanismi di controllo, comprese le ispezioni, al fine di tenere conto delle condizioni specifiche relative a tali navi, a norma dell’articolo II, paragrafo 6, della CLM 2006.
3. Nell’adempimento dei loro obblighi ai sensi del presente articolo, gli Stati membri possono, se del caso, autorizzare istituzioni pubbliche o altri organismi, compresi quelli di un altro Stato membro, se quest’ultimo acconsente, che riconoscono possedere le capacità, le competenze e l’indipendenza sufficienti a svolgere ispezioni. In ogni caso, uno Stato membro conserva la piena responsabilità dell’ispezione delle condizioni di vita e di lavoro dei marittimi a bordo delle navi battenti la bandiera di tale Stato membro. Questa disposizione fa salva la direttiva 2009/15/CE del Parlamento europeo e del Consiglio (7).
4. Gli Stati membri definiscono chiari obiettivi e norme a disciplina della gestione dei loro sistemi ispettivi, nonché adeguate procedure generali che consentono loro di determinare in che misura detti obiettivi e norme sono stati realizzati.
5. Ciascuno Stato membro provvede affinché i marittimi che lavorano a bordo di navi battenti la bandiera di tale Stato membro abbiano accesso a una copia dell’accordo. L’accesso può essere fornito per via elettronica.
Articolo 4
Personale responsabile del controllo di conformità
1. Gli Stati membri assicurano che il personale, compreso il personale delle istituzioni o altri organismi («organismi riconosciuti» ai sensi della CLM 2006), autorizzato ad effettuare le ispezioni di cui all’articolo 3, paragrafo 3, e incaricato di verificare la corretta attuazione delle parti pertinenti della CLM 2006, disponga della formazione, della competenza, del mandato, della piena autorità giuridica, della posizione e dell’indipendenza necessari o auspicabili per consentirgli di effettuare la verifica e di garantire la conformità a tali parti. Conformemente alla CLM 2006, gli ispettori sono autorizzati, se del caso, ad adottare provvedimenti allo scopo di vietare alla nave di lasciare il porto fino a quando non siano state adottate le misure necessarie.
2. Tutte le autorizzazioni rilasciate relativamente alle ispezioni conferiscono all’organismo riconosciuto, come minimo, il potere di esigere la correzione delle carenze da esso riscontrate nelle condizioni di vita e di lavoro dei marittimi e ad effettuare le relative ispezioni su richiesta dello Stato di approdo.
3. Ciascuno Stato membro predispone:
a)
un sistema atto a garantire l’adeguatezza del lavoro svolto dagli organismi riconosciuti, che comprende la fornitura di informazioni sull’insieme delle disposizioni applicabili della legislazione nazionale e degli strumenti internazionali pertinenti; e
b)
le procedure di comunicazione con tali organismi e il controllo del loro operato.
4. Ciascuno Stato membro fornisce all’Ufficio internazionale del lavoro l’elenco degli organismi riconosciuti autorizzati a svolgere attività per suo conto e provvede a tenere aggiornato tale elenco. L’elenco specifica i compiti che gli organismi riconosciuti sono autorizzati a svolgere.
Articolo 5
Procedure relative ai reclami a bordo, trattamento dei reclami e misure correttive
1. Ciascuno Stato membro provvede affinché le proprie disposizioni legislative o regolamentari prevedano idonee procedure di reclamo a bordo.
2. Se uno Stato membro riceve un reclamo che non considera manifestamente infondato o ottiene le prove che una nave battente la sua bandiera non si conforma alle prescrizioni delle parti pertinenti della CLM 2006 o che le relative misure di attuazione presentano gravi carenze, tale Stato adotta le misure necessarie per indagare sulla questione e accertarsi che siano presi provvedimenti atti a rimediare alle carenze constatate.
3. Il personale che si occupa dei reclami o che ne viene a conoscenza considera riservata la fonte di qualsiasi rimostranza o reclamo concernente un pericolo o una carenza con riguardo alle condizioni di vita e di lavoro dei marittimi o una violazione delle norme e regolamentazioni e non fornisce alcuna indicazione all’armatore, al suo rappresentante o all’operatore della nave sul fatto che è stata effettuata un’ispezione a seguito di tale rimostranza o reclamo.
Articolo 6
Relazioni
1. La Commissione tratta anche questioni rientranti nell’ambito di applicazione della presente direttiva nelle relazioni che deve presentare a norma dell’articolo 9 della direttiva 2009/21/CE.
2. Entro il 31 dicembre 2018, la Commissione presenta una relazione al Parlamento europeo e al Consiglio sull’attuazione e sull’applicazione della regola 5.3 della CLM 2006 relativa alle responsabilità del fornitore di manodopera. Se del caso, la relazione può contenere proposte di misure volte a migliorare le condizioni di vita e di lavoro nel settore marittimo.
Articolo 7
Recepimento
1. Gli Stati membri mettono in vigore le disposizioni legislative, regolamentari e amministrative necessarie per conformarsi alla presente direttiva entro il 31 marzo 2015. Essi comunicano immediatamente alla Commissione il testo di tali disposizioni.
Le disposizioni adottate dagli Stati membri contengono un riferimento alla presente direttiva o sono corredate di tale riferimento all’atto della pubblicazione ufficiale. Le modalità del riferimento sono stabilite dagli Stati membri.
2. Gli Stati membri comunicano alla Commissione il testo delle disposizioni fondamentali di diritto interno che adottano nel settore disciplinato dalla presente direttiva.
Articolo 8
Entrata in vigore
La presente direttiva entra in vigore il ventesimo giorno successivo alla pubblicazione nella Gazzetta ufficiale dell’Unione europea.
Articolo 9
Destinatari
Gli Stati membri sono destinatari della presente direttiva.
Fatto a Strasburgo, il 20 novembre 2013