PROVÁDĚCÍ ROZHODNUTÍ KOMISE
ze dne 24. dubna 2014
o finančním příspěvku Unie na opatření dozoru a jiná nouzová opatření provedená v Estonsku, Lotyšsku, Litvě a Polsku proti africkému moru prasat
(oznámeno pod číslem C(2014) 2551)
(Pouze estonské, litevské, lotyšské a polské znění je závazné)
(2014/236/EU)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na rozhodnutí Rady 2009/470/ES ze dne 25. května 2009 o některých výdajích ve veterinární oblasti (1), a zejména na článek 8 uvedeného rozhodnutí,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU, Euratom) č. 966/2012 ze dne 25. října 2012, kterým se stanoví finanční pravidla o souhrnném rozpočtu Unie a kterým se zrušuje nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002 (2), a zejména na článek 84 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Africký mor prasat je infekční, obvykle smrtelná virová nákaza prasat domácích a prasat divokých, která způsobuje vážná narušení obchodu s živými prasaty a produkty získanými z prasat uvnitř Unie a jejich vývozu do třetích zemí.
(2)
Po potvrzení afrického moru prasat v Gruzii v roce 2007 se nákaza rozšířila do Ruské federace, kde byla hlášena četná ohniska uvedené nákazy u prasat domácích a prasat divokých v evropské části Ruska. V červnu 2013 Bělorusko potvrdilo ohnisko afrického moru prasat u prasat v domácím chovu v regionu Grodno asi čtyřicet kilometrů od hranice s Litvou a v blízkosti hranice s Polskem.
(3)
Prováděcím rozhodnutím Komise 2013/498/EU (3) byl stanoven finanční příspěvek Unie na opatření dozoru a jiná nouzová opatření proti africkému moru prasat provedená v roce 2013 v Estonsku, Lotyšsku, Litvě a Polsku, což jsou členské státy přímo ohrožené zavlečením této nákazy.
(4)
V lednu 2014 byla hlášena nákaza u populace prasat divokých na Ukrajině a dále se šíří v Bělorusku a Ruské federaci. Nadto byly v lednu 2014 zjištěny dva případy afrického moru prasat u populace prasat divokých v Litvě a několik dní poté byly ohlášeny další dva případy u prasat divokých v Polsku. V obou uvedených členských státech se nákaza vyskytla v blízkosti hranic s Běloruskem. Situace ohledně afrického moru prasat v zemích sousedících s Evropskou unií tudíž představuje přetrvávající hrozbu pro hospodářství s chovem prasat v Unii, jelikož virus může být zavlečen do členských států sousedících s třetími zeměmi, v nichž se nákaza vyskytuje, prostřednictvím prasat divokých, která vstupují na území Unie z oblastí s výskytem nákazy, ale rovněž prostřednictvím vozidel, která přepravovala živá zvířata, nebo nepovoleným dovozem produktů získaných z prasat do Unie.
(5)
Riziko zavlečení afrického moru prasat do Unie je vzhledem k výskytu a vývoji této nákazy v příhraničním území Běloruska, Ruské federace a Ukrajiny vyšší v případě Estonska, Lotyšska, Litvy a Polska. Tyto členské státy informovaly Komisi a ostatní členské státy o opatřeních, jež hodlají přijmout za účelem ochrany svých území i území ostatních členských států.
(6)
V roce 2013 Estonsko, Lotyšsko, Litva a Polsko zavedly dozor pro včasné zjištění afrického moru prasat u prasat divokých i u prasat domácích. V zájmu lepší prevence afrického moru prasat je třeba provést určité činnosti dozoru na území uvedených členských států.
(7)
Jedním z hlavních preventivních opatření proti zavlečení afrického moru prasat do Unie je očista a dezinfekce vozidel, která mohla přijít do styku s virem afrického moru prasat. Z toho důvodu prováděcí rozhodnutí Komise 2013/426/EU (4) stanoví určitá opatření proti zavlékání afrického moru prasat z Běloruska a Ruské federace do Unie a dále stanoví, aby vozidla, která přepravovala živá zvířata a která na území Unie vstupují z oblastí s výskytem nákazy, byla náležitě očištěna a vydezinfikována.
(8)
Bez ohledu na ustanovení nařízení Komise (ES) č. 206/2009 (5) je riziko zavlečení afrického moru prasat do Unie prostřednictvím zásilek pro osobní spotřebu, které obsahují produkty získané z prasat a jsou zasílány poštou nebo převáženy v zavazadlech cestujících přijíždějících zejména z Běloruska, Ruské federace a Ukrajiny, vyšší než zanedbatelné a vyžaduje doplňková opatření a kontroly v místech vstupu.
(9)
Navíc celá řada zúčastněných stran, včetně veterinárních lékařů, profesionálních a neprofesionálních chovatelů, řidičů kamionů, celních zástupců, cestujících a široké veřejnosti, by měla být upozorněna na rizika zavlečení afrického moru prasat a jeho důsledky prostřednictvím cílených informačních kampaní zaměřených na zvýšení povědomí o nákaze a připravenosti na ni v rámci pohotovostních plánů vypracovaných podle směrnice Rady 2002/60/ES (6) k zajištění rychlé reakce v případě zavlečení afrického moru prasat.
(10)
V roce 2014 byl zjištěn africký mor prasat u prasat divokých v Litvě a v Polsku, přičemž oba tyto členské státy jsou přímo ohroženy výskytem této nákazy za hranicemi v Bělorusku. Aby omezily riziko rozšíření nákazy na svém území na minimum, hodlají Litva a Polsko snížit hustotu výskytu vnímavých hostitelských zvířat v hospodářstvích s nízkou úrovní biologické ochrany v zamořené oblasti podporou porážky prasat a zákazem doplňování stavů v hospodářstvích s chovem prasat po dobu alespoň jednoho roku. V prosinci 2013 Estonsko, Lotyšsko, Litva a Polsko předložily své plány a odhady nákladů na provádění nouzových opatření v oblastech, které jsou považovány za oblasti se zvýšeným rizikem zavlečení afrického moru prasat z Běloruska, Ruské federace a Ukrajiny, v roce 2014. Plány byly posouzeny Komisí pro účely finančního příspěvku Unie a byl vyvozen závěr, že jsou v souladu se směrnicí 2002/60/ES.
(11)
Činnosti prováděné Estonskem, Lotyšskem, Litvou a Polskem za účelem dozoru nad nákazou, očisty a dezinfekce vozidel a pořádání informačních kampaní jsou spolufinancovány ve výši 50 %.
(12)
Činnosti prováděné Litvou a Polskem s cílem snížit hustotou výskytu prasat v zamořených oblastech u hranic s Běloruskem by měly být spolufinancovány ve výši 30 %.
(13)
Jelikož plány, které předložily Estonsko, Lotyšsko, Litva a Polsko a které se týkají nouzových opatření proti zavlečení afrického moru prasat z Běloruska, Ruské federace a Ukrajiny prováděných v roce 2014, představují dostatečně podrobný rámec ve smyslu článku 94 nařízení Komise v přenesené pravomoci (EU) č. 1268/2012 (7), je toto rozhodnutí rozhodnutím o financování výdajů stanovených v pracovním programu pro granty.
(14)
Opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
1. V rámci nouzových opatření, která v roce 2014 přijaly Estonsko, Lotyšsko, Litva a Polsko na ochranu proti africkému moru prasat, mají uvedené členské státy nárok na zvláštní příspěvek Unie na výdaje vynaložené na provádění činností popsaných v odstavcích 2 a 3 a plánovaných na období od 1. ledna 2014 do 31. prosince 2014.
2. Finanční příspěvek Unie se stanoví na 50 % nákladů vynaložených a zaplacených v souvislosti s provedením následujících činností:
a)
odběr vzorků z prasat domácích;
b)
odběr vzorků z prasat divokých;
c)
testy ELISA;
d)
testy PCR a sekvenování;
e)
nákup vybavení a dezinfekčních prostředků pro očistu a dezinfekci;
f)
nákup vybavení speciálně používaného k odstranění těl mrtvých zvířat;
g)
nákup vybavení k provádění virologických laboratorních vyšetření;
h)
informační kampaně.
3. Finanční příspěvek Unie se stanoví na 30 % nákladů vynaložených a zaplacených Litvou a Polskem v souvislosti s odškodněním majitelů prasat za ztráty způsobené předčasnou porážkou prasat v zamořených oblastech.
Článek 2
1. Maximální výše nákladů, která bude uhrazena členským státům uvedeným v čl. 1 odst. 1 za činnosti uvedené v čl. 1 odst. 2 písm. a), b) c) a d), v průměru nepřesáhne částku:
a)
0,5 EUR za prase domácí, z něhož byl odebrán vzorek;
b)
5 EUR za prase divoké, z něhož byl odebrán vzorek;
c)
2 EUR za test ELISA;
d)
10 EUR za PCR a sekvenování.
2. Maximální výše nákladů, která bude uhrazena za činnosti uvedené v čl. 1 odst. 2 písm. e), v průměru nepřesáhne částku:
a)
6 000 EUR pro Estonsko;
b)
58 000 EUR pro Lotyšsko;
c)
950 000 EUR pro Litvu;
d)
102 100 EUR pro Polsko.
3. Maximální výše nákladů, která bude uhrazena za činnosti uvedené v čl. 1 odst. 2 písm. f), v průměru nepřesáhne částku:
a)
100 000 EUR pro Litvu;
b)
150 000 EUR pro Polsko.
4. Maximální výše nákladů, která bude uhrazena za činnosti uvedené v čl. 1 odst. 2 písm. g), v průměru nepřesáhne částku:
75 000 EUR pro Litvu.
5. Maximální výše nákladů, která bude uhrazena za činnosti uvedené v čl. 1 odst. 2 písm. h), v průměru nepřesáhne částku:
a)
1 500 EUR pro Estonsko;
b)
15 000 EUR pro Lotyšsko;
c)
75 000 EUR pro Litvu;
d)
11 250 EUR pro Polsko.
6. Finanční příspěvek Unie pro členské státy uvedené v čl. 1 odst. 3 nepřesáhne částku:
a)
225 000 EUR pro Litvu;
b)
337 500 EUR pro Polsko.
7. Finanční příspěvek Unie pro členské státy uvedené v čl. 1 odst. 1 nepřesáhne částku:
a)
27 000 EUR pro Estonsko;
b)
190 000 EUR pro Lotyšsko;
c)
1 948 000 EUR pro Litvu;
d)
1 341 000 EUR pro Polsko.
8. Výdaje způsobilé pro finanční příspěvek Unie na opatření uvedená v odst. 1 písm. c) a d) se omezí na náklady vynaložené členskými státy na:
a)
nákup souprav k vyšetřením, činidel a veškerého spotřebního materiálu, který je určen a používán speciálně pro provádění laboratorních vyšetření;
b)
pracovníky, v jakékoli funkci, konkrétně přidělené (zcela nebo částečně) na provádění vyšetření v laboratoři; tyto náklady jsou omezeny na skutečné mzdy plus platby sociálního zabezpečení a další zákonné náklady zahrnuté do odměny;
c)
režijní náklady rovnající se 7 % částky nákladů uvedených v písmenech a) a b).
Článek 3
1. Finanční příspěvek Unie na opatření uvedená v článku 1 bude poskytnut, pokud dotčené členské státy:
a)
provedou činnosti a opatření popsané v jejich plánech;
b)
provedou opatření v souladu s příslušnými ustanoveními právních předpisů Unie, včetně pravidel pro hospodářskou soutěž a pro zadávání veřejných zakázek;
c)
zašlou Komisi nejpozději do 30. dubna 2015 závěrečnou technickou zprávu o opatřeních v souladu s přílohou I a závěrečnou finanční zprávu v souladu s přílohou II.
2. V případě, že některý členský stát nevyhoví ustanovením odstavce 1, může Komise snížit finanční příspěvek Unie úměrně k povaze a závažnosti takového porušení předpisů a k finanční ztrátě utrpěné Unií.
Článek 4
Toto rozhodnutí je určeno Estonské republice, Lotyšské republice, Litevské republice a Polské republice.
V Bruselu dne 24. dubna 2014.
DECISIONE DI ESECUZIONE DELLA COMMISSIONE
del 24 aprile 2014
relativa a un contributo finanziario dell'Unione a misure di sorveglianza e ad altre misure di emergenza attuate in Estonia, Lettonia, Lituania e Polonia contro la peste suina africana
[notificata con il numero C(2014) 2551]
(I testi in lingua estone, lettone, lituana e polacca sono i soli facente fede)
(2014/236/UE)
LA COMMISSIONE EUROPEA,
visto il trattato sul funzionamento dell'Unione europea,
vista la decisione 2009/470/CE del Consiglio, del 25 maggio 2009, relativa a talune spese nel settore veterinario (1), in particolare l'articolo 8,
visto il regolamento (UE, Euratom) n. 966/2012 del Parlamento europeo e del Consiglio, del 25 ottobre 2012, che stabilisce le regole finanziarie applicabili al bilancio generale dell'Unione e che abroga il regolamento (CE, Euratom) n. 1605/2002 (2), in particolare l'articolo 84,
considerando quanto segue:
(1)
La peste suina africana è una malattia virale infettiva, generalmente mortale, che colpisce i suini domestici e selvatici e causa gravi perturbazioni negli scambi all'interno dell'Unione e nelle esportazioni verso paesi terzi di suini vivi e di prodotti derivati da animali della specie suina.
(2)
In seguito alla conferma della peste suina africana in Georgia nel 2007 la malattia si è propagata nella Federazione russa, dove sono stati segnalati numerosi focolai della stessa nei suini e nei cinghiali in tutta la parte europea della Russia. Nel giugno 2013 la Bielorussia ha confermato la presenza di un focolaio di peste suina africana in suini da cortile nella regione di Grodno, a circa quaranta chilometri dalla frontiera lituana e in prossimità del confine con la Polonia.
(3)
La decisione di esecuzione 2013/498/UE della Commissione (3) prevede un contributo finanziario dell'Unione per la sorveglianza e altre misure di emergenza contro la peste suina africana attuate nel 2013 in Estonia, Lettonia, Lituania e Polonia, che sono gli Stati membri a rischio diretto di introduzione della peste suina africana.
(4)
Nel gennaio 2014 la malattia è stata segnalata nella popolazione di cinghiali in Ucraina e si sta tuttora diffondendo in Bielorussia e nella Federazione russa. Inoltre, nel gennaio 2014 sono stati individuati due casi di peste suina africana nella popolazione di cinghiali in Lituania, e dopo pochi giorni altri due casi sono stati segnalati nei cinghiali in Polonia. In entrambi gli Stati membri la malattia si è verificata alla frontiera con la Bielorussia. La situazione della peste suina africana nei paesi limitrofi dell'Unione europea costituisce perciò una minaccia costante per gli allevamenti di suini all'interno dell'Unione, poiché il virus può essere introdotto negli Stati membri confinanti con i paesi terzi infetti dai cinghiali che entrano nel territorio dell'Unione dalle zone infette, ma anche attraverso i veicoli che hanno trasportato animali vivi e mangimi o tramite l'introduzione non autorizzata nell'Unione di prodotti derivati da animali della specie suina.
(5)
Il rischio di introduzione della peste suina africana nell'Unione è più elevato per l'Estonia, la Lettonia, la Lituania e la Polonia a causa dell'insorgenza e dell'evoluzione di tale malattia nel territorio di frontiera della Bielorussia, della Federazione russa e dell'Ucraina. Questi Stati membri hanno informato la Commissione e gli altri Stati membri delle misure che intendevano adottare per rafforzare la protezione dei loro territori e degli altri Stati membri.
(6)
Nel corso del 2013 l'Estonia, la Lettonia, la Lituania e la Polonia hanno messo in atto misure di sorveglianza per individuare tempestivamente i casi di peste suina africana sia nei cinghiali che nei suini domestici. Per prevenire efficacemente la peste suina africana occorre attuare determinate misure di sorveglianza sul territorio di tali Stati membri.
(7)
La pulizia e disinfezione dei veicoli che possono essere stati a contatto con il virus della peste suina africana è una delle misure preventive principali contro l'ingresso di tale malattia nell'Unione. La decisione di esecuzione 2013/426/UE della Commissione (4) stabilisce pertanto determinate misure volte a impedire l'introduzione nell'Unione della peste suina africana dalla Bielorussia e dalla Federazione russa e dispone che i veicoli che hanno trasportato animali vivi e che entrano nell'Unione in provenienza da zone infette vengano adeguatamente puliti e disinfettati.
(8)
Nonostante le disposizioni del regolamento (CE) n. 206/2009 della Commissione (5), il rischio di introduzione nell'Unione della peste suina africana attraverso scorte personali contenenti prodotti a base di carni suine inviate per posta o trasportate nel bagaglio di viaggiatori provenienti in particolare dalla Bielorussia e dalla Federazione russa è lungi dall'essere irrilevante e richiede ulteriori azioni e controlli ai punti di entrata.
(9)
Inoltre varie parti interessate, tra cui veterinari, agricoltori professionali e non professionali, conducenti di mezzi pesanti, agenti doganali, passeggeri e il pubblico in generale dovrebbero essere resi consapevoli dei rischi di introduzione della peste suina africana e delle sue conseguenze mediante campagne di sensibilizzazione volte ad accrescere le conoscenze e la preparazione riguardo a tale malattia nell'ambito dei piani di emergenza elaborati a norma della direttiva 2002/60/CE del Consiglio (6) al fine di garantire una risposta rapida in caso di introduzione della peste suina africana.
(10)
Nel 2014 la peste suina africana è stata individuata nei cinghiali in Lituania e Polonia e i due Stati membri sono direttamente minacciati dalla presenza di tale malattia dall'altra parte della frontiera in Bielorussia. Al fine di ridurre al minimo il rischio di diffusione di malattie sul loro territorio, la Lituania e la Polonia intendono ridurre la densità degli ospiti sensibili negli allevamenti di suini a bassa bioprotezione della zona infetta promuovendo la macellazione dei suini ed evitando il ripopolamento degli allevamenti di suini per almeno un anno. Nel dicembre 2013, l'Estonia, la Lettonia, la Lituania e la Polonia hanno presentato i rispettivi piani e le stime dei costi di attuazione delle misure di emergenza per il 2014 nelle zone considerate a rischio più alto di introduzione della peste suina africana dalla Bielorussia, dalla Federazione russa e dall'Ucraina. Tali piani sono stati esaminati dalla Commissione in vista di un contributo finanziario dell'Unione e sono risultati conformi alla direttiva 2002/60/CE.
(11)
Le azioni intraprese da Estonia, Lettonia, Lituania e Polonia per la sorveglianza della malattia, la pulizia e la disinfezione dei veicoli e l'organizzazione di campagne di sensibilizzazione sono cofinanziate al 50 %.
(12)
Le azioni intraprese da Lituania e Polonia per diminuire la densità dei suini nelle zone infette al confine con la Bielorussia dovranno essere cofinanziate al 30 %.
(13)
Poiché i provvedimenti previsti da Estonia, Lettonia, Lituania e Polonia per le misure di emergenza contro l'introduzione della peste suina africana dalla Bielorussia, dalla Federazione russa e dall'Ucraina da attuare nel 2014 offrono un quadro sufficientemente dettagliato ai sensi dell'articolo 94 del regolamento delegato (UE) n. 1268/2012 della Commissione (7), la presente decisione costituisce una decisione di finanziamento delle spese previste nel programma di lavoro per le sovvenzioni.
(14)
Le misure di cui alla presente decisione sono conformi al parere del Comitato permanente per la catena alimentare e la salute degli animali,
HA ADOTTATO LA PRESENTE DECISIONE:
Articolo 1
1. Nel quadro delle misure di emergenza per la protezione contro la peste suina africana adottate da Estonia, Lettonia, Lituania e Polonia nel 2014, tali Stati membri hanno diritto a un contributo specifico dell'Unione alle spese sostenute per l'attuazione delle attività di cui ai paragrafi 2 e 3 e programmate per il periodo compreso tra il 1o gennaio 2014 e il 31 dicembre 2014.
2. Il contributo finanziario dell'Unione è fissato al 50 % delle spese sostenute e corrisposte per l'attuazione delle attività seguenti:
a)
campionamento di suini domestici;
b)
campionamento di cinghiali;
c)
test ELISA;
d)
test PCR e di sequenziamento;
e)
acquisto di attrezzature e di disinfettante per la pulizia e la disinfezione;
f)
acquisto di attrezzature utilizzate specificamente per l'eliminazione delle carcasse;
g)
acquisto di attrezzature per l'effettuazione di test virologici di laboratorio;
h)
campagne di sensibilizzazione.
3. Il contributo finanziario dell'Unione è fissato al 30 % delle spese sostenute e corrisposte da Lituania e Polonia a titolo di indennizzo degli allevatori per le perdite dovute alla macellazione anticipata dei suini nelle zone infette.
Articolo 2
1. L'importo massimo rimborsabile agli Stati membri di cui all'articolo 1, paragrafo 1, per le attività di cui all'articolo 1, paragrafo 2, lettere a), b), c) e d) non supera in media gli importi seguenti:
a)
0,5 EUR per suino domestico sottoposto a campionamento;
b)
5 EUR per cinghiale sottoposto a campionamento;
c)
2 EUR per test ELISA;
d)
10 EUR per test PCR e di sequenziamento.
2. L'importo massimo rimborsabile per l'attività di cui all'articolo 1, paragrafo 2, lettera e) non supera in media gli importi seguenti:
a)
6 000 EUR per l'Estonia;
b)
58 000 EUR per la Lettonia;
c)
950 000 EUR per la Lituania;
d)
102 100 EUR per la Polonia.
3. L'importo massimo rimborsabile per l'attività di cui all'articolo 1, paragrafo 2, lettera f) non supera in media gli importi seguenti:
a)
100 000 EUR per la Lituania;
b)
150 000 EUR per la Polonia.
4. L'importo massimo rimborsabile per l'attività di cui all'articolo 1, paragrafo 2, lettera g) non supera in media gli importi seguenti:
75 000 EUR per la Lituania.
5. L'importo massimo rimborsabile per l'attività di cui all'articolo 1, paragrafo 2, lettera h) non supera in media gli importi seguenti:
a)
1 500 EUR per l'Estonia;
b)
15 000 EUR per la Lettonia;
c)
75 000 EUR per la Lituania;
d)
11 250 EUR per la Polonia.
6. Il contributo finanziario dell'Unione agli Stati membri di cui all'articolo 1, paragrafo 3, non supera gli importi seguenti:
a)
225 000 EUR per la Lituania;
b)
337 500 EUR per la Polonia.
7. Il contributo finanziario dell'Unione agli Stati membri di cui all'articolo 1, paragrafo 1, non supera gli importi seguenti:
a)
27 000 EUR per l'Estonia;
b)
190 000 EUR per la Lettonia;
c)
1 948 000 EUR per la Lituania,
d)
1 341 000 EUR per la Polonia.
8. Le spese che possono beneficiare di un contributo finanziario dell'Unione per le misure di cui al paragrafo 1, lettere c) e d), si limitano alle spese sostenute dagli Stati membri per:
a)
l'acquisto di kit per le analisi, di reagenti e di tutti i materiali di consumo individuabili utilizzati specificamente per effettuare test di laboratorio;
b)
il personale, indipendentemente dalla categoria, specificamente assegnato, interamente o in parte, all'esecuzione dei test presso il laboratorio, limitate ai salari effettivi più i contributi sociali e gli altri costi stabiliti dalla legge come facenti parte della remunerazione;
c)
le spese generali pari al 7 % della somma delle spese di cui alle lettere a) e b).
Articolo 3
1. Il contributo finanziario dell'Unione per le misure di cui all'articolo 1 viene concesso a condizione che gli Stati membri:
a)
attuino le attività e le misure come descritte nei loro programmi;
b)
attuino le misure in conformità alle disposizioni pertinenti della normativa dell'Unione, tra cui le norme sulla concorrenza e sull'aggiudicazione degli appalti pubblici;
c)
trasmettano alla Commissione entro il 30 aprile 2015 una relazione tecnica finale per le misure in conformità all'allegato I e una relazione finanziaria finale in conformità all'allegato II.
2. Se lo Stato membro non rispetta le disposizioni del paragrafo 1, la Commissione può ridurre il contributo finanziario dell'Unione in proporzione alla natura e alla gravità dell'infrazione, nonché della perdita finanziaria subita dall'Unione.
Articolo 4
La Repubblica di Estonia, la Repubblica di Lettonia, la Repubblica di Lituania e la Repubblica di Polonia sono destinatarie della presente decisione.
Fatto a Bruxelles, il 24 aprile 2014