PROVÁDĚCÍ NAŘÍZENÍ RADY (EU) č. 861/2013
ze dne 2. září 2013,
kterým se ukládá konečné vyrovnávací clo a s konečnou platností vybírá prozatímní clo uložené na dovoz některých drátů z nerezavějící oceli pocházejících z Indie
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 597/2009 ze dne 11. června 2009 o ochraně před dovozem subvencovaných výrobků ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství (1) (dále jen „základní nařízení“), a zejména na článek 15 uvedeného nařízení,
s ohledem na návrh předložený Evropskou komisí (dále jen „Komise“) po konzultaci s poradním výborem,
vzhledem k těmto důvodům:
1. ŘÍZENÍ
1.1 Prozatímní opatření
(1)
Komise uložila nařízením (EU) č. 419/2013 (2) (dále jen „prozatímní nařízení“) prozatímní vyrovnávací clo na dovoz některých drátů z nerezavějící oceli pocházejících z Indie.
(2)
Šetření bylo zahájeno na základě podnětu, který podala dne 28. června 2012 Evropská federace průmyslu železa a oceli (Eurofer) (dále jen „žadatel“) jménem výrobců Unie, kteří představují více než 50 % celkové výroby některých drátů z nerezavějící oceli v Unii.
(3)
V souběžném antidumpingovém šetření Komise uložila nařízením (EU) č. 418/2013 (3) prozatímní antidumpingové clo na dovoz některých drátů z nerezavějící oceli pocházejících z Indie.
1.2 Strany dotčené šetřením
(4)
V prozatímní fázi šetření byl použit výběr vzorku u indických vyvážejících výrobců, výrobců v Unii a dovozců, kteří nejsou ve spojení. Jelikož však dva dovozci vybraní do vzorku neodpověděli na dotazník, nebylo možné vybrat u dovozců vzorek. Pro konečná zjištění, zejména pokud jde o zájem Unie, byly použity veškeré dostupné informace týkající se spolupracujících dovozců.
(5)
Sedm indických vyvážejících výrobců, kteří nebyli zařazeni do vzorku, požádalo o individuální přezkoumání. Dva z nich odpověděli na dotazníky. Pět jich odpovědi na dotazníky nezaslalo. Jeden ze dvou výrobců, kteří odpovědi zaslali, stáhl svoji žádost o individuální přezkoumání. Komise tudíž přezkoumala žádost jednoho indického vyvážejícího výrobce, který nebyl zařazen do vzorku:
-
KEI Industries Limited, Nové Dillí (dále jen „KEI“).
(6)
Nehledě na výše uvedené skutečnosti se 5., 6., 7., 8., 10., 11., 12. a 14. bod odůvodnění prozatímního nařízení potvrzuje.
1.3 Období šetření a posuzované období
(7)
Jak je uvedeno v 20. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, šetření subvencování a újmy se týkalo období od 1. dubna 2011 do 31. března 2012 (dále jen „období šetření“ nebo „OŠ“). Zkoumání trendů, které jsou významné pro posouzení újmy, se týkalo období od 1. ledna 2009 do 31. března 2012 (dále jen „posuzované období“).
1.4 Následný postup
(8)
Po sdělení nejdůležitějších skutečností a úvah, na jejichž základě bylo rozhodnuto o uložení prozatímních vyrovnávacích opatření (dále jen „poskytnutí prozatímních informací“), předložilo své připomínky několik zúčastněných stran, a to dva vyvážející výrobci, žadatel a 11 uživatelů. Všechny strany, které o to požádaly, byly vyslechnuty. Komise nadále shromažďovala informace, jež považovala za nezbytné pro konečná zjištění. Všechny obdržené připomínky byly zváženy a v odůvodněných případech vzaty v úvahu.
(9)
Komise všem zúčastněným stranám sdělila základní skutečnosti a úvahy, z nichž vycházel záměr doporučit uložení konečného vyrovnávacího cla na dovoz některých drátů z nerezavějící oceli pocházejících z Indie a konečný výběr částek zajištěných v podobě prozatímního cla („poskytnutí konečných informací“). Všem stranám byla rovněž poskytnuta lhůta, během níž se mohly k poskytnutí konečných informací vyjádřit. Všechny obdržené připomínky byly zváženy a v odůvodněných případech vzaty v úvahu.
2. DOTČENÝ VÝROBEK A OBDOBNÝ VÝROBEK
(10)
Podle 21. bodu odůvodnění prozatímního nařízení jsou jako dotčený výrobek definovány dráty z nerezavějící oceli:
i)
obsahující (v hmotnostních procentech) 2,5 % nebo více niklu, jiné než dráty obsahující 28 % nebo více, avšak nejvýše 31 % niklu a 20 % nebo více, avšak nejvýše 22 % chromu,
ii)
obsahující (v hmotnostních procentech) méně než 2,5 % niklu, jiné než dráty obsahující 13 % nebo více, avšak nejvýše 25 % chromu a 3,5 % nebo více, avšak nejvýše 6 % hliníku,
v současnosti kódů KN 7223 00 19 a 7223 00 99, pocházející z Indie.
(11)
Někteří uživatelé vyjádřili obavy ohledně zjevného nedostatečného rozlišení mezi různými typy dotčeného výrobku a obdobného výrobku, neboť u všech typů výrobku existuje široký sortiment. Zejména byla vyslovena obava ohledně toho, jak by bylo možné během šetření zajistit spravedlivé srovnání všech typů. Jako u většiny šetření zahrnuje definice dotčeného výrobku širokou škálu typů výrobku, které mají stejné nebo podobné základní fyzikální, technické a chemické vlastnosti. Skutečnost, že se tyto vlastnosti mohou u různých typů výrobku lišit, může opravdu vést v šetření k tomu, že je pokryta široká škála typů. Tak je tomu i v případě stávajícího šetření. Komise vzala v úvahu rozdíly mezi typy výrobku a zajistila spravedlivé srovnání. Každému typu výrobku vyrobenému a prodanému indickými vyvážejícími výrobci bylo přiřazeno jednoznačné kontrolní číslo výrobku (product control number, „PCN“); totéž platí pro každý typ výrobku vyrobený a prodaný výrobním odvětvím Unie. Číslo vyplynulo z hlavních vlastností výrobku, v tomto případě z druhu oceli, pevnosti v tahu, povlaku, povrchové úpravy, průměru a tvaru. Proto byly na základě PCN porovnány typy drátů vyvážené do Unie s výrobky vyráběnými a prodávanými výrobním odvětvím Unie, které mají stejné nebo podobné vlastnosti. Všechny tyto typy spadají pod definici dotčeného výrobku a obdobného výrobku obsaženou v oznámení o zahájení řízení (4) a v prozatímním nařízení.
(12)
Jedna strana znovu tvrdila, že se takzvané „vysoce technické“ typy výrobku liší od ostatních typů dotčeného výrobku a že s nimi nejsou zaměnitelné. Tvrdí, že by proto měly být z definice výrobku vyloučeny. Podle judikatury se pro účely určení, zda se jedná o obdobné výrobky, takže jsou součástí stejného výrobku, musí zejména ověřit, zda mají stejné technické a fyzikální vlastnosti, stejné základní konečné využití a stejný vztah mezi kvalitou a cenou. V tomto ohledu se musí též posoudit zaměnitelnost těchto výrobků a konkurence mezi nimi (5). Šetřením se však zjistilo, že tyto „vysoce technické“ typy výrobku, na které strana odkazuje, mají stejné základní fyzikální, chemické a technické vlastnosti jako ostatní výrobky zahrnuté do šetření. Jedná se o dráty vyrobené z nerezavějící oceli. Jedná se o polotovary z oceli (které se ve většině případů dále zpracovávají při výrobě široké škály konečných výrobků) a výrobní proces je podobný, s použitím podobných strojů, takže výrobci mohou podle poptávky různé varianty výrobku zaměňovat. I když tedy různé typy drátů nejsou přímo zaměnitelné a přímo si nekonkurují, výrobci soutěží o zakázky, v nichž jde o širokou škálu drátů z nerezavějící oceli. Navíc tyto typy výrobku s použitím podobných výrobních metod vyrábí a prodává jak výrobní odvětví Unie, tak indičtí vyvážející výrobci. Toto tvrzení tudíž nelze přijmout.
(13)
V reakci na poskytnutí konečných informací jedna strana tvrdila, že analýza provedená Komisí ohledně otázky, zda mají být tzv. vysoce technické typy výrobku zahrnuty do šetření, byla nedostatečná. Toto tvrzení bylo zamítnuto. Šetřením se prokázalo, že vysoce technické typy výrobku spadají pod definici výrobku uvedenou ve 12. bodě odůvodnění výše. Strana se mylně domnívala, že musejí být splněna současně všechna kritéria uvedená v judikatuře. Toto tvrzení je mylné. Podle judikatury má Komise při vymezování produktu (6) široký prostor pro uvážení a musí se při tomto posouzení opírat o soubor kritérií stanovených Soudním dvora Evropské unie. Přitom některá kritéria mohou často, jako i v tomto případě, směřovat jedním směrem a jiná jiným směrem; v takové situaci musí Komise provést celkové posouzení, jak učinila i v tomto případě. Zúčastněná strana tudíž mylně předpokládala, že aby mohly typy výrobků spadat pod stejnou definici výrobku, musí mít všechny vlastnosti stejné.
(14)
Několik uživatelů tvrdilo, že tzv. dráty z nerezavějící oceli „řady 200“ by měly být z definice výrobku vyloučeny. Tvrdili zejména, že tento typ výrobku výrobní odvětví Unie téměř nevyrábělo. Toto tvrzení však není podložené. Za prvé skutečnost, že výrobní odvětví Unie nevyrábí určitý typ výrobku, není dostatečným důvodem, aby byl tento typ výrobku vyloučen z šetření, pokud je výrobní postup takového charakteru, že by výrobci v Unii mohli kdykoli zahájit výrobu daného typu výrobku. Za druhé, v případě vysoce technických drátů (viz 12. bod odůvodnění) bylo zjištěno, že tyto druhy dotčeného výrobku mají stejné nebo podobné základní fyzikální, chemické a technické vlastnosti jako ostatní typy obdobného výrobku vyráběného a prodávaného výrobním odvětvím Unie. Toto tvrzení tudíž nelze přijmout.
(15)
Alternativně tito uživatelé tvrdili, že by do definice dotčeného výrobku měl být zahrnut válcovaný drát. Nicméně válcovaný drát je surovinou pro výrobu dotčeného výrobku, ze které se mohou vyrábět také jiné výrobky, například spojovací materiály a hřebíky. Tudíž se na rozdíl od výrobku, jenž je předmětem šetření, nejedná o hotový výrobek z oceli. Tvářením za studena je možné kromě jiného z válcovaného drátu vyrábět dotčený výrobek nebo obdobný výrobek. Proto válcovaný drát nemůže být zahrnut do definice výrobku ve smyslu základního nařízení.
(16)
Na základě výše uvedených informací se tímto potvrzují definice dotčeného výrobku a obdobného výrobku v 21. až 24 bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
3. SUBVENCOVÁNÍ
3.1 Úvod
(17)
Ve 25. bodě odůvodnění prozatímního nařízení se odkazuje na tyto režimy, v jejichž rámci jsou údajně poskytovány napadnutelné subvence:
a)
režim „Duty Entitlement Passbook“ (dále jen „režim DEPBS“);
b)
režim navracení cla (dále jen „režim DDS“, Duty Drawback Scheme);
c)
režim předběžného povolení (dále jen „režim AAS“, Advance Authorisation Scheme);
d)
režim podpory vývozu kapitálového zboží (dále jen „režim EPCGS“, Export Promotion Capital Goods Scheme);
e)
režim vývozních úvěrů (dále jen „režim ECS“, Export Credit Scheme);
f)
režim „Focus Market Scheme“ (dále jen „režim FMS“);
g)
režim zvláštních hospodářských zón/jednotek orientovaných na vývoz (dále jen „režim SEZ/EOU“, Special Economic Zones/Export Oriented Units).
(18)
Výrobní odvětví Unie mělo za to, že Komise opomněla zohlednit některé subvenční režimy, zejména pak režimy regionální, a dospělo tak k názoru, že subvence, které indičtí výrobci podle šetření obdrželi, byly podhodnoceny. Toto tvrzení je neopodstatněné. Komise podrobila šetření všechny národní i místní režimy subvencí uvedené v podnětu. Komise však zjistila, že během období šetření vyvážející výrobci zařazení do vzorku obdrželi subvence pouze v rámci režimů uvedených ve 14. bodě odůvodnění.
(19)
Výrobní odvětví Unie rovněž tvrdilo, že jelikož se v rámci souběžného antidumpingového šetření zjistilo, že údaje poskytnuté indickými výrobci zařazenými do vzorku nebyly spolehlivé a byl použit článek18 nařízení Rady (ES) č. 1225/2009 (7), měl být v rámci současného šetření stejným způsobem uplatněn odpovídající článek 28 základního nařízení. Článek 28 základního nařízení se však použije, pouze pokud jsou splněny příslušné podmínky, avšak v případě informací předložených indickými výrobci zařazenými do vzorku tomu tak nebylo. Toto tvrzení tudíž nelze přijmout.
(20)
Šetření ukázalo, že režimy DEPBS, DDS s AAS jsou součástí jednoho mechanismu subvencování, a to režimu navracení cla. Indie dlouhou dobu využívala různé typy tohoto mechanismu, přičemž jednotlivé dílčí mechanismy se často měnily. Šetření ukázalo, že je vhodné analyzovat tyto dílčí mechanismy společně, neboť vývozci si z nich musí zpravidla vybrat (vzájemně se vylučují) a při vypršení jednoho dílčího mechanismu přejít k jinému.
(21)
Jelikož nebyly vzneseny žádné další připomínky, potvrzuje se 25. až 28. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
3.2 Režim „Duty Entitlement Passbook“ (dále jen „režim DEPBS“)
(22)
Jeden z indických vyvážejících výrobců zařazených do vzorku tvrdil, že režim DEPBS by neměl být považován za napadnutelné subvence, neboť účelem tohoto režimu je vyrovnat dovozní cla. Dále pro výrobek, jenž je předmětem šetření, údajně neexistují domácí vstupy, lze se tedy důvodně domnívat, že každý dovoz byl zdaněn 5 % a že horní hranice stanovená indickou vládou zajišťuje, že nedochází k nadměrnému vyrovnání. Jak je vysvětleno ve 38. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, tento režim nelze považovat za přípustný režim vracení cla nebo režim vracení u náhradních vstupů ve smyslu čl. 3 odst. 1 písm. a) bodu ii) základního nařízení, jelikož nesplňuje pravidla stanovená v příloze I písm. i), v příloze II (definice a pravidla navracení) a příloze III (definice a pravidla navracení u náhradních vstupů) základního nařízení. Zejména jde o to, že vývozce, který využívá výhod režimu DEPBS, nemá žádnou povinnost skutečně spotřebovat bezcelně dovezené zboží ve svém výrobním procesu a částka úvěru není vypočtena ve vztahu ke skutečné hodnotě využitého vstupního materiálu. V neposlední řadě má vývozce nárok čerpat výhody režimu DEPBS bez ohledu na to, zda vůbec nějaké vstupní materiály doveze. Pro získání výhody stačí, aby vývozce prostě vyvezl zboží, aniž by prokazoval, že byl dovezen nějaký vstupní materiál.
Indická vláda nezavedla žádný systém, který by vázal výši cla, od kterého je dovezený vstupní materiál osvobozen, na jeho spotřebu při výrobě vyvezených výrobků. Ani podniky, které využívají tohoto režimu, neměly k dispozici žádný mechanismus, na jehož základě by bylo možné prokázat, že neobdržely nadměrné úlevy. Kromě toho podnik neprokázal, že v tomto konkrétním případě nedošlo k nadměrnému vyrovnání, jelikož mohl například využít možnosti vyrovnání za jiné dovezené zboží nebo vyrovnání za dovezený vstupní materiál, aniž by tento materiál použil k výrobě dotčeného výrobku. Je třeba rovněž poznamenat, že tvrzení, že neexistuje domácí výroba vstupního materiálu, není správné, neboť nejméně jeden z podniků, kterého se šetření týkalo, tento materiál vyráběl a dva další jej nakupovaly od domácího výrobce a nikoli od domácího dovážejícího obchodníka. Proto tato tvrzení nelze přijmout.
(23)
Jedna strana tvrdila, že v případě prodeje licence pro režim DEPBS skutečná prodejní cena nedosahovala hodnoty licence, a napadnutelná výhoda tudíž byla nižší, než výhoda stanovená prozatímně. Výhoda získaná podle tohoto režimu však byla vypočítána na základě výše úvěru poskytnutého v rámci této licence, bez ohledu na to, zda byla licence použita pro vyrovnání dovozních cel či zda byla skutečně prodána. Jakýkoli prodej licence za cenu pod její nominální hodnotou je čistě obchodní rozhodnutí, které nemění výši výhody poskytované v rámci tohoto režimu. Proto nemůže být toto tvrzení přijato.
(24)
Indická vláda tvrdila, že v průběhu období šetření byl režim DEPBS ukončen, a tudíž by neměl být napadnut. Tvrdí dále, že jelikož režim vracení cla není rámcem navazujícím na režim DEPBS, nemůže být režim DEPBS napadnut. Režim DEPBS byl skutečně ukončen dne 30. září 2011, během období šetření. K subvencování však docházelo i nadále. Bylo zjištěno, že jako alternativu k režimu DEPBS vývozci získávali výhody v rámci režimu AAS, a především DDS. Jak je uvedeno ve 42. až 44. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, byly režimy AAS a DDS upraveny tak, aby byl zajištěn plynulý přechod z režimu DEPBS. Navíc je povaha výhod poskytovaných v rámci těchto tří režimů, tj. ušlý příjem ve formě osvobození od cel, naprosto identická. Podniky si tak mohou vybrat, který režim k vyrovnání cel využijí. Proto by měly být subvence poskytnuté indickou vládou během období šetření napadnuty, a to navzdory skutečnosti, že režim DEPBS byl v polovině období šetření ukončen, neboť nadřazený systém výhod trval i nadále, jelikož z důvodů uvedených ve 20. bodě odůvodnění představují všechny režimy vracení cla jediný mechanismus subvencování s různými, často se měnícími dílčími mechanismy. Proto nemůže být toto tvrzení přijato.
(25)
V reakci na poskytnutí konečných informací indická vláda znovu zopakovala svá tvrzení ohledně ukončení režimu DEPBS po poskytnutí konečných informací. Jelikož nebyly předloženy žádné nové argumenty, které by vedly ke změně závěru, podle něhož bylo subvencování v rámci zrušeného režimu DEPBS nahrazeno upraveným režimem DDS, nelze toto tvrzení přijmout.
(26)
Jelikož nebyly vzneseny žádné další připomínky, potvrzuje se 29. až 47. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
(27)
Dále bylo zjištěno, že indický vyvážející výrobce KEI v období šetření režim DEPBS využíval. Subvenční sazba činila 0,50 %.
3.3 Režim navracení cla (dále jen „režim DDS“, Duty Drawback Scheme)
(28)
Indická vláda tvrdila, že režim DDS by neměl být považován za napadnutelné subvence, neboť účelem tohoto režimu je vyrovnat dovozní cla a spotřební daně zaplacené za vstupy. Jak je vysvětleno v 58. až 60. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, tento režim nelze považovat za povolený režim navracení cla nebo režim navracení u náhradních vstupů ve smyslu čl. 3 odst. 1 písm. a) bodu ii) základního nařízení, jelikož nevyhovuje pravidlům uvedeným v příloze I písm. i), příloze II a příloze III základního nařízení. Konkrétně neexistuje režim nebo zavedený postup pro potvrzení, jaké vstupní materiály jsou spotřebovány ve výrobním procesu vyváženého výrobku nebo zda došlo k nadměrné platbě dovozního cla ve smyslu přílohy I písm. i) a příloh II a III základního nařízení. V neposlední řadě má vývozce nárok čerpat výhody režimu DDS bez ohledu na to, zda vůbec nějaké vstupní materiály doveze. Pro získání výhody stačí, aby vývozce prostě vyvezl zboží, aniž by musel prokázat, že byl dovezen nějaký vstupní materiál. Výše uvedené skutečnosti potvrdila zjištění, k nimž se dospělo u navštívených společností a prostřednictvím odpovídajících právních předpisů, zejména oběžníku indické vlády č. 24/2001, jak je vysvětleno v 60. bodě odůvodnění prozatímního nařízení. Kromě toho indická vláda ve své argumentaci v odstavci 32 uvedeného oběžníku připustila, že režim DDS může vést k nadměrnému vyrovnání. Proto nemůže být toto tvrzení indické vlády přijato.
(29)
Indická vláda dále tvrdila, že mechanismus zjišťování spotřeby vstupů na základě vzorku by měl být přijatelný, ačkoli pomocí tohoto systému nelze prošetřit všechny příjemce zejména z důvodu vysokého počtu příjemců a administrativní zátěže spojené s jejich kontrolou. Toto tvrzení však nelze přijmout, jelikož není v souladu s čl. 3 odst. 1 písm. a) bodem ii), přílohou I bodem i), přílohou II a přílohou III základního nařízení.
(30)
Jelikož nebyly vzneseny žádné další připomínky, potvrzuje se 48. až 64. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
(31)
Dále bylo zjištěno, že indický vyvážející výrobce KEI Industries v období šetření režim DDS využíval. Subvenční sazba činila 0,29 %.
3.4 Režim předběžného povolení (dále jen „režim AAS“, Advance Authorisation Scheme)
(32)
Jeden z indických vyvážejících výrobců zařazených do vzorku tvrdil, že režim AAS by měl být považován za režim navracení cla, neboť dovezené materiály se používají na výrobu vyváženého zboží. Jak je uvedeno v 76. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, podrežim použitý v rámci tohoto případu není přípustným režimem navracení cla či režimem navracení u náhradních vstupů ve smyslu čl. 3 odst. 1 písm. a) bodu ii) základního nařízení. Nevyhovuje pravidlům stanoveným v příloze I písm. i), příloze II a příloze III základního nařízení. Indická vláda neuplatnila účinným způsobem žádný kontrolní systém ani postup, aby ověřila, zda byly vstupní materiály spotřebovány při výrobě vyváženého výrobku a v jakém objemu (příloha II část II bod 4 základního nařízení a v případě režimů navracení u náhradních vstupů příloha III část II bod 2 základního nařízení). Navíc standardní normy vstupů a výstupů pro dotčený výrobek nebyly dostatečně přesné a nemohou samy o sobě tvořit systém zjišťování skutečné spotřeby. Uvedené normy jsou vytvořeny tak, že neumožňují indické vládě ověřovat s dostatečnou přesností, jaká množství vstupů jsou spotřebována při výrobě vyváženého výrobku. Indická vláda kromě toho neprovedla žádná další přezkoumání na základě skutečných vstupních materiálů, jak je uvedeno v 73. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, ačkoli za normálních okolností by takové přezkoumání bylo vzhledem k absenci účinně uplatňovaného ověřovacího systému potřebné (příloha II část II odst. 5 a příloha III část II bod 3 základního nařízení). Uvedený podrežim je proto napadnutelný a příslušné tvrzení se odmítá.
(33)
Jelikož nebyly vzneseny žádné další připomínky, potvrzuje se 65. až 80. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
(34)
Bylo zjištěno, že indický vývozce, společnost KEI Industries, režim AAS v období šetření nevyužíval.
3.5 Režim podpory vývozu kapitálového zboží (dále jen „režim EPCGS“, Export Promotion Capital Goods Scheme)
(35)
Po poskytnutí konečných informací poukázal jeden indický vyvážející výrobce na chybu ve výpočtu. Tato připomínka byla částečně oprávněná a byla zohledněna při výpočtu výše subvence. Jelikož celkové subvenční rozpětí pro tuto společnost bylo již před touto opravou pod úrovní de minimis, nemění úprava ani konečnou výši vyrovnávacího cla pro tuto společnost, ani nemá vliv na průměrné subvenční rozpětí pro spolupracující společnosti nezařazené do vzorku či na celostátní subvenční rozpětí.
(36)
Nehledě na výše uvedené skutečnosti se 81. až 91. bod odůvodnění prozatímního nařízení potvrzuje.
(37)
Bylo zjištěno, že indický vývozce, společnost KEI Industries, režim EPCGS v období šetření nevyužíval, pokud jde o dotčený výrobek.
3.6 Režim vývozních úvěrů (dále jen „režim ECS“, Export Credit Scheme)
(38)
Indická vláda tvrdila, že Komise v 92. bodě odůvodnění prozatímního nařízení nesprávně cituje právní základ pro režim ECS. Indická vláda uvedla, že rámcový oběžník DBOD č. DIR(Exp.) BC 01/04.02.02/2007-2008 („rámcový oběžník 07-08“) a rámcový oběžník DBOD č. DIR(Exp.) BC 09/04.02.02/2008-09 („rámcový oběžník 08-09“) byly aktualizovány a právní základ pro režim ECS v období šetření představují rámcový oběžník DBOD č. DIR(Exp.) BC 06/04.02.002/2010-11 („rámcový oběžník 10-11“) a rámcový oběžník DBOD č. DIR.(Exp.) BC 04/04.02.002/2011-2012 („rámcový oběžník 11-12“). V tomto ohledu je připomínka indické vlády samozřejmě správná.
(39)
Indická vláda dále podotkla, že pokud by byl zohledněn správný aktualizovaný právní základ, musela by Komise vzít v potaz skutečnost, že maximální strop úrokové sazby použitelný pro vývozní úvěry, který Indická centrální banka dříve stanovila pro komerční banky jako závazný, přestal před obdobím šetření existovat, pokud jde o vývozní úvěry v rupiích. Z tohoto důvodu tudíž nelze tento režim, pokud jde o úvěry v rupiích, nadále považovat za subvenci. Šetřením se prokázalo, že dvě společnosti zařazené do vzorku využily vývozních úvěrů od soukromých bank, jejichž úrokové sazby byly nižší než referenční sazby stanovené Indickou centrální bankou. Šetřením nebyl zjištěn žádný komerčně přijatelný důvod, proč tyto soukromé banky poskytují úvěry se zvýhodněnou úrokovou sazbou, které byly zřejmě ztrátové. Tyto postupy, jakými banky poskytují úvěry, by mohly poukazovat na přetrvávající vliv vlády. V rámci šetření ovšem nebyly nalezeny žádné důkazy ohledně rozsahu vlivu podle pravidel WTO, které by dokládaly přetrvávající pověření nebo řízení komerčních bank. Komise proto rozhodla, že výhody plynoucí ze zvýhodněných sazeb nebude z důvodu nedostatečných důkazů o řízení a/nebo finančním příspěvku indické vlády považovat za subvenci v rámci tohoto podrežimu.
(40)
Indická vláda rovněž tvrdila, že nejnovější aktualizace rámcového oběžníku - DBOD č. DIR(Exp.) BC. 06/04.02.002/2012-13 („rámcový oběžník 12-13“), který vstoupil v platnost dva měsíce po období šetření, zrušil maximální stropy úrokových sazeb pro vývozní úvěry rovněž, pokud jde o úvěry v cizí měně. S odkazem na čl. 15 odst. 1 základního antisubvenčního nařízení indická vláda tvrdí, že v takovém případě by tento prvek režimu vývozních úvěrů rovněž neměl být napadán, neboť řízení bank ze strany vlády bylo ukončeno. V předloženém rámcovém oběžníku 12-13 se sice nachází ustanovení s platností od května 2012, podle něhož mohou komerční banky svobodně stanovovat úrokové sazby vývozních úvěrů v cizí měně, jak tvrdí indická vláda, avšak taková změna instrukcí Indické centrální banky určená soukromým bankám během šetření by sama o sobě nebyla dostačující k vyloučení tohoto režimu, jelikož pověření vlády může pokračovat neformální cestou, což by muselo být předmětem dalšího šetření. Vzhledem k výše uvedeným závěrům k podrežimu pro vývozní úvěry v rupiích však Komise rozhodla, že tento podrežim pro úvěry v cizí měně v této fázi nenapadne.
(41)
Proto budou celní sazby podle potřeby upraveny.
3.7 Režim „Focus Market Scheme“ (dále jen „režim FMS“)
(42)
Po poskytnutí konečných informací předložila indická vláda připomínky k režimu FMS. Tvrdila, že režim geograficky souvisí se zeměmi, které nejsou součástí Unie, a nemůže být proto Unií napadnut. Indická vláda však nedokázala uvést argumenty, kterými by zpochybnila praktické provádění programu či skutečnost, že může být výhoda režimu FMS využívána pro dotčený výrobek, totiž že úvěry na clo v rámci režimu FMS jsou volně přenositelné a že mohou být použity k zaplacení cla u následného dovozu jakéhokoliv vstupního materiálu nebo zboží včetně kapitálového zboží. Toto tvrzení muselo být proto odmítnuto, neboť z šetření vyplynulo, že dotčený výrobek při vývozu do Unie může využívat a využívá tohoto režimu.
(43)
Jelikož nebyly vzneseny žádné další připomínky, potvrzuje se 101. až 111. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
(44)
Bylo zjištěno, že indický vývozce, společnost KEI Industries, režim FMS v období šetření nevyužíval.
3.8 Režim jednotek orientovaných na vývoz (dále jen „režim EOUS“)
(45)
Po poskytnutí konečných informací předložil připomínky k tomuto režimu jediný vyvážející výrobce využívající režimu EOUS, kterého se šetření týkalo. Společnost tvrdila, že by Komise měla pro výpočet výhody plynoucí z režimu EOUS používat jiný postup. Tvrdila také, že s některými výhodami v rámci režimu EOUS by se mělo zacházet jako s přípustným režimem navracení cla ve smyslu přílohy II a III základního nařízení, a neměly by proto být napadnutelné.
(46)
Bylo však zjištěno, že bez ohledu na použitou metodu výpočtu by subvenční sazba pro tento režim nepřesáhla 0,95 %, což znamená, že by celkové subvenční rozpětí pro tuto společnost zůstalo pod úrovní de minimis. Nepovažovalo se proto za nutné toto tvrzení v rámci tohoto šetření dále analyzovat.
(47)
Jelikož nebyly vzneseny žádné další připomínky, potvrzuje se 112. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
(48)
Bylo zjištěno, že indický vývozce, společnost KEI Industries, režim EOUS v období šetření nevyužíval.
3.9 Výše napadnutelných subvencí
(49)
V návaznosti na rozhodnutí nepovažovat výhody plynoucí z režimu ESC za subvenci, jak je popsáno v 38. až 41. bodě odůvodnění, a opravu výpočtu výhody plynoucí z režimu EPCGS pro jednu ze společností, jak je popsáno v 35. bodě odůvodnění, byly celní sazby podle potřeby upraveny. Konečné výše napadnutelných subvencí stanovené v souladu s ustanoveními základního nařízení vyjádřené podle hodnoty se pohybují v rozmezí od 0,79 % do 3,72 %.
Režim
Společnost
Raajratna
Venus Group
Viraj
KEI
DEPBS (8)
0,58 %
0,93 %, 1,04 %, 1,32 %, 2,04 %
-
0,50 %
DDS (8)
0,61 %
1,14 %, 1,77 %, 1,68 %, 1,91 %
-
0,29 %
AAS (8)
2,43 %
0,15 %, 0 %, 0 %, 0 %
-
-
EPCGS (8)
0,09 %
0,02 %, 0 %, 0 %, 0 %
0,03 %
-
ECS (8)
-
-
-
-
FMS (8)
-
0,13 %, 0,71 %, 0,07 %, 0 %
-
-
EOU (8)
-
-
0,95 %
-
TOTAL
3,72 %
3,03 % (9)
0,98 % (10)
0,79 % (10)
(50)
Nově vypočítané subvenční rozpětí pro spolupracující společnosti nezahrnuté do vzorku činí 3,41 %.
(51)
Nově vypočítané celostátní subvenční rozpětí činí 3,72 %.
4. VÝROBNÍ ODVĚTVÍ UNIE
4.1 Výrobní odvětví Unie
(52)
Někteří uživatelé zpochybnili počet výrobců v Unii stanovený v 116. bodě odůvodnění prozatímního nařízení. Tvrdí, že počet výrobců byl posouzen nesprávně a ve skutečnosti na trhu Unie existuje méně výrobců.
(53)
Komise poukazuje na to, že toto tvrzení nebylo podložené, a po ověření informací uvedených ve 116. bodě odůvodnění prozatímního nařízení potvrzuje, že během období šetření vyrábělo dotčený výrobek v Unii 27 výrobců. Tento počet byl určen na základě podnětu, reprezentativnosti a šetření. Komise kontaktovala všechny známé výrobce v Unii a obdržela údaje, které byly použity v souvislosti s tímto šetřením.
4.2 Výroba v Unii a výběr vzorku výrobců v Unii
(54)
Jelikož nebyly vzneseny žádné připomínky, potvrzuje se 117. až 119. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
5. ÚJMA
5.1 Spotřeba v Unii
(55)
Někteří uživatelé tvrdili, že při analyzování újmy neměly být zohledněny údaje za rok 2009, protože finanční krize, která v tomto roce nastala, měla zejména na spotřebu v Unii rušivé účinky. I kdyby však byl rok 2009 z analýzy vynechán, stále by byl patrný rostoucí trend spotřeby (+5 %), který je ukazatelem zlepšujícího se trhu. Nepříznivé dopady finanční krize jsou navíc uznány ve 120. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, přesto se však dospělo k závěru, že se situace na trhu zlepšila. Jelikož nebyly vzneseny žádné další připomínky, potvrzuje se 120. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
5.2 Dovoz z dotčené země do Unie
(56)
Subvenční rozpětí stanovené pro společnost KEI Industries nedosahuje nepatrné hodnoty, kterou uvádí čl. 14 odst. 5 základního nařízení (viz 49. bod odůvodnění). Má se tudíž za to, že tento vyvážející výrobce nevyužil během období šetření režimů subvencí ve smyslu čl. 3 odst. 1 písm. a) bodu ii) a čl. 3 odst. 2 základního nařízení. Z toho důvodu byl objem jeho dovozu vyloučen z objemu subvencovaného dovozu z Indie. Jeden vyvážející výrobce, Venus Group, uvedl, že některé transakce byly omylem započítány dvakrát. Komise s vyvážejícím výrobcem souhlasila, a proto byly tyto transakce od celkového objemu subvencovaného dovozu z Indie odečteny. Objem, podíl na trhu a průměrná cena subvencovaného dovozu byly příslušným způsobem revidovány.
(57)
Objem subvencovaného dovozu a jeho podíl na trhu:
2009
2010
2011
OŠ
Objem (v tunách)
11 620
20 038
25 326
24 415
Index (2009 = 100)
100
172
218
210
Podíl na trhu
8,8 %
10,7 %
12,9 %
12,4 %
Index (2009 = 100)
100
121
146
140
Zdroj:
Eurostat a odpovědi na dotazník.
(58)
Společnost KEI Industries vyvezla během období šetření jen omezené množství dotčeného výrobku a také transakce Venus Group uvedené výše se omezovaly na malé množství, proto odečtení tohoto objemu dovozu od celkového objemu subvencovaného dovozu z Indie neměnilo nic na trendech popsaných ve 123. a 124. bodě odůvodnění prozatímního nařízení. Tyto body odůvodnění prozatímního nařízení se proto potvrzují.
(59)
Průměrná cena subvencovaného dovozu:
2009
2010
2011
OŠ
Průměrná cena
(EUR/t)
2 419
2 856
3 311
3 259
Index (2009 = 100)
100
118
137
135
Zdroj:
Eurostat a odpovědi na dotazník.
(60)
Jak již bylo řečeno, společnost KEI Industries vyvezla během období šetření jen omezené množství a vyjmutí určitých transakcí Venus Group se týkalo také jen omezeného množství. Odečtení objemu dovozu společnosti KEI Industries a výše uvedených transakcí Venus Group od celkového objemu subvencovaného dovozu z Indie proto nevedlo k žádné výrazné změně průměrné ceny subvencovaného indického dovozu, ani ke změně výpočtu cenového podbízení. Nově vypočítané rozpětí cenového podbízení činí 11,7 %. Ostatní závěry, které vyplývají ze zjištění popsaných ve 128. až 130. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, se potvrzují.
(61)
V reakci na poskytnutí konečných informací indická vláda tvrdila, že Komise uplatnila poměrné snížení subvencovaného dovozu pouze na objem dovozu spolupracujících vyvážejících výrobců, aby tak vzala v potaz zjištění ohledně nepatrné úrovně u společnosti KEI a vyjmutí některých transakcí Venus Group, které byly omylem započítány dvakrát. Toto tvrzení je založeno na nedorozumění. Komise uplatnila poměrné snížení na celý objem dovozu, včetně dovozu nespolupracujících dovozců. Proto musí být toto tvrzení zamítnuto.
5.3 Hospodářská situace výrobního odvětví Unie
(62)
Některé strany tvrdily, že výsledky, kterých výrobní odvětví Unie dosáhlo, by měly být v kontextu globální hospodářské krize považovány za poměrné dobré a že s výjimkou jediného ukazatele újmy, totiž podílu na trhu, žádný jiný ukazatel nenasvědčuje tomu, že by docházelo k újmě.
(63)
Jedna strana tvrdila, že se průměrné prodejní ceny výrobního odvětví Unie zvýšily asi o 34 %, tedy daleko výrazněji, než výrobní náklady, které se během stejného období zvýšily o 13 %. V tomto ohledu je třeba poznamenat, že výrobní odvětví Unie své zboží na počátku posuzovaného období, tedy v roce 2009, prodávalo za ceny nižší, než byly výrobní náklady, a teprve od roku 2011 se mu podařilo prodávat za ceny převyšující výrobní náklady.
(64)
Z šetření vyplynulo, že některé ukazatele újmy, jako objem výroby a vytížení kapacit, sice vykazovaly pozitivní trend, nebo zůstaly stabilní, např. zaměstnanost, avšak řada jiných ukazatelů týkajících se finanční situace výrobního odvětví Unie, např. ziskovost, peněžní tok, investice a návratnost investic, během posuzovaného období nevykazovaly uspokojivý vývoj. Ukazatel týkající se investic se sice v roce 2010 zlepšil, v roce 2011 a během období šetření však poklesl pod hodnotu z roku 2009. Pravdou také je, že se v letech 2009 až 2011 zlepšila návratnost investic a dosáhla hodnoty 6,7 %, během období šetření však opět poklesla na 0,8 %. Obdobně se také ukazatele ziskovosti a peněžního toku do roku 2011 zlepšovaly, v období šetření se však začaly opět zhoršovat. Proto lze dospět k závěru, že se výrobní odvětví Unie po roce 2009 začalo zotavovat, avšak toto oživení bylo následně zpomaleno subvencovaným dovozem z Indie.
(65)
Na žádost jedné zúčastněné strany lze potvrdit, že výše zásob uvedená v 153. bodě odůvodnění prozatímního nařízení se týkala činnosti podniků v Unii zařazených do vzorku.
(66)
Výrobní odvětví Unie tvrdilo, že cílové ziskové rozpětí ve výši 5 % stanovené v prozatímní fázi je příliš nízké. Dotyčná strana své tvrzení dostatečně neodůvodnila. Ve 148. bodě odůvodnění prozatímního nařízení jsou vysvětleny důvody pro toto ziskové rozpětí a z šetření nevyplynuly žádné další důvody pro to, aby bylo změněno. Cílový zisk ve výši 5 % zůstává tudíž pro účely konečných zjištění zachován.
(67)
Jeden vyvážející výrobce tvrdil, že obtíže výrobního odvětví Unie jsou způsobeny převážně strukturálními problémy. Proto bylo cílové ziskové rozpětí ve výši 5 % také nereálné.
(68)
Je třeba připomenout, že podle judikatury (11) musí orgány stanovit ziskové rozpětí, se kterým by výrobní odvětví Společenství mohlo počítat za normálních podmínek hospodářské soutěže bez subvencovaného dovozu. V daném případě nebylo z následujících důvodů možné provést tuto analýzu dotčeného výrobku pro výrobní odvětví Unie. Dostačující údaje pro výpočet ziskového rozpětí pro dotčený výrobek jsou k dispozici až od roku 2007. V roce 2007 činilo ziskové rozpětí 3,7 %; od roku 2008 bylo toto rozpětí v důsledku finanční a hospodářské krize záporné. Žadatel tvrdil, že subvencované výrobky začaly přicházet na trh Unie od roku 2007 (kdy se objem dovozu zvýšil z 17 727 t v roce 2006 na 24 811,3 t), což se šetřením potvrdilo. Orgány proto zjistily cílové ziskové rozpětí na základě skutečných zisků v jiných částech ocelářského průmyslu, které nebyly poškozeny dumpingovým a subvencovaným dovozem (12).
5.4 Závěr ohledně újmy
(69)
Komise proto dospěla k závěru, že výrobní odvětví Unie utrpělo během období šetření vážnou újmu.
6. PŘÍČINNÁ SOUVISLOST
6.1 Účinek subvencovaného dovozu
(70)
Jeden vyvážející výrobce tvrdil, že prozatímní nařízení opominulo, že výrobní odvětví Unie mělo prospěch ze zvýšené spotřeby od roku 2009 a že Komise nemůže očekávat, že výrobní odvětví Unie bude schopné si navždy udržet svůj podíl na trhu.
(71)
K tomuto tvrzení je třeba poznamenat, že podle šetření podíl subvencovaného indického dovozu na trhu rostl rychleji než spotřeba na trhu Unie. Objem subvencovaného indického dovozu se zvýšil o 110 %, zatímco spotřeba se ve stejném období zvýšila o 50 %. Z šetření rovněž vyplynulo, že průměrná cena indického dovozu byla stabilně nižší než průměrná cena výrobního odvětví Unie ve stejném období a že během období šetření snížila průměrnou cenu výrobního odvětví Unie o 11,7 %. Zatímco výrobnímu odvětví Unie tudíž zvýšená spotřeba skutečně do jisté míry prospěla a výrobní odvětví Unie mohlo také zvýšit objem svého prodeje o 40 %, nedokázalo svůj podíl na trhu udržet, jak by se dalo na základě zlepšujících se tržních podmínek a vzhledem k jeho volným výrobním kapacitám očekávat.
6.2 Účinky jiných činitelů
6.2.1 Nesubvencovaný dovoz
(72)
Některé zúčastněné strany tvrdily, že účinky nesubvencovaného dovozu musí být přehodnoceny vzhledem ke skutečnostem, že společnost KEI Industries obdržela subvenční rozpětí de minimis a že některé transakce Venus Group, které byly chybně započítány dvakrát, byly z analýzy vyloučeny. Tvrdily také, že ceny nesubvencovaného dovozu byly nižší, než ceny subvencovaného dovozu.
(73)
Níže uvedená tabulka ukazuje vývoj v případě nesubvencovaného objemu vývozu a cen během posuzovaného období. Objem nesubvencovaného vývozu představoval asi jednu třetinu indického vývozu během období šetření a sledoval stejný trend jako dovoz subvencovaných výrobků.
2009
2010
2011
OŠ
Objem (v tunách)
5 227
9 015
11 394
10 938
Objem (index)
100
172
218
210
Průměrná cena (EUR/mt)
2 268
2 678
3 105
3 056
Průměrná cena (index)
100
118
137
135
Zdroj:
odpovědi na dotazník a Eurostat.
(74)
Konstatování, že ceny nesubvencovaného dovozu byly nižší než ceny subvencovaného dovozu, je tedy správné. Ovšem objem nesubvencovaného dovozu činí pouze třetinu objemu subvencovaného dovozu. Újma způsobená nesubvencovaným dovozem tudíž nenarušila příčinnou souvislost mezi subvencovaným dovozem z Indie a vážnou újmou, kterou utrpělo výrobní odvětví Unie v období šetření.
6.2.2 Dovoz ze třetích zemí
(75)
Jeden indický vyvážející výrobce a indická vláda zopakovali tvrzení, že Čínská lidová republika by měla být zahrnuta do šetření a že dopad dovozu z Čínské lidové republiky na trh Unie a výrobní odvětví Unie byl podhodnocen.
(76)
Jak je uvedeno ve 170. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, ani v zahajovací fázi řízení, ani v konečné fázi neexistuje důkaz o subvencování, který by odůvodňoval zahájení antisubvenčního šetření týkajícího se dovozu z Čínské lidové republiky. Tvrzení, že by Čínská lidová republika měla být zahrnuta do rozsahu šetření, je proto neopodstatněné a zamítá se.
(77)
Dovoz z Čínské lidové republiky však během posuzovaného období vykazoval rostoucí tendenci a v období šetření dosáhl podílu na trhu 8,3 % (viz 168. bod odůvodnění prozatímního nařízení). Kromě toho byly ceny dovozu z Číny nižší než ceny výrobního odvětví Unie i ceny indických výrobců vyvážejících na trh Unie. Proto bylo dále zkoumáno, zda dovoz z Čínské lidové republiky mohl přispět k újmě, kterou utrpělo výrobní odvětví Unie, a narušit příčinnou souvislost mezi újmou a indickým subvencovaným dovozem.
(78)
Informace dostupné v prozatímní fázi naznačují, že sortiment výrobků z čínského dovozu se odlišoval a že segmenty, v nichž byly přítomny čínské výrobky, se lišily od výrobků prodávaných výrobním odvětvím Unie nebo výrobků indického původu prodávaných na trhu Unie.
(79)
Po zveřejnění prozatímních opatření Komise obdržela několik námitek, které upozorňovaly na možnost, že by čínský dovoz za nízké ceny mohl během období šetření narušit příčinnou souvislost mezi dumpingovým indickým dovozem a vážnou újmou, kterou utrpělo výrobní odvětví Unie.
(80)
Analýzy provedené na základě statistik dovozu ohledně dvou kódů KN, které jsou předmětem šetření, ukázaly, že 29 % čínského dovozu se týkalo trhu s laciným zbožím (dovoz pod kódem KN 7223 00 99). Tím se částečně vysvětluje, proč jsou ceny čínských výrobků v průměru nižší než ceny výrobního odvětví Unie i ceny indických vyvážejících výrobců. Statistiky ke kódu KN 7223 00 99 rovněž ukázaly, že odběratelé čínských výrobců jsou soustředěni ve Spojeném království, kde výrobní odvětví Unie v zásadě není zastoupené.
Průměrná cena
(EUR/t)
2009
2010
2011
OŠ
72 230 019
2 974
3 286
3 436
2 995
72 230 099
765
1 458
1 472
1 320
Zdroj:
Eurostat.
(81)
Pokud jde o kód KN 7223 00 19, analýza vypracovaná na základě PCN ukázala, že jak výrobní odvětví Unie, tak indičtí výrobci soutěžili především v kvalitativně vyšším segmentu trhu, kde ceny mohou být v rámci stejného kódu KN až čtyřikrát vyšší než ceny v nižším segmentu trhu (13). Z šetření rovněž vyplynulo, že obecně se ceny liší v závislosti na typu výrobku a obsahu niklu. Kromě toho šetření ukázalo, že čínští vývozci prodávají převážně typy výrobku s nižší kvalitou spadající do výše uvedeného kódu KN na trhu Unie. Rozhodujícím faktorem při posuzování čínského dovozu se proto stává sortiment výrobku.
(82)
Pokud jde o úroveň ceny dovozu z Čínské lidové republiky, je třeba poznamenat, že průměrné ceny čínského dovozu byly od roku 2009 do období šetření vyšší než ceny subvencovaných vyvážejících výrobců v Indii, jak ukazuje následující tabulka na základě průměrné ceny subvencovaného indického vývozu spadajícího pod kód KN 7223 00 19.
Průměrná cena
(EUR/t)
2009
2010
2011
OŠ
OŠ + 1
73 320 019
2 974
3 286
3 436
2 995
3 093
Zdroj:
Eurostat.
(83)
V období šetření průměrná cena čínského dovozu poprvé klesla pod cenu subvencovaného indického dovozu. Bylo však zjištěno, že se jedná o dočasný jev, neboť čínské ceny v roce následujícím po období šetření rostly a byly opět vyšší než indické ceny.
(84)
Kromě toho z porovnání objemu dovozu z Indie a z Čínské lidové republiky vyplynulo, že během celého posuzovaného období a zejména během období šetření byl dovoz z Čínské lidové republiky mnohem nižší než dovoz z Indie. Objem dovozu z Čínské lidové republiky představoval v zásadě méně než polovinu celkového dovozu z Indie.
(85)
Na základě výše uvedených skutečností se potvrzuje, že významný podíl čínského dovozu během období šetření se odlišuje od sortimentu výrobků výrobního odvětví Unie a že jakákoli přímá hospodářská soutěž s výrobky vyráběnými a prodávanými výrobním odvětvím Unie je omezená.
(86)
Dovoz z Čínské lidové republiky tudíž nemohl mít vliv na situaci ve výrobním odvětví Unie do té míry, aby tím byla narušena příčinná souvislost mezi subvencovaným dovozem z Indie a újmou, kterou utrpělo výrobní odvětví Unie. Proto se 168. bod prozatímního nařízení potvrzuje.
6.2.3 Konkurence ze strany ostatních výrobců v Unii
(87)
Jedna strana tvrdila, že slabé finanční výsledky výrobců v Unii mohla způsobit konkurence ze strany ostatních výrobců v Unii, kteří nejsou žadateli ani nepodporovali šetření k zahájení tohoto řízení.
(88)
Vývoj podílu ostatních výrobců na trhu v Unii ukazuje následující tabulka.
2009
2010
2011
OŠ
Objem (v tunách)
34 926
55 740
55 124
55 124
Index (2009 = 100)
100
160
158
158
Podíl ostatních výrobců v Unii na trhu
26,6 %
29,8 %
28,1 %
27,9 %
Zdroj:
podnět.
(89)
Na výrobce v Unii, kteří nebyli žadateli a kteří zvláště nepodporovali toto šetření, připadalo 44 % veškerého prodeje Unie (viz 139. bod odůvodnění prozatímního nařízení). Objem jejich prodeje se zvýšil o 58 % z odhadovaných 34 926 t v roce 2009 na 55 124 t během období šetření. Tento nárůst je ovšem v porovnání s nárůstem subvencovaného dovozu z Indie během téhož období (+110 %) poměrně mírný. Kromě toho zůstal podíl těchto výrobců v Unii na trhu během posuzovaného období poměrně konstantní a ani nebyly zjištěny žádné známky toho, že by jejich ceny byly nižší než ceny výrobců v Unii zařazených do vzorku. Z toho lze vyvodit závěr, že jejich prodej na trhu v Unii nepřispěl k újmě, kterou výrobní odvětví Unie utrpělo.
6.3 Závěry týkající se příčinné souvislosti
(90)
Jelikož nebyly vzneseny žádné připomínky, potvrzuje se 176. až 179. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
7. ZÁJEM UNIE
7.1 Obecné informace
(91)
Jelikož nebyly vzneseny žádné připomínky, potvrzuje se 180. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
7.2 Zájem výrobního odvětví Unie
(92)
Jelikož nebyly vzneseny žádné připomínky, potvrzuje se 181. až 188. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
7.3 Zájem uživatelů
(93)
Po uložení prozatímních opatření kontaktovalo Komisi sedm uživatelů a jedno sdružení uživatelů a projevilo zájem o spolupráci při šetření. Na základě jejich žádosti jim byly v dubnu 2013 zaslány dotazníky. Avšak pouze dva uživatelé poskytli úplnou odpověď na dotazník a na spolupracující uživatele tak připadalo všeho všudy 12 % celkového dovozu z Indie během období šetření a 2,5 % celkové spotřeby Unie. Hospodářské dopady opatření na uživatele byly přehodnoceny na základě nových údajů, které vyplynuly z odpovědí na dotazník, a u dvou uživatelů byly provedeny kontrolní návštěvy s cílem ověřit poskytnuté informace.
(94)
Uživatelé tvrdili, že úroveň ziskovosti ve výši 9 % uvedená ve 191. bodě odůvodnění prozatímního nařízení je příliš vysoká a není pro uživatelské odvětví reprezentativní. Po obdržení doplňujících odpovědí na dotazník byla průměrná ziskovost všech spolupracujících uživatelů přepočítána a stanovena na 2 % obratu.
(95)
Z šetření navíc vyplynulo, že nákupy spolupracujících uživatelů z Indie představovaly v průměru 44 % veškerých nákupů dotčeného výrobku a že Indie byla pro dva spolupracující uživatele výhradním zdrojem dodávek. Během období šetření představoval obrat výrobků zahrnujících dotčený výrobek v průměru 14 % obratu spolupracujících uživatelů.
(96)
Pokud vezmeme v úvahu nejhorší scénář pro trh Unie, tj. že by nárůst cen nemohl být přenesen na distribuční řetězec a že by uživatelé nadále nakupovali výrobky z Indie v předchozích objemech, dopad cla na ziskovost, které by uživatelé dosáhli používáním a dalším zpracováváním dotčeného výrobku, by znamenal v průměru pokles o 0,25 procentního bodu na 1,75 %.
(97)
Komise si je vědoma, že dopad bude na individuální úrovni markantnější pro uživatele, jejichž jediným zdrojem je dovoz z Indie. Přitom se jedná jen o malý počet podniků (dva spolupracující uživatelé). Mají navíc možnost, pokud jejich indický výrobce spolupracuje, podle článku 21 základního nařízení požádat o vrácení cla, jsou-li splněny všechny podmínky pro takové vrácení.
(98)
Někteří uživatelé znovu vyjádřili obavy, že by opatření mohla mít dopad na určité typy drátů, které se v Evropě nevyrábí, zejména typy zahrnuté do tzv. řady 200, jak je popsáno ve 194. bodě odůvodnění prozatímního nařízení. Skutečnost, že se v Unii nevyrábí, přičítají uživatelé nízké poptávce a specifičnosti výrobního procesu.
(99)
Šetření však ukázalo, že tyto typy drátů z nerezavějící oceli výrobní odvětví Unie vyrábí a že představují omezený podíl na trhu Unie. Uživatelé mají k dispozici také alternativní zdroje dodávek z jiných zemí, které nepodléhají antidumpingovým nebo antisubvenčním opatřením. Kromě toho byla dvěma indickým vyvážejícím výrobcům přiznána nulová sazba vyrovnávacího cla, což znamená, že uložení opatření nebude mít významný dopad na jejich dodávky. Navíc lze pro stejné účely používat i jiné typy drátů z nerezavějící oceli. Uložení opatření tudíž nemůže mít významný dopad na trh Unie a na tyto uživatele. Toto tvrzení se proto zamítá.
(100)
Někteří uživatelé poukazovali na to, že dodací lhůty výrobců v Unii jsou u obdobného výrobku ve srovnání s dodacími lhůtami u dotčeného výrobku z Indie delší. Avšak možnosti obchodníků výrobky skladovat a mít je rychle k dispozici nevyvrací věcné důkazy nepříznivých účinků subvencovaného dovozu. Proto je třeba tento argument odmítnout.
(101)
S ohledem na výše uvedené úvahy lze mít za to, že i když opatření uložená na indický dovoz budou mít na některé uživatele pravděpodobně nepříznivější dopad než na jiné, bude uložení opatření pro trh Unie celkově vzato prospěšné. Zejména se má za to, že obnovením spravedlivých obchodních podmínek na trhu Unie bude výrobní odvětví Unie moci přizpůsobit své ceny výrobním nákladům, zachovat výrobu a pracovní místa, získat zpět podíl na trhu, o který přišlo, a využít větších úspor z rozsahu. Tak by výrobní odvětví mohlo dosáhnout přiměřeného ziskového rozpětí, které by mu umožnilo střednědobě i dlouhodobě účinně fungovat. Zároveň může zlepšit svou celkovou finanční situaci. Z šetření dále vyplynulo, že opatření budou mít na uživatele a dovozce, kteří nejsou ve spojení, jen celkově omezený dopad. Dospělo se tudíž k závěru, že celkový přínos opatření zřejmě převáží nad dopadem na uživatele dotčeného výrobku na trhu Unie.
7.4 Zájem dovozců, kteří nejsou ve spojení
(102)
Jelikož nebyly vzneseny žádné připomínky, potvrzuje se 197. až 199. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
7.5 Závěr ohledně zájmu Unie
(103)
Vzhledem k výše uvedeným skutečnostem bylo potvrzeno hodnocení uvedené ve 200. až 201. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
8. KONEČNÁ VYROVNÁVACÍ OPATŘENÍ
8.1 Úroveň pro odstranění újmy
(104)
Jelikož nebyly vzneseny žádné připomínky, potvrzuje se 203. až 206. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
8.2 Závěr o úrovni pro odstranění újmy
(105)
Pro společnost KEI Industries nebylo vypočítáno individuální rozpětí újmy, neboť konečné rozpětí subvence této společnosti bylo pod úrovní de minimis (viz 49. bod odůvodnění).
(106)
Potvrzuje se metodika použitá v prozatímním nařízení.
8.3 Konečná opatření
(107)
Vzhledem k výše uvedenému a v souladu s čl. 15 odst. 1 základního nařízení by mělo být uloženo konečné vyrovnávací clo, a to na úrovni dostatečné k odstranění újmy působené subvencovaným dovozem a aniž by bylo překročeno zjištěné subvenční rozpětí.
(108)
Proto byly sazby vyrovnávacího cla stanoveny porovnáním rozpětí újmy a subvenčních rozpětí. Navrhují se proto následující sazby vyrovnávacího cla:
Společnost
Subvenční rozpětí
Rozpětí újmy
Sazba vyrovnávacího cla
Raajratna Metal Industries
3,7 %
17,2 %
3,7 %
Venus group
3,0 %
23,4 %
3,0 %
Viraj Profiles Vpl. Ltd.
0,9 %
nepoužije se
0,0 %
KEI Industries Limited
0,7 %
nepoužije se
0,0 %
Spolupracující společnosti nezařazené do vzorku
3,4 %
19,3 %
3,4 %
Všechny ostatní společnosti
3,7 %
23,4 %
3,7 %
(109)
Individuální sazby vyrovnávacího cla pro jednotlivé společnosti specifikované v tomto pracovním dokumentu byly stanoveny na základě zjištění tohoto šetření. Odrážejí tedy stav týkající se těchto společností zjištěný během šetření. Tyto celní sazby (oproti celostátnímu clu použitelnému na „všechny ostatní společnosti“) jsou výlučně použitelné na dovoz výrobků pocházejících z Indie a vyrobených uvedenými konkrétními právnickými osobami. Na dovážené výrobky vyrobené jakoukoli jinou společností, která není konkrétně uvedena v normativní části tohoto pracovního dokumentu, včetně subjektů ve spojení se společnostmi konkrétně uvedenými, se tyto sazby nevztahují a tyto výrobky podléhají celní sazbě použitelné na „všechny ostatní společnosti“.
(110)
Každou žádost o použití individuální vyrovnávací celní sazby pro jednotlivé společnosti (například poté, co se změnil název subjektu, nebo po vytvoření nových výrobních nebo obchodních subjektů) je třeba předložit Komisi (14) spolu se všemi příslušnými informacemi, zejména pokud jde o jakékoli změny v činnostech společnosti spojených s výrobou, domácím prodejem a prodejem na vývoz, např. v souvislosti se změnou názvu nebo změnou týkající se výrobních a obchodních subjektů. V případě potřeby bude toto nařízení, kterým se ukládá konečné vyrovnávací clo, odpovídajícím způsobem změněno prostřednictvím aktualizace seznamu společností, na něž se vztahují individuální celní sazby.
8.4 Konečný výběr prozatímních vyrovnávacích cel
(111)
Vzhledem k rozsahu zjištěných subvenčních rozpětí a vzhledem k úrovni újmy způsobené výrobnímu odvětví Unie se považuje za nezbytné s konečnou platností vybrat částky zajištěné v podobě prozatímního vyrovnávacího cla uloženého prozatímním nařízením, a to v rozsahu uložených konečných cel.
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Ukládá se konečné vyrovnávací clo na dovoz drátů z nerezavějící oceli, které:
i)
obsahují (v hmotnostních procentech) 2,5 % nebo více niklu, jiné než dráty obsahující 28 % nebo více, avšak nejvýše 31 % niklu a 20 % nebo více, avšak nejvýše 22 % chromu,
ii)
obsahují (v hmotnostních procentech) méně než 2,5 % niklu, jiné než dráty obsahující 13 % nebo více, avšak nejvýše 25 % chromu a 3,5 % nebo více, avšak nejvýše 6 % hliníku,
v současnosti kódů KN 7223 00 19 a 7223 00 99 a pocházejí z Indie.
2. Sazba konečného vyrovnávacího cla použitelná na čistou cenu s dodáním na hranice Unie před proclením je pro výrobky popsané v odstavci 1 a vyrobené níže uvedenými společnostmi stanovena takto:
Společnost
Clo (v %)
Doplňkový kód TARIC
Raajratna Metal Industries, Ahmadábád, Gudžarát
3,7
B775
Venus Wire Industries Pvt. Ltd, Bombaj, Maháráštra
3,0
B776
Precision Metals, Bombaj, Maháráštra
3,0
B777
Hindustan Inox Ltd., Bombaj, Maháráštra
3,0
B778
Sieves Manufacturer India Pvt. Ltd., Bombaj, Maháráštra
3,0
B779
Viraj Profiles Vpl. Ltd., Thane, Maháráštra
0,0
B780
KEI Industries Limited, Nové Dillí
0,0
B925
Společnosti uvedené v příloze
3,4
Všechny ostatní společnosti
3,7
B999
3. Není-li uvedeno jinak, použijí se platné celní předpisy.
Článek 2
Částky zajištěné v podobě prozatímních vyrovnávacích cel uložených podle nařízení (EU) č. 419/2013 na dovoz drátů z nerezavějící oceli, které:
i)
obsahují (v hmotnostních procentech) 2,5 % nebo více niklu, jiné než dráty obsahující 28 % nebo více, avšak nejvýše 31 % niklu a 20 % nebo více, avšak nejvýše 22 % chromu,
ii)
obsahují (v hmotnostních procentech) méně než 2,5 % niklu, jiné než dráty obsahující 13 % nebo více, avšak nejvýše 25 % chromu a 3,5 % nebo více, avšak nejvýše 6 % hliníku,
v současnosti kódů KN 7223 00 19 a 7223 00 99 a pocházejí z Indie,
se s konečnou platností vybírají. Zajištěné částky, které převyšují konečně uložené vyrovnávací clo, se uvolňují.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 2. září 2013.
REGOLAMENTO DI ESECUZIONE (UE) N. 861/2013 DEL CONSIGLIO
del 2 settembre 2013
che istituisce un dazio compensativo definitivo e dispone la riscossione definitiva del dazio provvisorio istituito sulle importazioni di determinati fili di acciaio inossidabile originari dell’India
IL CONSIGLIO DELL’UNIONE EUROPEA,
visto il trattato sul funzionamento dell’Unione europea,
visto il regolamento (CE) n. 597/2009 del Consiglio, dell’11 giugno 2009, relativo alla difesa contro le importazioni oggetto di sovvenzioni provenienti da paesi non membri della Comunità europea (1) («regolamento di base»), in particolare l’articolo 15,
vista la proposta presentata dalla Commissione europea («Commissione») previa consultazione del comitato consultivo,
considerando quanto segue:
1. PROCEDIMENTO
1.1. Misure provvisorie
(1)
La Commissione ha istituito un dazio compensativo provvisorio sulle importazioni di determinati fili di acciaio inossidabile originari dell’India con il regolamento (UE) n. 419/2013 (2) («regolamento provvisorio»).
(2)
L’inchiesta è stata aperta in seguito a una denuncia presentata il 28 giugno 2012 dall’Associazione europea della siderurgia (Eurofer) («denunciante») per conto di produttori dell’UE che rappresentavano più del 50 % della produzione totale dell’Unione di determinati fili di acciaio inossidabile.
(3)
Nel parallelo procedimento antidumping, la Commissione ha - con il regolamento (UE) n. 418/2013 (3) - istituito un dazio antidumping provvisorio sulle importazioni di determinati fili di acciaio inossidabile originari dell’India.
1.2. Parti interessate dall’inchiesta
(4)
Durante la fase provvisoria dell’inchiesta la tecnica del campionamento è stata applicata ai produttori esportatori indiani, ai produttori dell’Unione e agli importatori indipendenti. Tuttavia, dato che due degli importatori scelti per l’inserimento nel campione non hanno fatto pervenire le risposte al questionario, non è stato più possibile procedere con il campionamento degli importatori. Tutte le informazioni disponibili concernenti gli importatori che hanno collaborato sono state utilizzate per formulare le conclusioni definitive, in particolare in relazione all’interesse dell’Unione.
(5)
Sette produttori esportatori indiani non inclusi nel campione hanno chiesto l’esame individuale: due di essi hanno risposto al questionario, cinque non hanno risposto al questionario e dei due che hanno risposto uno ha ritirato la domanda di esame individuale. Di conseguenza la Commissione ha esaminato la richiesta di un produttore esportatore indiano non incluso nel campione:
-
KEI Industries Limited, New Delhi (KEI).
(6)
A parte quanto precede, si confermano i considerando 5, 6, 7, 8, 10, 11, 12 e 14 del regolamento provvisorio.
1.3. Periodo dell’inchiesta e periodo in esame
(7)
Come indicato al considerando 20 del regolamento provvisorio, l’inchiesta relativa alle sovvenzioni e al pregiudizio ha riguardato il periodo compreso fra il 1o aprile 2011 e il 31 marzo 2012 («periodo dell’inchiesta» o «PI»). L’esame delle tendenze utili per la valutazione del pregiudizio ha riguardato il periodo tra il 1o gennaio 2009 e il 31 marzo 2012 («periodo in esame»).
1.4. Fase successiva del procedimento
(8)
Dopo la comunicazione dei fatti e delle considerazioni principali in base ai quali è stato deciso di istituire le misure compensative provvisorie («comunicazione delle informazioni provvisorie»), diverse parti interessate, segnatamente due produttori esportatori, il denunciante e 11 utilizzatori, hanno presentato osservazioni. Sono state sentite le parti che ne hanno fatto richiesta. La Commissione ha continuato a raccogliere le informazioni ritenute necessarie ai fini delle conclusioni definitive. Tutte le osservazioni ricevute sono state esaminate e, ove opportuno, prese in considerazione.
(9)
Le parti interessate sono state informate dalla Commissione dei fatti e delle considerazioni principali in base ai quali intendeva raccomandare l’istituzione di un dazio compensativo definitivo sulle importazioni di determinati fili d’acciaio inossidabile originari dell’India e la riscossione definitiva degli importi depositati a titolo del dazio provvisorio («comunicazione delle informazioni definitive»). Alle parti è stato anche concesso un termine entro il quale presentare osservazioni sulla comunicazione delle informazioni definitive. Tutte le osservazioni ricevute sono state esaminate e prese in considerazione, ove opportuno.
2. PRODOTTO IN ESAME E PRODOTTO SIMILE
(10)
Come indicato al considerando 21 del regolamento provvisorio, il prodotto in esame è definito come filo di acciaio inossidabile contenente, in peso:
i)
una percentuale di nichel pari o superiore al 2,5 %, diverso dal filo contenente, in peso, una percentuale di nichel pari o superiore al 28 % ma non superiore al 31 % e una percentuale di cromo pari o superiore al 20 % ma non superiore al 22 %,
ii)
una percentuale di nichel inferiore al 2,5 %, diverso dal filo contenente in peso una percentuale di cromo pari o superiore al 13 % ma non superiore al 25 % e una percentuale di alluminio pari o superiore al 3,5 % ma non superiore al 6 %,
attualmente classificato ai codici NC 7223 00 19 e 7223 00 99 e originario dell’India.
(11)
Alcuni utilizzatori hanno espresso preoccupazioni in merito all’apparente assenza di differenziazione tra i vari tipi del prodotto in esame e del prodotto simile, visto che esiste un ampio mix di prodotti a livello di tutti i tipi del prodotto. Una preoccupazione particolare ha riguardato la possibilità di garantire - nell’inchiesta - un confronto equo tra tutti i tipi del prodotto. Come avviene nella maggior parte delle inchieste, la definizione del prodotto in esame copre un’ampia varietà di tipi di prodotto che presentano caratteristiche fisiche, tecniche e chimiche di base identiche o simili. Il fatto che tali caratteristiche possano variare da un tipo di prodotto a un altro può in effetti far sì, nell’ambito di un’inchiesta, che venga trattata una vasta gamma di tipi di prodotto. Ciò vale per la presente inchiesta. La Commissione ha tenuto conto delle differenze tra i tipi di prodotto e garantito un confronto equo. Un codice di controllo del prodotto (CCP) univoco è stato assegnato a ogni tipo di prodotto fabbricato e venduto dai produttori esportatori indiani e a ciascun tipo di prodotto fabbricato e venduto dall’industria dell’Unione. L’assegnazione del codice è avvenuta in funzione delle principali caratteristiche del prodotto che in questo caso sono: il grado acciaio, la resistenza alla trazione, il rivestimento, la superficie, il diametro e la forma. I diversi tipi di fili esportati nell’Unione sono stati pertanto confrontati - in base al CCP - con i prodotti fabbricati e venduti dall’industria dell’Unione che presentano caratteristiche identiche o simili. Tutti questi tipi rientravano nella definizione del prodotto in esame e del prodotto simile di cui all’avviso di apertura (4) e al regolamento provvisorio.
(12)
Una parte ha ribadito la sua tesi relativa alla diversità dei tipi di prodotto «a elevato profilo tecnico», a suo avviso non intercambiabili con altri tipi del prodotto in esame. Questo motivo, secondo la sua argomentazione, ne dovrebbe determinare l’esclusione dalla definizione del prodotto. In base alla giurisprudenza, per determinare se i prodotti sono simili tanto da rientrare nello stesso prodotto, occorre valutare se sono accomunati dalle stesse caratteristiche tecniche e fisiche, dalle stesse destinazioni d’uso fondamentali e dallo stesso rapporto qualità-prezzo. A tale riguardo, occorre parimenti valutare l’intercambiabilità e la concorrenza tra tali prodotti (5). Dall’inchiesta è emerso che i tipi di prodotto «a elevato profilo tecnico» cui la parte ha fatto riferimento presentano le medesime caratteristiche fisiche, chimiche e tecniche di base proprie degli altri prodotti oggetto dell’inchiesta. Si tratta di prodotti in acciaio inossidabile e segnatamente di fili. Essi costituiscono un prodotto semilavorato dell’acciaio (che nella maggior parte dei casi è successivamente sottoposto a ulteriori trasformazioni in vista della fabbricazione di un’ampia gamma di prodotti finiti); il processo di produzione è simile e si fonda sull’uso di macchine simili, tanto che i produttori possono passare da una variante del prodotto a un’altra, a seconda della domanda. Di conseguenza, sebbene vari tipi di fili non siano direttamente intercambiabili e in diretta concorrenza tra loro, i produttori sono in concorrenza per assicurarsi contratti che coprono un’ampia gamma di fili di acciaio inossidabile. Inoltre, questi tipi di prodotto sono fabbricati e venduti sia dall’industria dell’Unione sia dai produttori esportatori indiani sulla base di un metodo di produzione simile. Ne consegue che l’argomentazione in questione non può essere accolta.
(13)
In risposta alla comunicazione delle conclusioni definitive, una parte ha sostenuto che l’analisi condotta dalla Commissione per stabilire se i tipi di prodotto «a elevato profilo tecnico» dovessero essere inclusi all’inchiesta era insufficiente. Questa argomentazione è respinta. L’inchiesta ha stabilito che il tipo di prodotto «a elevato profilo tecnico» rientra nella definizione del prodotto, come indicato al considerando 12. La parte sostiene, a torto, che tutti i criteri cui fa riferimento la giurisprudenza debbano essere contemporaneamente soddisfatti: ciò non è esatto. Secondo la giurisprudenza, la Commissione dispone di un ampio potere discrezionale nel definire il prodotto (6) e deve basare la sua valutazione sull’insieme dei criteri elaborati dalla Corte di giustizia dell’Unione europea. Spesso, come nel caso di specie, alcuni criteri possono far propendere in una direzione e altri criteri in un’altra: in tali circostanze la Commissione deve effettuare una valutazione complessiva, come è avvenuto nel caso in esame. Pertanto questa parte interessata erra nel sostenere la tesi secondo la quale i tipi di prodotto devono condividere tutte le caratteristiche per poter rientrare nella stessa definizione del prodotto.
(14)
Alcuni utilizzatori hanno affermato che i fili di acciaio inossidabile della cosiddetta «serie 200» avrebbero dovuto essere esclusi dalla definizione del prodotto. Hanno, in particolare, sostenuto che in pratica l’industria dell’Unione non fabbrica questo tipo di prodotto. Si tratta tuttavia di una tesi infondata. In primo luogo, il fatto che un determinato tipo di prodotto non sia fabbricato dall’industria dell’Unione non costituisce un motivo sufficiente per escluderlo dall’ambito dell’inchiesta qualora il processo di produzione sia tale da consentire ai produttori dell’Unione di iniziare a fabbricare il tipo di prodotto in questione. In secondo luogo, come per già per i fili «a elevato profilo tecnico» (cfr. considerando 12), è stato rilevato che questi tipi del prodotto in esame presentano caratteristiche fisiche, chimiche e tecniche di base identiche o simili ad altri tipi del prodotto simile fabbricato e venduto dall’industria dell’Unione. Ne consegue che l’argomentazione in questione non può essere accolta.
(15)
In subordine, i suddetti utilizzatori hanno sostenuto che nella definizione del prodotto in esame debba essere inclusa la vergella. Quest’ultima è la materia prima impiegata nella fabbricazione del prodotto in esame, ma può essere usata anche per la fabbricazione di prodotti diversi, quali elementi di fissaggio e chiodi. Pertanto, contrariamente al prodotto oggetto dell’inchiesta, la vergella non costituisce un prodotto finito in acciaio. La vergella può, mediante il processo di formatura a freddo, essere trasformata, tra l’altro, nel prodotto in esame o in un prodotto simile. Per questo motivo la vergella non può essere inclusa nella definizione del prodotto ai sensi del regolamento di base.
(16)
Stante quanto precede, si conferma la definizione del prodotto in esame e del prodotto simile contenuta nei considerando da 21 a 24 del regolamento provvisorio.
3. SOVVENZIONI
3.1. Introduzione
(17)
Il considerando 25 del regolamento provvisorio contiene un riferimento ai seguenti regimi che configurerebbero la concessione di sovvenzioni compensabili:
a)
regime di credito di dazi di importazione (Duty Entitlement Passbook Scheme - DEPBS);
b)
regime di restituzione dei dazi (Duty Drawback Scheme - DDS);
c)
regime di autorizzazione preventiva (Advance Authorization Scheme - AAS);
d)
regime di esenzione totale o parziale dal dazio di importazione sui beni strumentali (Export Promotion Capital Goods Scheme - EPCGS);
e)
regime di crediti all’esportazione (Export Credit Scheme - ECS);
f)
regime di crediti sui dazi all’esportazione (Focus Market Scheme - FMS);
g)
regime delle zone economiche speciali e delle unità orientate all’esportazione (Special Economic Zones/Export Oriented Units - SEZ/EOU).
(18)
L’industria dell’Unione ha obiettato che la Commissione avrebbe omesso di considerare una serie di regimi di sovvenzione, soprattutto quelli regionali, e a suo avviso ciò avrebbe determinato una sottostima delle sovvenzioni effettivamente percepite dall’industria indiana. Tale argomentazione è priva di fondamento. La Commissione ha esaminato tutti i regimi di sovvenzione nazionali e locali richiamati nella denuncia. Ha tuttavia accertato che durante il periodo dell’inchiesta i produttori esportatori inclusi nel campione avevano ricevuto sovvenzioni solo per i regimi elencati al considerando 14.
(19)
L’industria dell’Unione ha sostenuto anche che, dal momento che nella parallela inchiesta antidumping i dati presentati dai produttori indiani inclusi nel campione erano stati giudicati inattendibili ed era stato applicato l’articolo 18 del regolamento (CE) n. 1225/2009 del Consiglio (7), nell’ambito della presente inchiesta si sarebbe dovuto analogamente applicare il corrispondente articolo 28 del regolamento di base. L’articolo 28 del regolamento di base si applica, però, solo se sono soddisfatte le condizioni da esso previste - condizioni non soddisfatte in relazione alle informazioni fornite dai produttori indiani inclusi nel campione. Ne consegue che l’argomentazione in questione non può essere accolta.
(20)
L’inchiesta ha dimostrato che il DEPBS, il DDS e l’AAS fanno tutti parte di un unico meccanismo di sovvenzione, che costituisce un meccanismo di restituzione del dazio (drawback). L’India utilizza da molto tempo varie tipologie di questo sistema, modificando frequentemente i singoli sottosistemi. L’inchiesta ha dimostrato che è opportuno analizzare insieme questi sottosistemi, poiché gli esportatori devono in genere sceglierne uno (dato che si escludono a vicenda) e passare a un altro sottosistema qualora uno di essi venga soppresso.
(21)
In assenza di altre osservazioni su questo punto, si confermano i considerando da 25 a 28 del regolamento provvisorio.
3.2. Regime di credito di dazi di importazione (Duty Entitlement Passbook Scheme - DEPBS)
(22)
Uno dei produttori esportatori indiani inclusi nel campione ha sostenuto che il DEPBS non deve essere considerato una sovvenzione compensabile, dato che lo scopo del regime è compensare i dazi doganali applicati alle importazioni. È stato inoltre sostenuto che, data la mancanza di una produzione nazionale dei fattori produttivi che entrano nel prodotto oggetto dell’inchiesta, si può ragionevolmente presumere che a tutte le importazioni sia stata applicata un’aliquota impositiva del 5 % e che il valore massimo stabilito dal governo indiano dia la garanzia che non si verifichi una sovracompensazione. Come spiegato al considerando 38 del regolamento provvisorio, questo regime non può essere considerato un sistema ammissibile di restituzione del dazio o di restituzione daziaria sostitutiva ai sensi dell’articolo 3, paragrafo 1, lettera a), punto ii), del regolamento di base, non essendo conforme alle disposizioni dell’allegato I, lettera i), dell’allegato II (definizione e disposizioni sulla restituzione del dazio) e dell’allegato III (definizione e disposizioni sulla restituzione daziaria sostitutiva) del regolamento di base. In particolare, l’esportatore che beneficia del regime DEPBS non è obbligato a utilizzare effettivamente le merci importate in esenzione dai dazi nel processo di produzione e l’importo del credito non è calcolato in funzione del valore effettivo dei fattori produttivi utilizzati. L’esportatore può infine beneficiare dei vantaggi del regime DEPBS indipendentemente dal fatto che importi fattori produttivi. Per ottenere i vantaggi è sufficiente che l’esportatore si limiti a esportare le merci, senza che debba dimostrare di aver importato alcun materiale per la loro produzione.
Il governo indiano non è riuscito a istituire un sistema che colleghi l’importo dell’esenzione daziaria sui fattori produttivi importati al loro impiego nella fabbricazione dei prodotti esportati. Da parte loro, neppure le società beneficiarie di tale regime disponevano di un meccanismo per dimostrare di non aver percepito una remissione eccessiva. Inoltre la società non è riuscita a dimostrare che non si sia verificata alcuna sovracompensazione in questo caso specifico: potrebbe in effetti aver usufruito di una compensazione su altri beni importati o su fattori produttivi importati senza averli impiegati nella fabbricazione del prodotto in esame. Va inoltre osservato che non è esatta l’affermazione secondo cui non vi sarebbe alcuna produzione nazionale dei fattori produttivi, giacché almeno una delle società oggetto dell’inchiesta li ha prodotti sul mercato nazionale, mentre le altre due società oggetto dell’inchiesta li hanno acquistati da un produttore nazionale e non da un importatore nazionale. Tali argomentazioni non possono pertanto essere accolte.
(23)
Una parte ha sostenuto che il prezzo di vendita effettivo della licenza DEPBS è stato inferiore al suo valore e che pertanto il vantaggio compensabile è stato inferiore a quello stabilito nella fase provvisoria. Il beneficio risultante dal regime in esame è stato, però, calcolato in base all’importo del credito concesso con la licenza indipendentemente dal fatto che la licenza sia stata usata per compensare dazi doganali all’importazione o che essa sia stata in effetti venduta. La vendita di una licenza a un prezzo inferiore al valore nominale costituisce una mera decisione commerciale che non modifica l’importo del beneficio ricevuto in virtù del regime. La tesi sostenuta non può perciò essere accolta.
(24)
Il governo indiano ha sostenuto che il DEPBS non deve essere oggetto di compensazione essendo stato revocato durante il PI. Ha inoltre aggiunto che il DEPBS non possa essere compensato in quanto il regime di restituzione del dazio non è un meccanismo che ne abbia preso il posto. Il DEPBS ha realmente cessato di esistere il 30 settembre 2011, durante il PI, ma le sovvenzioni hanno continuato a essere concesse. È risultato che, invece che attraverso il DEPBS, gli esportatori hanno ricevuto benefici nel quadro dell’AAS e in particolare del DDS. Come descritto nei considerando da 42 a 44 del regolamento provvisorio, i regimi AAS e DDS sono stati adeguati in modo da consentire una transizione armoniosa dal DEPBS. È inoltre identica la natura dei benefici previsti nell’ambito dei tre regimi, ossia agevolazioni attraverso l’esenzione dai dazi doganali. Le società hanno quindi la possibilità di scegliere il regime attraverso il quale compensare i dazi doganali. Pertanto, nonostante la cessazione del DEPBS a metà del periodo dell’inchiesta, le sovvenzioni concesse dall’amministrazione pubblica indiana nel corso del PI andrebbero compensate in quanto il sistema complessivo dei vantaggi ha continuato a esistere, visto che - per i motivi esposti al considerando 20 - tutti i regimi di restituzione del dazio costituiscono un unico meccanismo sovvenzionatorio che si articola in vari sottosistemi, a loro volta frequentemente modificati. Questa argomentazione non può pertanto essere accolta.
(25)
Nel rispondere alla comunicazione delle conclusioni definitive, l’amministrazione pubblica indiana ha ribadito le sue argomentazioni relative alla revoca del DEPBS intervenuta successivamente alla suddetta comunicazione delle conclusioni definitive. Questa tesi non può però essere accolta: ciò in quanto non sono stati presentati nuovi elementi in grado di determinare una modifica delle conclusioni relative al fatto che un regime DDS modificato sia subentrato al soppresso regime di sovvenzione rappresentato dal DEPBS.
(26)
In assenza di altre osservazioni, si confermano i considerando da 29 a 47 del regolamento provvisorio.
(27)
È stato inoltre accertato che durante il PI il produttore esportatore indiano KEI ha utilizzato il DEPBS. Il tasso di sovvenzione è stato pari allo 0,50 %.
3.3. Regime di restituzione dei dazi (Duty Drawback Scheme - DDS)
(28)
Il governo indiano ha sostenuto che il DDS non deve essere considerato una sovvenzione compensabile giacché lo scopo del regime è quello di compensare i dazi all’importazione e le accise sui fattori produttivi. Come illustrato nei considerando da 58 a 60 del regolamento provvisorio, tale sistema non può essere considerato un regime ammissibile di restituzione del dazio o di restituzione daziaria sostitutiva ai sensi dell’articolo 3, paragrafo 1, lettera a), punto ii), del regolamento di base, non essendo conforme alle disposizioni dell’allegato I, lettera i), dell’allegato II e dell’allegato III del regolamento di base. Non esiste, in particolare, alcun sistema o procedura che consenta di verificare quali fattori produttivi siano utilizzati nel processo produttivo del prodotto esportato o se sia stato effettuato un pagamento eccessivo di dazi all’importazione a termini dell’allegato I, lettera i) e degli allegati II e III del regolamento di base. Inoltre un esportatore può beneficiare dei vantaggi del DDS indipendentemente dal fatto che importi o no i fattori produttivi. Per ottenere i vantaggi è sufficiente che l’esportatore si limiti a esportare le merci, senza che debba dimostrare di aver importato alcun materiale per la loro produzione. Ciò trova conferma nei dati acquisiti presso le società visitate e nella pertinente legislazione, ossia nella circolare n. 24/2001 del governo indiano richiamata al considerando 60 del regolamento provvisorio. Inoltre, nelle sue osservazioni, la stessa amministrazione pubblica indiana ha ammesso, al paragrafo 32, che il DDB può tradursi in una remissione eccessiva. L’argomentazione addotta dal governo indiano non può pertanto essere accolta.
(29)
Il governo indiano ha inoltre sostenuto che si deve accettare il sistema di verifica del consumo dei fattori produttivi esistente, basato sul campionamento, pur riconoscendone il carattere incompleto dovuto in particolare all’elevato numero di beneficiari e all’onere amministrativo che il controllo di tutti questi soggetti comporta. Questa tesi non può tuttavia essere accolta, in quanto ciò non è previsto dall’articolo 3, paragrafo 1, lettera a) punto ii), dall’allegato I, lettera i), dall’allegato II e dall’allegato III del regolamento di base.
(30)
In assenza di altre osservazioni, si confermano i considerando da 48 a 64 del regolamento provvisorio.
(31)
È stato inoltre accertato che durante il PI il produttore esportatore indiano KEI Industries ha utilizzato il DDS. Il tasso di sovvenzione è stato pari allo 0,29 %.
3.4. Regime di autorizzazione preventiva (Advance Authorisation Scheme - AAS)
(32)
Uno dei produttori esportatori indiani inclusi nel campione ha sostenuto che l’AAS deve essere considerato un sistema di restituzione del dazio perché i materiali importati vengono impiegati per la produzione di beni destinati all’esportazione. Come illustrato al considerando 76 del regolamento provvisorio, il sottosistema usato nel caso in esame non può essere considerato un regime ammissibile di restituzione del dazio o di restituzione daziaria sostitutiva ai sensi dell’articolo 3, paragrafo 1, lettera a), punto ii), del regolamento di base. Esso non è conforme alle disposizioni di cui all’allegato I, lettera i), dell’allegato II e dell’allegato III del regolamento di base. Il governo indiano non ha applicato in modo efficace un meccanismo o una procedura di verifica per stabilire se siano stati utilizzati fattori produttivi nella fabbricazione del prodotto esportato (cfr. l’allegato II, parte II, paragrafo 4, del regolamento di base e, nel caso dei sistemi di restituzione daziaria sostitutiva, l’allegato III, parte II, paragrafo 2, del regolamento di base), e in quale quantità. Inoltre, le norme SION («Standard Input/Output Norms») per il prodotto in esame non sono risultate sufficientemente precise e non possono costituire un sistema di verifica del consumo effettivo. La struttura di tali norme non consente al governo indiano di verificare con sufficiente precisione la quantità di fattori produttivi utilizzati nella fabbricazione del prodotto esportato. Infine, secondo quanto enunciato al considerando 73 del regolamento provvisorio, il governo indiano non ha effettuato ulteriori esami basati sui fattori produttivi effettivamente impiegati, anche se in assenza di un sistema di verifica applicato in modo efficace (allegato II, parte II, paragrafo 5 e allegato III, parte II, paragrafo 3, del regolamento di base) tale esame sarebbe di norma necessario. Il sottosistema è perciò compensabile e l’argomentazione addotta è respinta.
(33)
In assenza di altre osservazioni, si confermano i considerando da 65 a 80 del regolamento provvisorio.
(34)
È risultato che durante il PI il produttore esportatore indiano KEI Industries non si è avvalso dell’AAS.
3.5. Regime di esenzione totale o parziale dal dazio di importazione sui beni strumentali (Export Promotion Capital Goods Scheme - EPCGS)
(35)
Dopo la comunicazione delle conclusioni definitive, un produttore esportatore indiano ha presentato osservazioni, parzialmente giustificate, relative a un errore di calcolo; di ciò è stato tenuto conto nel calcolo dell’importo della sovvenzione. Dato che già prima dell’applicazione della rettifica il margine di sovvenzione per la società in questione era inferiore al limite di irrilevanza, l’adeguamento non comporta alcuna modifica del livello definitivo del dazio compensativo applicato alla società né incide sul margine di sovvenzione medio calcolato per le società che hanno collaborato non incluse nel campione o sul margine di sovvenzione per l’intero paese.
(36)
A parte ciò, si confermano i considerando da 81 a 91 del regolamento provvisorio.
(37)
È risultato che durante il PI il produttore esportatore indiano KEI Industries non ha usufruito dell’EPCGS per il prodotto in esame.
3.6. Regime di crediti all’esportazione (Export Credit Scheme - ECS)
(38)
Il governo indiano, nell’obiettare che la Commissione avrebbe citato in modo errato la base giuridica dell’ECS al considerando 92 del regolamento provvisorio, ha fatto presente che la Master Circular DBOD n. DIR(Exp.) BC 01/04.02.02/2007-2008 («MC 07-08») e la Master Circular DBOD n. DIR(Exp.) BC 09/04.02.02/2008-09 («MC 08-09») sono state aggiornate e che la base giuridica dell’ECS durante il PI risiede nella Master Circular DBOD n. DIR(Exp.) BC 06/04.02.002/2010-11 («MC 10-11») e nella Master Circular DBOD n. DIR.(Exp.) BC 04/04.02.002/2011-2012 («MC 11-12»). In effetti l’osservazione del governo indiano su questo punto è corretta.
(39)
Sempre secondo il governo indiano, applicando la corretta base giuridica aggiornata la Commissione avrebbe dovuto tener conto del fatto che, per i crediti all’esportazione in rupie, i tassi di interesse massimi applicabili ai crediti all’esportazione, in precedenza imposti dalla Banca centrale dell’India (RBI - Reserve Bank of India) alle banche commerciali, avevano cessato di esistere prima del PI. Di conseguenza, tale regime non può più essere considerato una sovvenzione in relazione ai crediti in rupie. L’inchiesta ha dimostrato che in pratica due società inserite nel campione hanno beneficiato di crediti all’esportazione concessi da banche private a tassi inferiori al tasso di riferimento fissato dalla Banca centrale dell’India. Dall’inchiesta non è emersa una ragione commerciale che giustificasse la concessione di crediti da parte di queste banche private a tassi agevolati e apparentemente in perdita. Le pratiche seguite dalle banche nella concessione di prestiti potrebbero far pensare che sussista ancora un coinvolgimento della pubblica amministrazione. Tuttavia dall’inchiesta non sono emerse prove - del grado di intensità richiesto dalle norme dell’OMC - che dimostrino che nei confronti delle banche commerciali continui a essere esercitato un potere di delega o di comando. Vista l’assenza di prove sufficienti a dimostrare il potere di delega o di comando del governo indiano e/o il suo contributo finanziario, la Commissione ha pertanto deciso di non considerare una sovvenzione il vantaggio che, nell’ambito di questo sottosistema, deriva dai tassi agevolati.
(40)
Il governo indiano ha infine sostenuto che l’ultimo aggiornamento della Master Circular DBOD n. DIR(Exp.) BC. 06/04.02.002/2012-13 («MC 12-13»), entrato in vigore due mesi dopo la fine del PI, aveva soppresso i tassi di interesse massimi applicati ai crediti all’esportazione anche per i crediti in valuta estera. Richiamandosi all’articolo 15, paragrafo 1, del regolamento antisovvenzioni di base, l’amministrazione pubblica indiana sostiene che in tal caso neppure questo elemento del regime di crediti all’esportazione deve essere compensato, essendo venuto meno il potere di comando esercitato dall’amministrazione pubblica indiana sulle banche. Sebbene nella MC 12-13 che è stata prodotta vi sia una disposizione che consente alle banche commerciali di stabilire liberamente i tassi di interesse sui crediti all’esportazione in valuta estera a decorrere dal maggio 2012, come sostenuto dal governo indiano, questa modifica del potere di comando della RBI sulle banche private durante l’inchiesta non sarebbe di per sé sufficiente all’esclusione di questo regime, in quanto il potere di comando dell’amministrazione pubblica potrebbe continuare a essere esercitato con modalità informali che richiederebbero un ulteriore approfondimento d’inchiesta. Tuttavia, stante la conclusione sul sottosistema dei crediti all’esportazione in rupie, la Commissione ha deciso, in questa fase, di non compensare il sottosistema di crediti in valuta estera.
(41)
Alla luce di quanto precede, si procederà, se del caso, a un adeguamento delle aliquote del dazio.
3.7. Regime di crediti sui dazi all’esportazione (Focus Market Scheme - FMS)
(42)
Dopo la comunicazione delle conclusioni definitive, il governo indiano ha presentato osservazioni sull’FMS, sostenendo che il regime è legato, da un punto di vista geografico, a paesi non appartenenti all’Unione e di conseguenza non può essere compensato dall’Unione. Il governo indiano non è stato, però, in grado di contestare né l’applicazione pratica del regime né il fatto che il vantaggio offerto dall’FMS potesse essere usato per il prodotto in esame, segnatamente il fatto che i crediti sui dazi concessi nell’ambito dell’FMS fossero liberamente trasferibili e potessero essere utilizzati per il pagamento dei dazi doganali su successive importazioni di qualsiasi fattore di produzione o qualsiasi bene, compresi i beni strumentali. Si è dovuto quindi respingere la richiesta, dal momento che dall’inchiesta è emerso che il prodotto in esame può beneficiare e di fatto beneficia di questo regime all’atto dell’esportazione nell’Unione.
(43)
In assenza di altre osservazioni su questo punto, si confermano i considerando da 101 a 111 del regolamento provvisorio.
(44)
È risultato che durante il PI il produttore esportatore indiano KEI Industries non si è avvalso dell’FMS.
3.8. Regime per le unità orientate all’esportazione (Export Oriented Units Scheme - EOUS)
(45)
Dopo la comunicazione delle conclusioni definitive, l’unico produttore esportatore oggetto dell’inchiesta ad aver utilizzato il regime EOUS ha presentato osservazioni in merito. Secondo la società, la Commissione dovrebbe utilizzare un altro metodo per calcolare il vantaggio derivante dall’EOUS. La società ha sostenuto che alcuni dei vantaggi ottenuti attraverso il regime EOUS dovevano essere considerati come un sistema ammissibile di restituzione del dazio a termini degli allegati II e III al regolamento di base e che pertanto non dovevano essere oggetto di compensazione.
(46)
È stato comunque riscontrato che, indipendentemente dal metodo di calcolo utilizzato, il tasso di sovvenzione per questo regime non sarebbe superiore allo 0,95 %, il che significa che il margine di sovvenzione complessivo relativo alla società resterebbe al di sotto del limite di irrilevanza. Di conseguenza non è stato ritenuto necessario un ulteriore esame di questa argomentazione nel contesto della presente inchiesta.
(47)
In assenza di altre osservazioni, si conferma il considerando 112 del regolamento provvisorio.
(48)
È risultato che durante il PI il produttore esportatore indiano KEI Industries non ha usufruito dell’EOUS.
3.9. Importo delle sovvenzioni compensabili
(49)
Alla luce della decisione di non considerare come sovvenzione i vantaggi ottenuti attraverso l’ESC - decisione per cui si rinvia ai considerando da 38 a 41 - e tenuto conto della rettifica - di cui al considerando 35 - del calcolo del vantaggio derivante dall’EPCGS per una delle società, si è provveduto, se del caso, all’adeguamento delle aliquote del dazio. L’importo ad valorem definitivo delle sovvenzioni compensabili, determinato in conformità alle disposizioni del regolamento di base, risulta ora compreso tra lo 0,79 % e il 3,72 %.
Regime
Società
Raajratna
Gruppo Venus
Viraj
KEI
DEPBS (8)
0,58 %
0,93 %, 1,04 %, 1,32 %, 2,04 %
-
0,50 %
DDS (8)
0,61 %
1,14 %, 1,77 %, 1,68 %, 1,91 %
-
0,29 %
AAS (8)
2,43 %
0,15 %, 0 %, 0 %, 0 %
-
-
EPCGS (8)
0,09 %
0,02 %, 0 %, 0 %, 0 %
0,03 %
-
ECS (8)
-
-
-
-
FMS (8)
-
0,13 %, 0,71 %, 0,07 %, 0 %
-
-
EOU (8)
-
-
0,95 %
-
TOTALE
3,72 %
3,03 % (9)
0,98 % (10)
0,79 % (10)
(50)
A seguito del ricalcolo, il margine di sovvenzione per le società che hanno collaborato non incluse nel campione risulta pari al 3,41 %.
(51)
A seguito del ricalcolo, il margine di sovvenzione per l’intero paese è pari al 3,72 %.
4. INDUSTRIA DELL’UNIONE
4.1. Industria dell’Unione
(52)
Alcuni utilizzatori hanno espresso dubbi circa il numero dei produttori dell’Unione indicato al considerando 116 del regolamento provvisorio. A loro avviso la valutazione del numero dei produttori risulta errata e in realtà sul mercato dell’Unione sarebbe presente un minor numero di produttori.
(53)
La Commissione rileva che la tesi addotta non è stata sufficientemente suffragata e, avendole verificate, conferma le informazioni di cui al considerando 116 del regolamento provvisorio, ossia che durante il PI ventisette produttori dell’Unione fabbricavano il prodotto in esame. Questo è il numero accertato sulla base della denuncia, nella fase precedente l’apertura e durante l’inchiesta. La Commissione ha contattato tutti i produttori noti dell’Unione e ha ricevuto i dati utilizzati nell’ambito della presente inchiesta.
4.2. Produzione dell’Unione e campionamento dei produttori dell’Unione
(54)
In assenza di osservazioni, si confermano i considerando da 117 a 119 del regolamento provvisorio.
5. PREGIUDIZIO
5.1. Consumo nell’Unione
(55)
Alcuni utilizzatori hanno affermato che le analisi del pregiudizio avrebbero dovuto ignorare i dati relativi al 2009, visti gli effetti distorsivi che la crisi finanziaria di quell’anno ha prodotto, in particolare, sul consumo dell’Unione. Tuttavia, anche escludendo il 2009 dall’analisi, si confermerebbe comunque un trend in crescita dei consumi (+ 5 %), indice questo di un miglioramento delle condizioni di mercato. Gli effetti negativi della crisi finanziaria sono, tra l’altro, riconosciuti nel considerando 120 del regolamento provvisorio, che conclude tuttavia rilevando il miglioramento della situazione del mercato. In mancanza di altre osservazioni, si conferma il considerando 120 del regolamento provvisorio.
5.2. Importazioni nell’Unione provenienti dal paese in esame
(56)
Il margine di sovvenzione stabilito per la società KEI Industries è inferiore al limite di irrilevanza di cui all’articolo 14, paragrafo 5, del regolamento di base (cfr. il considerando 49). Si ritiene pertanto che questo produttore esportatore non abbia beneficiato di regimi di sovvenzione ai sensi dell’articolo 3, paragrafo 1, lettera a), punto ii), e dell’articolo 3, paragrafo 2, del regolamento di base, nel corso del periodo dell’inchiesta. I volumi delle importazioni di tale produttore esportatore sono stati quindi esclusi dal volume delle importazioni sovvenzionate provenienti dall’India. Un produttore esportatore, vale a dire il gruppo Venus, ha osservato che una serie di transazioni è stata, per errore, conteggiata due volte. La Commissione concorda con il produttore esportatore: perciò queste operazioni sono state eliminate dal volume totale delle importazioni sovvenzionate provenienti dall’India. Il volume, la quota di mercato e il prezzo medio delle importazioni oggetto di sovvenzioni sono stati rivisti di conseguenza.
(57)
Volume e quota di mercato delle importazioni sovvenzionate:
2009
2010
2011
PI
Volume (tonnellate metriche)
11 620
20 038
25 326
24 415
Indice (2009 = 100)
100
172
218
210
Quota di mercato
8,8 %
10,7 %
12,9 %
12,4 %
Indice (2009 = 100)
100
121
146
140
Fonte:
Eurostat e risposte al questionario.
(58)
Durante il PI la società KEI Industries ha esportato quantitativi ridotti del prodotto in esame e anche le operazioni commerciali del gruppo Venus (cui si è fatto in precedenza riferimento) hanno riguardato quantitativi ridotti. Di conseguenza lo scomputo di tali importazioni dal volume totale delle importazioni sovvenzionate provenienti dall’India non determina modifiche a livello delle tendenze descritte ai considerando 123 e 124 del regolamento provvisorio, che vengono pertanto confermati.
(59)
Prezzo medio delle importazioni sovvenzionate
2009
2010
2011
PI
Prezzo medio
(EUR/tonnellata metrica)
2 419
2 856
3 311
3 259
Indice (2009 = 100)
100
118
137
135
Fonte:
Eurostat e risposte al questionario.
(60)
Come in precedenza illustrato, la società KEI Industries ha esportato quantitativi ridotti durante il PI e la detrazione di alcune operazioni commerciali del gruppo Venus ha riguardato solo quantitativi limitati. L’esclusione delle importazioni della società KEI Industries e delle citate operazioni commerciali del gruppo Venus dal volume totale delle importazioni sovvenzionate provenienti dall’India non determina, quindi, alcuna modifica sostanziale del prezzo medio delle importazioni indiane oggetto di sovvenzioni o dei calcoli relativi alla sottoquotazione dei prezzi (undercutting). A seguito del ricalcolo, il margine di sottoquotazione dei prezzi è pari all’11,7 %. Per il resto si confermano le conclusioni tratte da quanto descritto ai considerando da 128 a 130 del regolamento provvisorio.
(61)
In esito alla comunicazione delle conclusioni finali, il governo indiano ha sostenuto che la Commissione aveva calcolato la riduzione proporzionale delle importazioni sovvenzionate solo in rapporto ai volumi delle importazioni dei produttori esportatori che hanno collaborato, in modo da tener conto del limite di irrilevanza accertato per la società KEI e dell’esclusione di alcune operazioni commerciali del gruppo Venus che erano state per errore conteggiate due volte. La tesi si fonda su un equivoco. La Commissione ha calcolato la riduzione proporzionale in rapporto all’intero volume delle importazioni, anche di quelle degli importatori che non hanno collaborato. La tesi addotta deve essere pertanto respinta.
5.3. Situazione economica dell’industria dell’Unione
(62)
Alcune parti hanno sostenuto che i risultati ottenuti dall’industria dell’Unione dovevano essere considerati ragionevolmente positivi nel contesto della crisi economica mondiale e che, tranne per un indicatore di pregiudizio, ossia per la quota di mercato, tutti gli altri indicatori non lasciassero intendere l’esistenza di un pregiudizio.
(63)
Una parte ha sostenuto che in media i prezzi di vendita dell’industria dell’Unione avevano registrato un incremento del 34 % circa, ossia molto superiore a quello dei costi di produzione, aumentati nello stesso periodo del 13 %. A questo proposito va rilevato che all’inizio del periodo in esame, vale a dire nel 2009, l’industria dell’Unione effettuava le sue vendite a un prezzo inferiore al costo di produzione e solo a partire dal 2011 è riuscita a realizzare vendite al di sopra del costo di produzione.
(64)
L’inchiesta ha dimostrato che, nonostante la tendenza positiva di alcuni indicatori di pregiudizio, come i volumi di produzione e l’utilizzazione degli impianti, o la stabilità di altri indicatori di pregiudizio, come l’occupazione, per una serie di altri indicatori relativi alla situazione finanziaria dell’industria dell’Unione, in particolare per la redditività, il flusso di cassa, gli investimenti e l’utile sul capitale investito, non si è registrato un andamento soddisfacente nel periodo in esame. L’indicatore relativo agli investimenti, dopo un miglioramento nel 2010, è diminuito nel 2011 e nel periodo dell’inchiesta, attestandosi al di sotto del livello del 2009. L’utile sul capitale investito, pur essendo realmente aumentato dal 2009 al 2011 fino a raggiungere il 6,7 %, è poi calato di nuovo allo 0,8 % nel periodo dell’inchiesta. Analogamente, al miglioramento degli indicatori relativi alla redditività e al flusso di cassa fino al 2011 è subentrato un loro nuovo peggioramento nel corso del PI. Si può pertanto concludere che il miglioramento della situazione dell’industria dell’Unione sia iniziato dopo il 2009, ma il recupero è stato poi rallentato dalle importazioni sovvenzionate provenienti dall’India.
(65)
Su richiesta di una parte interessata si conferma che il livello delle scorte di cui al considerando 153 del regolamento provvisorio riguarda l’attività delle società dell’Unione incluse nel campione.
(66)
L’industria dell’Unione ha sostenuto che il margine di utile di riferimento, fissato al 5 % nella fase provvisoria del procedimento, è troppo basso. Tale parte non ha però sufficientemente dimostrato la fondatezza della sua obiezione. Il considerando 148 del regolamento provvisorio illustra i motivi alla base della scelta di questo margine di profitto e dall’inchiesta non sono emerse ragioni per modificarlo. Il margine di profitto di riferimento del 5 % è perciò mantenuto ai fini delle conclusioni definitive.
(67)
Un produttore esportatore ha sostenuto che le difficoltà dell’industria dell’Unione sono in gran parte dovute a problemi strutturali. Da qui anche il carattere irrealistico del margine di utile di riferimento fissato al 5 %.
(68)
Si ricorda che, secondo la giurisprudenza (11), le istituzioni devono stabilire il margine di profitto che l’industria comunitaria potrebbe ragionevolmente prevedere in normali condizioni di concorrenza, in assenza delle importazioni oggetto di sovvenzioni. Nel caso di specie si è rivelato impossibile, per i motivi di seguito esposti, effettuare questa analisi per l’industria dell’Unione che fabbrica il prodotto in esame. Informazioni sufficienti per il calcolo dei margini di profitto per il prodotto in esame sono disponibili solo a partire dal 2007, quando il margine di profitto è stato del 3,7 %. Dal 2008, a causa della crisi economica e finanziaria, il margine è diventato negativo. Secondo la denuncia, che ha trovato conferma nell’inchiesta, le importazioni oggetto di sovvenzioni hanno iniziato ad affluire sul mercato dell’Unione nel 2007, quando il volume delle importazioni è aumentato passando dalle 17 727 tonnellate del 2006 a 24 811,3 tonnellate. Le istituzioni hanno pertanto fissato i margini di utile di riferimento sulla base degli utili effettivi registrati in altri comparti del settore siderurgico, che non sono stati interessati da importazioni oggetto di dumping o di sovvenzioni (12).
5.4. Conclusioni relative al pregiudizio
(69)
La Commissione conclude pertanto che l’industria dell’Unione ha subito un pregiudizio grave durante il PI.
6. NESSO DI CAUSALITÀ
6.1. Effetti delle importazioni sovvenzionate
(70)
Un produttore esportatore ha sostenuto che il regolamento provvisorio avrebbe ignorato il fatto che l’industria dell’Unione ha potuto beneficiare, dal 2009, dell’aumento dei consumi, precisando tra l’altro che la Commissione non può partire dall’ipotesi che l’industria dell’Unione possa riuscire all’infinito a conservare la propria quota di mercato.
(71)
In risposta a tali argomentazioni va osservato che dall’inchiesta è emerso che la quota di mercato delle importazioni indiane sovvenzionate è cresciuta più rapidamente del consumo sul mercato dell’Unione. Il volume delle importazioni indiane oggetto di sovvenzioni è cresciuto del 110 %, mentre nel corso dello stesso periodo il consumo è aumentato del 50 %. Inoltre l’inchiesta ha anche dimostrato che il prezzo medio indiano è rimasto nello stesso periodo costantemente al di sotto del prezzo medio dell’industria dell’Unione: la differenza media di prezzo è stata dell’11,7 % durante il PI. Di conseguenza l’industria dell’Unione, per quanto abbia effettivamente beneficiato, in una certa misura, della crescita dei consumi e abbia anche potuto aumentare i suoi volumi di vendite del 40 %, non è però riuscita a mantenere la sua quota di mercato come si sarebbe potuto prevedere a fronte del miglioramento delle condizioni del mercato e tenuto conto della capacità produttiva disponibile dell’industria dell’Unione.
6.2. Effetto di altri fattori
6.2.1. Importazioni non oggetto di sovvenzioni
(72)
Alcune parti interessate hanno sostenuto la necessità di una nuova valutazione degli effetti delle importazioni non oggetto di sovvenzioni per due motivi: il limite di irrilevanza del margine di sovvenzione stabilito per la società KEI Industries e l’esclusione dall’analisi di alcune operazioni del gruppo Venus che erano state, per errore, conteggiate due volte. Hanno inoltre sostenuto che i prezzi delle importazioni non oggetto di sovvenzioni sono stati inferiori rispetto a quelli delle importazioni oggetto di sovvenzioni.
(73)
La tabella che segue mostra l’andamento del volume e dei prezzi delle esportazioni non sovvenzionate durante il periodo in esame. Il loro volume, corrispondente a circa un terzo delle esportazioni indiane durante il PI, ha seguito la stessa evoluzione delle importazioni oggetto di sovvenzioni.
2009
2010
2011
PI
Volume (tonnellate metriche)
5 227
9 015
11 394
10 938
Volume (Indice)
100
172
218
210
Prezzo medio (EUR/mf)
2 268
2 678
3 105
3 056
Prezzo medio (Indice)
100
118
137
135
Fonte:
risposte al questionario ed Eurostat.
(74)
È pertanto corretto affermare che i prezzi delle importazioni non oggetto di sovvenzioni siano stati inferiori ai prezzi delle importazioni sovvenzionate. Tuttavia, il volume delle importazioni non oggetto di sovvenzioni è solo un terzo del volume delle importazioni oggetto di sovvenzioni. Ne consegue che il pregiudizio causato dalle importazioni non oggetto di sovvenzioni non è tale da annullare il nesso di causalità tra le importazioni sovvenzionate provenienti dall’India e il pregiudizio grave subito dall’industria dell’Unione durante il PI.
6.2.2. Importazioni da paesi terzi
(75)
Un produttore esportatore indiano e il governo indiano hanno ribadito la tesi secondo cui la Repubblica popolare cinese avrebbe dovuto essere inclusa nell’inchiesta, confermando anche che a loro avviso sarebbe stato sottovalutato l’impatto delle importazioni provenienti dalla Repubblica popolare cinese sul mercato dell’Unione e sull’industria dell’Unione.
(76)
Come indicato al considerando 170 del regolamento provvisorio, né a livello di fase di apertura né a livello di fase definitiva esistono prove dell’esistenza di sovvenzioni tali da poter giustificare l’apertura di un’inchiesta antisovvenzioni relativa alle importazioni originarie della Repubblica popolare cinese. È quindi infondata e viene respinta la tesi secondo cui la Repubblica popolare cinese avrebbe dovuto essere inclusa nell’inchiesta.
(77)
Tuttavia, nel corso del periodo in esame le importazioni dalla Repubblica popolare cinese hanno registrato un andamento crescente, raggiungendo una quota di mercato dell’8,3 % nel PI, come indicato al considerando 168 del regolamento provvisorio. Inoltre i prezzi delle importazioni cinesi sono risultati inferiori ai prezzi dell’industria dell’Unione e a quelli praticati dai produttori esportatori indiani sul mercato dell’Unione. La Commissione ha quindi ulteriormente esaminato se le importazioni dalla Repubblica popolare cinese possano aver contribuito al pregiudizio subito dall’industria dell’Unione e possano aver annullato il nesso di causalità tra tale pregiudizio e le importazioni sovvenzionate dall’India.
(78)
Secondo le informazioni disponibili nella fase provvisoria del procedimento, il mix di prodotti compresi nelle importazioni cinesi era diverso e la gamma di prodotti in cui la Cina è presente è diversa dai prodotti venduti dall’industria dell’Unione o anche dai prodotti di origine indiana venduti sul mercato dell’Unione.
(79)
Successivamente alla pubblicazione delle misure provvisorie, la Commissione ha ricevuto diverse obiezioni che prospettavano l’ipotesi che il nesso di causalità tra le importazioni indiane in dumping e il pregiudizio grave subito dall’industria dell’Unione sarebbe stato annullato durante il PI dalle importazioni a basso prezzo dalla Cina.
(80)
Dall’analisi svolta sulla base delle statistiche sulle importazioni relative ai due codici NC oggetto dell’inchiesta è emerso che il 29 % delle importazioni cinesi si è concentrato nel segmento più basso del mercato (codice NC 7223 00 99). Questo spiega in parte perché, in media, i prezzi cinesi siano inferiori a quelli dell’industria dell’Unione e dei produttori esportatori indiani. Dalle statistiche relative al codice NC 7223 00 99 è risultato inoltre che i clienti dei produttori cinesi erano concentrati nel Regno Unito, dove l’industria dell’Unione era sostanzialmente assente.
Prezzo medio
(EUR/tonnellata metrica)
2009
2010
2011
PI
72 230 019
2 974
3 286
3 436
2 995
72 230 099
765
1 458
1 472
1 320
Fonte:
Eurostat
(81)
Per quanto riguarda il codice NC 7223 00 19, le analisi per numero di codice di prodotto (NCP) hanno rivelato che la concorrenza tra l’industria dell’Unione e i produttori indiani si concentrava prevalentemente nel segmento più alto del mercato caratterizzato da prezzi fino a quattro volte superiori a quelli del segmento più basso classificati con lo stesso codice NC (13). L’inchiesta ha inoltre dimostrato che, in linea generale, le variazioni di prezzo sono connesse al tipo di prodotto e al tenore di nichel. Dall’inchiesta è emerso inoltre che sul mercato dell’Unione gli esportatori cinesi vendono prevalentemente i tipi di prodotto di qualità inferiore classificati nel suddetto codice NC. Il mix dei prodotti diventa quindi un fattore prevalente nella valutazione delle importazioni cinesi.
(82)
Per quanto riguarda il livello dei prezzi delle importazioni provenienti dalla Repubblica popolare cinese, occorre rilevare che dal 2009 fino al PI il prezzo medio delle importazioni cinesi è rimasto al di sopra dei prezzi dei produttori esportatori indiani che hanno beneficiato di sovvenzioni, come si evince dalla tabella seguente, che riporta il prezzo medio delle esportazioni indiane sovvenzionate classificate al codice NC 7223 00 19.
Prezzo medio
(EUR/tonnellata metrica)
2009
2010
2011
PI
PI + 1
73 320 019
2 974
3 286
3 436
2 995
3 093
Fonte:
Eurostat
(83)
Durante il periodo dell’inchiesta il prezzo medio delle importazioni cinesi è sceso, per la prima volta, al di sotto del prezzo delle importazioni indiane oggetto di sovvenzioni. Questo dato si è rivelato però transitorio, in quanto il livello dei prezzi cinesi nell’anno successivo al PI è aumentato, risultando di nuovo superiore ai prezzi indiani.
(84)
Dal confronto tra il volume delle importazioni provenienti dall’India e dalla Repubblica popolare cinese è emerso inoltre che, durante l’intero periodo in esame e in particolare durante il PI, il livello delle importazioni dalla Repubblica popolare cinese è risultato molto inferiore rispetto a quello delle importazioni dall’India. Per quanto riguarda la Repubblica popolare cinese, il volume delle importazioni è stato sostanzialmente pari a meno della metà del totale delle importazioni dall’India.
(85)
Stante quanto precede, si conferma che una percentuale significativa delle importazioni cinesi durante il PI è stata costituita da prodotti diversi dal mix di prodotti dell’industria dell’Unione e che l’eventuale concorrenza diretta con i prodotti fabbricati e venduti dall’industria dell’Unione è limitata.
(86)
Le importazioni dalla Repubblica popolare cinese non avrebbero quindi potuto influenzare la situazione dell’industria dell’Unione in misura tale da annullare il nesso di causalità tra le importazioni sovvenzionate dall’India e il pregiudizio subito dall’industria dell’Unione. Si conferma pertanto il considerando 168 del regolamento provvisorio.
6.2.3. Concorrenza di altri produttori dell’Unione
(87)
Una parte ha sostenuto che a causare i modesti risultati finanziari dei produttori dell’Unione potrebbe essere stata la concorrenza degli altri produttori dell’Unione che non hanno presentato denuncia o che non si sono espressi a sostegno dell’inchiesta nella fase di apertura del procedimento.
(88)
La quota di mercato degli altri produttori dell’Unione ha avuto il seguente andamento:
2009
2010
2011
PI
Volume (tonnellate metriche)
34 926
55 740
55 124
55 124
Indice (2009 = 100)
100
160
158
158
Quota di mercato degli altri produttori dell’Unione
26,6 %
29,8 %
28,1 %
27,9 %
Fonte:
denuncia
(89)
I produttori dell’Unione che non hanno presentato denuncia e che non si sono specificamente espressi a sostegno dell’inchiesta rappresentano il 44 % del totale delle vendite nell’Unione di cui al considerando 139 del regolamento provvisorio. Il volume delle loro vendite è cresciuto del 58 %, passando dalle 34 926 tonnellate stimate nel 2009 a 55 124 tonnellate nel periodo in esame. Si tratta, tuttavia, di una crescita relativamente modesta rispetto alla crescita, registrata nello stesso periodo, delle importazioni sovvenzionate dall’India (+ 110 %). Inoltre, la quota di mercato di tali produttori dell’Unione è rimasta relativamente stabile durante il periodo in esame e non è emersa alcuna indicazione che i loro prezzi fossero inferiori a quelli dei produttori dell’Unione inclusi nel campione. Di conseguenza si conclude che le loro vendite sul mercato dell’Unione non hanno contribuito al pregiudizio subito dall’industria dell’Unione.
6.3. Conclusioni relative al nesso di causalità
(90)
In assenza di osservazioni, si confermano i considerando da 176 a 179 del regolamento provvisorio.
7. INTERESSE DELL’UNIONE
7.1. Considerazioni generali
(91)
In mancanza di osservazioni, si conferma il considerando 180 del regolamento provvisorio.
7.2. Interesse dell’industria dell’Unione
(92)
In assenza di osservazioni, si confermano i considerando da 181 a 188 del regolamento provvisorio.
7.3. Interesse degli utilizzatori
(93)
Successivamente all’istituzione delle misure provvisorie, sette utilizzatori e un’associazione di utilizzatori hanno contattato la Commissione mostrando interesse a collaborare all’inchiesta. Vista tale richiesta, nell’aprile 2013 si è proceduto all’invio dei questionari, ma solo due utilizzatori hanno risposto presentando il questionario compilato e nel complesso gli utilizzatori che hanno collaborato hanno rappresentato il 12 % del totale delle importazioni dall’India durante il PI e il 2,5 % del totale del consumo dell’UE. L’impatto economico delle misure sugli utilizzatori è stato nuovamente valutato sulla base dei nuovi dati contenuti nelle risposte al questionario e sono state effettuate visite presso due utilizzatori per la verifica delle informazioni fornite.
(94)
Gli utilizzatori hanno sostenuto che il livello di redditività del 9 %, indicato al considerando 191 del regolamento provvisorio, era troppo elevato e non era rappresentativo in rapporto all’industria degli utilizzatori. Alla luce delle ulteriori risposte al questionario, la redditività media di tutti gli utilizzatori che hanno collaborato è stata ricalcolata e fissata al 2 % del fatturato.
(95)
Si è inoltre constatato che gli acquisti dall’India hanno costituito, in media, il 44 % del totale degli acquisti del prodotto in esame per quanto riguarda gli utilizzatori che hanno collaborato e che l’India ha rappresentato l’unica fonte di approvvigionamento di due utilizzatori che hanno collaborato. Durante il PI il fatturato della produzione che incorpora il prodotto in esame ha rappresentato, in media, il 14 % del fatturato degli utilizzatori che hanno collaborato.
(96)
Considerando lo scenario peggiore per il mercato dell’Unione, ossia nell’ipotesi in cui non fosse possibile trasferire alcun potenziale aumento dei prezzi sulla catena della distribuzione e che gli utilizzatori continuassero ad acquistare dall’India gli stessi volumi che in passato, il dazio avrebbe come conseguenza per gli utilizzatori quella di far diminuire, in media, di 0,25 punti percentuali - portandola all’1,75 % - la redditività derivante dalle attività che comportano l’impiego o l’inclusione del prodotto in esame.
(97)
La Commissione riconosce che l’incidenza sarà maggiore, singolarmente, per gli utilizzatori che importano esclusivamente dall’India. Tuttavia il loro numero è relativamente ridotto (si tratta di due degli utilizzatori che hanno collaborato). Inoltre, purché il produttore indiano collabori, essi hanno la possibilità di chiedere la restituzione dei dazi a norma dell’articolo 21 del regolamento di base qualora siano soddisfatte tutte le condizioni per il rimborso.
(98)
Alcuni utilizzatori hanno nuovamente espresso il timore che le misure finirebbero per colpire determinati tipi di fili che non sono fabbricati in Europa, in particolare quelli compresi nella cosiddetta «serie 200», secondo quanto enunciato al considerando 194 del regolamento provvisorio. Per gli utilizzatori, la mancata produzione nell’Unione è dovuta alla scarsa domanda e alla specificità del processo di produzione.
(99)
L’inchiesta ha tuttavia dimostrato che l’industria dell’Unione produce questi tipi di fili di acciaio inossidabile e che essi rappresentano una quota limitata del mercato dell’Unione. Gli utilizzatori hanno poi a disposizione fonti di approvvigionamento alternative da paesi non soggetti a misure antidumping o antisovvenzioni. Va aggiunto che a due produttori esportatori indiani è stata applicata un’aliquota del dazio compensativo dello 0 % e quindi l’istituzione delle misure non avrà alcun effetto significativo su tale fonte di approvvigionamento. Inoltre, per gli stessi scopi possono essere utilizzati, come fili di acciaio inossidabile, altri tipi di prodotto. Di conseguenza l’istituzione delle misure non può produrre effetti rilevanti sul mercato dell’Unione o su questi utilizzatori. L’obiezione è pertanto respinta.
(100)
Alcuni utilizzatori hanno osservato che i tempi di consegna del prodotto simile da parte dei produttori dell’Unione sono più lunghi rispetto ai tempi consegna del prodotto in esame provenienti dall’India. Comunque il fatto che i grossisti e gli operatori commerciali possano costituire scorte dei prodotti e renderli quindi disponibili in tempi brevi non inficia gli elementi di prova relativi agli effetti negativi delle importazioni oggetto di sovvenzioni. L’argomentazione deve essere pertanto respinta.
(101)
Tenuto conto di quanto precede, anche se è probabile che alcuni utilizzatori subiscano più di altri gli effetti negativi delle misure sulle importazioni provenienti dall’India, si ritiene che nel complesso il mercato dell’Unione trarrà beneficio dall’istituzione delle misure. In particolare, si reputa che il ripristino di condizioni commerciali eque sul mercato dell’Unione consentirebbe all’industria dell’Unione di allineare i propri prezzi al costo di produzione, di salvaguardare la produzione e l’occupazione, di riconquistare la quota di mercato precedentemente persa e di usufruire di maggiori economie di scala. In tal modo l’industria potrebbe conseguire margini di profitto ragionevoli che le permetterebbero di operare in modo efficiente nel medio e nel lungo periodo. Parallelamente migliorerebbe la situazione finanziaria complessiva dell’industria. L’inchiesta ha inoltre stabilito che le misure avranno un impatto complessivo limitato sugli utilizzatori e sugli importatori indipendenti. Pertanto la conclusione è che il vantaggio complessivo delle misure sembra essere superiore agli effetti sugli utilizzatori del prodotto in esame sul mercato dell’Unione.
7.4. Interessi degli importatori indipendenti
(102)
In assenza di osservazioni, si confermano i considerando da 197 a 199 del regolamento provvisorio.
7.5. Conclusioni relative all’interesse dell’Unione
(103)
Stante quanto precede, si conferma la valutazione di cui ai considerando 200 e 201 del regolamento provvisorio.
8. MISURE COMPENSATIVE DEFINITIVE
8.1. Livello di eliminazione del pregiudizio
(104)
In assenza di osservazioni, si confermano i considerando da 203 a 206 del regolamento provvisorio.
8.2. Conclusioni sul livello di eliminazione del pregiudizio
(105)
Non è stato calcolato un margine di pregiudizio individuale per la società KEI Industries, visto che il suo margine di sovvenzione definitivo è risultato inferiore al limite di irrilevanza, come precedentemente indicato al considerando 49.
(106)
Il metodo usato nel regolamento provvisorio viene confermato.
8.3. Misure definitive
(107)
Alla luce di quanto precede e in conformità all’articolo 15, paragrafo 1, del regolamento di base, è opportuno istituire un dazio compensativo definitivo a un livello sufficiente a eliminare il pregiudizio causato dalle importazioni sovvenzionate senza che venga superato il margine di sovvenzione accertato.
(108)
Le aliquote del dazio compensativo sono state quindi fissate confrontando i margini di pregiudizio e i margini di sovvenzione. Di conseguenza, vengono proposte le seguenti aliquote del dazio compensativo:
Società
Margine di sovvenzione
Margine di pregiudizio
Aliquota del dazio compensativo
Raajratna Metal Industries
3,7 %
17,2 %
3,7 %
Gruppo Venus
3,0 %
23,4 %
3,0 %
Viraj Profiles Vpl. Ltd.
0,9 %
non applicabile
0,0 %
KEI Industries Limited
0,7 %
non applicabile
0,0 %
Società che hanno collaborato non incluse nel campione
3,4 %
19,3 %
3,4 %
Tutte le altre società
3,7 %
23,4 %
3,7 %
(109)
Le aliquote individuali del dazio compensativo indicate nel presente documento di lavoro sono state stabilite in base alle conclusioni della presente inchiesta. Rispecchiano quindi la situazione delle società interessate constatata durante l’inchiesta. Tali aliquote del dazio (a differenza del dazio per l’intero paese applicabile a «tutte le altre società») sono applicabili esclusivamente alle importazioni di prodotti originari dell’India e fabbricati dalle società specificamente menzionate. Le importazioni di prodotti fabbricati da qualsiasi altra società non espressamente menzionata nel dispositivo del presente documento di lavoro, comprese le entità collegate alle società espressamente citate, non possono beneficiare di tali aliquote e sono soggette all’aliquota del dazio applicabile a «tutte le altre società».
(110)
Le richieste di applicazione di un’aliquota individuale del dazio compensativo (ad esempio in seguito a un cambiamento della denominazione della società o alla creazione di nuove entità produttive o di vendita) vanno inviate senza indugio alla Commissione (14) corredate di tutte le opportune informazioni, in particolare in merito a modifiche delle attività societarie - riguardanti la produzione e le vendite sul mercato interno e all’esportazione - che siano collegate, ad esempio, al cambiamento di denominazione o alla creazione di nuove entità produttive o di vendita. Se del caso, il regolamento che istituisce i dazi compensativi definitivi sarà modificato di conseguenza mediante un aggiornamento dell’elenco delle società che beneficiano di aliquote del dazio individuali.
8.4. Riscossione definitiva dei dazi compensativi provvisori
(111)
Data l’entità dei margini di sovvenzione accertati e tenuto conto del livello di pregiudizio subito dall’industria dell’Unione, si ritiene necessario riscuotere in via definitiva, fino a concorrenza dell’importo dei dazi definitivi istituiti, gli importi depositati a titolo del dazio antisovvenzione provvisorio istituito dal regolamento provvisorio,
HA ADOTTATO IL PRESENTE REGOLAMENTO:
Articolo 1
1. È istituito un dazio compensativo definitivo sulle importazioni di filo di acciaio inossidabile contenente, in peso:
i)
una percentuale di nichel pari o superiore al 2,5 %, diverso dal filo contenente, in peso, una percentuale di nichel pari o superiore al 28 % ma non superiore al 31 % e una percentuale di cromo pari o superiore al 20 % ma non superiore al 22 %,
ii)
una percentuale di nichel inferiore al 2,5 %, diverso dal filo contenente in peso una percentuale di cromo pari o superiore al 13 % ma non superiore al 25 % e una percentuale di alluminio pari o superiore al 3,5 % ma non superiore al 6 %,
attualmente classificato ai codici NC 7223 00 19 e 7223 00 99 e originario dell’India.
2. Le aliquote del dazio compensativo definitivo applicabili al prezzo netto franco frontiera dell’Unione, dazio non corrisposto, per il prodotto descritto al paragrafo 1 e fabbricato dalle società sottoelencate sono le seguenti:
Società
Dazio (%)
Codice addizionale TARIC
Raajratna Metal Industries, Ahmedabad, Gujarat
3,7
B775
Venus Wire Industries Pvt. Ltd., Mumbai, Maharashtra
3,0
B776
Precision Metals, Mumbai, Maharashtra
3,0
B777
Hindustan Inox Ltd., Mumbai, Maharashtra
3,0
B778
Sieves Manufacturer India Pvt. Ltd., Mumbai, Maharashtra
3,0
B779
Viraj Profiles Vpl. Ltd., Thane, Maharashtra
0,0
B780
KEI Industries Limited, New Delhi
0,0
B925
Società elencate nell’allegato
3,4
Tutte le altre società
3,7
B999
3. Salvo disposizioni contrarie, si applicano le norme vigenti in tema di dazi doganali.
Articolo 2
Gli importi depositati a titolo di dazi compensativi provvisori, a norma del regolamento (UE) n. 419/2013, sulle importazioni di filo di acciaio inossidabile contenente, in peso:
i)
una percentuale di nichel pari o superiore al 2,5 %, diverso dal filo contenente, in peso, una percentuale di nichel pari o superiore al 28 % ma non superiore al 31 % e una percentuale di cromo pari o superiore al 20 % ma non superiore al 22 %,
ii)
una percentuale di nichel inferiore al 2,5 %, diverso dal filo contenente in peso una percentuale di cromo pari o superiore al 13 % ma non superiore al 25 % e una percentuale di alluminio pari o superiore al 3,5 % ma non superiore al 6 %,
attualmente classificato ai codici NC 7223 00 19 e 7223 00 99 e originario dell’India,
sono riscossi in via definitiva. Gli importi depositati sono svincolati nella parte eccedente l’aliquota del dazio antisovvenzioni definitivo.
Articolo 3
Il presente regolamento entra in vigore il giorno successivo alla pubblicazione nella Gazzetta ufficiale dell’Unione europea.
Il presente regolamento è obbligatorio in tutti i suoi elementi e direttamente applicabile in ciascuno degli Stati membri.
Fatto a Bruxelles, il 2 settembre 2013