PROVÁDĚCÍ NAŘÍZENÍ KOMISE (EU) č. 901/2012
ze dne 2. října 2012
o zápisu názvu do rejstříku chráněných označení původu a chráněných zeměpisných označení (Štajersko prekmursko bučno olje (CHZO))
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 510/2006 ze dne 20. března 2006 o ochraně zeměpisných označení a označení původu zemědělských produktů a potravin (1), a zejména na čl. 7 odst. 5 třetí pododstavec uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Žádost o zápis názvu „Štajersko prekmursko bučno olje“ jako chráněného zeměpisného označení (CHZO), kterou předložilo Slovinsko v souladu s čl. 6 odst. 2 nařízení (ES) č. 510/2006 dne 29. října 2004, byla zveřejněna v Úředním věstníku Evropské unie (2).
(2)
Několik fyzických a právnických osob v Rakousku vzneslo námitku proti navrhovanému zápisu předložením řádně odůvodněného prohlášení příslušným rakouským orgánům podle čl. 7 odst. 2 nařízení (ES) č. 510/2006.
(3)
Námitku proti zápisu poté vzneslo v souladu s čl. 7 odst. 1 nařízení (ES) č. 510/2006 Rakousko. Námitka byla podle čl. 7 odst. 3 prvního pododstavce písm. a), b) a c) uvedeného nařízení shledána přípustnou.
(4)
Dopisem ze dne 8. října 2009 vyzvala Komise dotyčné členské státy, aby se v souladu se svými vnitřními postupy pokusily dospět k vzájemné dohodě.
(5)
Vzhledem k tomu, že ve stanovené lhůtě nebylo dosaženo dohody, měla by Komise postupem podle čl. 15 odst. 2 nařízení (ES) č. 510/2006 přijmout rozhodnutí.
(6)
Námitka ohledně údajného nedodržení ustanovení článku 2 nařízení (ES) č. 510/2006 se týkala původu surovin, jenž není ani omezen na určitou oblast, ani není uveden, metody produkce, která údajně není ani specifická, ani tradiční, údajné neexistence souvislosti mezi pověstí produktu a zeměpisnou oblastí, kde je produkt vyráběn, a údajného nesprávného užívání názvu regionu jako zeměpisného označení. Komise ovšem nezjistila v souvislosti s těmito body žádnou zjevnou chybu. Slovinsko dále poskytlo důkazy, z nichž je zřejmé, že označení „Štajersko prekmursko bučno olje“ bylo užito ve smyslu čl. 2 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 510/2006.
(7)
Z námitky je patrné, že ochranná známka obsahující výraz „Steirisches Kürbiskernöl“ byla zapsána před podáním žádosti o zápis názvu „Štajersko prekmursko bučno olje“ jako CHZO. Nicméně nebyl předložen důkaz, že by spotřebitelé mohli být uvedeni v omyl ohledně skutečné identity produktu uváděného na trh pod názvem „Štajersko prekmursko bučno olje“. Komise proto nemůže učinit závěr, že by zápis názvu „Štajersko prekmursko bučno olje“ byl v rozporu s čl. 3 odst. 4 nařízení (ES) č. 510/2006.
(8)
Tato ochranná známka se smí i přes registraci názvu „Štajersko prekmursko bučno olje“ jako CHZO nadále používat, pokud nevzniknou důvody prohlásit ji za neplatnou nebo ji zrušit podle práva o ochranných známkách.
(9)
Dále by mělo být uvedeno, že název „Steirisches Kürbiskernöl“ je rovněž CHZO registrované nařízením Komise (ES) č. 1263/96 (3). Názvy „Štajersko prekmursko bučno olje“ a „Steirisches Kürbiskernöl“ se v obou původních jazycích jednoznačně liší, tudíž lze vyvodit závěr, že tyto názvy nejsou homonymní, proto by další existence označení „Steirisches Kürbiskernöl“ zapsáním názvu „Štajersko prekmursko bučno olje“ ve smyslu čl. 7 odst. 3 písm. c) nařízení (ES) č. 510/2006 nebyla ohrožena.
(10)
Vzhledem k tomu, že nebylo dosaženo dohody, měla by Komise v souladu s čl. 7 odst. 5 třetím pododstavcem nařízení (ES) č. 510/2006 přijmout rozhodnutí. Označení „Steierisches Kürbiskernöl“ bylo zapsáno před názvem „Štajersko prekmursko bučno olje“. Ustanovením čl. 13 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 510/2006 je označení „Steirisches Kürbiskernöl“ chráněno před použitím v překladech. Pojem „Štajersko“ se považuje za doslovný překlad zeměpisného názvu „Steirisches“. Pokud se navíc pojmy přeloží do třetích jazyků, mohou si být velmi podobné. Zatímco neexistuje důvod nezapsat pojem „Štajersko prekmursko bučno olje“, je nutné chránit již existující práva a zajistit spravedlivé užívaní. Při uvádění produktu, jenž odpovídá specifikacím „Štajersko prekmursko bučno olje“, na trh by se proto zeměpisné části označení „Štajersko prekmursko bučno olje“ neměly překládat do jiných jazyků. To by se týkalo užití takového překladu jak na etiketě, tak při prezentaci a propagaci produktu. Kromě toho by země původu měla být na etiketě vyznačena ve stejném zorném poli jako označení „Štajersko prekmursko bučno olje“, a to písmeny stejné velikosti jako ta, jež jsou použita pro toto označení.
(11)
Na základě těchto skutečností by tedy název „Štajersko prekmursko bučno olje“ měl být zapsán do Rejstříku chráněných označení původu a chráněných zeměpisných označení.
(12)
Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro chráněná zeměpisná označení a chráněná označení původu,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Označení uvedené v příloze tohoto nařízení se zapisuje do rejstříku.
Článek 2
Při uvádění produktů, jež odpovídají specifikacím označení uvedeného v příloze tohoto nařízení, na trh se nepřekládají odkazy na regiony Štajerska a Prekmurje.
Na etiketách obsahujících označení uvedené v příloze tohoto nařízení se uvede země původu, a to ve stejném zorném poli a písmeny stejné velikosti jako je velikost písmen tohoto označení.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 2. října 2012.
REGOLAMENTO DI ESECUZIONE (UE) N. 901/2012 DELLA COMMISSIONE
del 2 ottobre 2012
recante iscrizione di una denominazione nel registro delle denominazioni di origine protette e delle indicazioni geografiche protette [Štajersko prekmursko bučno olje (IGP)]
LA COMMISSIONE EUROPEA,
visto il trattato sul funzionamento dell’Unione europea,
visto il regolamento (CE) n. 510/2006 del Consiglio, del 20 marzo 2006, relativo alla protezione delle indicazioni geografiche e delle denominazioni d’origine dei prodotti agricoli e alimentari (1), in particolare l’articolo 7, paragrafo 5, terzo comma,
considerando quanto segue:
(1)
A norma dell’articolo 6, paragrafo 2, del regolamento (CE) n. 510/2006, la domanda presentata il 29 ottobre 2004 dalla Slovenia, relativa alla registrazione della denominazione «Štajersko prekmursko bučno olje» quale indicazione geografica protetta (IGP), è stata pubblicata nella Gazzetta ufficiale dell’Unione europea (2).
(2)
Varie persone fisiche e giuridiche in Austria si sono opposte alla registrazione proposta mediante presentazione di dichiarazioni motivate presso le autorità competenti del paese ai sensi dell’articolo 7, paragrafo 2, del regolamento (CE) n. 510/2006.
(3)
L’Austria ha quindi dichiarato di opporsi alla suddetta registrazione a norma dell’articolo 7, paragrafo 1, del regolamento (CE) n. 510/2006. L’opposizione è stata considerata ricevibile a norma dell’articolo 7, paragrafo 3, primo comma, lettere a), b) e c) di detto regolamento.
(4)
Con lettera dell’8 ottobre 2009, la Commissione ha invitato gli Stati membri interessati a raggiungere un accordo in conformità alle rispettive procedure interne.
(5)
Poiché non si è raggiunto un accordo nei termini previsti, la Commissione ha l’obbligo di adottare una decisione in base alla procedura di cui all’articolo 15, paragrafo 2, del regolamento (CE) n. 510/2006.
(6)
L’opposizione per presunta inosservanza delle disposizioni dell’articolo 2 del regolamento (CE) n. 510/2006 riguarda l’origine delle materie prime, che non è delimitata alla zona e neppure indicata, il metodo di ottenimento, che secondo le dichiarazioni non è specifico né tradizionale, l’asserita mancanza di un legame tra la reputazione del prodotto e la zona di produzione, nonché il presunto uso non corretto del nome di una regione quale indicazione geografica. Tuttavia la Commissione non ha individuato alcun errore palese relativo a questi elementi. La Slovenia ha inoltre dimostrato che la denominazione «Štajersko prekmursko bučno olje» è stata utilizzata in conformità all’articolo 2, paragrafo 1, lettera b), del regolamento (CE) n. 510/2006.
(7)
Nell’opposizione è indicato che un marchio commerciale contenente il termine «Steirisches Kürbiskernöl» era stato registrato prima che fosse presentata la domanda di registrazione come IGP della denominazione «Štajersko prekmursko bučno olje». Tuttavia, non è stata prodotta alcuna prova riguardo alla possibilità che i consumatori siano indotti in errore circa la vera identità di un prodotto commercializzato con la denominazione «Štajersko prekmursko bučno olje». Pertanto, la Commissione non può concludere che la registrazione della denominazione «Štajersko prekmursko bučno olje» sia contraria all’articolo 3, paragrafo 4, del regolamento (CE) n. 510/2006.
(8)
Nonostante la registrazione della denominazione «Štajersko prekmursko bučno olje» come IGP, detto marchio commerciale può continuare a essere utilizzato tranne qualora la normativa sui marchi ne preveda la nullità o la decadenza.
(9)
Inoltre, occorre rilevare che anche il termine «Steirisches Kürbiskernöl» è una IGP registrata con il regolamento (CE) n. 1263/96 della Commissione (3). Le denominazioni «Štajersko prekmursko bučno olje» e «Steirisches Kürbiskernöl», nelle lingue originali, sono chiaramente diverse ed è pertanto possibile concludere che non si tratta di denominazioni omonime; di conseguenza l’esistenza della denominazione «Steirisches Kürbiskernöl» non può risultare danneggiata dalla registrazione di «Štajersko prekmursko bučno olje» ai sensi dell’articolo 7, paragrafo 3, lettera c), del regolamento (CE) n. 510/2006.
(10)
Poiché non si è raggiunto un accordo, la Commissione è tenuta ad adottare una decisione in conformità all’articolo 7, paragrafo 5, terzo comma, del regolamento (CE) n. 510/2006. La denominazione «Steierisches Kürbiskernöl» è stata registrata prima di «Štajersko prekmursko bučno olje». A norma dell’articolo 13, paragrafo 1, lettera b), del regolamento (CE) n. 510/2006, la denominazione «Steirisches Kürbiskernöl» è tutelata contro l’uso nelle traduzioni. Il termine «Štajersko» è ritenuto una traduzione letterale del termine geografico «Steirisches». Inoltre le due denominazioni possono essere molto simili se tradotte in altre lingue. Non vi è motivo di non registrare la denominazione «Štajersko prekmursko bučno olje», ma è tuttavia necessario tutelare i diritti pregressi e assicurare prassi corrette. Pertanto, i termini geografici presenti nella denominazione «Štajersko prekmursko bučno olje» non dovrebbero essere tradotti in altre lingue quando viene commercializzato il prodotto corrispondente al disciplinare di «Štajersko prekmursko bučno olje». Questa regola va seguita quando si utilizza detta traduzione tanto nell’etichettatura quanto nella presentazione e nella pubblicità del prodotto. Inoltre, nelle etichette, occorre indicare il paese di origine nello stesso campo visivo dei termini «Štajersko prekmursko bučno olje», con caratteri aventi le stesse dimensioni di quelli utilizzati per i termini in questione.
(11)
Alla luce di quanto sopra esposto, la denominazione «Štajersko prekmursko bučno olje» dovrebbe quindi essere iscritta nel registro delle denominazioni d’origine protette e delle indicazioni geografiche protette.
(12)
Le misure di cui al presente regolamento sono conformi al parere del comitato permanente per le indicazioni geografiche e le denominazioni d’origine protette,
HA ADOTTATO IL PRESENTE REGOLAMENTO:
Articolo 1
La denominazione che figura nell’allegato del presente regolamento è registrata.
Articolo 2
Quando si commercializzano prodotti conformi al disciplinare della denominazione che figura nell’allegato del presente regolamento, i riferimenti alle regioni di Štajerska e di Prekmurje non sono tradotti.
Le etichette recanti la denominazione che figura nell’allegato del presente regolamento indicano il paese d’origine nello stesso campo visivo e con caratteri aventi le stesse dimensioni di quelli della denominazione.
Articolo 3
Il presente regolamento entra in vigore il ventesimo giorno successivo alla pubblicazione nella Gazzetta ufficiale dell’Unione europea.
Il presente regolamento è obbligatorio in tutti i suoi elementi e direttamente applicabile in ciascuno degli Stati membri.
Fatto a Bruxelles, il 2 ottobre 2012