SMĚRNICE 2014/51/EU EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY
ze dne 16. dubna 2014,
kterou se mění směrnice 2003/71/ES a 2009/138/ES a nařízení (ES) č. 1060/2009, (EU) č. 1094/2010 a (EU) č. 1095/2010 s ohledem na pravomoci Evropského orgánu dohledu (Evropského orgánu pro pojišťovnictví a zaměstnanecké penzijní pojištění) a Evropského orgánu dohledu (Evropského orgánu pro cenné papíry a trhy)
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 50, 53, 62 a 114 této smlouvy,
s ohledem na návrh Evropské komise,
po postoupení návrhu legislativního aktu vnitrostátním parlamentům,
s ohledem na stanovisko Evropské centrální banky (1),
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru (2),
v souladu s řádným legislativním postupem (3),
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Finanční krize v letech 2007 a 2008 odhalila závažné nedostatky v dohledu nad finančním trhem jak v konkrétních případech, tak ve vztahu k finančnímu systému jako celku. Modely dohledu na úrovni jednotlivých členských států pokulhávají za finanční globalizací a realitou integrovaných a vzájemně propojených evropských finančních trhů, na kterých mnoho finančních institucí působí přeshraničně. Krize odhalila nedostatky v oblastech spolupráce, koordinace, jednotného uplatňování práva Unie a důvěry mezi příslušnými vnitrostátními orgány.
(2)
Evropský parlament vyzýval v řadě usnesení přijatých před finanční krizí i v jejím průběhu k přechodu k integrovanějšímu evropskému dohledu, aby byly zajištěny skutečně rovné podmínky pro všechny zúčastněné subjekty na úrovni Unie a aby tento dohled zohlednil rostoucí integraci finančních trhů v Unii (a to zejména v usnesení ze dne 13. dubna 2000 o sdělení Komise o provádění rámce pro finanční trhy: akčním plánu, ze dne 21. listopadu 2002 o pravidlech obezřetnostního dohledu v Evropské unii, ze dne 11. července 2007 o politice finančních služeb (2005-2010) - bílá kniha, v usnesení ze dne 23. září 2008 obsahujícím doporučení Komisi o zajišťovacích fondech a soukromých kapitálových fondech, ze dne 9. října 2008 s doporučeními Komisi ohledně opatření navazujících na Lamfalussyho proces: budoucí struktura dohledu, a v postoji ze dne 22. dubna 2009 k pozměněnému návrhu směrnice Evropského parlamentu a Rady o přístupu k pojišťovací a zajišťovací činnosti a jejímu výkonu (Solventnost II) a postoji ze dne 23. dubna 2009 k návrhu nařízení Evropského parlamentu a Rady o ratingových agenturách).
(3)
V listopadu 2008 Komise zmocnila skupinu odborníků na vysoké úrovni vedenou Jacquesem de Larosièrem, aby učinila doporučení, jakým způsobem mají být posíleny požadavky na dohled za účelem lepší ochrany občanů Unie a obnovení důvěry ve finanční systém. Ve své závěrečné zprávě předložené dne 25. února 2009 (dále jen „de Larosièrova zpráva“) doporučila skupina odborníků na vysoké úrovni posílit rámec dohledu, aby se snížilo riziko a závažnost budoucích finančních krizí. Skupina odborníků na vysoké úrovni doporučila dalekosáhlé reformy struktury dohledu nad finančním odvětvím v Unii. De Larosièrova zpráva dále doporučila, aby byl vytvořen Evropský systém orgánů dohledu nad finančním trhem, který by se skládal ze tří evropských orgánů dohledu, tj. jednoho pro bankovnictví, jednoho pro cenné papíry a jednoho pro pojišťovnictví a zaměstnanecké penzijní pojištění, a aby byla zřízena Evropská rada pro systémová rizika.
(4)
Finanční stabilita je předpokladem toho, aby reálná ekonomika vytvářela pracovní místa, úvěry a růst. Finanční krize odhalila závažné nedostatky ve finančním dohledu, který nedokázal předvídat nepříznivý makroobezřetnostní vývoj nebo zabránit akumulaci přílišných rizik ve finančním systému.
(5)
Evropská rada v závěrech ze zasedání, které se konalo ve dnech 18. a 19. června 2009, doporučila zřízení Evropského systému orgánů dohledu nad finančním trhem, který by se měl skládat ze tří nových evropských orgánů dohledu. Doporučila rovněž, že systém by se měl zaměřit na zvýšení kvality a jednoty vnitrostátního dohledu, posílení kontroly nad skupinami s přeshraniční působností a vytvoření jednotného evropského souboru pravidel, který by se vztahoval na všechny finanční instituce na vnitřním trhu. Evropská rada zdůraznila, že evropské orgány dohledu by také měly disponovat pravomocí dohledu nad ratingovými agenturami, a vyzvala Komisi, aby připravila konkrétní návrhy pro zajištění stěžejní úlohy Evropského systému dohledu nad finančním trhem (ESFS) v krizových situacích.
(6)
V roce 2010 přijaly Evropský parlament a Rada tři nařízení, jimiž se zřizují Evropské orgány dohledu: nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1093/2010 (4) o zřízení Evropského orgánu dohledu (Evropského orgánu pro bankovnictví), nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1094/2010 (5) o zřízení Evropského orgánu dohledu (Evropského orgánu pro pojišťovnictví a zaměstnanecké penzijní pojištění) (dále jen „EIOPA“ nebo orgán „EIOPA“) a nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1095/2010 (6) o zřízení Evropského orgánu dohledu (Evropského orgánu pro cenné papíry a trhy) (dále jen „ESMA“ nebo „orgán ESMA“), jež jsou součástí ESFS.
(7)
Má-li ESFS účinně fungovat, je nutné provést změny legislativních aktů Unie v oblasti fungování zmíněných tří evropských orgánů dohledu. Tyto změny se týkají vymezení rozsahu některých pravomocí evropských orgánů dohledu, začlenění některých pravomocí v rámci stávajících procesů stanovených příslušnými právními předpisy Unie a změn k zajištění řádného a účinného fungování evropských orgánů dohledu v rámci ESFS.
(8)
Zřízení evropských orgánů dohledu by proto mělo být doprovázeno vytvořením jednotného souboru pravidel, aby se zajistila důsledná harmonizace a jednotné uplatňování, a tím se přispělo k ještě účinnějšímu fungování vnitřního trhu a účinnějšímu provádění dohledu na nejnižší úrovni. Nařízení o zřízení ESFS stanoví, že evropské orgány dohledu mohou v oblastech konkrétně stanovených příslušnými právními předpisy vypracovávat návrhy technických norem, které se předkládají Komisi k přijetí v souladu s články 290 a 291 Smlouvy o fungování Evropské unie (dále jen „Smlouva o fungování EU“) prostřednictvím aktů v přenesené pravomoci nebo prováděcích aktů. Zatímco ve směrnici Evropského parlamentu a Rady 2010/78/EU (7) byl vymezen první soubor takových oblastí, měla by tato směrnice vymezit další soubor oblastí, zejména pro směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/71/ES a 2009/138/ES (8), pro nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1060/2009 (9) a pro nařízení (EU) č. 1094/2010 a (EU) č. 1095/2010.
(9)
Příslušné legislativní akty by měly určit oblasti, v nichž mají evropské orgány dohledu pravomoc vypracovávat návrhy technických norem, a jak by měly takové normy být přijímány. Příslušné legislativní akty by měly stanovit prvky, podmínky a specifikace, jak je uvedeno v článku 290 Smlouvy o fungování EU v případě aktů v přenesené pravomoci.
(10)
V rámci identifikace oblastí, ve kterých by se měly přijmout technické normy, by se měla nalézt přiměřená rovnováha mezi vytvářením jednotného souboru harmonizovaných pravidel a zabráněním zbytečně komplikované regulaci a donucovacím opatřením. Vybranými oblastmi by měly být pouze ty oblasti, ve kterých důsledná technická pravidla pravděpodobně významně a účinně přispějí k dosažení cílů příslušných legislativních aktů a zároveň zajistí, že Evropský parlament, Rada a Komise přijímají politická rozhodnutí v souladu se svými obvyklými postupy.
(11)
Problematika, která je předmětem technických norem, by měla být skutečně odborná, takže jejich příprava bude vyžadovat odborné znalosti odborníků v oblasti dohledu. Regulační technické normy přijaté jako akty v přenesené pravomoci podle článku 290 Smlouvy o fungování EU by měly dále rozvíjet, upřesňovat a určovat podmínky pro důslednou harmonizaci pravidel obsažených v legislativních aktech přijatých Evropským parlamentem a Radou a zároveň doplňovat či upravovat některé jiné než podstatné prvky legislativního aktu. Na druhé straně by měly prováděcí technické normy přijaté jako prováděcí akty podle článku 291 Smlouvy o fungování EU stanovit podmínky pro jednotné uplatňování legislativních aktů. Technické normy by neměly zahrnovat politická rozhodnutí.
(12)
V případě regulačních technických norem je vhodné uplatnit postup stanovený v článcích 10 až 14 nařízení (EU) č. 1093/2010, nařízení (EU) č. 1094/2010 a nařízení (EU) č. 1095/2010. Prováděcí technické normy by měly být přijaty v souladu s postupem stanoveným v článku 15 nařízení (EU) č. 1093/2010, nařízení (EU) č. 1094/2010 a nařízení (EU) č. 1095/2010.
(13)
Regulační a prováděcí technické normy by měly přispívat k jednotnému souboru pravidel pro finanční služby, jak potvrdila Evropská rada ve svých závěrech z června 2009. Vzhledem k tomu, že některé požadavky legislativních aktů Unie nejsou plně harmonizovány, a v souladu se zásadou předběžné opatrnosti v oblasti dohledu by regulační a prováděcí technické normy, které rozvíjejí, upřesňují a určují podmínky uplatňování těchto požadavků, neměly členským státům bránit v tom, aby požadovaly dodatečné informace či ukládaly přísnější požadavky. Regulační a prováděcí technické normy by proto měly členským státům umožnit požadovat dodatečné informace či ukládat přísnější požadavky v konkrétních oblastech, v nichž uvedené legislativní akty takovou možnost nabízí.
(14)
V souladu s nařízeními (EU) č. 1093/2010, (EU) č. 1094/2010 a (EU) č. 1095/2010, by měly evropské orgány dohledu před předložením regulačních nebo prováděcích technických norem Komisi v případě potřeby uspořádat otevřené veřejné konzultace o regulačních nebo prováděcích technických normách a provést analýzu případných souvisejících nákladů a přínosů.
(15)
Regulační a prováděcí technické normy by měly stanovit přechodná opatření podléhající přiměřeným lhůtám, pokud by náklady na okamžité provedení byly ve srovnání se souvisejícími přínosy nadměrné.
(16)
V okamžiku přijetí této směrnice již probíhá práce související s přípravou a konzultacemi, které se vztahují k prvnímu souboru opatření k provádění rámcových pravidel podle směrnice 2009/138/ES. V zájmu brzké finalizace těchto opatření je vhodné umožnit na přechodnou dobu Komisi přijímat regulační technické normy uvedené v této směrnici v souladu s postupem pro přijímání aktů v přenesené pravomoci. Jakékoli změny těchto aktů v přenesené pravomoci nebo, po uplynutí přechodného období, jakýchkoli regulačních technických norem k provádění směrnice 2009/138/ES by měly být přijímány postupem podle článků 10 až 14 nařízení (EU) č. 1094/2010.
(17)
Dále je vhodné, aby bylo orgánu EIOPA, po uplynutí přechodného období dvou let, umožněno navrhnout aktualizaci řady aktů v přenesené pravomoci v podobě regulačních technických norem. Tato aktualizace by měla být omezena na technické aspekty příslušných aktů v přenesené pravomoci a neměla by představovat strategická či politická rozhodnutí.
(18)
Zatímco orgán EIOPA by měl při přípravě a vypracovávání regulačních technických norem přizpůsobit akty v přenesené pravomoci technickému vývoji na finančních trzích, Komise by měla zajistit, aby byly informace o působnosti těchto návrhů regulačních technických norem předány současně, včas a vhodným způsobem Evropskému parlamentu a Radě.
(19)
Nařízení (EU) č. 1093/2010, (EU) č. 1094/2010 a (EU) č. 1095/2010 stanoví mechanismus pro urovnávání sporů mezi vnitrostátními orgány dohledu. V případě, že vnitrostátní orgán dohledu nesouhlasí s postupem nebo obsahem opatření či s nečinností jiného vnitrostátního orgánu dohledu v oblastech uvedených v legislativních aktech Unie v souladu s uvedenými nařízeními a tyto příslušné legislativní akty vyžadují spolupráci, koordinaci nebo společné rozhodování vnitrostátních orgánů dohledu z více než jednoho členského státu, měl by dotčený evropský orgán dohledu na žádost dotčeného vnitrostátního orgánu dohledu pomoci orgánům dosáhnout dohody ve lhůtě stanovené evropským orgánem dohledu, která zohledňuje veškeré relevantní lhůty v příslušných právních předpisech a naléhavost a složitost sporu. Pokud takový spor přetrvává, měl by být evropský orgán dohledu oprávněn záležitost urovnat.
(20)
Nařízení (EU) č. 1093/2010, (EU) č. 1094/2010 a (EU) č. 1095/2010 vyžadují, aby případy, v nichž lze použít mechanismu pro urovnávání sporů mezi vnitrostátními orgány dohledu, byly uvedeny v odvětvových právních předpisech. Tato směrnice by měla vymezit první soubor takových případů v odvětví pojišťoven a zajišťoven a neměla by jí být dotčena možnost doplnit v budoucnu další případy. Tato směrnice by neměla evropským orgánům dohledu bránit v tom, aby jednaly v souladu s jinými pravomocemi, či v tom, aby plnily své úkoly uvedené v nařízeních (EU) č. 1093/2010, (EU) č. 1094/2010 a (EU) č. 1095/2010, včetně nezávazného vyjednávání a podílu na jednotném, účinném a efektivním uplatňování práva Unie. Vedle toho jsou v těch oblastech, kde již příslušné právo zavedlo určitou formu nezávazného vyjednávání nebo kde existují lhůty k přijetí společných rozhodnutí jedním či více vnitrostátními orgány dohledu, zapotřebí změny s cílem zajistit jasnost a minimální narušení procesu přijímání společného rozhodnutí, avšak takovým způsobem, aby v případě potřeby evropské orgány dohledu mohly spory vyřešit. Závazný postup pro urovnávání sporů má řešit situace, kdy vnitrostátní orgány dohledu nemohou mezi sebou vyřešit procedurální či věcné otázky týkající se souladu s právem Unie.
(21)
Tato směrnice by tudíž měla vymezit situace, ve kterých může vznikat potřeba řešit procedurální nebo věcnou otázku týkající se souladu s právem Unie a vnitrostátní orgány dohledu přitom nemusí být schopny danou záležitost vyřešit samy. V takových situacích by měl jeden z příslušných vnitrostátních orgánů dohledu předložit záležitost příslušnému evropskému orgánu dohledu. Tento evropský orgán dohledu by měl jednat v souladu se svým zřizovacím nařízením a s touto směrnicí. Měl by mít možnost požadovat od příslušných vnitrostátních orgánů dohledu, aby za účelem urovnání dané záležitosti a zajištění souladu s právem Unie podnikly určitá opatření nebo od nich upustily, a to se závaznou platností pro tyto příslušné vnitrostátní orgány dohledu. V případech, kdy příslušný legislativní akt Unie přenechává právo rozhodování členským státům, by neměla rozhodnutí evropského orgánu dohledu nahrazovat výkon tohoto práva příslušející v souladu s právem Unie vnitrostátním orgánům dohledu.
(22)
Směrnice 2009/138/ES stanoví možnost společných rozhodnutí, pokud jde o schvalování žádostí o použití interního modelu na úrovni skupiny a dceřiných společností, schvalování žádostí s cílem, aby se na dceřiné společnosti vztahovaly články 238 a 239 uvedené směrnice, a identifikaci orgánu dohledu nad skupinou na základě jiném než na základě kritérií stanovených v článku 247 uvedené směrnice. Ve všech těchto oblastech by změna měla jasně stanovit, že v případě sporu může EIOPA spor vyřešit uplatněním procesu stanoveného v nařízení (EU) č. 1094/2010. Tento přístup ozřejmuje, že i když by orgán EIOPA neměl nahrazovat výkon vlastního rozhodnutí vnitrostátních orgánů dohledu, mělo by být možné, aby spory byly řešeny a spolupráce posílena dříve, než je vnitrostátním orgánem dohledu přijato konečné rozhodnutí nebo je vydáno určené instituci. Orgán EIOPA by měl spory řešit prostřednictvím vyjednávání mezi vnitrostátními orgány dohledu s protikladnými názory.
(23)
Nová struktura dohledu zřízená systémem ESFS bude vyžadovat, aby vnitrostátní orgány dohledu úzce spolupracovaly s evropskými orgány dohledu. Změny příslušných legislativních aktů by měly zajistit, aby plnění povinnosti sdílet informace uvedené v nařízeních (EU) č. 1093/2010, (EU) č. 1094/2010 a (EU) č. 1095/2010 nebránily žádné právní překážky a aby poskytování údajů nevytvářelo zbytečnou administrativní zátěž.
(24)
Pojišťovny a zajišťovny by měly svým vnitrostátním orgánům dohledu poskytovat pouze takové informace, jež jsou relevantní pro účely dohledu, a brát v úvahu cíle dohledu, jak je stanoví směrnice 2009/138/ES. Informace týkající se úplného seznamu aktiv, které mají být poskytovány po jednotlivých položkách a jiné informace, jež mají být poskytovány častěji než jednou ročně, by měly být vyžadovány pouze v případě, kdy potřeba vnitrostátních orgánů dohledu získat dodatečné poznatky pro účely sledování finančního zdraví podniků, nebo posoudit potenciální dopady jejich rozhodnutí na finanční stabilitu, převáží nad zátěží spojenou s výpočtem a předložením těchto informací. Po posouzení povahy, rozsahu a komplexnosti rizik spojených s činností podniku by vnitrostátní orgány dohledu měly mít pravomoc umožnit omezení četnosti a rozsahu informací, které mají být poskytovány, nebo osvobodit od povinnosti vykazovat po jednotlivých položkách podnik, který nepřekračuje určité prahové hodnoty. Mělo by být zajištěno, aby nejmenší podniky mohly požádat o omezení a výjimku a aby tyto podniky nepředstavovaly v členském státě více než 20 % podíl na trhu s životním a neživotním pojištěním nebo na trhu se zajištěním.
(25)
S cílem zajistit, aby informace obsažené ve zprávě pojišťovny a zajišťovny držící účast nebo pojišťovacích holdingových společností na úrovni skupiny byly přesné a úplné, neměly by vnitrostátní orgány dohledu povolovat omezení informací, které mají být poskytovány, nebo osvobozovat od povinnosti vykazovat po jednotlivých položkách podniky, které patří ke skupině, pokud není vnitrostátní orgán dohledu zcela přesvědčen, že podávání zpráv by bylo nevhodné vzhledem k povaze, rozsahu a komplexnosti rizik spojených s činností skupiny.
(26)
V oblastech, kde má Komise v současnosti podle směrnice 2009/138/ES pravomoc přijímat prováděcí opatření, přičemž tato opatření jsou nelegislativní akty s obecnou působností, kterými se doplňují nebo mění některé jiné než podstatné prvky uvedené směrnice ve smyslu článku 290 Smlouvy o fungování EU, by měla být na Komisi přenesena pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu s uvedeným článkem nebo regulační technické normy v souladu s články 10 až 14 nařízení (EU) č. 1094/2010.
(27)
Aby se při výpočtu solventnostního kapitálového požadavku (SCR) podle směrnice 2009/138/ES na základě standardního vzorce zajistilo stejné zacházení se všemi pojišťovnami a zajišťovnami, nebo se přihlédlo k vývoji na trhu, měla by být na Komisi přenesena pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci, pokud jde o výpočet SCR na základě standardního vzorce.
(28)
Nejsou-li rizika v dostatečné míře pokryta podmodulem, měl by být orgán EIOPA zmocněn vypracovávat návrhy regulačních technických norem, pokud jde o kvantitativní limity a kritéria použitelnosti aktiv pro SCR na základě standardního vzorce.
(29)
Aby pojišťovny a zajišťovny mohly provádět konzistentní výpočet technických rezerv podle směrnice 2009/138/ES, je třeba, aby centrální subjekt odvodil, zveřejňoval a pravidelně aktualizoval určité technické informace týkající se časové struktury bezrizikových úrokových měr a zohledňoval přitom poznatky získané na finančním trhu. Způsob, jakým se odvozuje časová struktura bezrizikových úrokových měr, by měl být transparentní. Tyto úlohy by s ohledem na jejich odbornou a pojišťovací povahu měl vykonávat orgán EIOPA.
(30)
Příslušná časová struktura bezrizikových úrokových měr by měla předcházet umělé volatilitě technických rezerv a použitelného kapitálu a být pobídkou ke spolehlivému řízení rizik. Volba výchozího bodu extrapolace bezrizikových úrokových měr by měla podnikům umožňovat vyrovnat s dluhopisy své toky peněz, které jsou diskontovány s neextrapolovanými úrokovými sazbami při výpočtu nejlepšího odhadu. Za podmínek podobných podmínkám v době vstupu této směrnice v platnost by měl počítat výchozí bod pro extrapolaci bezrizikových úrokových měr pro euro se splatností 20 let. Za podmínek podobných podmínkám v době vstupu této směrnice v platnost by extrapolovaná část příslušné časové struktury bezrizikových úrokových měr, zejména u eura, měla konvergovat takovým způsobem ke konečnému forwardovému kurzu, že u splatnosti za 40 let od výchozího bodu extrapolace se extrapolované forwardové sazby neliší o více než tři bazické body od konečného forwardového kurzu. U jiných měn než euro by měla být při stanovování výchozího bodu pro extrapolaci bezrizikových úrokových měr a příslušné doby konvergence ke konečnému forwardového kurzu vzata v úvahu charakteristická povaha místních dluhopisových a swapových trhů.
(31)
Pokud mají pojišťovny a zajišťovny v držení dluhopisy nebo jiná aktiva s podobnými charakteristikami peněžních toků do doby splatnosti, nejsou u těchto aktiv vystaveny riziku změny rozpětí mezi nákupní a prodejní cenou (spread). Aby se zabránilo tomu, že změny rozpětí mezi nákupní a prodejní cenou aktiv budou mít dopad na výši kapitálu těchto společností, mělo by jim být umožněno nastavit příslušnou časovou strukturu bezrizikových úrokových měr pro výpočet nejlepšího odhadu v souladu s pohyby rozpětí u aktiv. Uplatnění takové vyrovnávací úpravy by mělo podléhat schválení orgánem dohledu a přísné požadavky na aktiva a pasiva by měly zajistit, aby pojišťovny a zajišťovny mohly mít svá aktiva v držení až do doby splatnosti. Zejména peněžní toky aktiv a pasiv by měly být vyrovnané a aktiva by se měla nahrazovat jinými za účelem zachování vyrovnané pozice pouze v případě, že se očekávané peněžní toky podstatně změnily, například při snížení kvality nebo znehodnocení dluhopisu. Pojišťovny a zajišťovny by měly zveřejnit dopad vyrovnávací úpravy na jejich finanční situaci, aby zajistily odpovídající transparentnost.
(32)
Aby se zabránilo procyklickému investičnímu chování, měly by pojišťovny a zajišťovny mít možnost upravit příslušnou časovou strukturu bezrizikových úrokových měr pro výpočet nejlepšího odhadu technických rezerv s cílem zmírnit účinky přílišných výkyvů dluhopisových rozpětí. Uvedený koeficient volatility by měl být založen na referenčních portfoliích pro relevantní měny těchto pojišťoven a zajišťoven a v případě potřeby by měl zajistit reprezentativnost referenčních portfolií pro vnitrostátní pojistné trhy. Pojišťovny a zajišťovny by měly zveřejnit vliv koeficientu volatility na jejich finanční situaci, aby zajistily odpovídající transparentnost.
(33)
S ohledem na význam diskontování pro výpočet technických rezerv by směrnice 2009/138/ES měla zajistit jednotné podmínky pro volbu diskontních sazeb pojišťoven a zajišťoven. Za účelem zajištění těchto jednotných podmínek by měly být Komisi svěřeny prováděcí pravomoci, pokud jde o stanovení příslušné časové struktury bezrizikových úrokových měr pro výpočet nejlepšího odhadu, základní rozpětí pro výpočet vyrovnávací úpravy a koeficientu volatility. Tyto prováděcí pravomoci by měly být vykonávány souladu s nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 182/2011 (10). Tyto prováděcí akty by měly využívat technických informací získaných a zveřejněných orgánem EIOPA. Při přijímání těchto prováděcích aktů by se měl použít poradní postup.
(34)
Je-li to nezbytné v závažných, naléhavých a řádně odůvodněných případech týkajících se příslušné časové struktury bezrizikových úrokových měr, měla by Komise přijmout okamžitě použitelné prováděcí akty.
(35)
Aby byly zmírněny nežádoucí potenciální procyklické účinky, měla by být lhůta pro obnovení dodržování SCR ve výjimečných nepříznivých situacích prodloužena, a to včetně případů prudkých poklesů na finančních trzích, prostředí přetrvávajících nízkých úrokových sazeb a katastrofálních událostí s významnými důsledky, které mají dopad na pojišťovny a zajišťovny se značným podílem na trhu nebo na dotčené druhy pojištění. Orgán EIOPA by měl být odpovědný za vyhlášení výjimečných nepříznivých situací a Komisi by měla být svěřena pravomoc k přijímání opatření prostřednictvím aktů v přenesené pravomoci a prováděcích aktů, které by upřesňovaly kritéria a příslušné postupy.
(36)
V souvislosti s vyrovnávací úpravou vztahující se k příslušné časové struktuře bezrizikových úrokových měr, jež byla stanovena podle této směrnice, je nutno požadavek, aby portfolio pojistných nebo zajistných závazků, na které se uplatňuje vyrovnávací úprava, a vyčleněné portfolio aktiv byly identifikovány, organizovány a spravovány odděleně od ostatních činností pojišťovny nebo zajišťovny a požadavek nepoužívat tato aktiva k pokrytí ztrát vyplývajících z jiných činností podniků chápat v ekonomickém smyslu. Nemělo by to znamenat, že členské státy musí začlenit právní koncept účelově vázaného fondu do vnitrostátních právních předpisů. Podniky, které používají vyrovnávací úpravu, by měly vymezit, uspořádat a řídit portfolio aktiv a závazků odděleně od ostatních částí obchodní činnosti, a nemělo by jim proto být povoleno krýt rizika vyplývající z jiné činnosti pomocí tohoto vyhrazeného portfolia aktiv. Zatímco toto umožňuje účinné řízení portfolia, musí se snížená přenositelnost a omezený prostor pro diverzifikaci mezi vyhrazeným portfoliem a zbytkem pojišťovny nebo zajišťovny, pro účely vyrovnávací úpravy, odrazit v úpravách vlastního kapitálu a SCR.
(37)
Rozpětí u referenčního portfolia uvedeného v této směrnici by mělo být stanoveno transparentním způsobem za použití příslušných indexů, jsou-li tyto k dispozici.
(38)
V zájmu zajištění transparentního uplatňování koeficientu volatility, vyrovnávací úpravy a přechodných opatření týkajících se bezrizikových úrokových měr a technických rezerv stanovených na základě této směrnice by pojišťovny a zajišťovny měly zveřejnit dopad neuplatňování těchto opatření na jejich finanční situaci, včetně výše technické rezervy, SCR, minimálního kapitálového požadavku (MCR) podle směrnice 2009/138/ES, základního kapitálu a výše kapitálu ke krytí MCR a SCR.
(39)
Členské státy by měly mít možnost poskytnout ve svých vnitrostátních právních předpisech svým vnitrostátním orgánům dohledu pravomoc povolit, a ve výjimečných případech zamítnout, použití koeficientu volatility.
(40)
Aby bylo zajištěno, že určité technické údaje zadávané do SCR za použití standardního vzorce jsou poskytovány jednotným způsobem, například aby se umožnila harmonizace přístupů při používání ratingů, měly by být orgánu EIOPA přidělovány specifické úkoly. Uznání ratingových agentur by mělo být konzistentní a v souladu s nařízením (ES) č. 1060/2009, nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 575/1013 (11) a směrnicí Evropského parlamentu a Rady č. 2013/36/EU (12). Nemělo by přitom docházet k překrývání s nařízením (ES) č. 1060/2009, a proto je úloha společného výboru evropských orgánů dohledu zřízeného na základě nařízení (EU) č. 1093/2010, (EU) č. 1094/2010 a (EU) č. 1095/2010 oprávněná. Orgán EIOPA by měl optimálním způsobem využívat odborné znalosti a zkušenosti orgánu ESMA. Podrobný způsob plnění takových úkolů by měl být blíže upřesněn v opatřeních, jež je třeba přijmout prostřednictvím aktů v přenesené pravomoci nebo prováděcích aktů.
(41)
Seznamy orgánů regionálních vlád a orgánů místní správy zveřejňované orgánem EIOPA by neměly být podrobnější, než je nutné k zajištění toho, aby se těmto vládám a orgánům dostalo stejného zacházení pouze tehdy, pokud jsou rizika vyplývající z expozice stejná jako u centrálních vlád.
(42)
Aby byl zajištěn harmonizovaný přístup podle směrnice 2009/138/ES pro stanovení toho, kdy lze povolit prodloužení nápravné lhůty v případech porušení SCR, měly by být upřesněny podmínky, jež zakládají výjimečně nepříznivou situaci. Orgán EIOPA by měl být odpovědný za vyhlášení výjimečných nepříznivých situací a Komise by měla být zmocněna k přijímání opatření prostřednictvím aktů v přenesené pravomoci a prováděcích aktů, které by upřesňovaly kritéria a příslušné postupy, jež je třeba v takových výjimečných nepříznivých situacích dodržet.
(43)
S cílem zajistit provázanost mezi odvětvími a odstranit nesoulad mezi zájmy společností, které „přeměňují“ úvěry na obchodovatelné cenné papíry a jiné finanční nástroje (původci nebo sponzoři), a zájmy pojišťoven nebo zajišťoven, které do těchto cenných papírů nebo nástrojů investují, by měla být Komise zmocněna přijmout opatření prostřednictvím aktů v přenesené pravomoci v souvislosti s investicemi do přeměněných úvěrů podle směrnice 2009/138/ES, přičemž uvede nejen požadavky, ale i důsledky jejich nedodržení.
(44)
V zájmu většího sbližování postupů schvalování orgány dohledu, které jsou ve směrnici 2009/138/ES stanoveny, u parametrů specifických pro pojišťovny nebo zajišťovny, politik změny modelů, zvláštních účelových jednotek a zavádění a rušení navýšení kapitálu by měla být na Komisi přenesena pravomoc přijímat opatření prostřednictvím aktů v přenesené pravomoci, které by upřesňovaly příslušné postupy v těchto oblastech.
(45)
Mezinárodní asociace orgánů pro dozor v pojišťovnictví usiluje o vypracování globálních norem solventnosti založených na riziku a nadále podporuje větší koordinaci a spolupráci v oblasti dohledu na mezinárodní úrovni. Ustanovení směrnice 2009/138/ES týkající se aktů Komise v přenesené pravomoci určujících rovnocennost solventnosti třetích zemí a obezřetnostních režimů jsou v souladu s cíli podporovat mezinárodní konvergenci k zavedení solventnostních režimů založených na riziku a obezřetnostních režimů. Aby se přihlédlo ke skutečnosti, že některé třetí země mohou potřebovat více času na změnu a provádění solventnostních a obezřetnostních režimů, které by plně splňovaly kritéria pro jejich uznání jako rovnocenných režimů, je nutno upřesnit podmínky týkající se zacházení s těmito solventnostními režimy třetích zemí, aby mohly být u těchto třetích zemí uznávány jako dočasně rovnocenné. Akty Komise v přenesené pravomoci určující dočasnou rovnocennost by případně měly zohledňovat mezinárodní vývoj. Pokud Komise určí, že obezřetnostní režim třetí země pro dohled nad skupinou je dočasně rovnocenný, mělo by se umožnit dodatečné oznamování orgánům dohledu s cílem zajistit ochranu pojistníků a oprávněných osob v rámci Unie.
(46)
Vzhledem ke zvláštní povaze pojistného trhu a s cílem zajistit rovné podmínky pro pojišťovny a zajišťovny se sídlem v třetích zemích - ať už má jejich mateřský podnik sídlo v Unii, nebo nemá - by Komise měla mít možnost určit, zda je třetí země dočasně rovnocenná pro účely výpočtu požadavků na solventnost skupiny a použitelného kapitálu k uspokojení těchto požadavků.
(47)
Aby se zajistilo, že zúčastněné strany budou náležitě informovány o struktuře pojišťovacích a zajišťovacích skupin, je nezbytné, aby byly informace o jejich právní, řídící a organizační struktuře zpřístupněny veřejnosti. Tyto informace by měly obsahovat přinejmenším informace o jejich názvu, druhu obchodní činnosti a zemi, kde byly zřízeny dceřiné společnosti, důležitých přidružených společnostech a významných pobočkách.
(48)
Rozhodnutí Komise o úplné nebo dočasné rovnocennosti solventnosti třetí země nebo obezřetnostního režimu by měla vzít v příslušných případech v úvahu existenci, trvání a povahu přechodných opatření v těchto režimech třetích zemí.
(49)
Aby evropské družstevní společnosti zřízené nařízením Rady (ES) č. 1435/2003 (13) mohly poskytovat pojišťovací a zajišťovací služby, je nutné rozšířit seznam povolených právních forem pojišťoven a zajišťoven v rámci směrnice 2009/138/ES tak, aby zahrnoval Evropskou družstevní společnost.
(50)
Měla by být přizpůsobena částka (v eurech) dolní meze MCR pro pojišťovny a zajišťovny. Tato potřeba plyne z periodické úpravy stávajících dolních mezí kapitálového požadavku, aby takové podniky mohly zohlednit inflaci.
(51)
Výpočet SCR u zdravotního pojištění by měl odrážet vnitrostátní systémy vyrovnávání a měl by také brát v úvahu změny ve vnitrostátních zdravotnických právních předpisech, protože ty jsou základní součástí systému pojištění na těchto vnitrostátních trzích v oblasti zdravotnictví.
(52)
Některé prováděcí pravomoci stanovené podle článku 202 Smlouvy o založení Evropského společenství by měly být nahrazeny vhodnými ustanoveními podle článku 290 Smlouvy o fungování EU.
(53)
Sjednocení postupů projednávání ve výborech se Smlouvou o fungování EU, a zejména s článkem 290 této Smlouvy, by mělo být prováděno jednotlivě případ od případu. Aby byl zohledněn technický vývoj na finančních trzích a aby byly upřesněny požadavky stanovené ve směrnicích ve znění této směrnice, by měla být na Komisi přenesena pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 290 Smlouvy o fungování EU. Akty v přenesené pravomoci by zejména měly být přijímány s ohledem na podrobnosti týkající se požadavků řízení, oceňování, oznamování orgánům dohledu a zveřejňování informací, určení a zařazení kapitálu, standardního vzorce pro výpočet SCR (včetně všech následných změn v oblasti navýšení kapitálového požadavku) a volby metod a předpokladů pro výpočet technických rezerv.
(54)
V prohlášení č. 39 k článku 290 Smlouvy o fungování EU připojeném k závěrečnému aktu mezivládní konference, která přijala Lisabonskou smlouvu, vzala tato konference na vědomí, že Komise hodlá při vypracovávání návrhů aktů v přenesené pravomoci v oblasti finančních služeb i nadále konzultovat s odborníky jmenovanými členskými státy, a to v souladu se svými zavedenými postupy.
(55)
Evropský parlament a Rada by měly proti aktu v přenesené pravomoci vyslovit případné námitky ve lhůtě tří měsíců ode dne oznámení. Z podnětu Evropského parlamentu nebo Rady by mělo být možno prodloužit tuto lhůtu o tři měsíce v případě, že se jedná o oblasti významného zájmu. Evropský parlament a Rada by rovněž měly mít možnost oznámit ostatním institucím svůj záměr nevyslovit námitky. Takové časné schválení aktů v přenesené pravomoci je zejména vhodné, jestliže je třeba dodržet lhůty, například v případě, že v základním aktu existují harmonogramy, podle nichž má Komise přijímat akty v přenesené pravomoci.
(56)
Ve světle finanční krize a procyklických mechanismů, které přispěly k jejímu vzniku a zhoršily její působení, vypracovaly Rada pro finanční stabilitu, Basilejský výbor pro bankovní dohled a skupina G20 doporučení na zmírnění procyklických účinků finanční regulace. Tato doporučení mají přímý význam pro pojišťovny a zajišťovny jako důležité součásti finančního systému.
(57)
V zájmu dosažení jednotného používání této směrnice a zajištění makroobezřetnostního dohledu v celé Unii je vhodné, aby Evropská rada pro systémová rizika, která byla zřízena nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1092/2010 (14), vypracovala zásady přímo pro hospodářství Unie.
(58)
Finanční krize ukázala, že finanční instituce velmi podcenily úroveň úvěrových rizik protistran spojených s OTC („over-the-counter“) deriváty. To přimělo G20, aby v září 2009 vyzvala, aby byly OTC deriváty více zúčtovány prostřednictvím ústředních protistran. Dále požádala, aby se na OTC deriváty, které nebyly zúčtovány ústřední protistranou, vztahovaly vyšší kapitálové požadavky, což by správně odráželo vyšší rizika s nimi spojená.
(59)
Standardní vzorec pro výpočet SCR by měl posuzovat expozice vůči způsobilým ústředním protistranám v souladu s posuzováním takových expozic v kapitálových požadavcích u úvěrových institucí a finančních institucí, jak jsou definovány v čl. 4 odst. 1 nařízení Rady (EU) č. 575/2013, a to zejména s ohledem na rozdíly v posuzování mezi způsobilými ústředními protistranami a ostatními protistranami.
(60)
Aby bylo zajištěno, že cíl dlouhodobého udržitelného růstu Unie a cíle směrnice 2009/138/ES, jež jsou primárně zaměřeny na ochranu pojistníků a také na zajištění finanční stability, budou nadále plněny, měla by Komise přezkoumat vhodnost metod, předpokladů a standardních parametrů používaných při výpočtu standardního vzorce SCR do pěti let od zahájení uplatňování směrnice 2009/138/ES. Přezkum by měl vycházet především z celkových zkušeností pojišťoven a zajišťoven, jež používaly standardní vzorec SCR během přechodného období. Přezkum by měl rovněž posoudit výkonnost všech tříd aktiv a finančních nástrojů, chování investorů, kteří do těchto aktiv a finančních nástrojů investovali, a vývoj mezinárodních standardů v oblasti finančních služeb. Je potřeba upřednostnit přezkum standardních parametrů u některých tříd aktiv, například u cenných papírů s pevným výnosem a u dlouhodobých investic do infrastruktury.
(61)
V zájmu hladkého přechodu na nový režim podle směrnice 2009/138/ES je nezbytné stanovit možnost postupného zavádění a zvláštní přechodná opatření. Přechodná opatření by měla zabránit narušení trhu a omezit vzájemný přesah ve vztahu ke stávajícím produktům, jakož i zajistit dostupnost pojišťovacích produktů. Přechodná opatření by měla pojišťovny a zajišťovny podněcovat k tomu, aby co nejdříve splnily konkrétní požadavky nového režimu.
(62)
Je nezbytné stanovit přechodný režim pro zaměstnanecké penzijní pojištění, jež zajišťují pojišťovny podle článku 4 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/41/ES (15), po dobu, kdy Komise provádí revizi uvedené směrnice. Přechodný režim by měl skončit, jakmile změny směrnice 2003/41/ES vstoupí v platnost.
(63)
Nehledě na předpokládané uplatňování směrnice 2009/138/ES, a to zejména pro účely posouzení týkajících se schvalování interních modelů, doplňkového kapitálu, zařazení kapitálu, parametrů specifických pro pojišťovny nebo zajišťovny, zvláštních účelových jednotek, podmodulu akciového rizika založeného na trvání a přechodných ustanovení o výpočtu nejlepšího odhadu s ohledem na závazky pojišťoven nebo zajišťoven, které odpovídají zaplacenému pojistnému u stávajících smluv, by směrnice Rady 64/225/EHS (16), 73/239/EHS (17), 73/240/EHS (18), 76/580/EHS (19), 78/473/EHS (20), 84/641/EHS (21), 87/344/EHS (22), 88/357/EHS (23) a 92/49/EHS (24) a směrnice Evropského parlamentu a Rady 98/78/ES (25), 2001/17/ES (26), 2002/83/ES (27) a 2005/68/ES (28) (souhrnně uváděné jako „Solventnost I“), ve znění aktů uvedených v části A přílohy VI směrnice 2009/138/ES, měly nadále platit až do konce roku 2015.
(64)
Členské státy se v souladu se Společným politickým prohlášením členských států a Komise o informativních dokumentech ze dne 28. září 2011 zavázaly, že v odůvodněných případech doplní oznámení o opatřeních přijatých za účelem provedení směrnice ve vnitrostátním právu o jeden či více dokumentů s informacemi o vztahu mezi jednotlivými složkami směrnice a příslušnými částmi vnitrostátních nástrojů přijatých za účelem provedení směrnice ve vnitrostátním právu. Ve vztahu k této směrnici a ke směrnici 2009/138/ES považuje zákonodárce předložení těchto dokumentů za odůvodněné.
(65)
Jelikož cílů této směrnice, totiž zlepšení fungování vnitřního trhu prostřednictvím zajištění vysoké, efektivní a jednotné úrovně obezřetnostní regulace a dohledu, ochrany pojistníků a oprávněných osob, a tím i podniků a spotřebitelů, ochrany integrity, účinnosti a správného fungování finančních trhů, udržování stability finančního systému a posilování mezinárodní koordinace dohledu, nemůže být dosaženo uspokojivě členskými státy, ale spíše jich z důvodu rozsahu opatření může být lépe dosaženo na úrovni Unie, smí Unie přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity podle článku 5 Smlouvy o Evropské unii. V souladu se zásadou proporcionality stanovenou v uvedeném článku nepřekračuje tato směrnice rámec toho, co je nezbytné pro dosažení těchto cílů.
(66)
Směrnice 2003/71/ES a 2009/138/ES a nařízení (ES) č. 1060/2009, (EU) č. 1094/2010 a (EU) č. 1095/2010 by proto měly být odpovídajícím způsobem změněny,
PŘIJALY TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Změny směrnice 2003/71/ES
Směrnice 2003/71/ES se mění takto:
1)
V čl. 5 odst. 4 se třetí pododstavec nahrazuje tímto:
„Pokud nejsou konečné podmínky nabídky zahrnuty v základním prospektu ani dodatku, jsou investorům zpřístupněny, zapsány u příslušného orgánu domovského členského státu a oznámeny tímto příslušným orgánem příslušnému orgánu hostitelského členského státu (hostitelských členských států) co nejdříve od okamžiku provedení veřejné nabídky a pokud možno před započetím veřejné nabídky nebo před přijetím k obchodování. Příslušný orgán domovského členského státu sdělí konečné podmínky Evropskému orgánu dohledu (Evropskému orgánu pro cenné papíry a trhy). Konečné podmínky obsahují pouze informace, které se týkají popisu cenných papírů, a neslouží k doplnění základního prospektu. V takových případech se použije čl. 8 odst. 1 písm. a).“
2)
V článku 11 se odstavec 3 nahrazuje tímto:
„3. Za účelem zajištění důsledné harmonizace v souvislosti s tímto článkem vypracuje Evropský orgán dohledu (Evropský orgánu pro cenné papíry a trhy) návrh regulačních technických norem, ve kterých vymezí údaje začleňované ve formě odkazu.
Evropský orgán dohledu (Evropský orgán pro cenné papíry a trhy) předloží Komisi tyto návrhy regulačních technických norem do 1. července 2015.
Na Komisi je přenesena pravomoc přijímat regulační technické normy uvedené v prvním pododstavci podle článků 10 až 14 nařízení (EU) č. 1095/2010.“
3)
V článku 13 se odstavec 7 nahrazuje tímto:
„7. Za účelem zajištění důsledné harmonizace schvalování prospektů vypracuje Evropský orgán dohledu (Evropský orgán pro cenné papíry a trhy) návrh regulačních technických norem, ve kterých vymezí postupy pro schvalování prospektu a podmínek, za nichž lze lhůty upravit.
Evropský orgán dohledu (Evropský orgán pro cenné papíry a trhy) předloží Komisi tyto návrhy regulačních technických norem do 1. července 2015.
Na Komisi je přenesena pravomoc přijímat regulační technické normy uvedené v prvním pododstavci podle článků 10 až 14 nařízení (EU) č. 1095/2010.“
4)
V článku 14 se odstavec 8 nahrazuje tímto:
„8. Za účelem zajištění důsledné harmonizace v souvislosti s tímto článkem vypracuje Evropský orgán dohledu (Evropský orgán pro cenné papíry a trhy) návrh regulačních technických norem, ve kterých vymezí ustanovení týkající se zveřejnění prospektu v odstavcích 1 až 4.
Evropský orgán dohledu (Evropský orgán pro cenné papíry a trhy) předloží Komisi tyto návrhy regulačních technických norem do 1. července 2015.
Na Komisi je přenesena pravomoc přijímat regulační technické normy uvedené v prvním pododstavci podle článků 10 až 14 nařízení (EU) č. 1095/2010.“
5)
V článku 15 se odstavec 7 nahrazuje tímto:
„7. Za účelem zajištění důsledné harmonizace v souvislosti s tímto článkem vypracuje Evropský orgán dohledu (Evropský orgán pro cenné papíry a trhy) návrh regulačních technických norem, ve kterých vymezí ustanovení týkající se šíření inzerátů oznamujících záměr veřejně nabídnout cenné papíry nebo přijetí k obchodování na regulovaném trhu, zejména předtím, nežli byl prospekt zpřístupněn veřejnosti nebo než bylo zahájeno upisování, a ve kterém upřesní ustanovení uvedená v odstavci 4.
Evropský orgán dohledu (Evropský orgán pro cenné papíry a trhy) předloží Komisi tyto návrhy regulačních technických norem do 1. července 2015.
Na Komisi je přenesena pravomoc přijímat regulační technické normy uvedené v prvním pododstavci podle článků 10 až 14 nařízení (EU) č. 1095/2010.“
6)
Vkládá se nový článek, který zní:
„Článek 31a
Zaměstnanci a zdroje Evropského orgánu dohledu (Evropského orgánu pro cenné papíry a trhy)
Evropský orgán dohledu (Evropský orgán pro cenné papíry a trhy) posoudí personální a finanční potřeby vyplývající z toho, že se ujme svých pravomocí a povinností v souladu s touto směrnicí, a předloží v souvislosti s výše uvedeným zprávu Evropskému parlamentu, Radě a Komisi.“
Článek 2
Změny směrnice 2009/138/ES
Směrnice 2009/138/ES se mění takto:
1)
Článek 13 se mění takto:
a)
za bod 32 se vkládá nový bod, který zní:
„(32a)
‚způsobilou ústřední protistranou‘ se rozumí ústřední protistrana, jež byla buď povolena v souladu s článkem 14 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č.648/2012 (29), nebo uznána v souladu s článkem 25 uvedeného nařízení;
b)
doplňuje se nový bod, který zní:
„(40)
‚externí ratingovou agenturou‘ se rozumí ratingová agentura, která je registrována nebo certifikována v souladu s nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1060/2009 (30), nebo centrální banka vydávající ratingy, jež jsou z působnosti uvedeného nařízení vyňaty.
2)
V článku 17 se odstavec 3 nahrazuje tímto:
„3. Komise může přijmout akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 301a týkající se seznamů forem stanovených v příloze III, s výjimkou bodů 28 až 29 v částech A, B i C.“
3)
Vkládá se nový článek, který zní:
„Článek 25a
Oznamování a zveřejňování povolení nebo odnětí povolení
Každé vydané nebo odňaté povolení musí být oznámeno Evropskému orgánu dohledu (Evropský orgán pro pojišťovnictví a zaměstnanecké penzijní pojištění (dále jen ‚EIOPA‘ nebo ‚orgán EIOPA‘) zřízenému nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1094/2010 (31). Název každé pojišťovny nebo zajišťovny, které bylo vydáno povolení, se zapíše do seznamu. EIOPA zveřejňuje tento seznam na svých internetových stránkách a aktualizuje jej.
4)
V článku 29 se odstavec 4 nahrazuje tímto:
„4. Akty v přenesené pravomoci a regulační a prováděcí technické normy přijaté Komisí zohlední zásadu proporcionality a zajistí tak přiměřené uplatňování této směrnice, zejména ve vztahu k malým pojišťovnám.
Návrh regulačních technických norem předkládaný orgánem EIOPA v souladu s články 10 až 14 nařízení (EU) č. 1094/2010, návrh prováděcích technických norem předkládaný v souladu s článkem 15 uvedeného nařízení a obecné pokyny a doporučení vydané v souladu s článkem 16 uvedeného nařízení zohlední zásadu proporcionality, aby bylo zajištěno přiměřené uplatňování této směrnice, zejména ve vztahu k malým pojišťovnám.“
5)
V článku 31 se odstavec 4 nahrazuje tímto:
„4. Aniž je dotčen článek 35, článek 51, čl. 254 odst. 2 a článek 256, Komise přijme akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 301a týkající se odstavce 2 tohoto článku, v nichž upřesní hlavní aspekty, o nichž se zveřejňují souhrnné statistické údaje a obsah a datum zveřejnění.
5. Za účelem zajištění jednotných podmínek uplatňování odstavce 2 tohoto článku, a aniž je dotčen článek 35, článek 51, čl. 254 odst. 2 a článek 256, vypracuje EIOPA návrh prováděcích technických norem, ve kterých vymezí šablony a struktury zveřejnění, jak je uvedeno v tomto článku.
EIOPA uvedené návrhy prováděcích technických norem předloží Komisi do 30. září 2015.
Komisi je svěřena pravomoc přijímat prováděcí technické normy uvedené v prvním pododstavci v souladu s článkem 15 nařízení (EU) č. 1094/2010.“
6)
V článku 33 se doplňují nové odstavce, které znějí:
„Pokud některý orgán dohledu informuje orgány dohledu hostitelského členského státu o tom, že má v úmyslu v souladu s prvním odstavcem na místě ověřovat informace a pokud je tomuto orgánu dohledu znemožněno vykonávat své právo provádět tato ověřování na místě, nebo pokud orgány dohledu hostitelského členského státu nemohou prakticky vykonávat své právo na účast v souladu s druhým odstavcem, mohou orgány dohledu tuto záležitost postoupit orgánu EIOPA a požádat jej o pomoc v souladu s článkem 19 nařízení (EU) č. 1094/2010. V takovém případě může orgán EIOPA postupovat v souladu s pravomocemi, které mu byly svěřeny uvedeným článkem.
V souladu s článkem 21 nařízení (EU) č. 1094/2010 se může EIOPA účastnit kontrol na místě v případě, že jsou prováděny společně dvěma či více orgány dohledu.“
7)
Článek 35 se mění takto:
a)
v odstavci 1 se úvodní věty nahrazují tímto:
„1. Členské státy požadují, aby pojišťovny a zajišťovny předkládaly orgánům dohledu informace, které jsou nezbytné pro účely dohledu, a vzaly přitom v úvahu cíle dohledu stanovené v článcích 27 a 28. Tyto informace zahrnují přinejmenším informace nezbytné pro následující kroky při provádění procesu uvedeného v článku 36:“;
b)
odstavec 6 se nahrazuje tímto:
„6. Aniž je dotčen čl. 129 odst. 4, pokud jsou předem stanovené lhůty uvedené v odst. 2 písm. a) bodu i) tohoto článku kratší než jeden rok, mohou příslušné orgány dohledu omezit pravidelné oznamování orgánům dohledu, pokud:
a)
předkládání těchto informací by bylo příliš zatěžující ve vztahu k povaze, rozsahu a komplexnosti rizik spojených s činností pojišťovny nebo zajišťovny;
b)
informace se předkládají nejméně jednou ročně.
Orgány dohledu neomezí pravidelné oznamování orgánům dohledu prováděné častěji než jednou ročně v případě pojišťoven nebo zajišťoven, které jsou součástí skupiny ve smyslu čl. 212 odst. 1 písm. c), ledaže pojišťovna nebo zajišťovna může orgánu dohledu spolehlivě prokázat, že pravidelné oznamování orgánům dohledu prováděné častěji než jednou ročně je nevhodné vzhledem k povaze, rozsahu a komplexnosti rizik spojených s činností skupiny.
Pravidelné oznamování orgánům dohledu se omezí pouze pojišťovnám nebo zajišťovnám, které nepředstavují více než 20 %podíl na trhu členského státu s životním nebo neživotním pojištěním nebo zajištění, přičemž podíl na trhu s neživotním pojištěním je založen na hrubém předepsaném pojistném a podíl na trhu s životním pojištěním vychází z hrubých technických rezerv.
Orgány dohledu při určování způsobilosti pojišťovny nebo zajišťovny k těmto omezením upřednostní nejmenší pojišťovny nebo zajišťovny.
7. Příslušné orgány dohledu mohou omezit pravidelné oznamování orgánům dohledu nebo osvobodit pojišťovny a zajišťovny od povinnosti vykazovat po jednotlivých položkách, pokud:
a)
předkládání těchto informací by bylo příliš zatěžující ve vztahu k povaze, rozsahu a komplexnosti rizik spojených s činností pojišťovny nebo zajišťovny;
b)
předkládání těchto informací není nezbytné pro účinný dohled nad pojišťovnou nebo zajišťovnou;
c)
osvobození od této povinnosti nenarušuje stabilitu dotyčných finančních systémů v Unii a
d)
pojišťovna nebo zajišťovna je schopna poskytnout informace v jednotlivých konkrétních případech.
Orgány dohledu neosvobodí od povinnosti vykazovat po jednotlivých položkách pojišťovny nebo zajišťovny, které jsou součástí skupiny ve smyslu čl. 212 odst. 1 písm. c), ledaže pojišťovna nebo zajišťovna může orgánu dohledu spolehlivě prokázat, že pravidelné vykazování po jednotlivých položkách je nevhodné vzhledem k povaze, rozsahu a komplexnosti rizik spojených s činností skupiny a vezmeme-li v úvahu cíl finanční stability.
Od povinnosti vykazovat po jednotlivých položkách se osvobodí pouze ty pojišťovny nebo zajišťovny, které nepředstavují více než 20 % podíl na trhu členského státu s životním nebo neživotním pojištěním nebo zajištěním, přičemž podíl na trhu s neživotním pojištěním je založen na hrubém předepsaném pojistném a podíl na trhu s životním pojištěním vychází z hrubých technických rezerv.
Orgány dohledu při určování způsobilosti pojišťovny nebo zajišťovny k tomuto osvobození od povinnosti upřednostní nejmenší pojišťovny nebo zajišťovny.
8. Pro účely odstavců 6 a 7 orgány dohledu v rámci procesu kontroly orgánem dohledu posoudí, zda by předkládání těchto informací bylo příliš zatěžující ve vztahu k povaze, rozsahu a komplexnosti rizik spojených s činností pojišťovny nebo zajišťovny, a přihlédnou přinejmenším k:
a)
objemu pojistného, technických rezerv a aktiv pojišťovny nebo zajišťovny;
b)
volatilitě nároků a pojistného plnění, které pojišťovna nebo zajišťovna hradí;
c)
tržním rizikům, která způsobují investice pojišťovny nebo zajišťovny;
d)
úrovni koncentrace rizik;
e)
celkovému počtu odvětví životního a neživotního pojištění, pro něž je uděleno povolení;
f)
možnému dopadu řízení aktiv pojišťovny nebo zajišťovny na finanční stabilitu;
g)
systémům a strukturám pojišťovny nebo zajišťovny pro předkládání informací pro účely dohledu, a písemné koncepci uvedené v odstavci 5;
h)
vhodnosti řídícího a kontrolního systému pojišťovny nebo zajišťovny;
i)
výši kapitálu ke krytí solventnostního kapitálového požadavku a minimálního kapitálového požadavku;
j)
tomu, zda je pojišťovna nebo zajišťovna kaptivní pojišťovnou nebo zajišťovnou, která pouze kryje rizika spojená s průmyslovou nebo obchodní skupinou, k níž patří.
9. Komise přijme akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 301a blíže určující informace uvedené v odstavcích 1 až 4 tohoto článku a stanoví lhůty pro předkládání těchto informací za účelem zajištění přiměřeného rozsahu sbližování, pokud jde o oznamování orgánům dohledu.
10. Za účelem zajištění jednotných podmínek uplatňování tohoto článku vypracuje EIOPA návrh prováděcích technických norem týkajících se pravidelného oznamování orgánům dohledu, pokud jde o šablony pro předkládání informací orgánům dohledu uvedené v odstavcích 1 a 2.
EIOPA uvedené návrhy prováděcích technických norem předloží Komisi do 30. června 2015.
Komisi je svěřena pravomoc přijímat prováděcí technické normy uvedené v prvním pododstavci v souladu s článkem 15 nařízení (EU) č. 1094/2010.
11. Aby se posílilo soudržné a jednotné uplatňování odstavců 6 a 7 vydá EIOPA obecné pokyny v souladu s článkem 16 nařízení (EU) č. 1094/2010, aby blíže stanovil metody, jež by se měly používat při určování tržních podílů uvedených ve třetím pododstavci odstavců 6 a 7.“
8)
Článek 37 se mění takto:
a)
odstavec 1 se mění takto:
i)
písmeno b) se nahrazuje tímto:
„b)
orgán dohledu učiní závěr, že se rizikový profil pojišťovny nebo zajišťovny významně odchyluje od předpokladů k solventnostnímu kapitálovému požadavku, jak byl vypočítán s použitím interního modelu nebo částečného interního modelu v souladu s kapitolou VI oddílem 4 pododdílem 3, protože jistá kvantifikovatelná rizika jsou zachycena nedostatečně a úprava modelu s cílem lépe zohlednit daný rizikový profil nebyla v přiměřeném časovém úseku úspěšná;“,
ii)
doplňuje se nové písmeno, které zní:
„d)
pojišťovna nebo zajišťovna uplatní vyrovnávací úpravu uvedenou v článku 77b, koeficient volatility uvedený v článku 77d nebo přechodná opatření uvedená v článcích 308c a 308d a orgán dohledu dojde k závěru, že rizikový profil dané pojišťovny nebo zajišťovny se významně odchyluje od předpokladů, na nichž jsou uvedená úprava, koeficient a přechodná opatření založeny.“;
b)
odstavec 2 se nahrazuje tímto:
„2. V případech stanovených v odst. 1 písm. a) a b) se navýšení kapitálového požadavku vypočítá tak, aby pojišťovna nebo zajišťovna splňovala čl. 101 odst. 3.
V případech stanovených v odst. 1 písm. c) odpovídá navýšení kapitálového požadavku míře závažných rizik vyplývajících z nedostatků, které byly důvodem rozhodnutí orgánu dohledu o navýšení kapitálového požadavku.
V případech stanovených v odst. 1 písm. d) odpovídá navýšení kapitálového požadavku míře závažných rizik vyplývajících z odchylky stanovené v uvedeném odstavci.“;
c)
odstavec 6 se nahrazuje tímto:
„6. Komise přijme akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 301a, ve kterých blíže upřesní okolnosti, za nichž lze uložit navýšení kapitálového požadavku.
7. Komise přijme akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 301a, ve kterých blíže upřesní metodiku výpočtu navýšení kapitálového požadavku.
8. Za účelem zajištění jednotných podmínek uplatňování tohoto článku vypracuje EIOPA návrh prováděcích technických norem týkajících se postupů pro rozhodování o uložení, výpočtu a zrušení navýšení kapitálového požadavku.
EIOPA uvedené návrhy prováděcích technických norem předloží Komisi do 30. září 2015.
Komisi je svěřena pravomoc přijímat prováděcí technické normy uvedené v prvním pododstavci podle článku 15 nařízení (EU) č. 1094/2010.“
9)
V čl. 38 odst. 2 se doplňují nové pododstavce, které znějí:
„Pokud některý orgán dohledu informuje příslušný orgán členského státu poskytovatele služeb o tom, že má v úmyslu provést v souladu s tímto odstavcem inspekci na místě, nebo pokud je tomuto orgánu dohledu při provádění inspekce na místě podle prvního pododstavce znemožněno vykonávat své právo provádět inspekci na místě, může orgán dohledu tuto záležitost postoupit orgánu EIOPA a požádat jej o pomoc v souladu s článkem 19 nařízení (EU) č. 1094/2010. V takovém případě může orgán EIOPA postupovat v souladu s pravomocemi, které mu byly svěřeny uvedeným článkem.
V souladu s článkem 21 nařízení (EU) č. 1094/2010 má EIOPA právo účastnit se kontrol na místě v případě, že jsou prováděny společně dvěma či více orgány dohledu.“
10)
Článek 44 se mění takto:
a)
v odstavci 2 se doplňuje nový pododstavec, který zní:
„Pokud pojišťovny nebo zajišťovny použijí vyrovnávací úpravu uvedenou v článku 77b nebo koeficient volatility uvedený v článku 77d, vytvoří plán likvidity, do něhož promítnou příchozí a odchozí peněžní toky týkající se aktiv a pasiv, jichž se tyto úpravy týkají.“;
b)
vkládá se nový odstavec, který zní:
„2a. Pokud jde o řízení aktiv a závazků, pojišťovny a zajišťovny pravidelně posuzují:
a)
citlivost svých technických rezerv a použitelného kapitálu vůči předpokladům, na nichž je založena extrapolace příslušné časové struktury bezrizikových úrokových měr uvedené v článku 77a;
b)
pokud se uplatňuje vyrovnávací úprava podle článku 77b:
i)
citlivost svých technických rezerv a použitelného kapitálu vůči předpokladům pro výpočet vyrovnávací úpravy, včetně výpočtu základního rozpětí uvedeného v čl. 77c odst. 1 písm. b), a možný dopad nuceného prodeje aktiv na použitelný kapitál,
ii)
citlivost svých technických rezerv a použitelného kapitálu vůči změnám ve složení vyčleněného portfolia aktiv,
iii)
vliv snížení vyrovnávací úpravy na nulu;
c)
pokud se uplatňuje koeficient volatility podle článku 77d:
i)
citlivost svých technických rezerv a použitelného kapitálu vůči předpokladům pro výpočet koeficientu volatility a možný dopad nuceného prodeje aktiv na použitelný kapitál,
ii)
vliv snížení koeficientu volatility na nulu.
Pojišťovny a zajišťovny předloží posouzení uvedená v prvním pododstavci písm. a), b) a c) každoročně orgánu dohledu v rámci informací oznamovaných podle článku 35. V případě, kdy by snížení vyrovnávací úpravy nebo koeficientu volatility na nulu mělo za následek nedodržení solventnostního kapitálového požadavku, předloží pojišťovna nebo zajišťovna také analýzu opatření, která by mohla v takové situaci uplatnit s cílem opětovně dosáhnout úrovně použitelného kapitálu kryjícího solventnostní kapitálový požadavek nebo snížit svůj rizikový profil, aby bylo obnoveno dodržování solventnostního kapitálového požadavku.
Pokud se uplatňuje koeficient volatility uvedený v článku 77d, písemná koncepce řízení rizik uvedená v čl. 41 odst. 3 zahrnuje koncepci týkající se kritérií pro použití koeficientu volatility.“;
c)
vkládá se nový odstavec, který zní:
„4a. Aby se předešlo přílišné závislosti na externích ratingových agenturách, pokud pojišťovny nebo zajišťovny používají hodnocení externích ratingových agentur k výpočtu technických rezerv a solventnostního kapitálového požadavku, posoudí pojišťovny nebo zajišťovny jako součásti řízení rizik vhodnost těchto externích úvěrových hodnocení a využijí dodatečného hodnocení, aby, kdykoli je to v praxi možné, předešly automatické závislosti na externím hodnocení.
Za účelem zajištění jednotných podmínek uplatňování tohoto odstavce, vypracuje EIOPA návrh prováděcích technických norem týkajících se postupů pro posuzování externích úvěrových hodnocení.
EIOPA uvedené návrhy prováděcích technických norem předloží Komisi do 30. června 2015.
Komisi je svěřena pravomoc přijímat prováděcí technické normy uvedené v druhém pododstavci postupem podle článku 15 nařízení (EU) č. 1094/2010.“
11)
V článku 45 se vkládá nový odstavec, který zní:
„2a. Pokud pojišťovna nebo zajišťovna uplatňuje vyrovnávací úpravu uvedenou v článku 77b, koeficient volatility uvedený v článku 77d nebo přechodná opatření uvedená v článcích 308c a 308d, provedou posouzení dodržování kapitálových požadavků uvedených v odstavci 1 písm. b) se zohledněním i bez zohlednění těchto úprav a přechodných opatření.“
12)
Článek 50 se nahrazuje tímto:
„Článek 50
Akty v přenesené pravomoci a regulační technické normy
1. Komise přijme akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 301a, které blíže upřesňují:
a)
prvky systémů uvedených v článcích 41, 44, 46 a 47, a zejména oblasti, na které se má vztahovat řízení aktiv a závazků a investiční koncepce, jak je uvedeno v čl. 44 odst. 2, pojišťoven a zajišťoven;
b)
funkce uvedené v článcích 44, 46, 47 a 48.
2. Za účelem zajištění důsledné harmonizace v souladu s tímto oddílem vypracuje EIOPA, s výhradou článku 301b, návrh regulačních technických norem, ve kterých blíže upřesní:
a)
požadavky stanovené v článku 42 a funkce, které jim podléhají;
b)
podmínky, za nichž lze externě zajišťovat služby nebo činnosti, zejména u poskytovatelů služeb, kteří mají sídlo ve třetích zemích.
Na Komisi je přenesena pravomoc přijímat regulační technické normy uvedené v prvním pododstavci v souladu s články 10 až 14 nařízení (EU) č. 1094/2010.
3. Za účelem zajištění důsledné harmonizace v souvislosti s posouzením uvedeným v čl. 45 odst. 1 písm. a) vypracuje EIOPA, s výhradou článku 301b, návrh regulačních technických norem, ve kterých blíže upřesní prvky tohoto posouzení.
Na Komisi je přenesena pravomoc přijímat regulační technické normy uvedené v prvním pododstavci v souladu s články 10 až 14 nařízení (EU) č. 1094/2010.“
13)
Článek 51 se mění takto:
a)
vkládá se nový odstavec, který zní:
„1a. Pokud se uplatňuje vyrovnávací úprava podle článku 77b, popis uvedený v odst. 1 písm. d) tohoto článku obsahuje popis vyrovnávací úpravy a portfolia závazků a vyčleněných aktiv, na které se vyrovnávací úprava uplatňuje, a také kvantifikaci vlivu snížení vyrovnávací úpravy na nulu na finanční situaci dané pojišťovny nebo zajišťovny.
V popisu uvedeném v odst. 1 písm. d) se také uvede, zda pojišťovna nebo zajišťovna uplatňuje koeficient volatility podle článku 77d, a kvantifikace vlivu snížení koeficientu volatility na nulu na finanční situaci dané pojišťovny nebo zajišťovny.“;
b)
v odstavci 2 se třetí pododstavec nahrazuje tímto:
„Aniž jsou dotčena jakákoli zveřejnění povinná na základě jiných právních nebo regulativních požadavků, mohou však členské státy stanovit, že, i když je zveřejněn celkový solventnostní kapitálový požadavek podle odst. 1 písm. e) bodu ii), se navýšení kapitálového požadavku nebo dopad specifických parametrů, jejichž používání je od pojišťoven a zajišťoven požadováno v souladu s článkem 110, nemusí zveřejňovat samostatně během přechodného období, které končí nejpozději dne 31. prosince 2020.“
14)
Článek 52 se nahrazuje tímto:
„Článek 52
Informace pro Evropský orgán pro pojišťovnictví a zaměstnanecké penzijní pojištění a jeho zprávy
1. Aniž je dotčen článek 35 nařízení (EU) č. 1094/2010, požadují členské státy, aby orgány dohledu poskytovaly orgánu EIOPA každoročně tyto informace:
a)
průměrné navýšení kapitálového požadavku na jeden podnik a rozdělení navýšení kapitálového požadavku uložených orgánem dohledu v předchozím roce, měřeno jako procento solventnostního kapitálového požadavku a uváděno samostatně pro:
i)
pojišťovny a zajišťovny,
ii)
životní pojišťovny,
iii)
neživotní pojišťovny,
iv)
pojišťovny poskytující životní i neživotní pojištění,
v)
zajišťovny;
b)
pro každé zveřejnění uvedené v písmenu a) tohoto odstavce podíl navýšení kapitálového požadavku uloženého na základě čl. 37 odst. 1 písm. a), b) a c);
c)
počet pojišťoven a zajišťoven, které mají omezenu povinnost pravidelného oznamování orgánům dohledu, a počet pojišťoven a zajišťoven, které jsou osvobozeny od povinnosti vykazovat po jednotlivých položkách, podle čl. 35 odst. 6 a 7, spolu s objemem jejich kapitálových požadavků, pojistného, technických rezerv a aktiv jednotlivě uvedených jako procentní podíl z celkové výše kapitálových požadavků, pojistného, technických rezerv a aktiv pojišťoven a zajišťoven v daném členském státě;
d)
počet skupin, které mají omezenu povinnost pravidelného oznamování orgánům dohledu, a počet skupin, které jsou osvobozeny od povinnosti vykazovat po jednotlivých položkách, podle čl. 254 odst. 2 spolu s objemem jejich kapitálových požadavků, pojistného, technických rezerv a aktiv jednotlivě uvedených jako procentní podíl z celkové výše kapitálových požadavků, pojistného, technických rezerv a aktiv všech skupin.
2. EIOPA zveřejňuje každoročně tyto informace:
a)
za všechny členské státy společně celkové rozdělení navýšení kapitálového požadavku, měřeno jako procento solventnostního kapitálového požadavku, pro každou z těchto kategorií:
i)
pojišťovny a zajišťovny,
ii)
životní pojišťovny,
iii)
neživotní pojišťovny,
iv)
pojišťovny poskytující životní i neživotní pojištění,
v)
zajišťovny;
b)
za každý členský stát zvlášť rozdělení navýšení kapitálového požadavku, měřeno jako procento solventnostního kapitálového požadavku, které zahrnuje všechny pojišťovny a zajišťovny v daném členském státě;
c)
pro každé zveřejnění uvedené v písm. a) a b) tohoto odstavce podíl navýšení kapitálového požadavku podle čl. 37 odst. 1 písm. a), b) a c);
d)
pro všechny členské státy hromadně, celkový počet pojišťoven a zajišťoven a skupin, které mají omezenu povinnost pravidelného oznamování orgánům dohledu, a celkový počet pojišťoven a zajišťoven a skupin, které jsou osvobozeny od povinnosti vykazovat po jednotlivých položkách, podle čl. 35 odst. 6 a 7 a čl. 254 odst. 2, spolu s výší jejich kapitálových požadavků, pojistného, technických rezerv a aktiv uvedených jako procentní podíl z celkové výše kapitálových požadavků, pojistného, technických rezerv a aktiv všech pojišťoven a zajišťoven a skupin;
e)
pro každý členský stát samostatně počet pojišťoven a zajišťoven a skupin, které mají omezenou povinnost pravidelného oznamování orgánům dohledu, a počet pojišťoven a zajišťoven a skupin, které jsou osvobozeny od povinnosti vykazovat po jednotlivých položkách, podle čl. 35 odst. 6 a 7 a čl. 254 odst. 2, spolu s výší jejich kapitálových požadavků, pojistného, technických rezerv a aktiv uvedeným jako procentní podíl z celkové výše kapitálových požadavků, pojistného, technických rezerv a aktiv všech pojišťoven a zajišťoven a skupin daného členského státu.
3. EIOPA poskytuje Evropskému parlamentu, Radě a Komisi informace uvedené v odstavci 2 spolu se zprávou nastiňující stupeň sbližování dohledu v různých členských státech, pokud jde o použití navýšení kapitálového požadavku.“
15)
Článek 56 se nahrazuje tímto:
„Článek 56
Zpráva o solventnosti a finanční situaci: akty v přenesené pravomoci a prováděcí technické normy
Komise přijme akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 301a, ve kterých blíže upřesní informace, které musí být zveřejňovány, a lhůty pro každoroční zveřejnění těchto informací v souladu s oddílem 3.
Za účelem zajištění jednotných podmínek uplatňování tohoto oddílu, vypracuje EIOPA návrh prováděcích technických norem týkajících se postupů, formátů a šablon.
EIOPA uvedený návrh prováděcích technických norem předloží Komisi do 30. června 2015.
Komisi je svěřena pravomoc přijímat prováděcí technické normy uvedené v druhém pododstavci v souladu s článkem 15 nařízení (EU) č. 1094/2010.“
16)
V článku 58 se odstavec 8 nahrazuje tímto:
„8. Za účelem zajištění důsledné harmonizace v souvislosti s tímto oddílem může EIOPA vypracovat návrh regulačních technických norem, ve kterých stanoví úplný seznam informací uvedených v čl. 59 odst. 4, jež musí navrhovaní nabyvatelé zahrnout do svého oznámení, aniž je dotčen čl. 58 odst. 2.
Za účelem zajištění důsledné harmonizace v souvislosti s tímto oddílem a zohlednění budoucího vývoje vypracuje EIOPA, s výhradou článku 301b, návrh regulačních technických norem, ve kterých vymezí úpravy kritérií stanovených v čl. 59 odst. 1.
Na Komisi je přenesena pravomoc přijímat regulační technické normy uvedené v prvním a druhém pododstavci podle článků 10 až 14 nařízení (EU) č. 1094/2010.
9. Za účelem zajištění jednotných podmínek uplatňování této směrnice, může EIOPA vypracovat návrh prováděcích technických norem týkajících se postupů, formulářů a šablon používaných v rámci konzultačního procesu mezi příslušnými orgány dohledu podle článku 60.
Komisi je svěřena pravomoc přijímat prováděcí technické normy uvedené v prvním pododstavci v souladu s článkem 15 nařízení (EU) č. 1094/2010.“
17)
Vkládá se nový článek, který zní:
„Článek 65a
Spolupráce s orgánem EIOPA
Členské státy zajistí, aby orgány dohledu spolupracovaly pro účely této směrnice s orgánem EIOPA v souladu s nařízením (EU) č. 1094/2010.
Členské státy zajistí, aby orgány dohledu neprodleně poskytly orgánu EIOPA veškeré informace nezbytné k tomu, aby mohl plnit své úkoly v souladu s nařízením (EU) č. 1094/2010.“
18)
Vkládá se nový článek:
„Článek 67a
Vyšetřovací pravomoci Evropského parlamentu
Články 64 a 67 nejsou dotčeny vyšetřovací pravomoci svěřené Evropskému parlamentu v článku 226 Smlouvy o fungování Evropské unie (dále jen ‚Smlouva o fungování EU‘).“
19)
V článku 69 se druhý pododstavec nahrazuje tímto:
„Tyto informace je možné zveřejnit pouze tehdy, pokud je to nutné z důvodu obezřetnostního dohledu. Členské státy však zajistí, aby se informace obdržené podle článku 65 a čl. 68 odst. 1 a informace obdržené prostřednictvím ověřování na místě, které je uvedeno v článku 33, směly sdělovat pouze s výslovným souhlasem orgánu dohledu, od něhož informace pocházejí, nebo orgánu dohledu členského státu, ve kterém se ověřování na místě provádělo.“
20)
Článek 70 se nahrazuje tímto:
„Článek 70
Předávání informací centrálním bankám, měnovým institucím, orgánům dohledu nad platebními systémy a Evropské radě pro systémová rizika
1. Aniž jsou dotčeny články 64 až 69, orgán dohledu může předávat informace potřebné pro plnění svých úkolů:
a)
centrálním bankám Evropského systému centrálních bank (ESCB), včetně Evropské centrální banky (ECB), nebo jiným subjektům s funkcí podobnou měnovým institucím, mají-li takové informace význam pro plnění úkolů, které jim svěřují právní předpisy, včetně provádění měnové politiky a s ní spojeného poskytování likvidity, dohledu nad platebními a zúčtovacími systémy a systémy vypořádání obchodů s cennými papíry a zajišťování stability finančního systému;
b)
případně jiným vnitrostátním orgánům veřejné moci odpovědným za dohled nad platebními systémy a
c)
Evropské radě pro systémová rizika (ESRB), zřízené nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1092/2010 (32), pokud mají dané informace význam pro plnění jejích úkolů.
2. V případě vzniku mimořádné situace včetně situace uvedené v článku 18 nařízení (EU) č. 1094/2010 umožní členské státy orgánům dohledu, aby informace bezodkladně sdělily centrálním bankám ESCB, včetně ECB, mají-li takové informace význam pro plnění úkolů, které jim svěřují právní předpisy, včetně provádění měnové politiky a s ní spojeného poskytování likvidity, dohledu nad platebními a zúčtovacími systémy a systémy vypořádání obchodů s cennými papíry a zajišťování stability finančního systému, a ESRB, mají-li informace význam pro plnění jejích úkolů.
3. Tyto orgány a subjekty mohou také sdělovat orgánům dohledu informace, které potřebují pro účely článku 67. Informace obdržené v této souvislosti podléhají povinnosti profesního tajemství stanovené v tomto oddílu.
21)
Článek 71 se mění takto:
a)
odstavec 2 se nahrazuje tímto:
„2. Členské státy zajistí, aby orgány dohledu při plnění svých povinností zohlednily sbližování v oblasti nástrojů dohledu a postupů dohledu při uplatňování požadavků právních a správních předpisů přijatých podle této směrnice. Za tímto účelem členské státy zajistí, aby:
a)
se orgány dohledu účastnily činností orgánu EIOPA;
b)
orgány dohledu vynaložily veškeré úsilí, aby se řídily obecnými pokyny a doporučeními vydanými orgánem EIOPA v souladu s článkem 16 nařízení (EU) č. 1094/2010 a uvedly, z jakého důvodu tak nečiní;
c)
vnitrostátní pravomoci udělené orgánům dohledu nebránily těmto orgánům ve výkonu povinností plynoucích z členství v orgánu EIOPA nebo podle této směrnice.“;
b)
odstavec 3 se zrušuje.
22)
V článku 75 se odstavec 2 nahrazuje tímto:
„2. Komise přijme akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 301a, ve kterých stanoví metody a předpoklady, které se použijí pro oceňování aktiv a závazků stanovených v odstavci 1.
3. Za účelem zajištění důsledné harmonizace v souvislosti s oceňováním aktiv a závazků vypracuje EIOPA, s výhradou článku 301b, návrh regulačních technických norem, ve kterých vymezí:
a)
v míře, v jaké akty v přenesené pravomoci uvedené v odstavci 2 vyžadují používání mezinárodních účetních standardů schválených Komisí v souladu s nařízením (ES) č. 1606/2002, shodu těchto účetních standardů s postupem oceňování aktiv a závazků stanoveným v odstavcích 1 a 2;
b)
metody a předpoklady, které se použijí v případech, kdy buď kótované tržní ceny nejsou dostupné, nebo mezinárodní účetní standardy schválené Komisí v souladu s nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1606/2002 jsou buď dočasně, nebo trvale v nesouladu s postupem oceňování aktiv a závazků stanoveným v odstavcích 1 a 2;
c)
metody a předpoklady, které se použijí pro oceňování aktiv a závazků stanovených v odstavci 1, pokud akty v přenesené pravomoci uvedené v odstavci 2 umožňují použití alternativních metod oceňování.
Komisi je svěřena pravomoc přijímat regulační technické normy uvedené v prvním pododstavci v souladu s články 10 až 14 nařízení (EU) č. 1094/2010.“
23)
Vkládají se nové články, které znějí:
„Článek 77a
Extrapolace příslušné časové struktury bezrizikových úrokových měr
Příslušná časová struktura bezrizikových úrokových měr podle čl. 77 odst. 2 se stanoví na základě a v souladu s informacemi odvozenými z příslušných finančních nástrojů. Zohlední se přitom příslušné finanční nástroje s těmi dobami splatnosti, pro něž jsou trhy s těmito finančními nástroji nebo dluhopisy hluboké, likvidní a transparentní. Pro doby splatnosti, pro něž již nejsou trhy s příslušnými finančními nástroji nebo dluhopisy hluboké, likvidní a transparentní, bude příslušná časová struktura bezrizikových úrokových měr extrapolována.
Extrapolovaná část příslušné časové struktury bezrizikových úrokových měr je založena na forwardových sazbách plynule konvergujících od jedné nebo více forwardových sazeb vztahujících se k nejdelším dobám splatnosti, pro něž lze příslušný finanční nástroj a dluhopisy sledovat na hlubokém, likvidním a transparentním trhu, ke konečné forwardové sazbě.
Článek 77b
Vyrovnávací úprava u příslušné časové struktury bezrizikových úrokových měr
1. Pojišťovny a zajišťovny mohou uplatnit vyrovnávací úpravu u příslušné časové struktury bezrizikových úrokových měr pro výpočet nejlepšího odhadu portfolia závazků životního pojištění a zajištění, včetně důchodů vyplývajících ze smluv týkajících se neživotního pojištění nebo zajištění, za podmínky předchozího schválení orgány dohledu, pokud jsou splněny tyto podmínky:
a)
pojišťovna nebo zajišťovna vyčlenila portfolio aktiv, které se skládá z dluhopisů a jiných aktiv s podobnými charakteristikami peněžních toků, ke krytí nejlepšího odhadu portfolia pojistných nebo zajistných závazků a zachovává toto vyčlenění po dobu trvání závazků, s výjimkou případů zachování replikace očekávaných peněžních toků mezi aktivy a závazky v případech podstatné změny peněžních toků;
b)
portfolio pojistných nebo zajistných závazků, na které se uplatňuje vyrovnávací úprava, a vyčleněné portfolio aktiv jsou identifikovány, organizovány a spravovány odděleně od ostatních činností pojišťovny nebo zajišťovny a vyčleněné portfolio aktiv nelze použít k pokrytí ztrát vyplývajících z jiných činností pojišťovny nebo zajišťovny;
c)
očekávané peněžní toky vyčleněného portfolia aktiv replikují očekávané peněžní toky portfolia pojistných nebo zajistných závazků ve stejné měně a jakýkoli nesoulad nezpůsobuje riziko, které by mohlo být podstatné v porovnání s riziky spojenými s činností pojišťovny nebo zajišťovny, na které se daná vyrovnávací úprava uplatňuje;
d)
smlouvy, které tvoří portfolio pojistných nebo zajistných závazků, nevedou k budoucím platbám pojistného nebo zajistného;
e)
jedinými upisovacími riziky spojenými s portfoliem pojistných nebo zajistných závazků jsou riziko dlouhověkosti, riziko nákladů, riziko revize a riziko úmrtnosti;
f)
pokud upisovací riziko spojené s daným portfoliem pojistných nebo zajistných závazků zahrnuje riziko úmrtnosti, nezvýší se hodnota nejlepšího odhadu portfolia pojistných nebo zajistných závazků o více než 5 %, je-li použit parametr pro výpočet solventnostního kapitálového požadavku k riziku úmrtnosti, který je kalibrován v souladu s čl. 101 odst. 2 až 5;
g)
smlouvy, které tvoří portfolio pojistných nebo zajistných závazků, nezahrnují žádné opce pro pojistníka nebo pouze právo na odbytné, pokud hodnota odbytného nepřesahuje hodnotu aktiv oceněnou v souladu s článkem 75, která kryjí pojistné nebo zajistné závazky v době uplatnění práva na odbytné;
h)
peněžní toky z vyčleněného portfolia aktiv jsou fixní a nemohou být změněny emitenty aktiv či třetími stranami;
i)
pojistné nebo zajistné závazky vyplývající z pojistných nebo zajišťovacích smluv nejsou rozděleny do různých částí při vytváření portfolia pojistných nebo zajistných závazků pro účely tohoto odstavce.
Bez ohledu na písmeno h) prvního pododstavce mohou pojišťovny nebo zajišťovny využít aktiv, jejichž peněžní toky jsou s výjimkou závislosti na inflaci fixní, za podmínky, že tato aktiva replikují peněžní toky portfolia pojistných nebo zajistných závazků závislých na inflaci.
V případě, že mají emitenti nebo třetí strany právo změnit peněžní toky z určitého aktiva takovým způsobem, že investor obdrží dostatečnou kompenzaci, která mu umožní získat stejné peněžní toky znovuinvestováním do aktiv rovnocenné nebo vyšší úvěrové kvality, právo změnit peněžní toky nebrání způsobilosti daného aktiva k zahrnutí do vyčleněného portfolia v souladu s písmenem h) prvního pododstavce.
2. Pojišťovny nebo zajišťovny, které uplatňují vyrovnávací úpravu na portfolio pojistných nebo zajistných závazků, se nesmí vrátit k přístupu, který nezahrnuje vyrovnávací úpravu. Pokud pojišťovna nebo zajišťovna, která uplatňuje vyrovnávací úpravu, už není schopna splnit podmínky stanovené v odstavci 1, okamžitě informuje orgán dohledu a přijme potřebná opatření k opětovnému dosažení souladu s těmito podmínkami. Pokud takováto pojišťovna nebo zajišťovna není schopna opětovně dosáhnout souladu s těmito podmínkami do dvou měsíců ode dne nesouladu, pozastaví uplatňování vyrovnávací úpravy na všechny své pojistné nebo zajistné závazky a nesmí znovu uplatňovat vyrovnávací úpravu před uplynutím lhůty dalších 24 měsíců.
3. Vyrovnávací úprava nesmí být uplatněna na pojistné nebo zajistné závazky, u nichž příslušná časová struktura bezrizikových úrokových měr pro výpočet nejlepšího odhadu těchto závazků zahrnuje koeficient volatility podle článku 77d nebo přechodné opatření týkající se bezrizikových úrokových měr podle článku 308c.
Článek 77c
Výpočet vyrovnávací úpravy
1. Pro každou měnu se vyrovnávací úprava podle článku 77b vypočítá v souladu s těmito zásadami:
a)
vyrovnávací úprava se musí rovnat rozdílu:
i)
roční skutečné úrokové míry vypočítané jako jediná diskontní míra, jejíž hodnota po uplatnění na peněžní toky portfolia pojistných nebo zajistných závazků je rovna hodnotě portfolia vyčleněných aktiv v souladu s článkem 75,
ii)
roční skutečné úrokové míry vypočítané jako jediná diskontní míra, jejíž hodnota po uplatnění na peněžní toky portfolia pojistných nebo zajistných závazků je rovna hodnotě nejlepšího odhadu portfolia pojistných nebo zajistných závazků při zohlednění časové hodnoty peněz použitím základní časové struktury bezrizikových úrokových měr;
b)
vyrovnávací úprava nesmí zahrnovat základní rozpětí odrážející rizika pojišťovny nebo zajišťovny;
c)
bez ohledu na písmeno a) musí být základní rozpětí v případě nutnosti zvýšeno s cílem zajistit, aby vyrovnávací úprava pro aktiva s úvěrovou kvalitou nižší než investiční stupeň nepřekračovala vyrovnávací úpravu pro aktiva s úvěrovou kvalitou na investičním stupni a stejného trvání a třídy aktiv;
d)
využití externích úvěrových hodnocení při výpočtu vyrovnávací úpravy musí být v souladu s čl. 111 odst. 1 písm. n).
2. Pro účely odst. 1 písm. b) je základní rozpětí:
a)
rovno součtu těchto položek:
i)
úvěrového rozpětí odpovídajícího pravděpodobnosti znehodnocení aktiv,
ii)
úvěrového rozpětí odpovídajícího pravděpodobnosti ztráty v důsledku snížení kvality aktiv;
b)
v případě expozic vůči centrálním vládám členských států nebo centrálním bankám nejméně 30 % dlouhodobého průměru rozpětí nad bezrizikovou úrokovou mírou týkající se aktiv se stejnou dobou trvání, úvěrové kvality a třídy aktiv, jak je sledováno na finančních trzích;
c)
v případě aktiv jiných než expozice vůči centrálním vládám členských států nebo centrálním bankám nejméně 35 % dlouhodobého průměru rozpětí nad bezrizikovou úrokovou mírou týkající se aktiv se stejnou dobou trvání, úvěrové kvality a třídy aktiv, jak je sledováno na finančních trzích.
Pravděpodobnost znehodnocení uvedená v písm. a) bodu i) prvním pododstavci je založena na dlouhodobé statistice ztrát, která je relevantní pro aktivum ve vztahu k jeho trvání, úvěrové kvalitě a třídě aktiv.
Pokud nelze ze statistiky ztrát uvedené v druhém pododstavci vyvodit žádné spolehlivé úvěrové rozpětí, rovná se základní rozpětí podílu dlouhodobého průměru rozpětí nad bezrizikovou úrokovou mírou uvedenému v písmenech b) a c).
Článek 77d
Koeficient volatility u příslušné časové struktury bezrizikových úrokových měr
1. Členské státy mohou požadovat předchozí schválení orgánů dohledu k tomu, aby pojišťovny a zajišťovny mohly uplatnit koeficient volatility u příslušné časové struktury bezrizikových úrokových měr pro výpočet nejlepšího odhadu podle čl. 77 odst. 2.
2. Pro každou příslušnou měnu je koeficient volatility u příslušné časové struktury bezrizikových úrokových měr založen na rozpětí mezi úrokovou sazbou, jíž by bylo možno dosáhnout z aktiv zahrnutých do referenčního portfolia pro danou měnu, a sazbami příslušné základní časové struktury bezrizikových úrokových měr pro danou měnu.
Referenční portfolio pro určitou měnu musí být reprezentativní pro aktiva, která jsou denominována v dané měně a do nichž pojišťovny a zajišťovny investovaly ke krytí nejlepšího odhadu pojistných nebo zajistných závazků denominovaných v dané měně.
3. Výše koeficientu volatility u bezrizikových úrokových měr odpovídá 65 % rozpětí pro příslušnou měnu očištěného o riziko.
Rozpětí pro příslušnou měnu očištěné o riziko se vypočítá jako rozdíl mezi rozpětím uvedeným v odstavci 2 a podílem tohoto rozpětí, které je možno přiřadit realistickému hodnocení očekávaných ztrát nebo neočekávaných úvěrových nebo jiných rizik z aktiv.
Koeficient volatility se použije pouze u příslušných bezrizikových úrokových měr časové struktury, které nejsou odvozeny extrapolací v souladu s článkem 77a. Extrapolace příslušné časové struktury bezrizikových úrokových měr vychází z takto upravených bezrizikových úrokových měr.
4. Pro každou příslušnou zemi se koeficient volatility u bezrizikových úrokových měr podle odstavce 3 pro měnu dané země ještě před uplatněním 65 % faktoru zvýší o rozdíl mezi rozpětím pro příslušnou zemi očištěným o riziko a dvojnásobkem rozpětí pro příslušnou měnu očištěného o riziko, je-li tento rozdíl kladný a rozpětí pro příslušnou zemi očištěné o riziko je vyšší než 100 bazických bodů. Takto zvýšený koeficient volatility se použije při výpočtu nejlepšího odhadu pojistných nebo zajistných závazků vyplývajících z produktů prodávaných na pojistném trhu v dané zemi. Rozpětí pro příslušnou zemi očištěné o riziko se vypočte stejným způsobem jako rozpětí pro příslušnou měnu dané země očištěné o riziko, ale je založeno na referenčním portfoliu, které je reprezentativní pro aktiva, do nichž pojišťovny a zajišťovny investovaly ke krytí nejlepšího odhadu pojistných nebo zajistných závazků vyplývajících z produktů prodávaných na pojistném trhu v dané zemi a denominovaných v měně dané země.
5. Koeficient volatility nesmí být uplatněn na pojistné nebo zajistné závazky, u nichž příslušná časová struktura bezrizikových úrokových měr pro výpočet nejlepšího odhadu těchto závazků zahrnuje vyrovnávací úpravu podle článku 77b.
6. Odchylně od článku 101 nepokrývá solventnostní kapitálový požadavek riziko ztráty primárního kapitálu v důsledku změn koeficientu volatility.
Článek 77e
Technické informace získané Evropským orgánem pro pojišťovnictví a zaměstnanecké penzijní pojištění
1. EIOPA stanoví a zveřejní pro každou příslušnou měnu alespoň čtvrtletně tyto technické informace:
a)
příslušnou časovou strukturu bezrizikových úrokových měr pro výpočet nejlepšího odhadu podle čl. 77 odst. 2, bez jakékoli vyrovnávací úpravy nebo koeficientu volatility;
b)
pro každé příslušné trvání, úvěrovou kvalitu a třídu aktiv základní rozpětí pro výpočet vyrovnávací úpravy podle čl. 77c odst. 1 písm. b);
c)
pro každý příslušný vnitrostátní pojistný trh koeficient volatility u příslušné časové struktury bezrizikových úrokových měr podle čl. 77d odst. 1.
2. Za účelem zajištění jednotných podmínek pro výpočet technických rezerv a primárního kapitálu, může Komise přijmout prováděcí akty, ve kterých stanoví pro každou příslušnou měnu technické informace uvedené v odstavci 1. Tyto prováděcí akty by měly využívat uvedené informace.
Tyto prováděcí akty se přijímají poradním postupem podle čl. 301 odst. 2.
V závažných, naléhavých a řádně odůvodněných případech týkajících se dostupnosti příslušné časové struktury bezrizikových úrokových měr, přijme Komise okamžitě použitelné prováděcí akty postupem uvedeným v čl. 301 odst. 3.
3. Pokud jsou technické informace uvedené v odstavci 1 přijaty Komisí v souladu s odstavcem 2, použijí pojišťovny a zajišťovny tyto technické informace při výpočtu nejlepšího odhadu podle článku 77, vyrovnávací úpravy podle článku 77c a koeficientu volatility podle článku 77d.
U měn a vnitrostátních trhů, pro něž není v prováděcích aktech podle odstavce 2 stanoven koeficient uvedený v odst. 1 písm. c), se na příslušnou časovou strukturu bezrizikových úrokových měr pro výpočet nejlepšího odhadu neuplatní žádný koeficient volatility.
Článek 77f
Přezkum opatření týkajících se dlouhodobých záruk a opatření týkajících se akciového rizika
1. EIOPA každoročně a až do 1. ledna 2021 podává zprávu Evropskému parlamentu, Radě a Komisi o dopadu uplatňování článků 77a až 77e a článku 106, čl. 138 odst. 4 a článků 304, 308c a 308d, včetně aktů v přenesené pravomoci nebo prováděcích aktů přijatých podle nich.
Orgány dohledu během výše uvedeného období poskytují orgánu EIOPA každoročně informace o:
a)
dostupnosti dlouhodobých záruk u produktů pojištění na svých vnitrostátních trzích a chování pojišťoven a zajišťoven jako dlouhodobých investorů;
b)
počtu pojišťoven a zajišťoven, které uplatňují vyrovnávací úpravu, koeficient volatility, prodloužení nápravné lhůty podle čl. 138 odst. 4), podmodul akciového rizika založeného na trvání a přechodná opatření uvedená v článcích 308c a 308d;
c)
dopadu vyrovnávací úpravy, koeficientu volatility, mechanismu symetrické úpravy akciového kapitálového požadavku, podmodulu akciového rizika založeného na trvání a přechodných opatření uvedených v článcích 308c a 308d na finanční situaci pojišťoven a zajišťoven, a to jak na celostátní úrovni, tak anonymně pro každou pojišťovnu či zajišťovnu;
d)
vlivu vyrovnávací úpravy, koeficientu volatility, mechanismu symetrické úpravy akciového kapitálového požadavku a podmodulu akciového rizika založeného na trvání na investiční chování pojišťoven a zajišťoven a zda tím nevzniká nežádoucí kapitálová úleva;
e)
vlivu jakéhokoli prodloužení nápravné lhůty podle čl. 138 odst. 4 na úsilí pojišťoven a zajišťoven opětovně dosáhnout úrovně použitelného kapitálu kryjícího solventnostní kapitálový požadavek nebo snížit svůj rizikový profil, aby bylo zajištěno dodržování solventnostního kapitálového požadavku;
f)
pokud pojišťovny a zajišťovny uplatňují přechodná opatření uvedená v článcích 308c a 308d, zda dodržují plány postupného zavádění podle článku 308e, a jaké jsou vyhlídky na menší závislost na těchto opatřeních, včetně opatření, která přijaly, popřípadě se očekává, že přijmou, pojišťovny a zajišťovny a orgány dohledu, s přihlédnutím k regulačnímu prostředí v daném členském státě.
2. EIOPA, případně po konzultaci s ESRB a po provedení veřejných konzultací, předloží Komisi stanovisko k posouzení uplatňování článků 77a až 77e a článku 106, čl. 138 odst. 4 a článků 304, 308c a 308d, včetně aktů v přenesené pravomoci nebo prováděcích aktů přijatých podle nich. Toto posouzení se provádí ve vztahu k dostupnosti dlouhodobých záruk na pojistné produkty, chování pojišťoven a zajišťoven jako dlouhodobých investorů a obecněji ve vztahu k finanční stabilitě.
3. Na základě stanoviska předloženého orgánem EIOPA zašle Komise zprávu Evropském parlamentu a Radě nejpozději do 1. ledna 2021, popřípadě dříve, je-li to žádoucí. Zpráva se soustředí zejména na účinky na:
a)
ochranu pojistníků;
b)
fungování a stabilitu evropských pojistných trhů;
c)
na vnitřní trh, a zejména na hospodářskou soutěž a rovné podmínky na evropských pojistných trzích;
d)
rozsah, v němž životní pojišťovny pokračují ve fungování jako dlouhodobí investoři;
e)
dostupnost a cenu produktů spojených s výplatou důchodů;
f)
dostupnost a cenu konkurenčních produktů;
g)
dlouhodobé investiční strategie pojišťoven v souvislosti s produkty, na které jsou uplatňovány články 77b a 77c v poměru k těm, které jsou ve vztahu s jinými dlouhodobými zárukami;
h)
výběr spotřebitelů a informovanost spotřebitelů o riziku;
i)
stupeň diverzifikace v odvětví pojišťovnictví a v portfoliu aktiv pojišťoven a zajišťoven;
j)
finanční stabilitu.
Kromě toho zpráva bude vycházet ze zkušeností s dohledem při uplatňování článků 77a až 77e a článku 106, čl. 138 odst. 4 a článků 304, 308c a 308d, včetně aktů v přenesené pravomoci nebo prováděcích aktů přijatých podle nich.
4. Zpráva Komise je v případě potřeby doplněna vhodnými legislativními návrhy.“
24)
Článek 86 se nahrazuje tímto:
„Článek 86
Akty v přenesené pravomoci a regulační a prováděcí technické normy
1. Komise přijme akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 301a, ve kterých stanoví:
a)
pojistněmatematické a statistické metody výpočtu nejlepšího odhadu podle čl. 77 odst. 2;
b)
metodologie, zásady a techniky pro určení příslušné časové struktury bezrizikových úrokových měr, která se použije pro výpočet nejlepšího odhadu podle čl. 77 odst. 2;
c)
okolnosti, za nichž se technické rezervy vypočítají jako celek nebo jako součet nejlepšího odhadu a rizikové přirážky, jakož i metody, které se použijí v případě, kdy se technické rezervy vypočítají jako celek podle čl. 77 odst. 4;
d)
metody a předpoklady, které se použijí při výpočtu rizikové přirážky, včetně určení výše použitelného kapitálu nezbytného na zabezpečení pojistných a zajistných závazků a kalibraci sazby nákladů na kapitál podle čl. 77 odst. 5;
e)
druhy pojištění, na jejichž základě se pojistné a zajistné závazky rozčlení pro výpočet technických rezerv podle článku 80;
f)
normy, které je třeba dodržovat pro zajištění vhodnosti, úplnosti a přesnosti údajů používaných při výpočtu technických rezerv, a specifické okolnosti, za nichž by bylo vhodné použít pro výpočet nejlepšího odhadu aproximace, včetně individuálního přístupu podle článku 82;
g)
specifikace k požadavkům uvedeným v čl. 77b odst. 1 včetně metod, předpokladů a standardních parametrů používaných při výpočtu dopadu náhlé změny rizika úmrtnosti podle čl. 77b odst. 1 písm. e);
h)
specifikace k požadavkům uvedeným v článku 77c včetně předpokladů a metod uplatňovaných při výpočtu vyrovnávací úpravy a základního rozpětí;
i)
metody a předpoklady pro výpočet koeficientu volatility podle článku 77d včetně vzorce pro výpočet rozpětí uvedeného v odstavci 2 uvedeného článku.
2. Za účelem zajištění důsledné harmonizace v souvislosti s metodami a výpočty technických rezerv vypracuje EIOPA, s výhradou článku 301b, návrh regulačních technických norem, ve kterých vymezí:
a)
metodologie, které se použijí při výpočtu úpravy dané selháním protistrany uvedené v článku 81, která má za cíl zohlednit očekávané ztráty z důvodu nesplnění závazků protistranou;
b)
případně zjednodušené metody a techniky pro výpočet technických rezerv, aby se zajistilo, že pojistněmatematické a statistické metody uvedené v písmenech a) a d) jsou úměrné povaze, rozsahu a komplexnosti rizik, která podstupují pojišťovny a zajišťovny, a to včetně kaptivních pojišťoven a zajišťoven.
Komisi je svěřena pravomoc přijímat regulační technické normy uvedené v prvním pododstavci v souladu s články 10 až 14 nařízení (EU) č. 1094/2010.
3. Za účelem zajištění jednotných podmínek uplatňování článku 77b, vypracuje EIOPA návrh prováděcích technických norem týkajících se postupů pro schvalování uplatnění vyrovnávací úpravy podle čl. 77b odst. 1.
EIOPA uvedený návrh prováděcích technických norem předloží Komisi do 31. října 2014.
Komisi je svěřena pravomoc přijímat tyto prováděcí technické normy v souladu s článkem 15 nařízení (EU) č. 1094/2010.“
25)
Článek 92 se mění takto:
a)
název se nahrazuje tímto:
„Akty v přenesené pravomoci a regulační a prováděcí technické normy“
b)
odstavec 1 se nahrazuje tímto:
„1. Za účelem zajištění důsledné harmonizace v souvislosti s určováním kapitálu vypracuje EIOPA, s výhradou článku 301b, návrh regulačních technických norem, ve kterých vymezí kritéria pro schvalování doplňkového kapitálu orgány dohledu, v souladu s článkem 90.
Komisi je svěřena pravomoc přijímat regulační technické normy uvedené v prvním pododstavci v souladu s články 10 až 14 nařízení (EU) č. 1094/2010.
1a. Komise přijme akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 301a, ve kterých upřesní nakládání s účastmi ve smyslu čl. 212 odst. 2 třetího pododstavce ve finančních a úvěrových institucích, pokud jde o určování kapitálu.“;
c)
doplňuje se nový odstavec, který zní:
„3. Za účelem zajištění jednotných podmínek uplatňování článku 90, vypracuje EIOPA návrh prováděcích technických norem týkajících se postupů používaných při schvalování doplňkového kapitálu orgány dohledu.
EIOPA uvedený návrh prováděcích technických norem předloží Komisi do 31. října 2014.
Komisi je svěřena pravomoc přijímat prováděcí technické normy uvedené v prvním pododstavci v souladu s článkem 15 nařízení (EU) č. 1094/2010.“
26)
Článek 97 se nahrazuje tímto:
„Článek 97
Akty v přenesené pravomoci a regulační technické normy
1. Komise přijme akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 301a, ve kterých stanoví seznam položek kapitálu, a to včetně položek uvedených v článku 96, u nichž se má za to, že splňují kritéria stanovená v článku 94, jenž u každé položky kapitálu obsahuje přesný popis rysů, kterými se určilo její zařazení.
2. Za účelem zajištění důsledné harmonizace v souvislosti se zařazením kapitálu vypracuje EIOPA, s výhradou článku 301b, návrh regulačních technických norem, ve kterých vymezí metody, které použijí orgány dohledu při schvalování posouzení a zařazení položek kapitálu, na které se nevztahuje seznam uvedený v odstavci 1.
Na Komisi je přenesena pravomoc přijímat regulační technické normy uvedené v prvním pododstavci v souladu s články 10 až 14 nařízení (EU) č. 1094/2010.
Komise pravidelně přezkoumává seznam uvedený v odstavci 1 a případně jej na základě tržního vývoje aktualizuje.“
27)
Článek 99 se nahrazuje tímto:
„Článek 99
Akty v přenesené pravomoci týkající se použitelnosti kapitálu
Komise přijme akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 301a, ve kterých stanoví:
a)
kvantitativní limity uvedené v čl. 98 odst. 1 a 2;
b)
úpravy, jež by měly být provedeny s cílem zohlednit nepřevoditelnost těch položek kapitálu, které mohou být použity pouze na krytí ztrát vzniklých u konkrétní části závazků či konkrétních rizik (účelově vázané fondy).“
28)
Vkládá se nový článek, který zní:
„Článek 109a
Harmonizované technické údaje zadávané do standardního vzorce
1. Pro účely výpočtu solventnostního kapitálového požadavku podle standardního vzorce vypracují evropské orgány dohledu prostřednictvím Společného výboru návrh prováděcích technických norem týkajících se přidělení úvěrových hodnocení externích ratingových agentur podle stupnice úvěrového hodnocení stanovené v souladu s čl. 111 odst. 1 písm. n).
Společný výbor evropských orgánů dohledu předloží tyto návrhy prováděcích technických norem Komisi do 30. června 2015.
Komisi je svěřena pravomoc přijímat prováděcí technické normy uvedené v prvním pododstavci v souladu s článkem 15 nařízení (EU) č. 1094/2010.
2. Za účelem zajištění jednotných podmínek k uplatňování tohoto článku a zjednodušení výpočtu modulu tržního rizika uvedeného v čl. 105 odst. 5, zjednodušení výpočtu modulu rizika selhání protistrany uvedeného v čl. 105 odst. 6, hodnocení technik snižování rizik uvedených v čl. 101 odst. 5 a výpočtu technických rezerv vypracuje EIOPA návrh prováděcích technických norem týkajících se:
a)
seznamů regionálních vlád a místních orgánů, u kterých se s expozicemi zachází jako s expozicemi vůči centrální vládě, do jejíž pravomoci tato regionální a místní správa spadá, pokud neexistuje rozdíl v riziku mezi těmito expozicemi vzhledem ke specifickým možnostem získávání příjmů na straně regionální a místní správy a k existenci zvláštního institucionálního uspořádání, které snižuje jejich riziko selhání;
b)
akciového indexu uvedeného v čl. 106 odst. 2, v souladu s podrobnými kritérii stanovenými podle čl. 111 odst. 1 písm. c) a o);
c)
úprav, které je třeba provést v případě měn vázaných na euro v podmodulu měnového rizika uvedeného v čl. 105 odst. 5, v souladu s podrobnými kritérii pro úpravu měn vázaných na euro pro účely usnadnění výpočtu podmodulu měnového rizika stanovenými podle čl. 111 odst. 1 písm. p).
EIOPA uvedený návrh prováděcích technických norem předloží Komisi do 30. června 2015.
Komisi je svěřena pravomoc přijímat prováděcí technické normy uvedené v prvním pododstavci v souladu s článkem 15 nařízení (EU) č. 1094/2010.
3. EIOPA zveřejňuje technické informace včetně informací týkajících se symetrické úpravy podle článku 106 alespoň čtvrtletně.
4. Za účelem zajištění jednotných podmínek uplatňování tohoto článku a pro účely zjednodušení výpočtu modulu zdravotního upisovacího rizika uvedeného v čl. 105 odst. 4 vypracuje EIOPA s přihlédnutím k výpočtům poskytnutým orgány dohledu příslušných členských států návrh prováděcích technických norem, ve kterých vymezí standardní odchylky od specifických vnitrostátních legislativních opatření členských států, které povolují sdílení pojistného plnění v souvislosti se zdravotním rizikem mezi pojišťovnami a zajišťovnami a které splňují kritéria v odstavci 5 a veškerá další kritéria stanovená akty v přenesené pravomoci.
EIOPA uvedený návrh prováděcích technických norem předloží Komisi do 30. června 2015.
Komisi je svěřena pravomoc přijímat prováděcí technické normy uvedené v prvním pododstavci v souladu s článkem 15 nařízení (EU) č. 1094/2010.
5. Prováděcí technické normy uvedené v odstavci 4 se vztahují pouze na vnitrostátní legislativní opatření členských států, která povolují sdílení pojistného plnění v souvislosti se zdravotním rizikem mezi pojišťovnami a zajišťovnami a která splňují tato kritéria:
a)
mechanismus sdílení požadavků na pojistné plnění je transparentní a před započetím ročního období, na něž se vztahuje, je v plném rozsahu specifikován;
b)
mechanismus sdílení požadavků na pojistné plnění, počet pojišťoven, které se podílejí na systému vyrovnávání zdravotních rizik (HRES), a rizikové vlastnosti podniků podléhajících tomuto systému zajišťují všem pojišťovnám, které jsou zapojeny do systému HRES, že se díky tomuto systému významnou měrou sníží volatilita ročních ztrát činností podléhajících systému HRES, jak co se týče rizika pojistného, tak rizika technických rezerv;
c)
zdravotní pojištění hrazené v rámci systému HRES je povinné a slouží jako částečná nebo úplná alternativa zdravotního pojištění poskytovaného povinným systémem sociálního zabezpečení;
d)
v případě selhání pojišťoven zapojených do systému HRES zaručí jeden nebo více správních orgánů členských států plné uspokojení požadavků pojistníků pojišťovacího podniku podléhajícího systému HRES.
Komise přijme akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 301a, v nichž stanoví další kritéria, jež mají vnitrostátní legislativní opatření splňovat, a metodiku a požadavky pro výpočet standardních odchylek uvedených v odstavci 4 tohoto článku.“
29)
Článek 111 se nahrazuje tímto:
„Článek 111
Akty v přenesené pravomoci regulační a prováděcí technické normy týkající se článků 103 až 109
1. Komise přijme akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 301a, ve kterých stanoví:
a)
standardní vzorec v souladu s články 101 a 103 až 109;
b)
jakékoli podmoduly nutné pro přesnější krytí rizik, které spadají pod příslušné moduly rizik uvedené v článku 104, jakož i jejich pozdější aktualizace;
c)
metody, předpoklady a standardní parametry, které se kalibrují na hladinu spolehlivosti uvedenou v č. 101 odst. 3 a které se použijí pro výpočet všech modulů nebo podmodulů základního solventnostního kapitálového požadavku stanoveného v článcích 104, 105 a 304, mechanismus symetrické úpravy a odpovídající časové období, vyjádřené počtem měsíců, podle článku 106 a vhodný přístup pro začlenění metody uvedené v článku 304 do výpočtu solventnostního kapitálového požadavku podle standardního vzorce;
d)
korelační parametry, v případě potřeby včetně parametrů uvedených v příloze IV, a postupy aktualizace těchto parametrů;
e)
metody a předpoklady, které se použijí pro posuzování změn rizikového profilu dotyčné pojišťovny nebo zajišťovny a pro úpravu výpočtu solventnostního kapitálového požadavku, uplatňují-li pojišťovny a zajišťovny techniky snižování rizik;
f)
kvalitativní kritéria, která techniky uvedené v písmenu e) musí splňovat, aby se zajistilo, že se riziko skutečně převedlo na třetí stranu;
fa)
metodu a parametry, které se použijí při posuzování kapitálového požadavku k riziku selhání protistrany v případě expozice vůči způsobilým ústředním protistranám, uvedené parametry, které zajistí soulad se zacházením s těmito expozicemi v případě úvěrových institucí a finančních institucí ve smyslu čl. 4 odst. 1 bodů 1 a 26 nařízení (EU) č. 575/2013;
g)
metody a parametry, které se použijí při posuzování kapitálového požadavku k operačnímu riziku uvedenému v článku 107, včetně procentního limitu uvedeného v čl. 107 odst. 3;
h)
metody a úpravy, jejichž prostřednictvím se zohlední snížený rozsah diverzifikace rizika u pojišťoven a zajišťoven v souvislosti s účelově vázanými fondy;
i)
metodu, která se použije při výpočtu úpravy o schopnost technických rezerv nebo odložené daňové povinnosti absorbovat ztrátu stanovené v článku 108;
j)
podskupinu standardních parametrů v modulech životních, neživotních a zdravotních upisovacích rizik, která se může nahradit parametry specifickými pro pojišťovny nebo zajišťovny, jak je uvedeno v čl. 104 odst. 7;
k)
standardizované metody, které pojišťovny nebo zajišťovny použijí pro výpočet parametrů specifických pro pojišťovny nebo zajišťovny uvedených v písmenu j), a jakákoli kritéria ohledně úplnosti, přesnosti a vhodnosti použitých údajů, která se musí splnit předtím, než je schválí orgány dohledu, společně s postupem, který je třeba při takovém schválení dodržet;
l)
zjednodušené výpočty stanovené pro určité podmoduly a rizikové moduly, jakož i kritéria, jejichž splnění se na pojišťovnách a zajišťovnách, včetně kaptivních pojišťoven a zajišťoven, požaduje, aby byly oprávněny využívat veškeré uvedené zjednodušené výpočty, jak je uvedeno v článku 109;
m)
přístup, který se má uplatnit u přidružených podniků ve smyslu článku 212 při výpočtu solventnostního kapitálového požadavku, zejména při výpočtu podmodulu akciového rizika podle čl. 105 odst. 5, s přihlédnutím k pravděpodobnému snížení volatility hodnoty těchto přidružených podniků vyplývající ze strategické povahy těchto investic a vlivu, který mají podniky držící účast na tyto přidružené podniky;
n)
jak používat externí úvěrová hodnocení od externích ratingových agentur při výpočtu solventnostního kapitálového požadavku podle standardního vzorce a přidělení externích úvěrových hodnocení podle stupnice úvěrového hodnocení uvedené v čl. 109a odst. 1, což musí být v souladu s používáním externích úvěrových hodnocení od externích ratingových agentur při výpočtu kapitálových požadavků pro úvěrové instituce ve smyslu čl. 4 odst. 1 bodu 1 nařízení (EU) č. 575/2013 a finanční instituce ve smyslu čl. 4 odst. 1 bodu 26 uvedeného nařízení;
o)
podrobná kritéria pro akciový index uvedený v čl. 109a odst. 2 písm. b);
p)
podrobná kritéria pro úpravy, které je třeba provést v případě měn vázaných na euro pro účely zjednodušení výpočtu podmodulu měnového rizika uvedeného v čl. 109a odst. 2 písm. c);
q)
podmínky pro kategorizaci regionálních vlád a místních orgánů uvedené v čl. 109a odst. 2 písm. a).
2. Za účelem zajištění jednotných podmínek uplatňování tohoto článku vypracuje EIOPA návrh prováděcích technických norem, ve kterých vymezí postupy orgánů dohledu pro schválení parametrů specifických pro pojišťovny nebo zajišťovny uvedených v odst. 1 písm. k).
EIOPA předloží uvedený návrh prováděcích technických norem Komisi do 31. října 2014.
Komisi je svěřena pravomoc přijímat prováděcí technické normy uvedené v prvním pododstavci v souladu s článkem 15 nařízení (EU) č. 1094/2010.
3. Do 31. prosince 2020 provede Komise posouzení vhodnosti metod, předpokladů a standardních parametrů používaných při výpočtu solventnostního kapitálového požadavku podle standardního vzorce. Toto posouzení by mělo zejména vzít v potaz výkonnost všech tříd aktiv a finančních nástrojů, chování investorů, kteří do těchto aktiv a finančních nástrojů investovali, a vývoj mezinárodních standardů v oblasti finančních služeb. Přezkoumání některých tříd aktiv může být prioritou. Komise předloží Evropskému parlamentu a Radě zprávu, k níž případně připojí návrhy na změnu této směrnice nebo aktů v přenesené pravomoci nebo prováděcích aktů přijatých na jejím základě.
4. Za účelem zajištění důsledné harmonizace v souvislosti se solventnostním kapitálovým požadavkem vypracuje EIOPA, s výhradou článku 301b, návrh regulačních technických norem, ve kterých vymezí kvantitativní limity a kritéria použitelnosti aktiv v případech, kdy uvedená rizika nejsou v dostatečné míře pokryta podmodulem.
Na Komisi je přenesena pravomoc přijímat regulační technické normy uvedené v prvním pododstavci v souladu s články 10 až 14 nařízení (EU) č. 1094/2010.
Tyto regulační technické normy se použijí na aktiva kryjící technické rezervy, s výjimkou aktiv držených ve vztahu ke smlouvám týkajícím se životního pojištění, podle nichž nesou investiční riziko pojistníci. Tyto normy přezkoumává Komise se zřetelem k vývoji u standardního vzorce a na finančních trzích.“
30)
Článek 114 se nahrazuje tímto:
„Článek 114
Akty v přenesené pravomoci a prováděcí technické normy týkající se interních modelů solventnostního kapitálového požadavku
1. Komise přijme akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 301a, ve kterých stanoví:
a)
úpravy norem stanovených v článcích 120 až 125, které je třeba provést, s přihlédnutím k omezené oblasti působnosti částečného interního modelu;
b)
způsob úplné integrace částečného interního modelu do standardního vzorce uvedeného v čl. 113 odst. 1 písm. c) pro solventnostní kapitálový požadavek a do požadavků pro používání alternativních integračních technik.
2. Za účelem zajištění jednotných podmínek uplatňování tohoto článku vypracuje EIOPA návrh prováděcích technických norem, ve kterých stanoví postupy pro:
a)
schvalování interního modelu v souladu s článkem 112 a
b)
schvalování významných změn interního modelu a změn v koncepci změn interního modelu podle článku 115.
EIOPA předloží uvedený návrh prováděcích technických norem Komisi do 31. října 2014.
Komisi se svěřuje pravomoc přijímat prováděcí technické normy uvedené v prvním pododstavci v souladu s článkem 15 nařízení (EU) č. 1094/2010.“
31)
Článek 127 se nahrazuje tímto:
„Článek 127
Akty v přenesené pravomoci týkající se článků 120 až 126
Komise přijme akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 301a týkající se používání interních modelů v celé Unii v souvislosti s články 120 až 126 s cílem zlepšit posuzování rizikového profilu a řízení činnosti pojišťoven a zajišťoven.“
32)
Článek 129 se mění takto:
a)
V odst. 1 písm. d) se body i), ii) a iii) nahrazují tímto:
„i)
činí 2 500 000 EUR pro neživotní pojišťovny včetně kaptivních pojišťoven, s výjimkou případů, kdy jsou kryta všechna nebo některá rizika uvedená v jednom z odvětví 10 až 15 v části A přílohy I a kdy absolutní dolní mez činí alespoň 3 700 000 EUR;
ii)
činí 3 700 000 EUR pro životní pojišťovny, včetně kaptivních pojišťoven;
iii)
činí 3 600 000 EUR pro zajišťovny s výjimkou kaptivních zajišťoven, pro které nesmí být minimální kapitálový požadavek nižší než 1 200 000 EUR;“;
b)
v odstavci 3 se druhý pododstavec nahrazuje tímto:
„Členské státy svým orgánům dohledu umožní, aby po dobu, která končí nejpozději dne 31. prosince 2017, požadovaly od pojišťoven a zajišťoven uplatňování procentních hodnot uvedených v prvním pododstavci výhradně na jejich solventnostní kapitálový požadavek vypočtený podle kapitoly VI oddílu 4 pododdílu 2.“;
c)
v odstavci 4 se za první pododstavec vkládá nový pododstavec, který zní:
„Pro účely výpočtu limitů uvedených v odstavci 3 se po pojišťovnách nebude vyžadovat, aby vypočítávaly solventnostní kapitálový požadavek čtvrtletně.“;
d)
v odstavci 5 se první pododstavec nahrazuje tímto:
„5. Do 31. prosince 2020 předloží Komise Evropskému parlamentu a Radě zprávu o předpisech členských států a o postupech orgánů dohledu přijatých podle odstavců 1 až 4.“
33)
Článek 130 se nahrazuje tímto:
„Článek 130
Akty v přenesené pravomoci
Komise přijme akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 301a, ve kterých upřesní výpočet minimálního kapitálového požadavku stanoveného v článcích 128 a 129.“
34)
V článku 131 se v prvním odstavci slova „31. října 2012“ nahrazují slovy „31. prosince 2015“ a slova „31. října 2013“ slovy „31. prosince 2016“.
35)
Článek 135 se nahrazuje tímto:
„Článek 135
Akty v přenesené pravomoci a regulační technické normy týkající se kvalitativních požadavků
1. Komise může přijmout akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 301a, ve kterých upřesní kvalitativní požadavky v těchto oblastech:
a)
určení, měření, sledování a řízení rizik vyplývajících z investic vzhledem ke čl. 132 odst. 2 prvnímu pododstavci;
b)
určení, měření, sledování a řízení specifických rizik vyplývajících z investic do derivátů a aktiv uvedených v čl. 132 odst. 4 druhém pododstavci a určení míry, do jaké se použití těchto aktiv považuje za snížení rizika nebo za účinné řízení portfolia, jak je uvedeno v čl. 132 odst. 4 třetím pododstavci.
2. Komise přijme akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 301a, ve kterých stanoví:
a)
požadavky, které musí splnit pojišťovny a zajišťovny, které přeměňují úvěry na obchodovatelné cenné papíry a jiné finanční nástroje (původci nebo sponzoři), aby pojišťovna nebo zajišťovna směla investovat do uvedených cenných papírů nebo nástrojů vydaných po 1. lednu 2011, včetně požadavků, které zajistí, aby si původce, sponzor nebo původní věřitel průběžně ponechával podstatný čistý ekonomický podíl, který činí v každém případě nejméně 5 %;
b)
kvalitativní požadavky, které musí splnit pojišťovny nebo zajišťovny, jež do těchto cenných papírů nebo nástrojů investují;
c)
upřesnění okolností, za nichž lze v případě nedodržení požadavků stanovených podle písmen a) a b) tohoto odstavce uložit přiměřený dodatečný kapitálový požadavek, aniž by tím byl dotčen čl. 101 odst. 3.
3. Za účelem zajištění důsledné harmonizace v souvislosti s odst. 2 písm. c) vypracuje EIOPA, s výhradou článku 301b, návrh regulačních technických norem, ve kterých vymezí metody pro výpočet zmíněného přiměřeného dodatečného kapitálového požadavku.
Na Komisi je přenesena pravomoc přijímat regulační technické normy uvedené v prvním pododstavci postupem podle článků 10 až 14 nařízení (EU) č. 1094/2010.“
36)
V článku 138 se odstavec 4 nahrazuje tímto:
„4. V případě výjimečných nepříznivých situací vyhlášených orgánem EIOPA, které mají dopad na pojišťovny a zajišťovny se značným podílem na trhu nebo na dotčené druhy pojištění, a případně po konzultaci s ESRB může orgán dohledu dotčeným pojišťovnám či zajišťovnám prodloužit lhůtu uvedenou v odst. 3 druhém pododstavci nejvýše o sedm let s přihlédnutím ke všem relevantním faktorům, včetně průměrné doby trvání technických rezerv.
Aniž jsou dotčeny pravomoci orgánu EIOPA podle článku 18 nařízení (EU) č. 1094/2010, pro účely tohoto odstavce EIOPA na žádost příslušného orgánu dohledu vyhlásí, že takové výjimečné nepříznivé situace nastaly. Příslušný orgán dohledu může podat takovou žádost, pokud není pravděpodobné, že pojišťovny nebo zajišťovny s významným podílem na trhu nebo s dotčenými druhy pojištění budou schopny splnit jeden z požadavků stanovených v odstavci 3. K výjimečným nepříznivým situacím dochází tehdy, kdy na finanční situaci pojišťoven či zajišťoven s významným podílem na trhu nebo na dotčené druhy pojištění má vážný či nepříznivý dopad jedna z těchto podmínek:
a)
pokles na finančních trzích, který je nepředvídaný, strmý a prudký;
b)
prostředí přetrvávajících nízkých úrokových sazeb;
c)
katastrofická událost se značným dopadem.
EIOPA ve spolupráci s příslušným orgánem dohledu pravidelně posuzuje, zda podmínky uvedené ve druhém pododstavci stále platí. EIOPA ve spolupráci s příslušným orgánem dohledu vyhlašuje, kdy výjimečná nepříznivá situace skončila.
Dotčená pojišťovna nebo zajišťovna předloží každé tři měsíce svému orgánu dohledu zprávu o pokroku, v níž jsou uvedena přijatá opatření a dosažený pokrok s cílem opětovně dosáhnout úrovně použitelného kapitálu ke krytí solventnostního kapitálového požadavku nebo snížit svůj rizikový profil k zajištění dodržování solventnostního kapitálového požadavku.
Prodloužení podle prvního pododstavce se zruší, pokud ze zprávy o pokroku vyplývá, že nenastal žádný významný pokrok v úsilí o opětovné dosažení úrovně použitelného kapitálu ke krytí solventnostního kapitálového požadavku nebo nedošlo ke snížení rizikového profilu, aby bylo zajištěno dodržování solventnostního kapitálového požadavku ode dne, kdy bylo zjištěno nedodržení solventnostního kapitálového požadavku, do dne předložení zprávy o pokroku.“
37)
Článek 143 se nahrazuje tímto:
„Článek 143
Akty v přenesené pravomoci a regulační technické normy týkající se čl. 138 odst. 4
1. Komise přijme akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 301a, ve kterých doplní druhy výjimečných nepříznivých situací a ve kterých upřesní faktory a kritéria, k nimž má EIOPA přihlédnout při vyhlašování výjimečných nepříznivých situací a k nimž mají orgány dohledu přihlédnout při stanovování prodloužení lhůty podle čl. 138 odst. 4.
2. Za účelem zajištění důsledné harmonizace v souvislosti s čl. 138 odst. 2, čl. 139 odst. 2 a článkem 141 vypracuje EIOPA, s výhradou článku 301b, návrh regulačních technických norem, ve kterých stanoví další specifikace k ozdravnému plánu uvedenému v čl. 138 odst. 2 a k plánu financování uvedenému v čl. 139 odst. 2 a k článku 141, přičemž se patřičně snaží zamezit procyklickým účinkům.
Na Komisi je přenesena pravomoc přijímat regulační technické normy uvedené v prvním pododstavci postupem podle článků 10 až 14 nařízení (EU) č. 1094/2010.“
38)
Článek 149 se nahrazuje tímto:
„Článek 149
Změny v povaze rizik nebo závazků
Každá změna, kterou pojišťovna zamýšlí provést v informacích uvedených v článku 147, podléhá postupu stanovenému v článcích 147 a 148.“
39)
Článek 155 se mění takto:
a)
v odstavci 3 se za prvním pododstavcem vkládá nový pododstavec, který zní:
„Kromě toho mohou orgány dohledu domovského či hostitelského členského státu postoupit záležitost orgánu EIOPA a požádat jej o pomoc v souladu s článkem 19 nařízení (EU) č. 1094/2010. V takovém případě může orgán EIOPA postupovat v souladu s pravomocemi, které mu byly svěřeny uvedeným článkem.“;
b)
odstavec 9 se nahrazuje tímto:
„9. Členské státy vyrozumí Komisi a EIOPA o počtech a typech případů, které byly odmítnuty podle článků 146 a 148 nebo v nichž byla přijata opatření podle odstavců 3 a 4 tohoto článku.“
40)
V čl. 158 odst. 2 se za prvním pododstavcem vkládá nový pododstavec, který zní:
„Vedle toho mohou orgány dohledu domovského či hostitelského členského státu postoupit záležitost orgánu EIOPA a požádat jej o pomoc v souladu s článkem 19 nařízení (EU) č. 1094/2010. V takovém případě může orgán EIOPA postupovat v souladu s pravomocemi, které mu byly svěřeny uvedeným článkem.“
41)
Článek 159 se nahrazuje tímto:
„Článek 159
Statistické informace o přeshraničních činnostech
Každá pojišťovna musí orgánu dohledu svého domovského členského státu sdělit výši pojistného, nákladů na pojistná plnění a provizí, nesnížené o zajištění, a to zvlášť podle operací prováděných v rámci práva usazování a operací prováděných v rámci volného pohybu služeb, podle jednotlivých členských států a takto:
a)
u neživotního pojištění, podle druhu pojištění, v souladu s příslušným aktem v přenesené pravomoci;
b)
u životního pojištění, podle druhu pojištění, v souladu s příslušným aktem v přenesené pravomoci.
V případě odvětví 10 v části A přílohy I, s vyloučením odpovědnosti dopravce, informuje dotyčná pojišťovna rovněž uvedený orgán dohledu o četnosti pojistných plnění a průměrné výši nákladů na pojistná plnění.
Orgány dohledu domovského členského státu sdělí údaje uvedené v prvním a druhém pododstavci v přiměřené lhůtě a v souhrnné formě orgánům dohledu každého dotyčného členského státu, který o to požádá.“
42)
Článek 172 se nahrazuje tímto:
„Článek 172
Rovnocennost ve vztahu k zajišťovnám
1. Komise přijme akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 301a, ve kterých upřesní kritéria pro posouzení, zda je solventnostní režim třetí země uplatňovaný na zajišťovací činnosti pojišťoven nebo zajišťoven se sídlem v uvedené třetí zemi rovnocenný se solventnostním režimem, který stanoví hlava I.
2. Splní-li určitá třetí země kritéria přijatá v souladu s odstavcem 1, může Komise s pomocí orgánu EIOPA v souladu s čl. 33 odst. 2 nařízení (EU) č. 1094/2010 přijmout akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 301a, jimiž určí, že solventnostní režim třetí země uplatňovaný na zajišťovací činnosti pojišťoven nebo zajišťoven se sídlem v uvedené třetí zemi je rovnocenný se solventnostním režimem, který stanoví hlava I této směrnice.
Tyto akty v přenesené pravomoci podléhají pravidelnému přezkumu s cílem zohlednit veškeré významné změny v režimu dohledu uvedeném v hlavě I a v režimu dohledu v této třetí zemi.
EIOPA na svých internetových stránkách zveřejní a aktualizuje seznam všech třetích zemí uvedených v prvním pododstavci.
3. Pokud se podle odstavce 2 považuje solventnostní režim třetí země za rovnocenný režimu stanovenému touto směrnicí, se zajistnými smlouvami uzavřenými s pojišťovnami nebo zajišťovnami, které mají sídlo v uvedené třetí zemi, se musí nakládat stejně jako se zajistnými smlouvami uzavřenými s pojišťovnou nebo zajišťovnou, která je povolena podle této směrnice.
4. Odchylně od odstavce 2, a i když kritéria přijatá v souladu s odstavcem 1 nebyla splněna, může Komise na omezené období s pomocí orgánu EIOPA v souladu s čl. 33 odst. 2 nařízení (EU) č. 1094/2010 přijmout akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 301a, jimiž určí, že solventnostní režim třetí země uplatňovaný na zajišťovací činnosti pojišťoven nebo zajišťoven se sídlem v uvedené třetí zemi je dočasně rovnocenný se solventnostním režimem, který stanoví hlava I, v případě, že tato třetí země splňuje alespoň následující kritéria:
a)
dala Unii závazek týkající se přijetí a uplatňování solventnostního režimu, který bude možno vyhodnotit v souladu s odstavcem 2 jako rovnocenný, a to do konce tohoto omezeného období, a k účasti v procesu posuzování rovnocennosti;
b)
za účelem splnění závazku uvedeného v písmenu a) vypracovala pracovní program;
c)
na splnění závazku uvedeného v písmenu a) přidělila dostatečný objem prostředků;
d)
uplatňuje solventnostní režim vycházející z rizik a stanoví kvantitativní a kvalitativní solventnostní požadavky a požadavky na oznamování orgánům dohledu a transparentnost;
e)
má písemnou dohodu o spolupráci a výměně důvěrných informací pro účely dohledu s orgánem EIOPA a orgány dohledu;
f)
má nezávislý systém dohledu a
g)
zavedla povinnost zachovávat profesní tajemství pro všechny osoby jednající jménem jejích orgánů dohledu, zejména co se týče výměny informací s orgánem EIOPA a s orgány dohledu.
Veškeré akty v přenesené pravomoci o dočasné rovnocennosti zohledňují v souladu s čl. 177 odst. 2 zprávy Komise. Tyto akty v přenesené pravomoci jsou předmětem pravidelného přezkumu prováděného na základě zpráv o pokroku vypracovávaných příslušnou třetí zemí, které se předkládají Komisi a jež Komise posuzuje jednou ročně. Při posuzování těchto zpráv o pokroku je Komisi nápomocen orgán EIOPA.
EIOPA na svých internetových stránkách zveřejní a aktualizuje seznam všech třetích zemí uvedených v prvním pododstavci.
Komise může přijmout akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 301a, ve kterých upřesní podmínky stanovené v prvním pododstavci.
5. Omezené období uvedené v prvním pododstavci odstavce 4 skončí dne 31. prosince 2020 nebo ke dni, k němuž je režim dohledu třetí země v souladu s odstavcem 2 považován za rovnocenný s režimem dohledu, který stanoví hlava I, přičemž se použije datum, které je dřívější.
Toto období může být prodlouženo nejvýše o jeden rok, je-li to nezbytné k tomu, aby EIOPA a Komise provedly posouzení rovnocennosti pro účely odstavce 2.
6. Se zajistnými smlouvami uzavřenými s pojišťovnami či zajišťovnami se sídlem ve třetí zemi, jejichž režim dohledu je považován za dočasně rovnocenný v souladu s odstavcem 4, se zachází stejně jako se smlouvami podle odstavce 3. Článek 173 se vztahuje rovněž na zajišťovny se sídlem ve třetí zemi, jejichž režim dohledu je považován za dočasně rovnocenný v souladu s odstavcem 4.“
43)
Článek 176 se nahrazuje tímto:
„Článek 176
Informace od členských států Komisi a orgánu EIOPA
Orgány dohledu členských států uvědomí Komisi, EIOPA a orgány dohledu ostatních členských států o každém povolení přímého nebo nepřímého dceřiného podniku, jejichž jeden či více mateřských podniků se řídí právem třetí země.
Uvedené informace musí rovněž obsahovat údaje o struktuře dotčené skupiny.
Kdykoli pojišťovna nebo zajišťovna řídící se právem třetí země získá účast v pojišťovně nebo zajišťovně, jíž bylo vydáno povolení v Unii, na jejímž základě se tato pojišťovna nebo zajišťovna stává dceřiným podnikem uvedené pojišťovny nebo zajišťovny ze třetí země, orgány dohledu domovského členského státu uvědomí Komisi, orgán EIOPA a orgány dohledu ostatních členských států.“
44)
V článku 177 se odstavec 1 nahrazuje tímto:
„1. Členské státy informují Komisi a orgán EIOPA o jakýchkoliv obecných obtížích, se kterými se setkají jejich pojišťovny nebo zajišťovny při usazování nebo působení v třetí zemi nebo při provozování svých činností v třetí zemi.“
45)
V článku 210 se odstavec 2 nahrazuje tímto:
„2. Komise může přijmout akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 301a, ve kterých upřesní ustanovení uvedená v odstavci 1 tohoto článku s ohledem na sledování, řízení a kontrolu rizik vyplývajících z činností finitního zajištění.“
46)
V článku 211 se odstavce 2 a 3 nahrazují tímto:
„2. Komise přijme akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 301a, ve kterých upřesní následující kritéria pro dohled:
a)
rozsah povolení;
b)
povinné podmínky, které musí být začleněny do všech vydaných smluv;
c)
požadavky způsobilosti a bezúhonnosti podle článku 42 na osoby provozující zvláštní účelovou jednotku;
d)
požadavky způsobilosti a bezúhonnosti na akcionáře nebo členy mající kvalifikovanou účast ve zvláštní účelové jednotce;
e)
řádné správní a účetní postupy, přiměřené mechanismy vnitřní kontroly a požadavky na řízení rizik;
f)
požadavky na informace týkající se účetnictví, obezřetnosti a statistiky;
g)
požadavky solventnosti.
2a. V zájmu zajištění jednotných podmínek pro uplatňování odstavců 1 a 2 tohoto článku vypracuje EIOPA návrh prováděcích technických norem, ve kterých vymezí postupy pro povolení udělovaná orgány dohledu pro zvláštní účelové jednotky a formáty a šablony používané pro účely odst. 2 písm. f).
EIOPA uvedený návrh prováděcích technických norem předloží Komisi do 31. října 2014.
Komisi je svěřena pravomoc přijímat prováděcí technické normy uvedené v prvním pododstavci v souladu s článkem 15 nařízení (EU) č. 1094/2010.
2b. V zájmu zajištění jednotných podmínek k uplatňování odstavců 1 a 2 tohoto článku může EIOPA vypracovat návrh prováděcích technických norem, ve kterých vymezí postupy v rámci spolupráce a výměny informací mezi orgány dohledu v případě, že zvláštní účelová jednotka, která přebírá riziko od pojišťovny či zajišťovny, je usazena v členském státu, v němž není pojišťovna či zajišťovna povolena.
Komisi je svěřena pravomoc přijímat prováděcí technické normy uvedené v prvním pododstavci v souladu s článkem 15 nařízení (EU) č. 1094/2010.
3. Zvláštní účelové jednotky povolené před 31. prosincem 2015 se řídí právem členského státu, který tyto jednotky povolil. Na jakoukoli novou činnost této jednotky zahájenou po uvedeném dni se nicméně použijí odstavce 1, 2 a 2a.“
47)
V čl. 212 odst. 1 se písmeno e) nahrazuje tímto:
„e)
'kolegiem orgánů dohledu' stálá, avšak flexibilní struktura pro spolupráci, koordinaci a usnadnění rozhodování v rámci dohledu nad určitou skupinou;“.
48)
Článek 216 se mění takto:
a)
v odstavci 1 se doplňují nové pododstavce, které znějí:
„V takovém případě orgán dohledu zdůvodní své rozhodnutí jak orgánu dohledu nad skupinou, tak poslednímu mateřskému podniku na úrovni Unie. Orgán dohledu nad skupinou o tom vyrozumí kolegium orgánů dohledu v souladu s článkem 248 odst. 1 písm. a).
Články 218 až 258 se použijí obdobně, s výhradou odstavců 2 až 6 tohoto článku.“
b)
v odstavci 4 se třetí pododstavec nahrazuje tímto:
„Orgán dohledu zdůvodní taková rozhodnutí jak podniku, tak orgánu dohledu nad skupinou. Orgán dohledu nad skupinou o tom vyrozumí kolegium orgánů dohledu v souladu s článkem 248 odst. 1 písm. a).“;
c)
odstavec 7 se nahrazuje tímto:
„7. Komise může přijmout akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 301a, ve kterých upřesní okolnosti, za kterých lze učinit rozhodnutí uvedené v odstavci 1 tohoto článku.“
49)
Článek 217 se mění takto:
a)
v odstavci 1 se doplňuje nový pododstavec, který zní:
„V takovém případě orgány dohledu zdůvodní svou dohodu jak orgánu dohledu nad skupinou, tak poslednímu mateřskému podniku na úrovni Unie. Orgán dohledu nad skupinou o tom vyrozumí kolegium orgánů dohledu v souladu s článkem 248 odst. 1 písm. a).“;
b)
odstavec 3 se nahrazuje tímto:
„3. Komise přijme akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 301a, ve kterých upřesní okolnosti, za kterých lze učinit rozhodnutí uvedené v odstavci 1 tohoto článku.“
50)
Článek 227 se nahrazuje tímto:
„Článek 227
Rovnocennost týkající se souvisejících pojišťoven a zajišťoven ze třetích zemí
1. Při výpočtu skupinové solventnosti pojišťovny nebo zajišťovny, která drží účast v pojišťovně nebo zajišťovně ze třetí země v souladu s článkem 233, je výhradně pro účely tohoto výpočtu tato pojišťovna nebo zajišťovna ze třetí země posuzována jako přidružená pojišťovna nebo zajišťovna.
Pokud však ve třetí zemi, ve které má tento podnik sídlo, podnik podléhá povolení a solventnostnímu režimu, který je přinejmenším rovnocenný solventnostnímu režimu stanovenému v hlavě I kapitole VI, mohou členské státy stanovit, že se při výpočtu solventnosti tohoto podniku zohlední solventnostní kapitálový požadavek a použitelný kapitál, které odpovídají požadavkům stanoveným dotčenou třetí zemí.
2. V případech, kdy nebyl v souladu s odstavcem 4 nebo 5 tohoto článku přijat žádný akt v přenesené pravomoci, na žádost podniku držícího účast nebo z vlastního podnětu ověří orgán dohledu nad skupinou, zda solventnostní režim uplatňovaný třetí zemí je přinejmenším rovnocenný. EIOPA napomáhá orgánu dohledu nad skupinou v souladu s čl. 33 odst. 2 nařízení (EU) č. 1094/2010.
Orgán dohledu nad skupinou s pomocí orgánu EIOPA rozhodne o rovnocennosti režimů teprve po konzultaci s ostatními příslušnými orgány dohledu. Toto rozhodnutí je učiněno ve shodě s kritérii přijatými podle odstavce 3. Orgán dohledu nad skupinou nesmí přijmout ve vztahu k třetí zemi žádné rozhodnutí, které by bylo v rozporu s některým z dřívějších rozhodnutí přijatých ve vztahu k této třetí zemi, ledaže by bylo nezbytné zohlednit významné změny režimu dohledu stanoveného v hlavě I kapitole VI a režimu dohledu uplatňovaného v třetí zemi.
Pokud orgány dohledu nesouhlasí s rozhodnutím přijatým v souladu s druhým pododstavcem, mohou do tří měsíců po oznámení tohoto rozhodnutí orgánem dohledu nad skupinou postoupit záležitost orgánu EIOPA a požádat jej o pomoc v souladu s článkem 19 nařízení (EU) č. 1094/2010. V takovém případě může orgán EIOPA postupovat v souladu s pravomocemi, které mu byly svěřeny uvedeným článkem.
3. Komise může přijmout akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 301a, ve kterých upřesní kritéria pro posouzení, zda je solventnostní režim třetí země rovnocenný s solventnostním režimem, který stanoví hlava I kapitola VI.
4. Splní-li určitá třetí země kritéria přijatá v souladu s odstavcem 3, může Komise s pomocí orgánu EIOPA v souladu s čl. 33 odst. 2 nařízení (EU) č. 1094/2010 přijmout akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 301a, jimiž určí, že režim dohledu třetí země je rovnocenný s režimem, který stanoví hlava I kapitola VI.
Tyto akty v přenesené pravomoci podléhají pravidelnému přezkumu, aby tak byly zohledněny veškeré změny režimu dohledu stanoveného v hlavě I kapitole VI a režimu dohledu uplatňovaného třetí zemí.
EIOPA na svých internetových stránkách zveřejní a aktualizuje seznam všech třetích zemí uvedených v prvním pododstavci.
5. Odchylně od odstavce 4 a i když nebyla splněna kritéria přijatá v souladu s odstavcem 3, může Komise na období uvedené v odstavci 6 s pomocí orgánu EIOPA v souladu s čl. 33 odst. 2 nařízení (EU) č. 1094/2010 přijmout akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 301a, jimiž určí, že solventnostní režim třetí země uplatňovaný na podniky se sídlem v dané třetí zemi je dočasně rovnocenný s režimem, který stanoví hlava I kapitola VI, pokud:
a)
lze prokázat, že solventnostní režim, který je možno vyhodnotit v souladu s odstavcem 4 jako rovnocenný, je v třetí zemi právě uplatňován nebo může být touto zemí přijat a uplatňován;
b)
třetí země uplatňuje solventnostní režim vycházející z rizik a stanoví kvantitativní a kvalitativní solventnostní požadavky a požadavky na oznamování orgánům dohledu a transparentnost;
c)
právo třetí země v zásadě umožňuje spolupráci a výměnu důvěrných informací pro účely dohledu s orgánem EIOPA a orgány dohledu;
d)
třetí země má nezávislý systém dohledu a
e)
třetí země zavedla pro všechny osoby jednající jménem orgánů dohledu povinnost zachovávat profesní tajemství.
EIOPA na svých internetových stránkách zveřejní a aktualizuje seznam všech třetích zemí uvedených v prvním pododstavci.
6. První období prozatímní rovnocennosti uvedené v odstavci 5 trvá 10 let, pokud před koncem tohoto období nedojde:
a)
ke zrušení uvedeného aktu v přenesené pravomoci nebo
b)
k přijetí aktu v přenesené pravomoci v souladu s odstavcem 4, podle něhož je režim dohledu dané třetí země považován za rovnocenný s režimem, který stanoví hlava I kapitola VI.
Platnost prozatímní rovnocennosti se prodlužuje o dalších 10 let, pokud jsou i nadále splněna kritéria uvedená v odstavci 5. Komise přijme každý takový akt v přenesené pravomoci v souladu s článkem 301a a s pomocí orgánu EIOPA v souladu s čl. 33 odst. 2 nařízení (EU) č. 1094/2010.
Veškeré akty v přenesené pravomoci určující prozatímní rovnocennost berou v souladu s čl. 177 odst. 2 v úvahu zprávy Komise. Komise tyto akty v přenesené pravomoci pravidelně přezkoumává. Při posuzování těchto rozhodnutí je Komisi nápomocen orgán EIOPA. Komise informuje Parlament o každém přezkumu, k němuž dojde, a podává Evropskému parlamentu zprávu o jeho závěrech.
7. Je-li v souladu s odstavcem 5 přijat akt v přenesené pravomoci určující, že režim dohledu třetí země je prozatímně rovnocenný, je tato třetí země považována pro účely odst. 1 druhého pododstavce za rovnocennou.“
51)
Článek 231 se nahrazuje tímto:
„Článek 231
Skupinový interní model
1. Podá-li pojišťovna nebo zajišťovna a její přidružené podniky nebo přidružené podniky pojišťovací holdingové společnosti společně žádost o povolení výpočtu konsolidovaného skupinového solventnostního kapitálového požadavku a solventnostního kapitálového požadavku pojišťoven a zajišťoven ve skupině na základě interního modelu, příslušné orgány dohledu společně rozhodnou, zda toto povolení udělí, a v případě potřeby určí podmínky, kterým toto povolení podléhá.
Žádost uvedená v prvním pododstavci bude podána u orgánu dohledu nad skupinou.
Orgán dohledu nad skupinou o tom informuje ostatní členy kolegia orgánů dohledu a neprodleně jim předá žádost obsahující všechny náležitosti.
2. Příslušné orgány dohledu podniknou vše, co je v jejich pravomoci, aby přijaly společné rozhodnutí o této žádosti do šesti měsíců ode dne, kdy orgán dohledu nad skupinou obdržel žádost obsahující všechny náležitosti.
3. Pokud během šestiměsíční lhůty uvedené v odstavci 2 postoupí kterýkoliv příslušný orgán dohledu záležitost orgánu EIOPA v souladu s článkem 19 nařízení (EU) č. 1094/2010, odloží orgán dohledu nad skupinou své rozhodnutí a vyčká na rozhodnutí, které orgán EIOPA případně přijme v souladu s čl. 19 odst. 3 uvedeného nařízení, a přijme své rozhodnutí v souladu s rozhodnutím orgánu EIOPA. Toto rozhodnutí je uznáno jako směrodatné a uplatňováno příslušnými orgány dohledu.
EIOPA přijme své rozhodnutí do jednoho měsíce. Záležitost nelze orgánu EIOPA postoupit po skončení šestiměsíčního období nebo po přijetí společného rozhodnutí.
Je-li rozhodnutí navržené odbornou skupinou v souladu s čl. 41 odst. 2 a 3 a čl. 44 odst. 1 a 3 nařízení (EU) č. 1094/2010 zamítnuto, přijme konečné rozhodnutí orgán dohledu nad skupinou. Toto rozhodnutí je uznáno jako směrodatné a uplatňováno příslušnými orgány dohledu. Šestiměsíční období se považuje za lhůtu pro smírné urovnání sporu ve smyslu čl. 19 odst. 2 uvedeného nařízení.
4. EIOPA může vypracovat návrh prováděcích technických norem za účelem snazšího přijímání společných rozhodnutí, které zajistí jednotné podmínky uplatňování postupu společného rozhodování uvedeného v odstavci 2, pokud jde o žádosti o povolení uvedené v odstavci 1.
Komisi je svěřena pravomoc přijímat prováděcí technické normy uvedené v prvním pododstavci v souladu s článkem 15 nařízení (EU) č. 1094/2010.
5. Dosáhnou-li dotyčné orgány dohledu společného rozhodnutí podle odstavce 2, předá orgán dohledu nad skupinou žadateli dokument obsahující řádné odůvodnění.
6. Není-li společné rozhodnutí přijato do šesti měsíců ode dne, kdy byla doručena žádost skupiny obsahující všechny náležitosti, rozhodne orgán dohledu nad skupinou o této žádosti samostatně.
Orgán dohledu nad skupinou náležitě zohlední veškeré názory a výhrady ostatních příslušných orgánů dohledu vyjádřené během uvedeného šestiměsíčního období.
Orgán dohledu nad skupinou předá žadateli a ostatním příslušným orgánům dohledu dokument obsahující řádné odůvodnění.
Toto rozhodnutí je uznáno jako směrodatné a uplatňováno příslušnými orgány dohledu.
7. Pokud kterýkoli z příslušných orgánů dohledu usoudí, že rizikový profil pojišťovny nebo zajišťovny pod jeho dohledem se podstatně odchyluje od předpokladů interního modelu schváleného skupinou, a pokud tento podnik dostatečně nezohlednil připomínky orgánu dohledu, může tento orgán dohledu v souladu s článkem 37 uložit navýšení kapitálového požadavku k solventnostnímu kapitálovému požadavku této pojišťovny nebo zajišťovny stanovenému na základě interního modelu.
Ve výjimečných případech, kdy by takové navýšení kapitálového požadavku nebylo přiměřené, může orgán dohledu požadovat, aby dotčený podnik vypočítal svůj solventnostní kapitálový požadavek na základě standardního vzorce uvedeného v hlavě I kapitole VI oddílu 4 pododdílech 1 a 2. V souladu s čl. 37 odst. 1 písm. a) a c) může orgán dohledu uložit navýšení kapitálového požadavku k solventnostnímu kapitálovému požadavku dané pojišťovny nebo zajišťovny stanovenému na základě standardního vzorce.
Orgán dohledu zdůvodní jakékoliv takové rozhodnutí uvedené v prvním a druhém pododstavci jak pojišťovně nebo zajišťovně, tak ostatním členům kolegia orgánů dohledu.
EIOPA může vydat pokyny k zajištění jednotného a souvislého uplatňování tohoto odstavce.“
52)
V čl. 232 prvním pododstavci se návětí nahrazuje tímto:
„Při určování, zda konsolidovaný skupinový solventnostní kapitálový požadavek odpovídajícím způsobem zohledňuje rizikový profil skupiny, věnuje orgán dohledu nad skupinou zvláštní pozornost veškerým případům, v nichž mohou nastat okolnosti uvedené v čl. 37 odst. 1 písm. a) až d), zejména pokud:“.
53)
V článku 232 se třetí pododstavec nahrazuje tímto:
„Ustanovení čl. 37 odst. 1 až 5, akty v přenesené pravomoci a prováděcí technické normy přijaté podle čl. 37 odst. 6, 7 a 8 se použijí obdobně.“
54)
V čl. 233 odst. 6 se třetí pododstavec nahrazuje tímto:
„Ustanovení čl. 37 odst. 1 až 5, akty v přenesené pravomoci a prováděcí technické normy přijaté podle čl. 37 odst. 6, 7 a 8 se použijí obdobně.“
55)
Článek 234 se nahrazuje tímto:
„Článek 234
Akty v přenesené pravomoci týkající se článků 220 až 229 a 230 až 233
Komise přijme akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 301a, ve kterých upřesní technické zásady a metody uvedené v článcích 220 až 229 a uplatňování článků 230 až 233, v nichž se odrazí ekonomický charakter specifických právních struktur.“
56)
Článek 237 se nahrazuje tímto:
„Článek 237
Dceřiné podniky pojišťovny nebo zajišťovny: rozhodnutí o žádosti
1. V případě, že je podána žádost, aby se na pojišťovnu nebo zajišťovnu vztahovala pravidla stanovená v článcích 238 a 239, příslušné orgány dohledu rozhodnou po společné spolupráci v rámci kolegia orgánů dohledu, zda požadované povolení udělí, a v případě potřeby stanoví podmínky, kterým bude povolení podléhat.
Žádost uvedená v prvním pododstavci se podává pouze orgánu dohledu, který povolil dceřiný podnik. Tento orgán dohledu informuje ostatní členy kolegia orgánů dohledu a předá jim neprodleně žádost obsahující všechny náležitosti.
2. Příslušné orgány dohledu učiní vše, co je v jejich pravomoci, aby přijaly společné rozhodnutí o této žádosti do tří měsíců ode dne, kdy všechny orgány dohledu v kolegiu orgánů dohledu obdrží žádost obsahující všechny náležitosti.
3. Pokud během tříměsíční lhůty uvedené v odstavci 2 postoupí kterýkoliv příslušný orgán dohledu záležitost orgánu EIOPA v souladu s článkem 19 nařízení (EU) č. 1094/2010, odloží orgán dohledu nad skupinou své rozhodnutí a vyčká na rozhodnutí, které EIOPA případně přijme v souladu s čl. 19 odst. 3 uvedeného nařízení, a přijme své rozhodnutí v souladu s rozhodnutím orgánu EIOPA. Toto rozhodnutí je uznáno jako směrodatné a uplatňováno příslušnými orgány dohledu.
EIOPA přijme své rozhodnutí do jednoho měsíce. Záležitost nelze orgánu EIOPA postoupit po skončení tříměsíčního období nebo po dosažení společného rozhodnutí.
Je-li rozhodnutí navržené odbornou skupinou v souladu s čl. 41 odst. 2 a 3 a čl. 44 odst. 1 a 3 nařízení (EU) č. 1094/2010 zamítnuto, přijme konečné rozhodnutí orgán dohledu nad skupinou. Toto rozhodnutí je uznáno jako směrodatné a uplatňováno příslušnými orgány dohledu. Tříměsíční období se považuje za lhůtu pro smírné urovnání sporu ve smyslu čl. 19 odst. 2 uvedeného nařízení.
4. EIOPA může vypracovat návrh prováděcích technických norem, které v zájmu snazšího přijímání společných rozhodnutí zajistí jednotné podmínky uplatňování postupu společného rozhodování uvedeného v odstavci 2, pokud jde o žádosti o povolení uvedené v odstavci 1.
Komisi je svěřena pravomoc přijímat prováděcí technické normy uvedené v prvním pododstavci v souladu s článkem 15 nařízení (EU) č. 1094/2010.
5. Dosáhnou-li příslušné orgány dohledu společného rozhodnutí podle odstavce 2, orgán dohledu, který povolil dceřiný podnik, předá žadateli rozhodnutí, které obsahuje řádné odůvodnění. Společné rozhodnutí se považuje za směrodatné a je příslušnými orgány dohledu uplatňováno.
6. Nepřijmou-li příslušné orgány dohledu společné rozhodnutí v tříměsíční lhůtě stanovené v odstavci 2, orgán dohledu nad skupinou rozhodne o této žádosti samostatně.
Během uvedeného období orgán dohledu nad skupinou náležitě zohlední:
a)
veškeré názory a výhrady příslušných orgánů dohledu;
b)
veškeré výhrady ostatních orgánů dohledu v kolegiu orgánů dohledu.
Rozhodnutí se řádně odůvodní a obsahuje vysvětlení všech podstatných odchylek od výhrad ostatních příslušných orgánů dohledu. Orgán dohledu nad skupinou předává kopii rozhodnutí žadateli a ostatním příslušným orgánům dohledu. Rozhodnutí se považuje za směrodatné a je příslušnými orgány dohledu uplatňováno.“
57)
V článku 238 se odstavec 4 nahrazuje tímto:
„4. Kolegium orgánů dohledu učiní vše, co je v jeho pravomoci, aby bylo dosaženo dohody o návrhu orgánu dohledu, který povolil dceřiný podnik, nebo o jiných možných opatřeních.
Tato dohoda je považována za směrodatnou a je příslušnými orgány dohledu uplatňována.“
58)
Ustanovení čl. 238 odst. 5 se nahrazuje tímto:
„5. Nedojde-li ke shodě mezi orgánem dohledu a orgánem dohledu nad skupinou, může kterýkoliv orgán dohledu do jednoho měsíce od předložení návrhu orgánem dohledu postoupit záležitost orgánu EIOPA a požádat jej o pomoc v souladu s článkem 19 nařízení (EU) č. 1094/2010. V takovém případě může orgán EIOPA postupovat v souladu s pravomocemi, které mu byly svěřeny daným článkem, a přijme rozhodnutí do jednoho měsíce ode dne, kdy mu byla záležitost postoupena. Toto měsíční období se považuje za lhůtu pro smírné urovnání sporu ve smyslu čl. 19 odst. 2 uvedeného nařízení. Záležitost nelze orgánu EIOPA postoupit po uplynutí měsíční lhůty uvedené v tomto pododstavci nebo bylo-li v kolegiu dosaženo dohody v souladu s odstavcem 4 tohoto článku.
Orgán dohledu, který povolil tento dceřiný podnik, odloží své rozhodnutí a vyčká na rozhodnutí, které EIOPA případně přijme v souladu s článkem 19 uvedeného nařízení, a přijme své rozhodnutí v souladu s rozhodnutím orgánu EIOPA.
Toto rozhodnutí je uznáno jako směrodatné a uplatňováno příslušnými orgány dohledu.
V rozhodnutí se uvedou úplné důvody, o něž se rozhodnutí opírá.
Orgán dohledu oznamuje rozhodnutí dceřinému podniku a kolegiu orgánů dohledu.“
59)
V článku 239 se vkládá nový odstavec, který zní:
„4. Orgán dohledu nebo orgán dohledu nad skupinou může záležitost postoupit orgánu EIOPA a požádat jej o pomoc v souladu s článkem 19 nařízení (EU) č. 1094/2010 pokud mezi nimi nedojde ke shodě ohledně:
a)
schválení ozdravného plánu, včetně prodloužení nápravné lhůty, do čtyřměsíčního období uvedeného v odstavci 1 nebo
b)
schválení navrhovaných opatření do konce měsíčního období uvedeného v odstavci 2.
V takových případech může orgán EIOPA postupovat v souladu s pravomocemi, které mu byly svěřeny daným článkem, a přijme rozhodnutí do jednoho měsíce ode dne, kdy mu byla záležitost postoupena.
Záležitost nelze orgánu EIOPA postoupit:
a)
po uplynutí čtyřměsíčního nebo měsíčního období uvedeného v prvním pododstavci;
b)
bylo-li v kolegiu dosaženo dohody v souladu s odst. 1 druhým pododstavcem nebo odst. 2 druhým pododstavcem;
c)
v případě mimořádných situací uvedených v odstavci 2.
Toto čtyřměsíční nebo měsíční období se považuje za lhůtu pro smírné urovnání sporu ve smyslu čl. 19 odst. 2 uvedeného nařízení.
Orgán dohledu, který povolil tento dceřiný podnik, odloží své rozhodnutí a vyčká na rozhodnutí, které orgán EIOPA případně přijme v souladu s čl. 19 odst. 3 uvedeného nařízení, a přijme své konečné rozhodnutí v souladu s rozhodnutím orgánu EIOPA. Toto rozhodnutí je uznáno jako směrodatné a uplatňováno příslušnými orgány dohledu.
V rozhodnutí se uvedou úplné důvody, o něž se rozhodnutí opírá.
Orgán dohledu oznamuje rozhodnutí dceřinému podniku a kolegiu orgánů dohledu.“
60)
Článek 241 se nahrazuje tímto:
„Článek 241
Dceřiné podniky pojišťovny nebo zajišťovny: akty v přenesené pravomoci
Komise přijme akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 301a, ve kterých upřesní:
a)
kritéria pro posuzování, zda jsou splněny podmínky stanovené v článku 236;
b)
kritéria pro posuzování, jaká situace je považována za mimořádnou podle čl. 239 odst. 2;
c)
postupy, které použijí orgány dohledu při výměně informací a výkonu svých práv a povinností v souladu s články 237 až 240.“
61)
V článku 242 se odstavec 1 nahrazuje tímto:
„1. Do 31. prosince 2017 Komise posoudí uplatňování hlavy III, přičemž se zaměří na spolupráci orgánů dohledu v rámci kolegia orgánů dohledu, na fungování tohoto kolegia a na postupy pro dohled týkající se navyšování kapitálového požadavku, a předloží Evropskému parlamentu a Radě zprávu, k níž případně připojí návrhy na změnu této směrnice.“
62)
V čl. 242 odst. 2 se slova „31. října 2015“ nahrazují slovy „31. prosince 2018“.
63)
V článku 244 se odstavec 4 se nahrazuje tímto:
„4. Komise přijme akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 301a, pokud jde o definice závažné koncentrace rizik pro účely odstavců 2 a 3 tohoto článku.
5. Za účelem zajištění důsledné harmonizace v souvislosti s dohledem nad koncentrací rizik vypracuje EIOPA, s výhradou článku 301b, návrh regulačních technických norem, ve kterých vymezí, jakým způsobem se pro účely odstavce 3 určuje závažná koncentrace rizik a jakým způsobem se stanovují přiměřené limity.
Komisi je svěřena pravomoc přijímat regulační technické normy uvedené v prvním pododstavci postupem podle článků 10 až 14 nařízení (EU) č. 1094/2010.
6. Za účelem zajištění jednotných podmínek uplatňování tohoto článku vypracuje EIOPA návrh prováděcích technických norem, ve kterých vymezí formuláře a šablony, které se budou používat pro účely odstavce 2 k hlášení těchto koncentrací rizik.
EIOPA uvedený návrh prováděcích technických norem předloží do 30. září 2015 Komisi.
Komisi je svěřena pravomoc přijímat prováděcí technické normy uvedené v prvním pododstavci postupem podle článku 15 nařízení (EU) č. 1094/2010.“
64)
V článku 245 se odstavec 4 nahrazuje tímto:
„4. Komise přijme akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 301a, pokud jde o definice významných transakcí uvnitř skupiny pro účely odstavců 2 a 3 tohoto článku.
5. Za účelem zajištění důsledné harmonizace v souvislosti s dohledem nad transakcemi uvnitř skupiny může EIOPA vypracovat návrh regulačních technických norem, ve kterých vymezí, jakým způsobem se pro účely odstavce 3 určují významné transakce uvnitř skupiny.
Na Komisi je přenesena pravomoc přijímat regulační technické normy uvedené v prvním pododstavci v souladu s články 10 až 14 nařízení (EU) č. 1094/2010.
6. Za účelem zajištění jednotných podmínek uplatňování tohoto článku může EIOPA vypracovat návrh prováděcích technických norem, ve kterých vymezí postupy, formuláře a šablony, které se budou používat pro účely odstavce 2 k hlášení těchto transakcí uvnitř skupiny.
Komisi je svěřena pravomoc přijímat prováděcí technické normy uvedené v prvním pododstavci postupem podle článku 15 nařízení (EU) č. 1094/2010.“
65)
V článku 247 se odstavce 3 až 7 nahrazují tímto:
„3. Ve zvláštních případech se mohou příslušné orgány dohledu na žádost jakéhokoli jiného orgánu dohledu společným rozhodnutím odchýlit od kritérií uvedených v odstavci 2, pokud by bylo jejich uplatnění nevhodné vzhledem ke struktuře skupiny a k poměrnému významu činnosti pojišťoven a zajišťoven v jednotlivých zemích, a určit za orgán dohledu nad skupinou jiný orgán dohledu.
Za tímto účelem může kterýkoliv z příslušných orgánů dohledu požadovat, aby bylo projednáno, zda kritéria uvedená v odstavci 2 jsou odpovídající. Takovéto projednání však proběhne nejvýše jednou ročně.
Příslušné orgány dohledu podniknou vše, co je v jejich pravomoci, aby přijaly společné rozhodnutí ohledně volby orgánu dohledu nad skupinou, a to do tří měsíců ode dne, kdy byla podána žádost o projednání. Před přijetím rozhodnutí umožní příslušné orgány dohledu skupině vyjádřit své stanovisko.
Určený orgán dohledu nad skupinou předloží dotyčné skupině společné rozhodnutí s řádným odůvodněním.
4. Pokud během tříměsíčního období uvedeného v odst. 3 třetím pododstavci postoupí kterýkoliv příslušný orgán dohledu záležitost orgánu EIOPA v souladu s článkem 19 nařízení (EU) č. 1094/2010, odloží příslušné orgány dohledu své společné rozhodnutí a vyčkají na rozhodnutí, které EIOPA případně přijme v souladu s čl. 19 odst. 3 uvedeného nařízení, a přijmou společné rozhodnutí v souladu s rozhodnutím orgánu EIOPA. Toto společné rozhodnutí je uznáno jako směrodatné a uplatňováno příslušnými orgány dohledu. Tříměsíční období se považuje za lhůtu pro smírné urovnání sporu ve smyslu čl. 19 odst. 2 uvedeného nařízení.
5. EIOPA přijme své rozhodnutí podle odstavce 4do jednoho měsíce ode dne, kdy mu byla záležitost postoupena. Záležitost není orgánu EIOPA postoupena po skončení tříměsíčního období nebo poté, co bylo dosaženo společného rozhodnutí. Určený orgán dohledu nad skupinou předloží dotyčné skupině a kolegiu orgánů dohledu společné rozhodnutí s řádným odůvodněním.
6. Není-li přijato společné rozhodnutí, úloha orgánu dohledu nad skupinou je svěřena orgánu dohledu, jenž je určen v souladu s odstavcem 2 tohoto článku.
7. EIOPA informuje nejméně jednou ročně Evropský parlament, Radu a Komisi o hlavních potížích při uplatňování odstavců 2, 3 a 6.
Vyskytnou-li se jakékoli závažnější obtíže při uplatňování kritérií uvedených v odstavcích 2 a 3 tohoto článku, přijme Komise akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 301a, ve kterých kritéria dále upřesní.“
66)
Článek 248 se mění takto:
a)
v odstavci 2 se doplňuje nový pododstavec, který zní:
„V případech, kdy orgán dohledu nad skupinou nevykoná úkoly uvedené v odstavci 1 nebo kdy členové kolegia orgánů dohledu nespolupracují v míře požadované v tomto odstavci, může kterýkoliv příslušný orgán dohledu záležitost postoupit orgánu EIOPA a požádat jej o pomoc v souladu s článkem 19 nařízení (EU) č. 1094/2010. V takovém případě může orgán EIOPA postupovat v souladu s pravomocemi, které mu byly svěřeny uvedeným článkem.“;
b)
v odstavci 3 se první pododstavec nahrazuje tímto:
„3. Členy kolegia orgánů dohledu jsou orgán dohledu nad skupinou, orgány dohledu všech členských států, ve kterých se nacházejí sídla všech dceřiných podniků, a EIOPA v souladu s článkem 21 nařízení (EU) č. 1094/2010.“;
c)
v odstavci 4 se druhý pododstavec nahrazuje tímto:
„V případě rozdílných názorů na dohody o koordinaci může kterýkoli člen kolegia orgánů dohledu záležitost postoupit orgánu EIOPA a požádat jej o pomoc v souladu s článkem 19 nařízení (EU) č. 1094/2010. V takovém případě může orgán EIOPA postupovat v souladu s pravomocemi, které mu byly svěřeny uvedeným článkem. Orgán dohledu nad skupinou přijme své konečné rozhodnutí v souladu s rozhodnutím orgánu EIOPA. Orgán dohledu nad skupinou předá rozhodnutí ostatním příslušným orgánům dohledu.“;
d)
v odstavci 5 se druhý pododstavec nahrazuje tímto:
„Aniž jsou dotčena práva a povinnosti, která orgánu dohledu nad skupinou a ostatním orgánům dohledu plynou z této směrnice, mohou být dohodami o koordinaci svěřeny orgánu dohledu nad skupinou, ostatním orgánům dohledu nebo orgánu EIOPA další úkoly, pokud se tím zvýší účinnost dohledu nad skupinou a neohrozí kontrolní činnost členů kolegia orgánů dohledu s ohledem na jejich individuální povinnosti.“;
e)
odstavce 6 a 7 se nahrazují tímto:
„6. EIOPA vydá obecné pokyny pro fungování kolegií orgánů dohledu, a to na základě komplexního posouzení jejich činnosti zaměřeného na úroveň jejich sbližování. Tato posouzení se provádějí nejméně jednou za tři roky. Členské státy zajistí, aby orgán dohledu nad skupinou předal orgánu EIOPA informace o fungování kolegia orgánů dohledu a o nastalých obtížích, které jsou pro toto posouzení významné.
Za účelem zajištění důsledné harmonizace v souvislosti s koordinací činnosti orgánů dohledu může EIOPA vypracovat návrh regulačních technických norem, ve kterých na základě obecných pokynů uvedených v prvním pododstavci vymezí, jakým způsobem fungují kolegia orgánů dohledu.
Komisi je svěřena pravomoc přijímat regulační technické normy uvedené v druhém pododstavci v souladu s články 10 až 14 nařízení (EU) č. 1094/2010.
7. Za účelem zajištění důsledné harmonizace v souvislosti s koordinací činnosti orgánů dohledu vypracuje EIOPA, s výhradou článku 301b, návrh regulačních technických norem, ve kterých pro účely odstavců 1 až 6 vymezí koordinaci dohledu nad skupinou.
Na Komisi je přenesena pravomoc přijímat regulační technické normy uvedené v prvním pododstavci v souladu s články 10 až 14 nařízení (EU) č. 1094/2010.
8. Komise přijme akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 301a ohledně definice ‚významné pobočky‘.“
67)
Článek 249 se mění takto:
a)
v odstavci 1 se druhý pododstavec nahrazuje tímto:
„S cílem zajistit, aby orgány dohledu, včetně orgánu dohledu nad skupinou, měly k dispozici informace stejného rozsahu, aniž by byly dotčeny jejich příslušné povinnosti, a bez ohledu na to, zda mají sídlo v tomtéž členském státě, tyto orgány si vzájemně předávají informace za účelem umožnění a usnadnění výkonu úkolů v oblasti dohledu ostatních orgánů podle této směrnice. Příslušné orgány dohledu a orgán dohledu nad skupinou si proto neprodleně předávají veškeré relevantní informace, jakmile jsou k dispozici, nebo si je předávají na základě žádosti. Informace uvedené v tomto pododstavci zahrnují mimo jiné údaje o činnostech skupiny a orgánů dohledu a informace poskytnuté skupinou.“;
b)
vkládá se odstavec, který zní:
„1a. V případech, kdy orgán dohledu nesdělil relevantní informace, či pokud žádost o spolupráci, zejména za účelem výměny relevantních informací, byla zamítnuta či nebyla vyřízena do dvou týdnů, mohou orgány dohledu postoupit záležitost orgánu EIOPA.
Pokud je záležitost postoupena orgánu EIOPA, aniž je dotčen článek 258 Smlouvy o fungování EU, může orgán EIOPA postupovat v souladu s pravomocemi, které mu byly svěřeny podle článku 19 nařízení (EU) č. 1094/2010.“;
c)
odstavec 3 se nahrazuje tímto:
„3. Za účelem zajištění důsledné harmonizace v souvislosti s koordinací činnosti a výměnou informací mezi orgány dohledu vypracuje EIOPA, s výhradou článku 301b, návrh regulačních technických norem, ve kterém upřesní:
a)
informace, které orgán dohledu nad skupinou systematicky shromažďuje a sděluje ostatním příslušným orgánům dohledu, a informace, které orgánu dohledu nad skupinou sdělují ostatní příslušné orgány dohledu;
b)
informace, které jsou pro dohled na úrovni skupiny zásadní nebo relevantní, s cílem zajistit jednotnost ohlašovacích postupů.
Na Komisi je přenesena pravomoc přijímat regulační technické normy uvedené v prvním pododstavci v souladu s články 10 až 14 nařízení (EU) č. 1094/2010.
4. V zájmu zajištění jednotných podmínek uplatňování v souvislosti s koordinací činnosti a výměnou informací mezi orgány dohledu vypracuje EIOPA návrh prováděcích technických norem, ve kterých vymezí postupy a šablony pro předkládání informací orgánům dohledu nad skupinou, jakož i postupy spolupráce a výměny informací mezi orgány dohledu, jak je stanoveno v tomto článku.
EIOPA uvedený návrh prováděcích technických norem předloží do 30. září 2015 Komisi.
Komisi je svěřena pravomoc přijímat prováděcí technické normy uvedené v prvním pododstavci postupem v souladu s článkem 15 nařízení (EU) č. 1094/2010.“
68)
Článek 250 se mění takto:
„Článek 250
Konzultace mezi orgány dohledu
1. Aniž je dotčen článek 248, příslušné orgány dohledu se před rozhodnutím v jakékoliv věci, která je důležitá pro kontrolní činnost jiných orgánů dohledu, vzájemně informují v rámci kolegia orgánů dohledu o:
a)
změnách ve složení akcionářů, organizační nebo řídicí struktuře pojišťoven a zajišťoven ve skupině, které vyžadují souhlas nebo povolení orgánů dohledu;
b)
rozhodnutí o prodloužení nápravné lhůty ve smyslu čl. 138 odst. 3 a 4;
c)
důležitých sankcích a výjimečných opatřeních přijatých orgány dohledu, včetně navýšení kapitálového požadavku k solventnostnímu kapitálovému požadavku uloženého podle článku 37 a jakéhokoli omezení použití interního modelu pro výpočet solventnostního kapitálového požadavku uloženého podle hlavy I kapitoly VI oddílu 4 pododdílu 3.
Pro účely uvedené v písmenech b) a c) prvního pododstavce musí být orgán dohledu nad skupinou vždy konzultován.
Pokud má být rozhodnutí přijato na základě informací poskytnutých jinými orgány dohledu, příslušné orgány dohledu navíc toto rozhodnutí před jeho přijetím vzájemně konzultují.
2. Aniž je dotčen článek 248, může orgán dohledu rozhodnout, že v naléhavých případech nebo pokud by konzultace mohla ohrozit účinnost rozhodnutí, konzultaci s jinými orgány dohledu neprovede. V takovém případě tento orgán dohledu neprodleně informuje ostatní příslušné orgány dohledu.“
69)
V čl. 254 odst. 2 se první pododstavec nahrazuje tímto:
„2. Členské státy stanoví, že jejich orgány odpovědné za výkon dohledu nad skupinou mají přístup ke všem informacím důležitým pro účely uvedeného dohledu bez ohledu na povahu dotčené pojišťovny či zajišťovny. Ustanovení čl. 35 odst. 1 až 5 se použijí obdobně.
Orgán dohledu nad skupinou může omezit pravidelné oznamování orgánům dohledu prováděné častěji než jednou ročně v rámci skupiny v případě, že toto omezení je ku prospěchu všech pojišťoven či zajišťoven ve skupině v souladu s čl. 35 odst. 6 s ohledem na povahu, rozsah a komplexnost rizik spjatých s činností podniků, které jsou členy skupiny.
Orgán dohledu nad skupinou může na úrovni skupiny osvobodit od povinnosti vykazovat po jednotlivých položkách v případě, že toto osvobození je ku prospěchu všech pojišťoven či zajišťoven ve skupině v souladu s čl. 35 odst. 7 s ohledem na povahu, rozsah a komplexnost rizik spojených s činností podniků, které jsou členy skupiny, a na cíl finanční stability.“
70)
V čl. 255 odst. 2 se doplňují nové pododstavce, které znějí:
„Pokud žádost o ověření určená jinému orgánu dohledu v souladu s tímto odstavcem nebyla vyřízena do dvou týdnů či pokud je orgánu dohledu prakticky znemožněno vykonávat své právo na účast podle třetího pododstavce, může dožadující orgán postoupit záležitost orgánu EIOPA a požádat jej o pomoc v souladu s článkem 19 nařízení (EU) č. 1094/2010. V takovém případě může orgán EIOPA postupovat v souladu s pravomocemi, které mu byly svěřeny uvedeným článkem.
V souladu s článkem 21 nařízení (EU) č. 1094/2010 má EIOPA právo účastnit se kontrol na místě v případě, že jsou prováděny společně dvěma či více orgány dohledu.“
71)
Článek 256 se mění takto:
a)
odstavec 4 se nahrazuje tímto:
„4. Komise přijme akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 301a, ve kterých blíže upřesní informace, které musí být zveřejňovány a lhůty každoročního zveřejnění těchto informací, pokud jde o společnou zprávu o solventnosti a finanční situaci v souladu s odstavcem 2 a zprávu o solventnosti a finanční situaci skupiny v souladu s odstavcem 1.“;
b)
doplňuje se nový odstavec, který zní:
„5. Za účelem zajištění jednotných podmínek uplatňování ustanovení týkajících se společné zprávy o solventnosti a finanční situaci a zprávy o solventnosti a finanční situaci skupiny vypracuje orgán EIOPA návrh prováděcích technických norem, ve kterých vymezí postupy, šablony a prostředky pro zveřejnění společné zprávy o solventnosti a finanční situaci a zprávy o solventnosti a finanční situaci skupiny, jak je stanoveno v tomto článku.
Orgán EIOPA předloží uvedený návrh prováděcích technických norem Komisi do 30. června 2015.
Komisi je svěřena pravomoc přijímat prováděcí technické normy uvedené v prvním pododstavci v souladu s článkem 15 nařízení (EU) č. 1094/2010.“
72)
Vkládá se nový článek, který zní:
„Článek 256a
Struktura skupiny
Členské státy vyžadují, aby pojišťovny a zajišťovny, pojišťovací holdingové společnosti a smíšené finanční holdingové společnosti každoročně na úrovni skupiny zveřejňovaly právní strukturu a řídící a organizační strukturu, včetně popisu všech dceřiných podniků, důležitých přidružených podniků a významných poboček patřících k této skupině.“
73)
Ustanovení čl. 258 odst. 3 se nahrazuje tímto:
„3. Komise může přijmout akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 301a pro účely koordinace donucovacích opatření uvedených v odstavci 1 a 2 tohoto článku.“
74)
Článek 259 se nahrazuje tímto:
„Článek 259
Zprávy orgánu EIOPA
1. Orgán EIOPA podává jednou ročně zprávu Evropskému parlamentu v souladu s článkem 50 nařízení (EU) č. 1094/2010.
2. Orgán EIOPA informuje mimo jiné o veškerých významných zkušenostech z činnosti dohledu a ze spolupráce mezi orgány dohledu v rámci hlavy III, a zejména o:
a)
postupu jmenování orgánu dohledu nad skupinou, počtu těchto orgánů a jejich zeměpisném rozmístění;
b)
fungování kolegia orgánů dohledu, zejména o zapojení a angažovanosti orgánů dohledu, které nepůsobí jako orgány dohledu nad skupinou.
3. Pro účely odstavce 1 tohoto článku může orgán EIOPA také případně informovat o poznatcích získaných na základě posouzení uvedených v čl. 248 odst. 6.“
75)
Článek 260 se nahrazuje tímto:
„Článek 260
Mateřské podniky se sídlem mimo Unii: ověření rovnocennosti
1. V případě uvedeném v čl. 213 odst. 2 písm. c) ověří příslušné orgány dohledu, zda pojišťovny a zajišťovny, jejichž mateřský podnik má své sídlo mimo Unii, podléhají dohledu uplatňovanému orgánem dohledu třetí země a zda je tento dohled rovnocenný dohledu nad skupinou stanovenému v této hlavě pro pojišťovny a zajišťovny uvedené v čl. 213 odst. 2 písm. a) a b).
V případech, kdy nebyl přijat akt v přenesené pravomoci v souladu s odstavci 2, 3 nebo 5 tohoto článku provede ověření orgán dohledu, který by byl orgánem dohledu nad skupinou, pokud by byla na žádost mateřského podniku nebo kterékoliv z pojišťoven a zajišťoven povolených v Unii nebo z vlastního podnětu použita kritéria stanovená v čl. 247 odst. 2 (dále jen ‚jednající orgán dohledu nad skupinou‘). Orgán EIOPA je nápomocen jednajícímu orgánu dohledu nad skupinou v souladu s čl. 33 odst. 2 nařízení (EU) č. 1094/2010.
Tento jednající orgán dohledu nad skupinou přijme rozhodnutí o rovnocennosti pouze po konzultaci s ostatními příslušnými orgány dohledu a s pomocí orgánu EIOPA. Toto rozhodnutí je učiněno v souladu s kritérii přijatými podle odstavce 2. Jednající orgán dohledu nad skupinou nesmí přijmout ve vztahu ke třetí zemi žádné rozhodnutí, které by bylo v rozporu s některým z dřívějších rozhodnutí přijatých ve vztahu k této třetí zemi, s výjimkou případů, kdy je nezbytné zohlednit významné změny režimu dohledu stanoveného v hlavě I a režimu dohledu uplatňovaného třetí zemí.
Pokud orgány dohledu nesouhlasí s rozhodnutím přijatým v souladu s třetím pododstavcem, mohou do 3 měsíců po oznámení tohoto rozhodnutí jednajícím orgánem dohledu nad skupinou postoupit záležitost orgánu EIOPA a požádat jej o pomoc v souladu s článkem 19 nařízení (EU) č. 1094/2010. V takovém případě může orgán EIOPA postupovat v souladu s pravomocemi, které mu byly svěřeny uvedeným článkem.
2. Komise může přijmout akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 301a, ve kterých upřesní kritéria pro posouzení, zda je obezřetnostní režim třetí země pro dohled nad skupinami rovnocenný s obezřetnostním režimem, který stanoví tato hlava.
3. Splní-li určitá třetí země kritéria přijatá v souladu s odstavcem 2 tohoto článku, může Komise s pomocí orgánu EIOPA v souladu s čl. 33 odst. 2 nařízení (EU) č. 1094/2010 přijmout akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 301a, jimiž určí, že obezřetnostní režim této třetí země je rovnocenný režimu stanovenému v této hlavě.
Tento akt v přenesené pravomoci podléhá pravidelnému přezkumu s cílem zohlednit veškeré změny v obezřetnostním režimu pro dohled nad skupinami stanoveném v této hlavě a v obezřetnostním režimu pro dohled nad skupinami v této třetí zemi a jakékoli jiné změny v nařízení, které mohou rozhodnutí o rovnocennosti ovlivnit.
Orgán EIOPA na svých internetových stránkách zveřejní a aktualizuje seznam všech třetích zemí uvedených v prvním pododstavci.
4. Pokud Komise nepřijme akt v přenesené pravomoci v souladu s odstavcem 3 nebo odstavcem 5 tohoto článku, uplatní se článek 262.
5. Odchylně od odstavce 3, a i když kritéria uvedená v odstavci 2 nebyla splněna, může Komise na omezenou dobu s pomocí orgánu EIOPA v souladu s čl. 33 odst. 2 nařízení (EU) č. 1094/2010 přijmout akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 301a, jimiž určí, že obezřetnostní režim třetí země vztahující se na podniky, jejichž mateřský podnik má ke dni 1. ledna 2014 své sídlo mimo Unii, je dočasně rovnocenný s obezřetnostním režimem, který stanoví hlava I, v případě, že tato třetí země splňuje alespoň následující kritéria:
a)
dala Unii závazek týkající se přijetí a uplatňování obezřetnostního režimu, který bude možno vyhodnotit v souladu s odstavcem 3 jako rovnocenný, a to před koncem tohoto omezeného období, a zapojení se do procesu posouzení rovnocennosti;
b)
za účelem splnění závazku uvedeného v písmenu a) vypracovala pracovní program;
c)
na splnění závazku uvedeného v písm. a) přidělila dostatečný objem prostředků;
d)
uplatňuje obezřetnostní režim vycházející z rizik a stanoví kvantitativní a kvalitativní solventnostní požadavky a požadavky na oznamování orgánům dohledu a transparentnost a na dohled nad skupinou;
e)
má písemnou dohodu o spolupráci a výměně důvěrných informací o dohledu s orgánem EIOPA a orgány dohledu ve smyslu čl. 13 odst. 10;
f)
má nezávislý systém dohledu;
g)
zavedla povinnost zachovávat profesní tajemství pro všechny osoby jednající jménem jejích orgánů dohledu, zejména co se týče výměny informací s orgánem EIOPA a orgány dohledu ve smyslu čl. 13 odst. 10.
Veškeré akty v přenesené pravomoci o dočasné rovnocennosti zohledňují v souladu s čl. 177 odst. 2 zprávy Komise. Tyto akty v přenesené pravomoci jsou předmětem pravidelného přezkumu prováděného na základě zpráv o pokroku, které příslušná třetí země každoročně předkládá k posouzení Komisi. Při posuzování těchto zpráv o pokroku je Komisi nápomocen orgán EIOPA.
Orgán EIOPA na svých internetových stránkách zveřejní a aktualizuje seznam všech třetích zemí uvedených v prvním pododstavci.
Komise může přijmout akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 301a, ve kterých blíže upřesní podmínky stanovené v prvním pododstavci. Akty v přenesené pravomoci se mohou rovněž týkat pravomoci orgánů dohledu k zavedení dalších požadavků na oznamování orgánům dohledu během období dočasné rovnocennosti.
6. Omezená doba uvedená v odstavci 5 skončí 31. prosince 2020 nebo ke dni, k němuž je obezřetnostní režim třetí země v souladu s odstavcem 3 považován za rovnocenný s režimem dohledu, který stanoví tato hlava, přičemž se použije datum, které je dřívější.
Toto období může být prodlouženo nejvýše o jeden rok v případě, že je tato doba nezbytná k tomu, aby orgán EIOPA a Komise mohly provést hodnocení rovnocennosti pro účely odstavce 3.
7. Pokud je v souladu s odstavcem 5 přijat akt v přenesené pravomoci určující, že obezřetnostní režim třetí země je dočasně rovnocenný, použijí členské státy článek 261, s výjimkou případů, kdy je bilanční suma pojišťovny nebo zajišťovny se sídlem v některém z členských států vyšší než bilanční suma jejího mateřského podniku se sídlem mimo Unii. V takovém případě vykonává úkoly orgánu dohledu nad skupinou jednající orgán dohledu nad skupinou.“
76)
V čl. 262 odst. 1 se první pododstavec nahrazuje tímto:
„1. V případě neexistence rovnocenného dohledu uvedeného v článku 260 nebo pokud členské státy v souladu s článkem 260 odst. 7 nepoužijí v případě dočasné rovnocennosti článek 261, použijí členské státy na pojišťovny a zajišťovny jedno z následujících:
a)
články 218 až 235 a články 244 až 258, a to obdobně;
b)
jeden z postupů stanovených v odstavci 2.“
77)
V článku 300 se první odstavec nahrazuje tímto:
„Částky v eurech uvedené v této směrnici se přezkoumávají každých pět let zvýšením základní částky v eurech podle procentní změny harmonizovaných indexů spotřebitelských cen všech členských států, které zveřejňuje Komise (Eurostat), od 31. prosince 2015 do data přezkumu a zaokrouhlují se směrem nahoru na celé statisíce eur.“
78)
Vkládají se následující články, které znějí:
„Článek 301
Postup projednávání ve výboru
1. Komisi je nápomocen Evropský výbor pro pojišťovnictví a zaměstnanecké penzijní pojištění, zřízený rozhodnutím Komise 2004/9/ES (33). Tento výbor je výborem ve smyslu nařízení (EU) č. 182/2011.
2. Odkazuje-li se na tento odstavec, použije se článek 4 nařízení (EU) č. 182/2011
3. Odkazuje-li se na tento odstavec, použije se článek 8 nařízení (EU) č. 182/2011, ve spojení s článkem 4 uvedeného nařízení.
Článek 301a
Výkon přenesené pravomoci
1. Pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci je svěřena Komisi za podmínek stanovených v tomto článku.
2. Přenesená pravomoc uvedená v článcích 17, 31, 35, 37, 50, 56, 75, 86, 92, 97, 99, 109a, 111, 114, 127, 130, 135, 143, 172, 210, 211, 216, 217, 227, 234, 241, 244, 245, 247, 248, 256, 258, 260 a 308b se Komisi svěřuje na dobu čtyř let od 23. května 2014.
Komise vypracuje zprávu o přenesených pravomocích nejpozději šest měsíců před koncem tohoto čtyřletého období. Přenesení pravomoci se automaticky prodlužuje o stejně dlouhá období, pokud Evropský parlament nebo Rada nevysloví proti tomuto prodloužení námitku nejpozději tři měsíce před koncem každého z těchto období.
3. Přenesení pravomoci uvedené v článcích 17, 31, 35, 37, 50, 56, 75, 86, 92, 97, 99, 109a, 111, 114, 127, 130, 135, 143, 172, 210, 211, 216, 217, 227, 234, 241, 244, 245, 247, 248, 256, 258, 260 a 308b může Evropský parlament či Rada kdykoliv zrušit.
Rozhodnutím o zrušení se ukončuje přenesení pravomoci v něm blíže určené. Rozhodnutí nabývá účinku prvním dnem po zveřejnění v Úředním věstníku Evropské unie nebo k pozdějšímu dni, který je v něm upřesněn. Nedotýká se platnosti již platných aktů v přenesené pravomoci.
4. Přijetí aktu v přenesené pravomoci Komise neprodleně oznámí současně Evropskému parlamentu a Radě.
5. Akt v přenesené pravomoci přijatý podle článků 17, 31, 35, 37, 50, 56, 75, 86, 92, 97, 99, 109a, 111, 114, 127, 130, 135, 143, 172, 210, 211, 216, 217, 227, 234, 241, 244, 245, 247, 248, 256, 258, 260 nebo 308b vstoupí v platnost, pouze pokud Evropský parlament nebo Rada nevysloví ve lhůtě tří měsíců od oznámení aktu Evropskému parlamentu a Radě námitku nebo pokud Evropský parlament a Rada před uplynutím této lhůty Komisi informují, že námitku nevysloví. Z podnětu Evropského parlamentu nebo Rady se tato lhůta prodlouží o tři měsíce.
Článek 301b
Doložka ‚sunrise clause‘ týkající se regulačních technických norem
1. Až do 24. května 2016 se Komise při prvním přijímání regulačních technických norem stanovených v článcích 50, 58, 75, 86, 92, 97, 111, 135, 143, 244, 245, 248 a 249 řídí postupem stanoveným v článku 301a. Jakékoli změny těchto aktů v přenesené pravomoci nebo, po uplynutí přechodného období, jakékoli nové regulační technické normy jsou přijímány v souladu s články 10 až 14 nařízení (EU) č. 1094/2010.
2. Přenesení pravomoci uvedené v odstavci 1 může Evropský parlament nebo Rada kdykoliv zrušit v souladu s článkem 12 nařízení (EU) č. 1094/2010.
3. Orgán EIOPA může až do 24. května 2016 předkládat Komisi návrhy regulačních technických norem za účelem přizpůsobení aktů v přenesené pravomoci uvedených v článcích 17, 31, 35, 37, 50, 56, 75, 86, 92, 97, 99, 109a, 111, 114, 127, 130, 135, 143, 172, 210, 211, 216, 217, 227, 234, 241, 244, 245, 247, 248, 256, 258, 260 a 308b technickému vývoji na finančních trzích.
Tyto návrhy regulačních technických norem se omezují na technické aspekty aktů v přenesené pravomoci uvedených v prvním pododstavci, a to v souladu s články 10 až 14 nařízení (EU) č. 1094/2010.
Komisi je svěřena pravomoc přijímat regulační technické normy uvedené v prvním pododstavci v souladu s články 10 až 14 nařízení (EU) č. 1094/2010.
79)
V čl. 304 se odst. 2 nahrazuje tímto:
„2. Komise do 31. prosince 2020 předloží Evropskému parlamentu a Radě zprávu o používání přístupu stanoveného v odstavci 1 a o postupech orgánů dohledu přijatých podle odstavce 1, k níž případně připojí vhodné návrhy. Tato zpráva se zaměří zejména na přeshraniční účinky používání tohoto přístupu s cílem předcházet regulační arbitráži pojišťoven a zajišťoven.“
80)
V kapitole I hlavě VI se vkládá nový oddíl, který zní:
„ODDÍL 3
POJIŠTĚNÍ A ZAJIŠTĚNÍ
Článek 308a
Postupné zavádění
1. Počínaje 1. dubnem 2015 členské státy zajistí, aby orgány dohledu měly pravomoc rozhodovat o schválení:
a)
doplňkového kapitálu v souladu s článkem 90;
b)
zařazení položek kapitálu, jak je uvedeno v třetím odstavci článku 95;
c)
parametrů specifických pro pojišťovny nebo zajišťovny v souladu s článkem 104 odst. 7;
d)
úplného nebo částečného interního modelu v souladu s články 112 a 113;
e)
zřízení zvláštních účelových jednotek na svém území v souladu s článkem 211;
f)
doplňkového kapitálu zprostředkující pojišťovací holdingové společnosti v souladu s čl. 226 odst. 2;
g)
skupinového interního modelu v souladu s článkem 230, článkem 231 a čl. 233 odst. 5;
h)
použití podmodulu akciového rizika založeného na trvání v souladu s článkem 304;
i)
použití vyrovnávací úpravy u příslušné časové struktury bezrizikových úrokových měr v souladu s články 77b a 77c;
j)
použití koeficientu volatility u příslušné časové struktury bezrizikových úrokových měr v souladu s článkem 77d, v případě, že to vyžadují členské státy;
k)
využití přechodného opatření na bezrizikové úrokové míry v souladu s článkem 308c;
l)
využití přechodného opatření na technické rezervy v souladu s článkem 308d.
2. Počínaje 1. dubnem 2015 členské státy zajistí, aby orgány dohledu měly pravomoc:
a)
stanovit úroveň a rozsah dohledu nad skupinou v souladu s hlavou III kapitolou I oddíly 2 a 3;
b)
určovat orgán dohledu nad skupinou v souladu s článkem 247;
c)
zřídit kolegium orgánů dohledu v souladu s článkem 248.
3. Počínaje 1. červencem 2015 členské státy zajistí, aby orgány dohledu měly pravomoc:
a)
rozhodnout o odečtení jakékoli účasti v souladu s druhým pododstavcem článku 228;
b)
stanovit metodu výpočtu skupinové solventnosti v souladu s článkem 220;
c)
případně rozhodovat o rovnocennosti v souladu s články 227 a 260;
d)
v souladu s článkem 236 povolit pojišťovnám a zajišťovnám, aby se na ně vztahovaly články 238 a 239;
e)
vydat rozhodnutí uvedená v článcích 262 a 263;
f)
případně určit využití přechodného opatření v souladu s článkem 308b.
4. Členské státy uloží za povinnost příslušným orgánům dohledu, aby projednaly žádosti předložené pojišťovnami a zajišťovnami za účelem schválení či udělení povolení v souladu s odstavci 2 a 3. Rozhodnutí přijímaná orgány dohledu týkající se žádostí o schválení či udělení povolení nejsou použitelná před 1. lednem 2016.
Článek 308b
Přechodná opatření
1. Aniž je dotčen článek 12, na pojišťovny a zajišťovny, které do 1. ledna 2016 přestanou uzavírat nové pojistné a zajistné smlouvy a budou výhradně spravovat své stávající portfolio za účelem ukončení činnosti, se nevztahují hlavy I, II a III této směrnice, a to až do dat stanovených v odstavci 2, přičemž buď
a)
pojišťovna či zajišťovna ujistila orgán dohledu, že ukončí svou činnost před 1. lednem 2019, nebo
b)
pojišťovna či zajišťovna podléhá reorganizačním opatřením stanoveným v kapitole II hlavy IV a byl jmenován správce.
2. Na pojišťovny či zajišťovny spadající pod:
a)
odst. 1 písm. a) se vztahují hlavy I, II a II této směrnice od 1. ledna 2019 nebo od dřívějšího data v případě, že orgán dohledu není spokojen s tím, jak postupuje ukončování činnosti pojišťovny či zajišťovny;
b)
odst. 1 písm. b) se vztahují hlavy I, II a II této směrnice od 1. ledna 2021 nebo od dřívějšího data v případě, že orgán dohledu není spokojen s tím, jak postupuje ukončování činnosti pojišťovny či zajišťovny.
3. Na pojišťovny a zajišťovny se přechodná opatření podle odstavců 1 a 2 vztahují pouze v případě, že jsou splněny následující podmínky:
a)
pojišťovna či zajišťovna není součástí skupiny nebo je součástí skupiny, v níž všechny pojišťovny a zajišťovny přestávají uzavírat nové pojistné a zajistné smlouvy;
b)
pojišťovna či zajišťovna předkládá orgánu dohledu výroční zprávu o tom, jak postupuje ukončování její činnosti;
c)
pojišťovna či zajišťovna uvědomila orgán dohledu o tom, že využívá přechodná opatření.
Odstavce 1 a 2 nezabraňují žádné pojišťovně či zajišťovně, aby fungovala v souladu s hlavami I, II a III této směrnice.
4. Členské státy sestaví seznam dotčených pojišťoven a zajišťoven a předají jej všem ostatním členským státům.
5. Členské státy zajistí, aby se v období nepřesahujícím čtyři roky od 1. ledna 2016 lhůta pro pojišťovny a zajišťovny k předložení informací uvedených v čl. 35 odst. 1 až 4, předkládaných jednou za rok nebo méně často, zkracovala každý finanční rok o dva týdny, a to tak, aby tato lhůta činila nejméně 20 týdnů po skončení finančního roku pojišťovny či zajišťovny pro finanční rok, který končí 30. června 2016 nebo po tomto datu, avšak před 1. lednem 2017, a nejméně 14 týdnů po skončení finančního roku pojišťovny či zajišťovny pro finanční rok, který končí 30. června 2019 nebo po tomto datu, avšak před 1. lednem 2020.
6. V období nepřesahujícím čtyři roky od 1. ledna 2016 se lhůta pro pojišťovny a zajišťovny k oznámení informací uvedených v článku 51 zkracuje každý finanční rok o dva týdny, a to tak, aby tato lhůta činila nejméně 20 týdnů po skončení finančního roku pojišťovny či zajišťovny pro finanční rok, který končí 30. června 2016 nebo po tomto datu, avšak před 1. lednem 2017, a nejméně 14 týdnů po skončení finančního roku pojišťovny či zajišťovny pro finanční rok, který končí 30. června 2019 nebo po tomto datu, avšak před 1. lednem 2020.
7. V období nepřesahujícím čtyři roky od 1. ledna 2016 se lhůta pro pojišťovny a zajišťovny k čtvrtletnímu předkládání informací uvedených v čl. 35 odst. 1 až 4, a to jednou za čtvrt roku, zkracuje každý finanční rok o jeden týden, a to tak, aby tato lhůta činila nejméně osm týdnů pro čtvrtletí končící 1. ledna 2016 nebo po tomto datu, avšak před 1. lednem 2017, a nejméně pět týdnů pro čtvrtletí končící 1. ledna 2019, avšak před 1. lednem 2020.
8. Členské státy zajistí, aby odstavce 5, 6 a 7 tohoto článku byly použity obdobně na pojišťovny a zajišťovny držící účast, pojišťovací holdingové společnosti a smíšené finanční holdingové společnosti na úrovni skupiny, a to podle článků 254 a 256, přičemž lhůty uvedené v odstavcích 5, 6 a 7 budou prodlouženy o šest týdnů.
9. Bez ohledu na článek 94 se položky primárního kapitálu, zařadí k primárnímu kapitálu třídy 1 až na 10 let od 1. ledna 2016, za předpokladu že tyto položky:
a)
vznikly před 1. lednem 2016 nebo před datem vstupu aktu v přenesené pravomoci uvedeného v článku 97 v platnost, podle toho, které datum je dřívější;
b)
by dne 31. prosince 2015 mohly být použity k dosažení disponibilní míry solventnosti do výše 50 % míry solventnosti podle právních a správních předpisů přijatých podle čl. 16 odst. 3 směrnice 73/239/EHS, článku 1 směrnice 2002/13/ES, čl. 27 odst. 3 směrnice 2002/83/ES a čl. 36 odst. 3 směrnice 2005/68/ES;
c)
by jinak podle článku 94 nebyly zařazeny do třídy 1 nebo 2,
10. Bez ohledu na článek 94 se položky primárního kapitálu, zařadí k primárnímu kapitálu třídy 2 až na 10 let od 1. ledna 2016, za předpokladu že tyto položky:
a)
vznikly před 1. lednem 2016 nebo před datem vstupu aktu v přenesené pravomoci uvedeného v článku 97 v platnost, podle toho, které datum je dřívější;
b)
by dne 31. prosince 2015 mohly být použity k dosažení disponibilní míry solventnosti do výše 25 % míry solventnosti podle právních a správních předpisů přijatých podle čl. 16 odst. 3 směrnice 73/239/EHS, článku 1 směrnice 2002/13/ES, čl. 27 odst. 3 směrnice 2002/83/ES a čl. 36 odst. 3 směrnice 2005/68/ES;
11. Co se týče pojišťoven a zajišťoven, které investují do obchodovatelných cenných papírů a jiných finančních nástrojů založených na přeměněných úvěrech, které byly emitovány před 1. lednem 2011, požadavky uvedené v čl. 135 odst. 2 se na ně vztahují pouze za předpokladu, že jsou po 31. prosinci 2014 přidány nebo nahrazeny nové podkladové expozice.
12. Bez ohledu na článek 100, čl. 101 odst. 3 a článek 104 se použijí následující ustanovení:
a)
do 31. prosince 2017 jsou standardní parametry, které se použijí pro výpočet podmodulu rizika koncentrace a podmodulu rizika kreditního rozpětí podle standardního vzorce, stejné ve vztahu k expozicím vůči centrálním vládám nebo centrálním bankám členských států denominovaným a financovaným v domácí měně členského státu, jako ty, které by se použily na expozice denominované a financované v jejich domácí měně;
b)
v roce 2018 se standardní parametry, které se použijí pro výpočet podmodulu rizika koncentrace a podmodulu rizika kreditního rozpětí podle standardního vzorce, omezují na 80 % ve vztahu k expozicím vůči centrálním vládám nebo centrálním bankám členských států denominovaným a financovaným v domácí měně členského státu;
c)
v roce 2019 se standardní parametry, které se použijí pro výpočet podmodulu rizika koncentrace a podmodulu rizika kreditního rozpětí podle standardního vzorce, omezují na 50 % ve vztahu k expozicím vůči centrálním vládám nebo centrálním bankám členských států denominovaným a financovaným v domácí měně členského státu;
d)
od 1. ledna 2020 se standardní parametry, které se použijí pro výpočet podmodulu rizika koncentrace a podmodulu rizika kreditního rozpětí podle standardního vzorce, ve vztahu k expozicím vůči centrálním vládám nebo centrálním bankám členských států denominovaným a financovaným v domácí měně členského státu neomezují;
13. Bez ohledu na článek 100, čl. 101 odst. 3 a článek 104 se standardní parametry, které se použijí pro akcie, jež pojišťovny či zajišťovny nakoupily do 1. ledna 2016 včetně, při výpočtu podmodulu akciového rizika podle standardního vzorce bez možnosti uvedené v článku 304, vypočítají jako vážený průměr následujících parametrů:
a)
standardního parametru, který se použije při výpočtu podmodulu akciového rizika podle článku 304; a
b)
standardního parametru, který se použije při výpočtu podmodulu akciového rizika podle standardního vzorce bez možnosti uvedené v článku 304.
Váha parametru uvedeného v písm. b) prvního pododstavce se bude zvyšovat alespoň lineárně na konci každého roku od 0 % během roku začínajícího 1. lednem 2016 po 100 % 1. ledna 2023.
Komise přijme akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 301a, které dále upřesňují kritéria, která je nutné splnit, včetně akcií, na které se může vztahovat přechodné období.
Za účelem zajištění jednotných podmínek uplatňování tohoto přechodného období vypracuje orgán EIOPA návrh prováděcích technických norem týkající se postupů pro používání tohoto odstavce.
Orgán EIOPA uvedené návrhy prováděcích technických norem předloží Komisi do 30. června 2015.
Komisi je svěřena pravomoc přijímat prováděcí technické normy uvedené ve čtvrtém pododstavci postupem podle článku 15 nařízení (EU) č. 1094/2010.
14. Bez ohledu na čl. 138 odst. 3 a aniž je dotčen odstavec 4 uvedeného článku, pokud pojišťovny a zajišťovny dodržují požadovanou míru solventnosti podle článku 16a směrnice 73/239/EHS, článku 28 směrnice 2002/83/ES, nebo článků 37, 38 nebo 39 směrnice 2005/68/ES, jak jsou provedeny v právu členského státu ke dni předcházejícímu zrušení uvedených směrnic podle článku 310 této směrnice, ale v prvním roce použití této směrnice nedodržují solventnostní kapitálový požadavek, požaduje orgán dohledu po dotčené pojišťovně či zajišťovně, aby přijala nezbytná opatření k dosažení úrovně použitelného kapitálu pro krytí solventnostního kapitálového požadavku nebo ke snížení svého rizikového profilu, aby se zajistilo dodržování solventnostního kapitálového požadavku do 31. prosince 2017.
Dotyčná pojišťovna nebo zajišťovna předloží každé tři měsíce svému orgánu dohledu zprávu o pokroku, v níž jsou uvedena přijatá opatření a dosažený pokrok s cílem dosáhnout úrovně použitelného kapitálu ke krytí solventnostního kapitálového požadavku nebo snížit svůj rizikový profil, aby bylo zajištěno dodržování solventnostního kapitálového požadavku.
Prodloužení podle prvního pododstavce se zruší, pokud ze zprávy o pokroku vyplývá, že ode dne, kdy bylo zjištěno nedodržení solventnostního kapitálového požadavku, do data předložení zprávy o pokroku nedošlo k žádnému významnému pokroku, co se týče opětovného dosažení úrovně použitelného kapitálu ke krytí solventnostního kapitálového požadavku nebo snížení rizikového profilu s cílem zajistit dodržování solventnostního kapitálového požadavku.
15. Pokud domovské členské státy k 23. květnu 2014 uplatnily ustanovení uvedená v článku 4 směrnice 2003/41/ES, mohou tyto členské státy do 31. prosince 2019 nadále uplatňovat právní a správní předpisy, které přijaly za účelem dosažení souladu s články 1 až 19, 27 až 30, 32 až 35 a 37 až 67 směrnice 2002/83/ES platnými k poslednímu dni uplatnění směrnice 2002/83/ES.
Komise může přijmout akty v přenesené pravomoci upravující přechodné období stanovené v tomto odstavci v případě, že před datem uvedeným v tomto odstavci byly přijaty změny článků 17 až 17 c směrnice 2003/41/ES.
16. Členské státy mohou umožnit posledním mateřským pojišťovnám nebo zajišťovnám požádat v období do 31. března 2022 o schválení skupinového interního modelu uplatnitelného na část skupiny v případě, že daný podnik i poslední mateřský podnik má sídlo ve stejném členském státě a že tato část je samostatnou částí s významně odlišným rizikovým profilem od zbytku skupiny.
17. Bez ohledu na čl. 218 odst. 2 a 3 se přechodná ustanovení uvedená v odstavcích 8 až 12 a 15 tohoto článku a v článcích 308c, 308d a 308e použijí obdobně na úrovni skupiny.
Bez ohledu na čl. 218 odst. 2, 3 a 4 se přechodná ustanovení uvedená v odstavci 14 tohoto článku použijí obdobně na úrovni skupiny a v případě, že pojišťovny a zajišťovny držící účast nebo pojišťovny a zajišťovny ve skupině dodržují upravený požadavek na solventnost uvedený v článku 9 směrnice 98/78/ES, ale nedodržují skupinový solventnostní kapitálový požadavek.
Komise přijme akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 301a, kterými stanoví změny v solventnosti skupiny v případě, že jsou použitelná přechodná ustanovení uvedená v odstavci 13 tohoto článku, týkající se:
a)
zamezení vícenásobného použití použitelného kapitálu a vyloučení tvorby kapitálu uvnitř skupiny podle článků 222 a 223;
b)
ocenění aktiv a závazků podle článku 224;
c)
použití metod výpočtu pro přidružené pojišťovny a zajišťovny podle článku 225;
d)
použití metod výpočtu pro zprostředkující pojišťovací holdingové společnosti podle článku 226;
e)
metod výpočtu skupinové solventnosti podle článků 230 a 233;
f)
výpočtu skupinového solventnostního kapitálového požadavku podle článku 231;
g)
stanovení navýšení kapitálového požadavku podle článku 232;
h)
zásad výpočtu skupinové solventnosti pojišťovací holdingové společnosti podle článku 235.
Článek 308c
Přechodné opatření na bezrizikové úrokové míry
1. Pojišťovny a zajišťovny mohou, za podmínky předchozího schválení jejich orgánem dohledu, využít přechodnou úpravu příslušné časové struktury bezrizikových úrokových měr s ohledem na přípustné pojistné a zajistné závazky.
2. Tato úprava se pro každou měnu vypočítá jako část rozdílu mezi:
a)
úrokovou mírou určenou pojišťovnou či zajišťovnou v souladu s právními a správními předpisy přijatými podle článku 20 směrnice 2002/83/ES k poslednímu dni použití uvedené směrnice;
b)
roční skutečnou úrokovou mírou vypočítanou jako jediná diskontní míra, jejíž hodnota po uplatnění na peněžní toky portfolia přípustných pojistných a zajistných závazků je rovna hodnotě nejlepšího odhadu portfolia přípustných pojistných a zajistných závazků při zohlednění časové hodnoty peněz použitím příslušné časové struktury bezrizikových úrokových měr uvedené v čl. 77 odst. 2.
Pokud členské státy přijaly právní a správní předpisy podle čl. 20 odst. 1 písm. B písm. a) bodu ii) směrnice 2002/83/ES, úroková míra uvedená v písm. a) prvního pododstavce tohoto odstavce se určí použitím metody použité pojišťovnou či zajišťovnou k poslednímu dni použití směrnice 2002/83/ES.
Část uvedená v prvním pododstavci se bude lineárně snižovat na konci každého roku od 100 % během roku začínajícího 1. lednem 2016 po 0 % 1. ledna 2032.
V případě, že pojišťovny a zajišťovny uplatňují koeficient volatility uvedený v článku 77d, příslušná časová struktura bezrizikových úrokových měr uvedená v prvním pododstavci písm. b) tohoto odstavce je upravená příslušná časová struktura bezrizikových úrokových měr stanovená v článku 77d.
3. Přípustné pojistné a zajistné závazky jsou tvořeny pouze pojistnými a zajistnými závazky splňujícími následující požadavky:
a)
smlouvy, na jejichž základě pojistné a zajistné závazky vznikly, byly uzavřeny před prvním dnem použití této směrnice, s výjimkou prodloužení smluv v tento den nebo později;
b)
do posledního dne použití směrnice 2002/83/ES byly technické rezervy pro pojistné a zajistné závazky určovány v souladu s právními a správními předpisy přijatými podle článku 20 uvedené směrnice k poslednímu dni použití uvedené směrnice;
c)
na pojistné a zajistné závazky se nepoužije článek 77b.
4. Pojišťovny a zajišťovny uplatňující odstavec 1:
a)
nezahrnou přípustné pojistné a zajistné závazky do výpočtu koeficientu volatility uvedeného v článku 77d;
b)
neuplatní článek 308d;
c)
ve své zprávě o solventnosti a finanční situaci uvedené v článku 51 veřejně oznámí, že uplatňují přechodnou časovou strukturu bezrizikových úrokových měr, a vyčíslí dopad nevyužití tohoto přechodného opatření na svoji finanční situaci.
Článek 308d
Přechodné opatření na technické rezervy
1. Pojišťovny a zajišťovny mohou, za podmínky předchozího schválení jejich orgánem dohledu, použít přechodný odpočet z technických rezerv. Tento odpočet může být použit na úrovni rizikově homogenních skupin uvedených v článku 80.
2. Přechodný odpočet odpovídá části rozdílu mezi následujícími částkami:
a)
technickými rezervami po odečtení částek vymahatelných ze zajistných smluv a od zvláštních účelových jednotek vypočtených v souladu s článkem 76 k prvnímu dni použití této směrnice;
b)
technickými rezervami po odečtení částek vymahatelných ze zajistných smluv vypočtenými v souladu s právními a správními předpisy přijatými podle článku 15 směrnice 73/239/EHS, článku 20 směrnice 2002/83/ES a článku 32 směrnice 2005/68/ES ke dni předcházejícímu zrušení uvedených směrnic podle článku 310 této směrnice.
Maximální odpočitatelná část se bude lineárně snižovat na konci každého roku od 100 % během roku začínajícího 1. lednem 2016 po 0 % 1. ledna 2032.
Pokud pojišťovny a zajišťovny uplatní koeficient volatility podle článku 77d k prvnímu dni použití této směrnice, částka uvedená v prvním pododstavci písm. a) tohoto odstavce se vypočítá podle koeficientu volatility k danému dni.
3. Na základě předchozího schválení orgánem dohledu nebo z iniciativy tohoto orgánu může být výše technických rezerv, případně včetně výše koeficientu volatility, která se použije pro výpočet přechodného odpočtu podle odst. 2 prvního pododstavce písm. a) a b), přepočítána každých 24 měsíců nebo častěji v případě, že se rizikový profil pojišťovny či zajišťovny značně změnil.
4. Odpočet uvedený v odstavci 2 může být omezen orgánem dohledu, pokud by jeho použití mohlo vést ke snížení požadavků na finanční zdroje, které se vztahují na pojišťovny a zajišťovny, v porovnání s těmi, které se vypočítají v souladu s právními a správními předpisy přijatými podle směrnice 73/239/EHS, směrnice 2002/83/ES a směrnice 2005/68/ES ke dni předcházejícímu zrušení uvedených směrnic podle článku 310 této směrnice.
5. Pojišťovny a zajišťovny uplatňující odstavec 1:
a)
neuplatní článek 308c;
b)
pokud by bez použití přechodného odpočtu nesplňovaly solventnostní kapitálový požadavek, předloží každý rok svému orgánu dohledu zprávu, v níž jsou uvedena přijatá opatření a dosažený pokrok s cílem znovu dosáhnout na konci přechodného období uvedeného v odstavci 2 úrovně použitelného kapitálu kryjícího solventnostní kapitálový požadavek nebo snížit svůj rizikový profil, aby bylo zajištěno dodržování solventnostního kapitálového požadavku;
c)
ve své zprávě o solventnosti a finanční situaci uvedené v článku 51 veřejně oznámí, že používají přechodný odpočet z technických rezerv, a vyčíslí dopad nepoužití tohoto přechodného odpočtu na svoji finanční situaci.
Článek 308e
Plán postupného zavádění přechodných opatření na bezrizikové úrokové míry a na technické rezervy
Pojišťovny a zajišťovny, které využívají přechodná opatření uvedená v článcích 308c nebo 308d, uvědomí orgán dohledu, jakmile zjistí, že by bez využití těchto přechodných opatření nedodržely solventnostní kapitálový požadavek. Orgán dohledu požaduje po dotyčné pojišťovně nebo zajišťovně, aby přijala nezbytná opatření k zajištění dodržování solventnostního kapitálového požadavku ke konci přechodného období.
Během dvou měsíců od okamžiku, kdy je zjištěno nedodržování solventnostního kapitálového požadavku bez využití těchto přechodných opatření, předloží dotčená pojišťovna či zajišťovna orgánu dohledu plán postupného zavádění, který stanoví plánovaná opatření k dosažení úrovně použitelného kapitálu kryjícího solventnostní kapitálový požadavek nebo snížení rizikového profilu s cílem zajistit ke konci přechodného období dodržování solventnostního kapitálového požadavku. Dotčená pojišťovna či zajišťovna může během přechodného období plán postupného zavádění aktualizovat.
Dotčená pojišťovna či zajišťovna předkládá každý rok svému orgánu dohledu zprávu, v níž jsou uvedena přijatá opatření a dosažený pokrok s cílem zajistit dodržování solventnostního kapitálového požadavku ke konci přechodného období. Orgány dohledu zruší schválení žádosti o využití přechodného opatření, pokud ze zprávy o pokroku vyplývá, že dodržování solventnostního kapitálového požadavku ke konci přechodného období je nerealistické.“
81)
Ustanovení čl. 309 odst. 1 se mění takto:
a)
první pododstavec se nahrazuje tímto:
„1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s články 4, 10, 13, 14, 18, 23, 26 až 32, 34 až 49, 51 až 55, 67, 68, 71, 72, 74 až 85, 87 až 91, 93 až 96, 98, 100 až 110, 112, 113, 115 až 126, 128, 129, 131 až 134, 136 až 142, 144, 146, 148, 162 až 167, 172, 173, 178, 185, 190, 192, 210 až 233, 235 až 240, 243 až 258, 260 až 263, 265, 266, 303 a 304 a s přílohami III a IV do 31. března 2015. Znění těchto opatření neprodleně sdělí Komisi.“;
b)
doplňuje se nový pododstavec, který zní:
„Bez ohledu na druhý pododstavec uplatní členské státy právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s článkem 308a od 1. dubna 2015.“
82)
Vkládá se nový článek, který zní:
„Článek 310a
Zaměstnanci a zdroje orgánu EIOPA
EIOPA posoudí personální a finanční potřeby vyplývající z toho, že se ujme svých pravomocí a povinností v souladu s touto směrnicí, a předloží v souvislosti s výše uvedeným zprávu Evropskému parlamentu, Radě a Komisi.“
83)
Článek 311 se nahrazuje tímto:
„Článek 311
Vstup v platnost
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Článek 308a se použije ode dne 1. dubna 2015.
Články 1, 2, 3, 5 až 9, 11, 12, 15, 16, 17, 19 až 22, 24, 25, 33, 57 až 66, 69, 70, 73, 145, 147, 149 až 161, 168 až 171, 174 až 177, 179 až 184, 186 až 189, 191, 193 až 209, 267 až 300, 302, 305 až 308, 308b a přílohy I a II, V, VI a VII se použijí ode dne 1. ledna 2016.
Komise může přijímat akty v přenesené pravomoci a regulační a prováděcí technické normy před datem uvedeným ve třetím odstavci.“
84)
V příloze III části A se bod 28 nahrazuje tímto:
„28)
v každém případě a jako alternativa formám neživotní pojišťovny uvedeným v bodech 1 až 27 a bodu 29: forma evropské společnosti (SE), jak je vymezena v nařízení Rady (ES) č. 2157/2001(1);
29)
v případě, že dotčené členské státy povolují právní formu družstevní společnosti, která může provozovat činnost v oblasti neživotního pojištění, a jako alternativa formám neživotní pojišťovny uvedeným v bodech 1 až 28, forma evropské družstevní společnosti v souladu s nařízením Rady (ES) č. 1435/2003 (34).
85)
V příloze III části B se bod 28 nahrazuje tímto:
„28)
v každém případě a jako alternativa formám životní pojišťovny uvedeným v bodech 1 až 27 a bodu 29, forma evropské společnosti (SE), jak je vymezena v nařízení (ES) č. 2157/2001;
29)
v případě, že dotčené členské státy povolují právní formu družstevní společnosti, která může provozovat činnost v oblasti životního pojištění, a jako alternativa formám životní pojišťovny uvedeným v bodech 1 až 28, forma evropské družstevní společnosti v souladu s nařízením (ES) č. 1435/2003.“
86)
V příloze III části C se bod 28 nahrazuje tímto:
„28)
v každém případě a jako alternativa formám zajišťovny uvedeným v bodech 1 až 27 a bodu 29, forma evropské společnosti (SE), jak je vymezena v nařízení (ES) č. 2157/2001;
29)
v případě, že dotčené členské státy povolují právní formu družstevní společnosti, která může provozovat zajišťovací činnost, a jako alternativa formám zajišťovny uvedeným v bodech 1 až 28, forma evropské družstevní společnosti v souladu s nařízením (ES) č. 1435/2003.“
87)
v příloze VII ve srovnávací tabulce se ve sloupci „Tato směrnice“ vkládá čl. 13 odst. 27 jako odkaz odpovídající čl. 5 písm. d) směrnice 73/239/EHS.
Článek 3
Změny nařízení (ES) č. 1060/2009
V nařízení (ES) č. 1060/2009 se zrušuje čl. 2 odst. 3.
Článek 4
Změny nařízení (EU) č. 1094/2010
Nařízení (EU) č. 1094/2010 se mění takto:
1)
V článku 13 se odstavec 1 nahrazuje tímto:
„1. Evropský parlament nebo Rada mohou proti regulační technické normě přijaté Komisí vyslovit námitky ve lhůtě tří měsíců ode dne oznámení této normy. Z podnětu Evropského parlamentu nebo Rady se tato lhůta prodlouží o tři měsíce.
Pokud Komise přijímá regulační technickou normu, která je shodná s návrhem regulační technické normy předloženým orgánem pro pojišťovnictví, lhůta, v níž mohou Evropský parlament a Rada vyslovit námitky, činí jeden měsíc ode dne oznámení. Z podnětu Evropského parlamentu nebo Rady se uvedená lhůta prodlouží o jeden měsíc. Toto prodloužení lze z podnětu Evropského parlamentu nebo Rady dále prodloužit o jeden měsíc;“.
2)
V čl. 17 odst. 2 se druhý pododstavec nahrazuje tímto:
„Aniž jsou dotčeny pravomoci stanovené v článku 35, poskytne příslušný orgán orgánu pro pojišťovnictví neprodleně veškeré informace, které orgán pro pojišťovnictví považuje za nezbytné pro své šetření, a to i co se týče toho, jak jsou akty uvedené v čl. 1 odst. 2 uplatňovány v souladu s právem Unie.“
Článek 5
Změny nařízení (EU) č. 1095/2010
Nařízení (EU) č. 1095/2010 se mění takto:
1)
V článku 13 se odstavec 1 nahrazuje tímto:
„1. Evropský parlament nebo Rada mohou proti regulační technické normě přijaté Komisí vyslovit námitky ve lhůtě tří měsíců ode dne oznámení této normy. Z podnětu Evropského parlamentu nebo Rady se tato lhůta prodlouží o tři měsíce.
Pokud Komise přijímá regulační technickou normu, která je shodná s návrhem regulační technické normy předloženým orgánem pro cenné papíry a trhy lhůta, v níž mohou Evropský parlament a Rada vyslovit námitky, činí jeden měsíc ode dne oznámení. Z podnětu Evropského parlamentu nebo Rady se uvedená lhůta prodlouží o jeden měsíc. Toto prodloužení lze z podnětu Evropského parlamentu nebo Rady dále prodloužit o jeden měsíc.“
2)
V čl. 17 odst. 2 se druhý pododstavec nahrazuje tímto:
„Aniž jsou dotčeny pravomoci stanovené v článku 35, poskytne příslušný orgán orgánu pro cenné papíry a trhy neprodleně veškeré informace, které orgán pro cenné papíry a trhy považuje za nezbytné pro své šetření, a to i co se týče toho, jak jsou akty uvedené v čl. 1 odst. 2 uplatňovány v souladu s právními předpisy Unie.“
Článek 6
Přezkum
Komise do 1. ledna 2017 a poté každý následující rok podá Evropskému parlamentu a Radě zprávu o tom, zda evropské orgány dohledu předložily návrh regulačních technických norem a prováděcích technických norem uvedených ve směrnicích 2003/71/ES a 2009/138/ES, bez ohledu na to, zda je předložení těchto návrhů regulačních technických norem a prováděcích technických norem povinné či nepovinné, a případně předloží vhodné návrhy.
Článek 7
Provedení
1. Členské státy přijmou a zveřejní právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s čl. 1 odst. 1 a čl. 2 odst. 1, 3, 6 až 11, 13, 14, 17 až 23, 32, 34, 36, 38 až 44, 46 až 54, 56 až 59, 65 až 70, 72, 75, 76, 80, 81, 84, 85 a 86 nejpozději do 31. března 2015. Neprodleně sdělí Komisi znění těchto opatření.
2. Použijí opatření uvedená v odstavci 1 od 1. ledna 2016.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení. Způsob odkazu si stanoví členské státy.
3. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 8
Vstup v platnost
Tato směrnice vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Ustanovení čl. 2 odst. 25, 43 a 82 se použijí ode dne 31. března 2015.
Článek 9
Určení
Tato směrnice je určena členským státům.
Ve Štrasburku dne 16. dubna 2014.
DIRETTIVA 2014/51/UE DEL PARLAMENTO EUROPEO E DEL CONSIGLIO
del 16 aprile 2014
che modifica le direttive 2003/71/CE e 2009/138/CE e i regolamenti (CE) n. 1060/2009, (UE) n. 1094/2010 e (UE) n. 1095/2010 per quanto riguarda i poteri dell'Autorità europea di vigilanza (Autorità europea delle assicurazioni e delle pensioni aziendali e professionali) e dell'Autorità europea di vigilanza (Autorità europea degli strumenti finanziari e dei mercati)
IL PARLAMENTO EUROPEO E IL CONSIGLIO DELL'UNIONE EUROPEA,
visto il trattato sul funzionamento dell'Unione europea, in particolare gli articoli 50, 53, 62 e 114,
vista la proposta della Commissione europea,
previa trasmissione del progetto di atto legislativo ai parlamenti nazionali,
visto il parere della Banca centrale europea (1),
visto il parere del Comitato economico e sociale europeo (2),
deliberando secondo la procedura legislativa ordinaria (3),
considerando quanto segue:
(1)
La crisi finanziaria del 2007 e del 2008 ha evidenziato gravi carenze nella vigilanza finanziaria, sia in casi specifici sia in relazione al sistema finanziario nel suo complesso. I modelli di vigilanza nazionali non sono riusciti a stare al passo con la globalizzazione finanziaria e la realtà integrata e interconnessa dei mercati finanziari europei, nei quali numerosi istituti finanziari operano a livello transnazionale. La crisi ha evidenziato lacune in materia di cooperazione, coordinamento, applicazione coerente del diritto dell'Unione e fiducia tra le autorità nazionali competenti.
(2)
In varie risoluzioni approvate prima e durante la crisi finanziaria, il Parlamento europeo ha esortato ad adottare un sistema europeo di vigilanza più integrato, al fine di assicurare reali condizioni di parità per tutti gli attori al livello dell'Unione, e a garantire che tale vigilanza rispecchi l'integrazione sempre maggiore dei mercati finanziari nell'Unione, in particolare nelle sue risoluzioni del 13 aprile 2000 sulla comunicazione della Commissione sulla messa in atto del quadro di azione per i servizi finanziari: piano d'azione, del 21 novembre 2002 sulle norme di vigilanza prudenziale nell'Unione europea, dell'11 luglio 2007 sulla politica dei servizi finanziari per il periodo 2005-2010 - Libro bianco, del 23 settembre 2008 recante raccomandazioni alla Commissione sui fondi speculativi e i fondi d'investimento privati (private equity), e del 9 ottobre 2008 recante raccomandazioni alla Commissione sul seguito della procedura Lamfalussy: futura struttura della vigilanza, nonché nelle sue posizioni del 22 aprile 2009 sulla proposta modificata di direttiva del Parlamento europeo e del Consiglio relativa all'accesso alle attività di assicurazione e di riassicurazione e al loro esercizio (Solvibilità II) e del 23 aprile 2009 sulla proposta di regolamento del Parlamento europeo e del Consiglio relativo alle agenzie di rating del credito.
(3)
Nel novembre 2008 la Commissione ha incaricato un gruppo di esperti ad alto livello, presieduto da Jacques de Larosière, di formulare delle raccomandazioni su come rafforzare i meccanismi europei di vigilanza al fine di proteggere i cittadini dell'Unione in modo più efficace e ripristinare la fiducia nel sistema finanziario. Nella relazione finale presentata il 25 febbraio 2009 (la «relazione de Larosière»), il gruppo di esperti ad alto livello ha raccomandato che il quadro di vigilanza fosse rafforzato per ridurre il rischio e la gravità di crisi finanziarie future. Il gruppo ha raccomandato riforme di ampia portata della struttura della vigilanza del settore finanziario nell'Unione. La relazione de Larosière ha inoltre consigliato di istituire un Sistema europeo delle autorità di vigilanza finanziaria, comprendente tre autorità europee di vigilanza, una per il settore bancario, una per il settore degli strumenti finanziari e una per il settore delle assicurazioni e delle pensioni aziendali e professionali, e ha raccomandato l'istituzione di un Consiglio europeo per il rischio sistemico.
(4)
La stabilità finanziaria è un presupposto necessario affinché l'economia reale fornisca posti di lavoro, credito e crescita. La crisi finanziaria ha messo in luce gravi carenze nella vigilanza finanziaria, che non è riuscita a prevedere gli sviluppi macroprudenziali avversi o ad evitare l'accumularsi di rischi eccessivi all'interno del sistema finanziario.
(5)
Nelle conclusioni del 18 e 19 giugno 2009, il Consiglio europeo ha raccomandato l'istituzione di un Sistema europeo delle autorità di vigilanza finanziaria comprendente tre nuove autorità europee di vigilanza (AEV). Ha altresì raccomandato che il sistema consenta di accrescere la qualità e la coerenza della vigilanza nazionale, rafforzando la sorveglianza dei gruppi transfrontalieri, creando un corpus unico europeo di regole applicabile a tutti gli istituti finanziari nel mercato interno. Esso ha sottolineato che è opportuno che le AEV dispongano di poteri di vigilanza sulle agenzie di rating del credito e ha invitato la Commissione a preparare proposte concrete riguardanti le modalità secondo le quali il sistema europeo di vigilanza finanziaria (SEVIF) potrebbe svolgere un ruolo forte nelle situazioni di crisi.
(6)
Nel 2010 il Parlamento europeo e il Consiglio hanno adottato tre regolamenti istitutivi delle AEV: il regolamento (UE) n. 1093/2010 del Parlamento europeo e del Consiglio (4) che istituisce l'Autorità europea di vigilanza (Autorità bancaria europea), il regolamento (UE) n. 1094/2010 del Parlamento europeo e del Consiglio (5) che istituisce l'Autorità europea di vigilanza (Autorità europea delle assicurazioni e delle pensioni aziendali e professionali) (EIOPA) e il regolamento (UE) n. 1095/2010 del Parlamento europeo e del Consiglio (6) che istituisce l'Autorità europea di vigilanza (Autorità europea degli strumenti finanziari e dei mercati) (AESFEM) che fanno parte del SEVIF.
(7)
Affinché il SEVIF possa funzionare efficacemente, sono necessarie modifiche agli atti legislativi dell'Unione nel settore di attività delle tre AEV. Tali modifiche riguardano la definizione dell'ambito di applicazione di taluni poteri delle AEV e l'integrazione di taluni poteri nelle procedure esistenti previste dai pertinenti atti legislativi dell'Unione, oppure si tratta di modifiche che servono ad assicurarne un funzionamento regolare ed efficace nel contesto del SEVIF.
(8)
Occorre pertanto che l'istituzione delle AEV sia accompagnata dall'elaborazione di un insieme unico di norme che garantirà l'armonizzazione e l'applicazione uniforme e contribuirà pertanto ad un funzionamento ancora più efficace del mercato interno nonché all'attuazione più efficace della vigilanza microprudenziale. I regolamenti istitutivi del SEVIF dispongono che le AEV possono elaborare progetti di norme tecniche nelle materie specificamente stabilite nella pertinente normativa, da sottoporre alla Commissione ai fini della loro adozione conformemente agli articoli 290 e 291 del trattato sul funzionamento dell'Unione europea (TFUE) tramite atti delegati o atti di esecuzione. Mentre la direttiva 2010/78/UE del Parlamento europeo e del Consiglio (7) ha riguardato una prima serie di materie, la presente direttiva ha per oggetto altre materie, in particolare inerenti alle direttive 2003/71/CE e 2009/138/CE del Parlamento europeo e del Consiglio (8), al regolamento (CE) n. 1060/2009 del Parlamento europeo e del Consiglio (9) e ai regolamenti (UE) n. 1094/2010 e (UE) n. 1095/2010.
(9)
È opportuno che gli atti legislativi in materia stabiliscano i settori in cui alle Autorità di vigilanza europee è conferito il potere di elaborare progetti di norme tecniche e le relative modalità di adozione. Tali atti dovrebbero stabilire gli elementi, le condizioni e le specifiche per gli atti delegati, come previsto all'articolo 290 TFUE.
(10)
Nel determinare le materie in cui adottare norme tecniche occorre raggiungere un giusto equilibrio tra l'esigenza di creare un insieme unico di norme armonizzate e l'esigenza di non complicare indebitamente la regolamentazione e la sua applicazione. Occorre limitare le predette materie a quelle in cui l'esistenza di norme tecniche uniformi verosimilmente contribuirà in modo significativo ed efficace al raggiungimento degli obiettivi degli atti legislativi pertinenti, garantendo nel contempo che le decisioni di natura politica siano prese dal Parlamento europeo, dal Consiglio e dalla Commissione conformemente alle loro consuete procedure.
(11)
Occorre che le materie disciplinate da norme tecniche siano squisitamente tecniche, e che in quanto tali la loro elaborazione richieda la competenza degli esperti in vigilanza. Le norme tecniche di regolamentazione adottate come atti delegati di cui all'articolo 290 TFUE dovrebbero elaborare ulteriormente, specificare e determinare le condizioni per la regolare armonizzazione delle norme incluse negli atti legislativi adottati dal Parlamento europeo e dal Consiglio, completando o modificando taluni elementi non essenziali dell'atto legislativo. D'altro canto le norme tecniche di attuazione adottate come atti di esecuzione di cui all'articolo 291 TFUE dovrebbero stabilire le modalità atte a garantire l'applicazione uniforme degli atti legislativi dell'Unione. L'applicazione delle norme tecniche non dovrebbe richiedere decisioni politiche.
(12)
Nel caso delle norme tecniche di regolamentazione è appropriato applicare la procedura di cui agli articoli da 10 a 14 del regolamento (UE) n. 1093/2010, del regolamento (UE) n. 1094/2010 e del regolamento (UE) n. 1095/2010, come opportuno. Occorre che le norme tecniche di attuazione siano adottate conformemente alla procedura di cui all'articolo 15 del regolamento (UE) n. 1093/2010, del regolamento (UE) n. 1094/2010 e del regolamento (UE) n. 1095/2010, come opportuno.
(13)
Le norme tecniche di regolamentazione e di attuazione dovrebbero contribuire alla creazione di un unico insieme per un diritto relativo ai servizi finanziari, come caldeggiato dal Consiglio europeo nelle sue conclusioni del giugno 2009. Nella misura in cui taluni requisiti non sono pienamente armonizzati negli atti legislativi dell'Unione e conformemente al principio di precauzione nella vigilanza, le norme tecniche di regolamentazione e di attuazione che elaborano, specificano o determinano le modalità di applicazione di tali requisiti non dovrebbero impedire agli Stati membri di richiedere informazioni aggiuntive o imporre requisiti più stringenti. È pertanto opportuno che le norme tecniche di regolamentazione e di attuazione diano agli Stati membri la possibilità di richiedere informazioni aggiuntive o imporre requisiti più stringenti nei settori specifici in cui gli atti legislativi corrispondenti prevedono tale discrezionalità.
(14)
Conformemente ai regolamenti (UE) n. 1093/2010, (UE) n. 1094/2010 e (UE) n. 1095/2010, prima di presentare le norme tecniche di regolamentazione e di attuazione alla Commissione, occorre che le AEV, se del caso, effettuino consultazioni pubbliche sulle stesse e ne analizzino i relativi costi e benefici potenziali.
(15)
È necessario che le norme tecniche di regolamentazione e di attuazione possano prevedere misure transitorie con scadenze adeguate laddove i costi di un'attuazione immediata siano eccessivi rispetto ai vantaggi.
(16)
Al momento dell'adozione della presente direttiva, i lavori relativi alla preparazione e alla consultazione relativa al primo insieme di misure per applicare le norme quadro nell'ambito della direttiva 2009/138/CE sono già avanzati. Ai fini di una tempestiva finalizzazione di tali misure, è opportuno autorizzare la Commissione, per un periodo transitorio, ad adottare le norme tecniche di regolamentazione in conformità della procedura per l'adozione degli atti delegati. Le modifiche di tali atti delegati o, al termine del periodo transitorio, le nuove norme tecniche di regolamentazione per applicare la direttiva 2009/138/CE dovrebbero essere adottate conformemente agli articoli da 10 a 14 del regolamento (UE) n. 1094/2010.
(17)
Inoltre, è opportuno autorizzare l'EIOPA, dopo un periodo transitorio di due anni, a proporre aggiornamenti per una serie di atti delegati sotto forma di norme tecniche di regolamentazione. Tali aggiornamenti dovrebbero essere limitati agli aspetti tecnici degli atti delegati pertinenti e non dovrebbero comportare decisioni strategiche o scelte politiche.
(18)
Quando l'EIOPA elabora progetti di norme tecniche di regolamentazione per adeguare gli atti delegati agli sviluppi tecnici dei mercati finanziari, la Commissione dovrebbe garantire una trasmissione simultanea, tempestiva e adeguata al Parlamento europeo e al Consiglio delle informazioni sul campo di applicazione di tali progetti di norme tecniche di regolamentazione.
(19)
I regolamenti (UE) n. 1093/2010, (UE) n. 1094/2010 e (UE) n. 1095/2010 prevedono un meccanismo di risoluzione delle controversie tra autorità nazionali di vigilanza. Se un'autorità nazionale di vigilanza è in disaccordo con la procedura seguita o con il contenuto di una misura adottata da un'altra autorità nazionale di vigilanza o con l'assenza di intervento da parte di quest'ultima su materie specificate in atti legislativi dell'Unione conformemente a tali regolamenti, in merito alle quali l'atto legislativo pertinente impone la cooperazione, il coordinamento o la presa di decisione congiunta da parte delle autorità nazionali di vigilanza di più di uno Stato membro, occorre che l'AEV competente possa, su richiesta di una delle autorità di vigilanza interessate, prestare loro assistenza per trovare un accordo entro il termine fissato dalla stessa AEV, che terrà conto di eventuali termini fissati nella legislazione in materia e dell'urgenza e della complessità del disaccordo. Qualora il disaccordo persista, occorre conferire all'AEV la facoltà di decidere sul caso.
(20)
I regolamenti (UE) n. 1093/2010, (UE) n. 1094/2010 e (UE) n 1095/2010 richiedono che la legislazione settoriale specifichi i casi in cui può essere applicato il meccanismo di risoluzione delle controversie tra le autorità nazionali di vigilanza. È opportuno che la presente direttiva fissi una prima serie di tali casi nel settore dell'assicurazione e della riassicurazione senza pregiudicare l'eventuale aggiunta di ulteriori casi in futuro. La presente direttiva non dovrebbe impedire alle AEV di agire sulla base di altri poteri o di eseguire i compiti specificati nei regolamenti (UE) n. 1093/2010, (UE) n. 1094/2010 e (UE) n. 1095/2010, in particolare di impegnarsi in mediazioni non vincolanti e di contribuire all'applicazione coerente, efficiente ed efficace del diritto dell'Unione. Inoltre, nelle materie per le quali il diritto pertinente già prevede una qualche forma di procedura di mediazione non vincolante, o per le quali sono previsti termini per l'adozione di decisioni congiunte da parte di una o più autorità nazionali di vigilanza, sono necessarie modifiche per assicurare la chiarezza della procedura di adozione delle decisioni congiunte e minimizzarne le perturbazioni, ma anche per garantire che, se necessario, le AEV siano in grado di risolvere le controversie. La procedura vincolante per la risoluzione delle controversie è intesa a risolvere situazioni in cui le autorità nazionali di vigilanza non riescono ad accordarsi su questioni procedurali o sostanziali inerenti alla conformità al diritto dell'Unione.
(21)
È pertanto opportuno che la presente direttiva individui le situazioni in cui una questione procedurale o sostanziale inerente alla conformità alla legislazione dell'Unione debba essere risolta e le autorità nazionali di vigilanza non siano in grado di risolverla da sole. In tale situazione è opportuno dare la facoltà ad una delle autorità nazionali di vigilanza interessate di sollevare la questione presso l'AEV interessata. Tale AEV dovrebbe agire conformemente al suo regolamento istitutivo e alla presente direttiva. È opportuno che essa possa richiedere alle autorità nazionali di vigilanza interessate di adottare provvedimenti specifici o di astenersi dal farlo per risolvere la questione e garantire la conformità al diritto dell'Unione, con effetti vincolanti per le predette autorità nazionali di vigilanza. Laddove l'atto legislativo pertinente dell'Unione conferisca discrezionalità agli Stati membri, le decisioni adottate da un'AEV non dovrebbero soppiantare l'esercizio della discrezionalità da parte delle autorità nazionali di vigilanza, qualora tale esercizio sia conforme al diritto dell'Unione.
(22)
La direttiva 2009/138/CE prevede l'adozione di decisioni congiunte per l'approvazione delle richieste di utilizzare un modello interno a livello di gruppo e di imprese figlie, l'approvazione delle domande di assoggettare un'impresa figlia agli articoli 238 e 239 di tale direttiva e l'identificazione dell'autorità di vigilanza del gruppo su una base diversa dai criteri di cui all'articolo 247 della medesima direttiva. In tutte queste materie, occorre che le modifiche specifichino che, in caso di disaccordo, l'EIOPA può risolvere la controversia ricorrendo alla procedura di cui al regolamento (UE) n. 1094/2010. Questo approccio chiarisce che, mentre l'EIOPA non dovrebbe sostituirsi all'esercizio del potere discrezionale da parte delle autorità nazionali di vigilanza, i disaccordi dovrebbero poter essere risolti e che la cooperazione dovrebbe poter essere rafforzata prima che sia adottata dall'autorità nazionale di vigilanza o emanata una decisione definitiva nei confronti di un istituto. L'EIOPA dovrebbe risolvere i disaccordi mediando tra le autorità nazionali di vigilanza che hanno pareri divergenti.
(23)
La nuova architettura di vigilanza creata dal SEVIF richiederà che le autorità di vigilanza nazionali collaborino strettamente con le AEV. Occorre che le modifiche dell'atto legislativo pertinente assicurino che non vi siano ostacoli giuridici agli obblighi di scambio di informazioni imposti dai regolamenti (UE) n. 1093/2010, (UE) n. 1094/2010 e (UE) n. 1095/2010 e che la fornitura di dati non comporti inutili formalità burocratiche.
(24)
Le imprese di assicurazione e di riassicurazione dovrebbero essere tenute a presentare alle rispettive autorità nazionali di vigilanza solamente le informazioni che sono pertinenti a fini di vigilanza, tenuto conto degli obiettivi di vigilanza di cui alla direttiva 2009/138/CE. L'obbligo di fornire informazioni su base analitica su un elenco esaustivo delle attività e altre informazioni con una periodicità inferiore all'annuale dovrebbe essere imposto solamente quando l'utilità delle conoscenze supplementari ottenute dalle autorità nazionali di vigilanza ai fini del controllo della solidità finanziaria delle imprese o della valutazione del potenziale impatto delle loro decisioni sulla stabilità finanziaria supera gli oneri associati al calcolo e alla trasmissione di tali informazioni. Dopo aver valutato la natura, l'entità e la complessità dei rischi insiti nell'attività dell'impresa, le autorità nazionali di vigilanza dovrebbero avere la facoltà di limitare la frequenza e la portata delle informazioni da trasmettere o di esonerare dall'obbligo di informativa su base analitica solamente qualora l'impresa in questione non superi determinate soglie. È opportuno garantire che le imprese più piccole siano ammissibili alle limitazioni e alle esenzioni e che tali imprese non rappresentino più del 20 % del mercato assicurativo o riassicurativo vita e non vita di uno Stato membro.
(25)
Al fine di garantire che le informazioni trasmesse dalle imprese di assicurazione e di riassicurazione partecipanti o dalle società di partecipazione assicurativa al livello di gruppo siano esatte e complete, le autorità nazionali di vigilanza non dovrebbero consentire limitazioni sulle informazioni da fornire o esonerare dall'obbligo di informativa su base analitica le imprese che appartengono a un gruppo, a meno che l'autorità nazionale di vigilanza abbia la certezza che un'informativa di questo tipo sarebbe inopportuna stante la natura, l'entità e la complessità dei rischi insiti nell'attività del gruppo.
(26)
Nei settori in cui attualmente la direttiva 2009/138/CE conferisce alla Commissione il potere di adottare misure di attuazione, se e in quanto tali misure siano atti non legislativi di portata generale che integrano e modificano determinati elementi non essenziali di tale direttiva ai sensi dell'articolo 290 TFUE, occorre conferire alla Commissione il potere di adottare atti delegati conformemente al predetto articolo o norme tecniche di regolamentazione conformemente agli articoli da 10 a 14 del regolamento (UE) n. 1094/2010.
(27)
Al fine di garantire che sia applicato lo stesso trattamento a tutte le imprese di assicurazione e di riassicurazione che calcolano il requisito patrimoniale di solvibilità (SCR) conformemente alla direttiva 2009/138/CE sulla base della formula standard o per tenere conto degli sviluppi del mercato, la Commissione dovrebbe avere la facoltà di adottare atti delegati in relazione al calcolo dell'SCR sulla base della formula standard.
(28)
Laddove i rischi non siano adeguatamente coperti da un sottomodulo, l'EIOPA dovrebbe avere la facoltà di adottare progetti di norme tecniche di regolamentazione che stabiliscono i limiti quantitativi e i criteri di ammissibilità delle attività per l'SCR sulla base della formula standard.
(29)
Per consentire il calcolo uniforme delle riserve tecniche da parte delle imprese di assicurazione e riassicurazione nel quadro dell'applicazione della direttiva 2009/138/CE, è necessario che un organismo centrale proceda regolarmente alla raccolta, alla pubblicazione e all'aggiornamento di talune informazioni tecniche relative alla pertinente struttura per scadenza dei tassi di interesse privi di rischio a intervalli regolari, tenendo conto del mercato finanziario. La modalità di derivazione della pertinente struttura per scadenza dei tassi di interesse privi di rischio dovrebbe essere trasparente. Giacché questi compiti hanno natura tecnica e ineriscono alle assicurazioni, è opportuno che siano svolti dall'EIOPA.
(30)
La pertinente struttura per scadenza dei tassi d'interesse privi di rischio dovrebbe evitare la volatilità artificiale delle riserve tecniche e dei fondi propri ammissibili e costituire un incentivo per una buona gestione del rischio. La scelta del punto di partenza per l'estrapolazione dei tassi di interesse privi di rischio dovrebbe consentire alle imprese di allineare ai titoli obbligazionari i flussi di cassa attualizzati con tassi non estrapolati nel calcolo della migliore stima. In condizioni di mercato simili a quelle esistenti alla data di entrata in vigore della presente direttiva, il punto di partenza per l'estrapolazione dei tassi di interesse privi di rischio, in particolare per l'euro, dovrebbe essere con scadenza 20 anni. In condizioni di mercato simili a quelle esistenti alla data di entrata in vigore della presente direttiva, la parte estrapolata della struttura per scadenza dei tassi d'interesse privi di rischio, in particolare per l'euro, dovrebbe convergere verso il tasso a termine finale (Ultimate Forward Rate - UFR), in modo tale che le durate che superano di 40 anni il punto di partenza per l'estrapolazione non differiscano di più di tre punti base dall'UFR. Per le valute diverse dall'euro, nella determinazione del punto di partenza per l'estrapolazione dei tassi di interesse privi di rischio e dell'adeguato periodo di convergenza verso l'UFR, è opportuno tener conto delle caratteristiche dei mercati locali dei titoli obbligazionari e degli swap.
(31)
Quando le imprese di assicurazione e di riassicurazione detengono fino alla scadenza titoli obbligazionari o altre attività con caratteristiche di cash flow analoghe, non sono esposte al rischio di variazione degli spread su tali attività. Onde evitare che le variazioni dello spread sull'attività abbiano un impatto sull'importo dei fondi propri di tali imprese, queste dovrebbero poter adeguare la pertinente struttura per scadenza dei tassi d'interesse privi di rischio in funzione del calcolo della migliore stima in linea con i movimenti dello spread sulle loro attività. L'applicazione di tale aggiustamento di congruità dovrebbe essere soggetto all'approvazione dell'autorità di vigilanza e l'imposizione di requisiti rigorosi alle attività e alle passività dovrebbe garantire che le imprese di assicurazione e di riassicurazione possano detenere le loro attività fino alla scadenza. In particolare, è opportuno far corrispondere i flussi di cassa delle attività e delle passività e le attività dovrebbero essere sostituite al solo fine di mantenere la corrispondenza nel caso di una rilevante variazione dei flussi di cassa attesi, come in caso di declassamento o di default di un'obbligazione. Le imprese di assicurazione e di riassicurazione dovrebbero rendere pubblico l'impatto dell'aggiustamento di congruità sulla loro posizione finanziaria in modo tale da garantire un'adeguata trasparenza.
(32)
Onde evitare comportamenti di investimento prociclici, le imprese di assicurazione e di riassicurazione dovrebbero poter adeguare la pertinente struttura per scadenza dei tassi d'interesse privi di rischio in funzione del calcolo della migliore stima delle riserve tecniche, al fine di ridurre l'effetto di spread eccessivi sulle obbligazioni. Tale aggiustamento per la volatilità dovrebbe essere basata sui portafogli di riferimento per le pertinenti valute di tali imprese e, se è necessario per garantirne la rappresentatività, sui portafogli di riferimento per i mercati assicurativi nazionali. Le imprese di assicurazione e di riassicurazione dovrebbero rendere pubblico l'impatto dell'aggiustamento per la volatilità sulla loro posizione finanziaria in modo tale da garantire un'adeguata trasparenza.
(33)
In considerazione dell'importanza dell'attualizzazione per il calcolo delle riserve tecniche, la direttiva 2009/138/CE dovrebbe garantire condizioni uniformi per la scelta dei tassi di attualizzazione da parte delle imprese di assicurazione e di riassicurazione. Al fine di garantire condizioni uniformi di esecuzione, dovrebbero essere attribuite alla Commissione competenze di esecuzione al fine di stabilire le pertinenti strutture per i tassi d'interesse privi di rischio per calcolare la migliore stima, gli spread fondamentali per il calcolo dell'aggiustamento di congruità e degli aggiustamenti per la volatilità. Tali competenze dovrebbero essere esercitate conformemente al regolamento (UE) n. 182/2011 del Parlamento europeo e del Consiglio (10). Tali atti di esecuzione dovrebbero utilizzare le informazioni tecniche provenienti e pubblicate dall'EIOPA. Per l'adozione di tali atti di esecuzione si dovrebbe far ricorso alla procedura consultiva.
(34)
Ove sussistano, in casi debitamente giustificati connessi alle pertinenti strutture per i tassi d'interesse privi di rischio, imperativi motivi di urgenza, la Commissione dovrebbe adottare atti di esecuzione immediatamente applicabili.
(35)
Al fine di attenuare potenziali effetti prociclici indebiti, il periodo per ripristinare la conformità all'SCR dovrebbe essere esteso in situazioni eccezionalmente avverse, in particolare nei casi di forti crolli dei mercati finanziari, di un persistente basso livello dei tassi di interesse e di eventi catastrofici ad elevato impatto che si ripercuotono sulle imprese di assicurazione e di riassicurazione che rappresentano una parte importante del mercato o dei settori di attività colpiti. È opportuno che spetti all'EIOPA dichiarare l'esistenza di situazioni eccezionalmente avverse e si dovrebbe conferire alla Commissione il potere di adottare misure in forma di atti delegati e di esecuzione che specifichino i criteri e le procedure.
(36)
Nell'ambito dell'aggiustamento di congruità della pertinente struttura per scadenza dei tassi d'interesse privi di rischio prevista dalla presente direttiva, la condizione secondo la quale il portafoglio di obbligazioni di assicurazione o di riassicurazione cui si applica l'aggiustamento di congruità e il portafoglio di attività dedicato sono identificati, organizzati e gestiti separatamente dalle altre attività dell'impresa, con impossibilità di procedere alla copertura delle perdite derivanti dalle altre attività d'impresa, dovrebbe essere intesa in senso economico. Essa non dovrebbe comportare l'obbligo per gli Stati membri di prevedere nella legislazione nazionale la nozione di fondo separato (ring-fenced). Le imprese che ricorrono all'aggiustamento di congruità dovrebbero identificare, organizzare e gestire il portafoglio delle attività e delle obbligazioni separatamente dagli altri comparti di attività e non dovrebbero pertanto essere autorizzate a coprire i rischi che emergono in altri comparti utilizzando il portafoglio di attività dedicate. Sebbene questo consenta una gestione efficiente del portafoglio, è necessario, ai fini dell'aggiustamento di congruità, che la ridotta trasferibilità e le possibilità di diversificazione tra il portafoglio dedicato e le attività restanti si riflettano negli adeguamenti dei fondi propri e dell'SCR.
(37)
Lo spread sul portafoglio di riferimento di cui alla presente direttiva dovrebbe essere determinato in modo trasparente utilizzando, se disponibili, indici pertinenti.
(38)
Al fine di garantire l'applicazione trasparente dell'aggiustamento per la volatilità, dell'aggiustamento di congruità e delle misure transitorie sui tassi d'interesse privi di rischio e sulle riserve tecniche di cui alla presente direttiva, le imprese di assicurazione e di riassicurazione dovrebbero rendere pubbliche le conseguenze della mancata applicazione di tali misure sulla loro posizione finanziaria, in particolare sull'importo delle riserve tecniche, sull'SCR, sul requisito patrimoniale minimo (MCR) in conformità della direttiva 2009/138/CE, sui fondi propri di base e sull'importo dei fondi propri ammissibili per coprire l'MCR e l'SCR.
(39)
Gli Stati membri dovrebbero poter attribuire, nella loro legislazione nazionale, alle rispettive autorità nazionali di vigilanza il potere di autorizzare e, in circostanze eccezionali, di respingere l'utilizzo dell'aggiustamento per la volatilità.
(40)
Per garantire che taluni input tecnici per il calcolo del requisito patrimoniale di solvibilità tramite la formula standard siano forniti su base armonizzata, ad esempio per consentire un approccio armonizzato in materia di uso dei rating, occorre assegnare compiti specifici all'EIOPA. Il riconoscimento delle agenzie di rating dovrebbe essere armonizzato al regolamento (CE) n. 1060/2009, al regolamento (UE) n. 575/2013 del Parlamento europeo e del Consiglio (11) e alla direttiva 2013/36/UE del Parlamento europeo e del Consiglio (12). È opportuno evitare la sovrapposizione con il regolamento (CE) n. 1060/2009, il che giustifica l'assegnazione di un ruolo al comitato congiunto delle autorità europee di vigilanza istituito dai regolamenti (UE) n. 1093/2010, (UE) n. 1094/2010 e (UE) n. 1095/2010. L'EIOPA dovrebbe utilizzare in modo ottimale le competenze e l'esperienza dell'AESFEM. Occorre che le modalità dettagliate per l'esercizio di tali compiti siano definite ulteriormente in misure da adottare in forma di atti delegati o di esecuzione.
(41)
Per garantire che i governi regionali e le autorità locali riportati negli elenchi pubblicati dall'EIOPA ricevano un trattamento identico solo quando i rischi di esposizione sono uguali a quelli dei governi centrali, gli elenchi in questione non dovrebbero essere più dettagliati del necessario.
(42)
Per garantire un approccio armonizzato nel determinare, in applicazione della direttiva 2009/138/CE, se esistono i presupposti per un'estensione del periodo ammesso per il risanamento in caso di mancata osservanza del requisito patrimoniale di solvibilità, è opportuno specificare le condizioni che costituiscono una situazione eccezionalmente avversa. È opportuno che spetti all'EIOPA dichiarare l'esistenza di situazioni eccezionalmente avverse e occorre conferire alla Commissione il potere di adottare misure in forma di atti delegati e di esecuzione che specifichino i criteri e le procedure da seguire nel caso di situazioni eccezionalmente avverse.
(43)
Per garantire la coerenza tra i vari settori ed eliminare il disallineamento tra gli interessi delle imprese che «confezionano» i prestiti in titoli scambiabili e altri strumenti finanziari (cedenti o sponsor) e gli interessi delle imprese di assicurazione o riassicurazione che investono in tali titoli o strumenti, occorre conferire alla Commissione il potere di adottare, in forma di atti delegati, misure in materia di investimenti in prestiti «confezionati» contemplati dalla direttiva 2009/138/CE, che specificano non solo i relativi requisiti, ma anche le conseguenze della loro violazione.
(44)
Per assicurare una maggiore convergenza per quanto riguarda le procedure per l'approvazione da parte delle autorità di vigilanza, a norma della direttiva 2009/138/CE, di parametri specifici delle imprese, politiche di modifica dei modelli, società veicolo, nonché la fissazione e abolizione di maggiorazioni di capitale, occorre conferire alla Commissione il potere di adottare misure in forma di atti delegati che specificano le procedure pertinenti in tali settori.
(45)
L'elaborazione da parte dell'Associazione internazionale delle autorità di vigilanza di uno standard di solvibilità globale basato sul rischio è in corso e continua a favorire un maggiore coordinamento della vigilanza e una maggiore cooperazione a livello internazionale. Le disposizioni contenute nella direttiva 2009/138/CE relativa agli atti delegati della Commissione concernenti l'equivalenza dei regimi di solvibilità e prudenziali dei paesi terzi sono coerenti con l'obiettivo di incoraggiare la convergenza internazionale verso l'introduzione di regimi di solvibilità e prudenziali basati sul rischio. Per riconoscere che taluni paesi terzi potrebbero aver bisogno di più tempo per adattarsi e attuare regimi di solvibilità e prudenziali che soddisfino pienamente i criteri per essere riconosciuti come equivalenti, occorre specificare le condizioni in relazione al trattamento dei regimi di tali paesi terzi, affinché tali paesi siano riconosciuti come temporaneamente equivalenti. Gli atti delegati della Commissione relativi all'equivalenza temporanea dovrebbero se del caso tener conto degli sviluppi internazionali. Se la Commissione decide che il regime prudenziale per la vigilanza di gruppo di un paese terzo è temporaneamente equivalente, è opportuno consentire un'informativa di vigilanza supplementare per garantire la protezione dei titolari di polizza e dei beneficiari nell'Unione.
(46)
Vista la particolare natura del mercato assicurativo, al fine di garantire condizioni di parità per le imprese di assicurazione e di riassicurazione stabilite in paesi terzi, sia che la loro impresa madre sia stabilita o meno nell'Unione, la Commissione dovrebbe poter decidere che un paese terzo è temporaneamente equivalente ai fini del calcolo dei requisiti di solvibilità del gruppo e dei fondi propri ammissibili atti a soddisfarli.
(47)
Al fine di garantire che le parti interessate siano adeguatamente informate sulla struttura dei gruppi di assicurazione e di riassicurazione, è necessario che le informazioni sulla loro struttura giuridica, di governance e organizzativa siano rese disponibili al pubblico. Tali informazioni dovrebbero includere quanto meno informazioni sulla ragione sociale, sul tipo di attività e sul paese in cui sono stabilite le filiali, sulle imprese strettamente collegate e sulle succursali significative.
(48)
Le decisioni della Commissione volte a stabilire che il regime di solvibilità o prudenziale di un paese terzo è da considerarsi pienamente o temporaneamente equivalente dovrebbero tener conto, se del caso, dell'esistenza, della durata e della natura delle misure transitorie nei regimi di tali paesi terzi.
(49)
Per consentire alla Società cooperativa europea (SCE), istituita con il regolamento (CE) n. 1435/2003 del Consiglio (13), di prestare servizi di assicurazione e di riassicurazione, occorre estendere l'elenco delle forme giuridiche ammissibili delle imprese di assicurazione e di riassicurazione a norma della direttiva 2009/138/CE al fine di includervi la Società cooperativa europea.
(50)
Occorre adeguare gli importi in euro del livello minimo del requisito patrimoniale delle imprese di assicurazione e di riassicurazione. Tale adeguamento è necessario in quanto i livelli minimi dei requisiti patrimoniali per tali imprese vengono periodicamente adeguati in funzione dell'inflazione.
(51)
È opportuno che il calcolo dell'SCR per l'assicurazione sanitaria rispecchi i sistemi nazionali di perequazione, oltre a tener conto delle modifiche alla legislazione sanitaria nazionale, in quanto rappresentano un elemento fondamentale del sistema assicurativo sui mercati sanitari nazionali.
(52)
È necessario che taluni poteri di esecuzione di cui all'articolo 202 del trattato che istituisce la Comunità europea siano sostituiti con disposizioni appropriate conformi all'articolo 290 TFUE.
(53)
L'allineamento delle procedure di comitatologia al TFUE, in particolare all'articolo 290, dovrebbe essere effettuato caso per caso. Per tener conto degli sviluppi tecnici nei mercati finanziari e specificare i requisiti fissati dalle direttive modificate dalla presente direttiva, occorre conferire alla Commissione il potere di adottare atti delegati conformemente all'articolo 290 TFUE. In particolare, occorre adottare atti delegati contenenti disposizioni dettagliate riguardanti i requisiti di governance, la valutazione, le informazioni da fornire alle autorità di vigilanza e l'informativa al pubblico, la determinazione e la classificazione dei fondi propri, la formula standard per il calcolo del requisito patrimoniale di solvibilità (comprese le conseguenti modifiche nel settore delle maggiorazioni del capitale) e la scelta dei metodi e delle ipotesi per il calcolo delle riserve tecniche.
(54)
Nella dichiarazione n. 39 relativa all'articolo 290 del trattato sul funzionamento dell'Unione europea, allegata all'Atto finale della Conferenza intergovernativa che ha adottato il trattato di Lisbona, la Conferenza ha preso atto dell'intenzione della Commissione di continuare a consultare gli esperti nominati dagli Stati membri nell'elaborazione dei progetti di atti delegati nel settore dei servizi finanziari, secondo la sua prassi costante.
(55)
Il Parlamento europeo e il Consiglio dovrebbero disporre di tre mesi dalla data di notifica per muovere obiezioni riguardo a un atto delegato. Su iniziativa del Parlamento europeo o del Consiglio, è opportuno che tale periodo possa essere prorogato di tre mesi in relazione ad argomenti particolarmente problematici. Occorre dare inoltre al Parlamento europeo e al Consiglio la possibilità di informare le altre istituzioni della loro intenzione di non sollevare obiezioni. Tale approvazione rapida degli atti delegati è particolarmente appropriata quando è necessario rispettare scadenze, ad esempio per conformarsi a calendari fissati nell'atto di base per l'adozione di atti delegati da parte della Commissione.
(56)
Alla luce della crisi finanziaria e dei meccanismi prociclici che hanno contribuito a scatenarla e ad aggravarla, il Consiglio per la stabilità finanziaria (FSB), il Comitato di Basilea per la vigilanza bancaria (CBVB) e il G20 hanno raccomandato di attenuare gli effetti prociclici della regolamentazione finanziaria. Tali raccomandazioni hanno una rilevanza diretta per le imprese di assicurazione e di riassicurazione, in quanto elementi importanti del sistema finanziario.
(57)
Al fine di conseguire un'applicazione uniforme della presente direttiva e assicurare la vigilanza macroprudenziale in tutta l'Unione, è opportuno che il Comitato europeo per il rischio sistemico, istituito dal regolamento (UE) n. 1092/2010 del Parlamento europeo e del Consiglio (14), sviluppi principi su misura per l'economia dell'Unione.
(58)
La crisi finanziaria ha evidenziato il fatto che le istituzioni finanziarie avevano ampiamente sottovalutato il grado di rischio di credito di controparte legato ai prodotti derivati fuori borsa. Ciò ha spinto il G20, nel settembre del 2009, a esigere la compensazione di un maggior numero di prodotti derivati fuori borsa tramite una controparte centrale e a chiedere altresì di imporre requisiti patrimoniali più severi per i derivati fuori borsa che non fosse possibile compensare a livello centrale, in modo da riflettere più correttamente il grado di rischio più elevato ad essi associato.
(59)
Il calcolo della formula standard per l'SCR dovrebbe trattare le esposizioni verso le controparti centrali autorizzate in modo coerente con il trattamento di tali esposizioni nei requisiti patrimoniali per gli enti creditizi e gli enti finanziari quali definiti all'articolo 4, paragrafo 1, del regolamento (UE) n. 575/2013, in modo particolare per quanto riguarda le differenze di trattamento tra le controparti centrali autorizzate e le altre controparti.
(60)
Per garantire il conseguimento dell'obiettivo dell'Unione in materia di crescita sostenibile a lungo termine e gli obiettivi della direttiva 2009/138/CE principalmente al fine di tutelare i titolari di polizze assicurative e di garantire la stabilità finanziaria, è opportuno che la Commissione esamini l'adeguatezza dei metodi, delle ipotesi e dei parametri standard utilizzati nel calcolo della formula standard per l'SCR entro cinque anni dall'applicazione della direttiva 2009/138/CE. L'esame dovrebbe in particolare essere basato sull'esperienza generale delle imprese di assicurazione e di riassicurazione che utilizzano la formula standard per l'SCR durante il periodo transitorio, tenendo conto, in particolare, dell'andamento delle classi di attività e degli strumenti finanziari nella loro totalità, del comportamento di chi investe in tali attività e strumenti finanziari nonché degli sviluppi nella definizione di standard internazionali nell'ambito dei servizi finanziari, L'esame dei parametri standard per determinate classi di attività, come i titoli a reddito fisso e le infrastrutture a lungo termine, potrebbe dover essere effettuato in via prioritaria.
(61)
Per consentire una transizione agevole al nuovo regime in applicazione della direttiva 2009/138/CE, è necessario prevedere misure transitorie graduali e specifiche. Le misure transitorie dovrebbero mirare ad evitare turbative di mercato e a limitare interferenze con i prodotti esistenti nonché a garantire la disponibilità di prodotti assicurativi. Le misure transitorie dovrebbero incoraggiare le imprese a conformarsi quanto prima ai requisiti particolari del nuovo regime.
(62)
È necessario prevedere un regime transitorio per le attività nel settore delle pensioni aziendali svolte da imprese di assicurazione ai sensi dell'articolo 4 della direttiva 2003/41/CE del Parlamento europeo e del Consiglio (15) in sede di riesame della direttiva da parte della Commissione. Il regime transitorio dovrebbe decadere non appena entrano in vigore le modifiche della direttiva 2003/41/CE.
(63)
Nonostante l'applicazione anticipata della direttiva 2009/138/CE, in particolare ai fini delle valutazioni relative all'approvazione dei modelli interni, ai fondi propri accessori, alla classificazione dei fondi propri, ai parametri specifici dell'impresa, alle società veicolo, al sottomodulo del rischio azionario basato sulla durata, e nonostante la disposizione transitoria relativa al calcolo della migliore stima relativa alle obbligazioni di assicurazione e di riassicurazione corrispondenti ai premi versati per i contratti, le direttive 64/225/CEE (16), 73/239/CEE (17), 73/240/CEE (18), 76/580/CEE (19), 78/473/CEE (20), 84/641/CEE (21), 87/344/CEE (22), 88/357/CEE (23) e 92/49/CEE (24) del Consiglio e delle direttive 98/78/CE (25), 2001/17/CE (26), 2002/83/CE (27) e 2005/68/CE (28) del Parlamento europeo e del Consiglio (denominate collettivamente «Solvibilità I»), quali modificate dagli atti elencati nella parte A dell'Allegato VI della direttiva 2009/138/CE, dovrebbero continuare ad applicarsi fino alla fine del 2015.
(64)
Conformemente alla dichiarazione politica comune degli Stati membri e della Commissione sui documenti esplicativi, del 28 settembre 2011, gli Stati membri si sono impegnati a corredare, in casi giustificati, la notifica delle loro misure di recepimento di uno o più documenti che chiariscano il rapporto tra gli elementi costitutivi di una direttiva e le parti corrispondenti degli strumenti nazionali di recepimento. Per quanto riguarda la presente direttiva e la direttiva 2009/138/CE, il legislatore ritiene che la trasmissione di tali documenti sia giustificata.
(65)
Poiché gli obiettivi della presente direttiva, vale a dire migliorare il funzionamento del mercato interno assicurando un livello elevato, effettivo e uniforme della regolamentazione e della vigilanza prudenziale, proteggere i contraenti e i beneficiari, e in tal modo le imprese e i consumatori, tutelare l'integrità, l'efficienza e il regolare funzionamento dei mercati finanziari, mantenere la stabilità del sistema finanziario e rafforzare il coordinamento internazionale in materia di vigilanza, non possono essere conseguiti in misura sufficiente dagli Stati membri ma, a motivo delle dimensioni dell'azione in questione, possono essere conseguiti meglio a livello dell'Unione, quest'ultima può intervenire, in base al principio di sussidiarietà sancito dall'articolo 5 del trattato sull'Unione europea. La presente direttiva si limita a quanto è necessario per conseguire tali obiettivi in ottemperanza al principio di proporzionalità enunciato nello stesso articolo.
(66)
È pertanto opportuno modificare di conseguenza le direttive 2003/71/CE e 2009/138/CE e i regolamenti (CE) n. 1060/2009, (UE) n. 1094/2010 e (UE) n. 1095/2010,
HANNO ADOTTATO LA PRESENTE DIRETTIVA:
Articolo 1
Modifiche della direttiva 2003/71/CE
La direttiva 2003/71/CE è modificata come segue:
1)
all'articolo 5, paragrafo 4, il terzo comma è sostituito dal seguente:
«Se le condizioni definitive dell'offerta non sono incluse nel prospetto di base né in un supplemento, esse sono messe a disposizione degli investitori, depositate presso l'autorità competente dello Stato membro di origine e comunicate da tale autorità competente all'autorità competente dello Stato membro ospitante o degli Stati membri ospitanti al momento dell'offerta al pubblico non appena possibile e, se possibile, prima dell'inizio dell'offerta al pubblico o dell'ammissione alla negoziazione. L'autorità competente dello Stato membro di origine comunica tali condizioni definitive all'AESFEM. Le condizioni definitive includono solo informazioni riferite alla nota informativa sugli strumenti finanziari e non sono utilizzate per integrare il prospetto di base. In tali casi si applica l'articolo 8, paragrafo 1, lettera a).»;
2)
all'articolo 11, il paragrafo 3 è sostituito dal seguente:
«3. Per assicurare una coerente armonizzazione in relazione al presente articolo, l'AESFEM elabora progetti di norme tecniche di regolamentazione per precisare le informazioni da includere mediante riferimento.
L'AESFEM presenta alla Commissione tali progetti di norme tecniche di regolamentazione entro il 1o luglio 2015.
Alla Commissione è delegato il potere di adottare le norme tecniche di regolamentazione di cui al primo comma ai sensi degli articoli da 10 a 14 del regolamento (UE) n. 1095/2010.»;
3)
all'articolo 13, il paragrafo 7 è sostituito dal seguente:
«7. Per assicurare una coerente armonizzazione in relazione all'approvazione del prospetto, l'AESFEM elabora progetti di norme tecniche di regolamentazione per precisare le procedure per l'approvazione del prospetto e le condizioni in base alle quali si possono adeguare i termini.
L'AESFEM presenta alla Commissione tali progetti di norme tecniche di regolamentazione entro il 1o luglio 2015.
Alla Commissione è delegato il potere di adottare le norme tecniche di regolamentazione di cui al primo comma ai sensi degli articoli da 10 a 14 del regolamento (UE) n. 1095/2010.»;
4)
all'articolo 14, il paragrafo 8 è sostituito dal seguente:
«8. Per assicurare una coerente armonizzazione in relazione al presente articolo, l'AESFEM elabora progetti di norme tecniche di regolamentazione per specificare le disposizioni relative alla pubblicazione del prospetto di cui ai paragrafi da 1 a 4.
L'AESFEM presenta alla Commissione tali progetti di norme tecniche di regolamentazione entro il 1o luglio 2015.
Alla Commissione è delegato il potere di adottare le norme tecniche di regolamentazione di cui al primo comma ai sensi degli articoli da 10 a 14 del regolamento (UE) n. 1095/2010.»;
5)
all'articolo 15, il paragrafo 7 è sostituito dal seguente:
«7. Per assicurare una coerente armonizzazione in relazione al presente articolo, l'AESFEM elabora progetti di norme tecniche di regolamentazione per specificare le disposizioni concernenti la diffusione di messaggi pubblicitari che annunciano l'intenzione di offrire strumenti finanziari al pubblico o l'ammissione alla negoziazione in un mercato regolamentato, in particolare prima che il prospetto sia stato messo a disposizione del pubblico o prima dell'apertura della sottoscrizione, e di specificare le disposizioni di cui al paragrafo 4.
L'AESFEM presenta alla Commissione tali progetti di norme tecniche di regolamentazione entro il 1o luglio 2015.
Alla Commissione è delegato il potere di adottare gli standard tecnici di regolamentazione di cui al primo comma conformemente agli articoli da 10 a 14 del regolamento (UE) n. 1095/2010.»;
6)
è inserito l'articolo seguente:
«Articolo 31 bis
Personale e risorse dell'AESFEM
L'AESFEM valuta il fabbisogno di personale e di risorse derivante dall'assunzione dei poteri e compiti a essa conferiti dalla presente direttiva e presenta una relazione in materia al Parlamento europeo, al Consiglio e alla Commissione.»
Articolo 2
Modifiche della direttiva 2009/138/CE
La direttiva 2009/138/CE è così modificata:
1)
l'articolo 13 è così modificato:
a)
dopo il punto 32 è inserito il punto seguente:
«32 bis)
“controparte centrale autorizzata”, una controparte centrale che ha ottenuto un'autorizzazione conformemente all'articolo 14 del regolamento (UE) n. 648/2012 del Parlamento europeo e del Consiglio (29) o che è stata riconosciuta in base all'articolo 25 dello stesso regolamento;
b)
è aggiunto il punto seguente:
«40)
“agenzia esterna di valutazione del merito di credito” o “ECAI” (External Credit Assessment Institution), un'agenzia di rating creditizio registrata o certificata in conformità del regolamento (CE) n. 1060/2009 del Parlamento europeo o del Consiglio (30) o una banca centrale che emette rating creditizi esenti dall'applicazione di tale regolamento.
2)
all'articolo 17, il paragrafo 3 è sostituito dal seguente:
«3. La Commissione può adottare atti delegati, conformemente all'articolo 301 bis, relativi agli elenchi delle forme di imprese di cui all'allegato III, ad eccezione dei punti 28 e 29 di ciascuna delle parti A, B e C.»;
3)
è inserito l'articolo seguente:
«Articolo 25 bis
Notifica e pubblicazione delle autorizzazioni o revoca dell'autorizzazione
Ogni autorizzazione o revoca di autorizzazione è notificata all'Autorità europea di vigilanza (Autorità europea delle assicurazioni e delle pensioni aziendali e professionali - EIOPA) istituita dal regolamento (UE) n. 1094/2010 del Parlamento europeo e del Consiglio (31). La ragione sociale di ogni impresa di assicurazione o di riassicurazione a cui è stata concessa l'autorizzazione è iscritta in un elenco. L'EIOPA pubblica tale elenco sul suo sito Internet e ne cura l'aggiornamento.
4)
all'articolo 29, il paragrafo 4 è sostituito dal seguente:
«4. Gli atti delegati e le norme tecniche di regolamentazione e di attuazione adottati dalla Commissione tengono in considerazione il principio di proporzionalità, garantendo così, in particolare in relazione alle imprese assicurative di piccole dimensioni, l'applicazione della presente direttiva secondo tale principio.
I progetti di norme tecniche di regolamentazione presentati dall'EIOPA conformemente agli articoli da 10 e 14 del regolamento (UE) n. 1094/2010, i progetti di norme tecniche di attuazione presentati conformemente all'articolo 15 del medesimo regolamento, come pure gli orientamenti e le raccomandazioni, adottati conformemente all'articolo 16 del medesimo regolamento, tengono in considerazione il principio di proporzionalità, garantendo così, in particolare in relazione alle imprese assicurative di piccole dimensioni, l'applicazione della direttiva secondo tale principio.»;
5)
All'articolo 31, il paragrafo 4 è sostituito dal seguente:
«4. Fatti salvi gli articoli 35, 51, 254, paragrafo 2, e 256 la Commissione adotta atti delegati conformemente all'articolo 301 bis riguardanti il paragrafo 2 del presente articolo, che specificano gli aspetti principali in merito ai quali devono essere resi pubblici dati statistici aggregati, nonché il contenuto e la data di pubblicazione di tali informazioni.
5. Per assicurare condizioni uniformi di applicazione del paragrafo 2 del presente articolo, e fatti salvi gli articoli 35, 51, 254, paragrafo 2, e 256, l'EIOPA elabora progetti di norme tecniche di attuazione per specificare i modelli e la struttura delle informazioni da pubblicare di cui al presente articolo.
L'EIOPA presenta tali progetti di norme tecniche di attuazione alla Commissione entro il 30 settembre 2015.
Alla Commissione è conferito il potere di adottare le norme tecniche di attuazione di cui al primo comma conformemente all'articolo 15 del regolamento (UE) n. 1094/2010.»;
6)
all'articolo 33, sono aggiunti i commi seguenti:
«Qualora un'autorità di vigilanza abbia informato le autorità di vigilanza di uno Stato membro ospitante della propria intenzione di procedere alle verifiche in loco di cui al primo comma e qualora a tale autorità di vigilanza sia di fatto vietato di esercitare il diritto di effettuarle o qualora le autorità di vigilanza dello Stato membro ospitante siano di fatto impossibilitate ad esercitare il diritto di parteciparvi come previsto dal secondo comma, le autorità di vigilanza possono rinviare la questione all'EIOPA e richiederne l'assistenza conformemente all'articolo 19 del regolamento (UE) n. 1094/2010. In tal caso l'EIOPA può agire conformemente ai poteri che le sono conferiti da tale articolo.
Conformemente all'articolo 21 del regolamento (UE) n. 1094/2010, l'EIOPA ha la facoltà di partecipare alle indagini in loco effettuate congiuntamente da due o più autorità di vigilanza.»;
7)
l'articolo 35 è così modificato:
a)
al paragrafo 1, la parte introduttiva è sostituita dalla seguente:
«1. Gli Stati membri prescrivono alle imprese di assicurazione e di riassicurazione di presentare alle autorità di vigilanza le informazioni necessarie a fini di vigilanza, tenuto conto degli obiettivi di vigilanza di cui agli articoli 27 e 28. Tali informazioni includono quanto meno le informazioni necessarie per l'esecuzione delle seguenti funzioni nell'ambito della procedura di cui all'articolo 36:»;
b)
il paragrafo 6 è sostituito dal seguente:
«6. Fatto salvo l'articolo 129, paragrafo 4, quando i periodi predefiniti di cui al paragrafo 2, lettera a), punto i), sono inferiori a un anno le autorità di vigilanza interessate possono limitare le informazioni di vigilanza da fornire periodicamente se:
a)
fornire tali informazioni risulterebbe eccessivamente oneroso in rapporto alla natura, alla portata e alla complessità dei rischi inerenti all'attività dell'impresa;
b)
le informazioni sono trasmesse almeno una volta l'anno.
Se le informazioni sono trasmesse con una frequenza superiore all'annuale le autorità di vigilanza non limitano le informazioni periodiche di vigilanza qualora si tratti di imprese di assicurazione o riassicurazione facenti parte di un gruppo ai sensi dell'articolo 212, paragrafo 1, lettera c), a meno che l'impresa non riesca a dimostrare in modo convincente all'autorità di vigilanza che una frequenza superiore all'annuale è inopportuna data la natura, la portata e la complessità dei rischi inerenti all'attività del gruppo.
Limitazioni alle informazioni periodiche di vigilanza sono concesse solo alle imprese che non rappresentano più del 20 % del mercato assicurativo e riassicurativo rispettivamente vita e non vita di uno Stato membro, ove la quota di mercato non vita si basa su premi lordi contabilizzati e la quota vita su riserve tecniche lorde.
In sede di determinazione dell'ammissibilità delle imprese a tali limitazioni le autorità di vigilanza danno priorità alle imprese di dimensioni minori.
7. Le autorità di vigilanza interessate possono limitare l'obbligo per le imprese di assicurazione o riassicurazione di presentare periodicamente informazioni di vigilanza o esonerarle da tale obbligo su base analitica quando:
a)
fornire tali informazioni risulterebbe eccessivamente oneroso in rapporto alla natura, alla portata e alla complessità dei rischi inerenti all'attività dell'impresa;
b)
fornire tali informazioni non è necessario ai fini di una vigilanza efficace dell'impresa;
c)
l'esonero non mina la stabilità dei sistemi finanziari interessati nell'Unione; e
d)
l'impresa è in grado di fornire informazioni su base ad hoc.
Le autorità di vigilanza non esonerano dall'obbligo di informativa su base analitica le imprese di assicurazione o riassicurazione facenti parte di un gruppo ai sensi dell'articolo 212, paragrafo 1, lettera c), a meno che l'impresa non riesca dimostrare in modo convincente all'autorità di vigilanza che un'informativa di questo tipo è inopportuna data la natura, la portata e la complessità dei rischi inerenti all'attività del gruppo e tenuto conto dell'obiettivo della stabilità finanziaria.
Esoneri all'informativa su base analitica possono essere concessi solo alle imprese che non rappresentano più del 20 % del mercato assicurativo o riassicurativo rispettivamente vita e non vita di uno Stato membro, ove la quota di mercato non vita si basa su premi lordi contabilizzati e la quota vita su riserve tecniche lorde.
In sede di determinazione dell'ammissibilità delle imprese a tali deroghe le autorità di vigilanza danno priorità alle imprese di dimensioni minori.
8. Ai fini dei paragrafi 6 e 7 le autorità di vigilanza valutano nel quadro della procedura di riesame se l'informativa risulterebbe eccessivamente onerosa in rapporto alla natura, alla portata e alla complessità dei rischi insiti nell'attività dell'impresa, tenuto conto almeno dei seguenti elementi:
a)
il volume dei premi, delle riserve tecniche e degli attivi dell'impresa;
b)
la volatilità delle prestazioni e dei sinistri coperti dall'impresa;
c)
i rischi di mercato generati dagli investimenti dell'impresa;
d)
il livello delle concentrazioni di rischi;
e)
il numero totale dei rami assicurativi vita e non vita per cui l'autorizzazione è concessa;
f)
i possibili effetti della gestione degli attivi dell'impresa sulla stabilità finanziaria;
g)
i sistemi e le strutture dell'impresa preposte alle informazioni di vigilanza e la “politica scritta” di cui al paragrafo 5;
h)
l'idoneità dei sistemi di governance dell'impresa;
i)
il livello dei fondi propri a fronte del requisito patrimoniale di solvibilità e del requisito patrimoniale minimo;
j)
il fatto che l'impresa sia o meno un'impresa di assicurazione o riassicurazione “captive”, che copre unicamente i rischi del gruppo industriale o commerciale cui appartiene.
9. La Commissione adotta atti delegati conformemente all'articolo 301 bis che precisano le informazioni di cui ai paragrafi da 1 a 4 del presente articolo e i termini per presentarle, al fine di garantire l'opportuno grado di convergenza per le informazioni di vigilanza.
10. Al fine di assicurare condizioni uniformi di esecuzione del presente articolo, l'EIOPA elabora per le informazioni periodiche di vigilanza progetti di norme tecniche di attuazione riguardo ai modelli per la presentazione delle informazioni di vigilanza di cui ai paragrafi da 1 a 2.
L'EIOPA presenta detti progetti di norme tecniche di attuazione alla Commissione entro il 30o giugno 2015.
Alla Commissione è conferito il potere di adottare le norme tecniche di attuazione di cui al primo comma conformemente all'articolo 15 del regolamento (UE) n. 1094/2010.
11. Per favorire un'applicazione coerente e uniforme dei paragrafi 6 e 7 l'EIOPA elabora orientamenti a norma dell'articolo 16 del regolamento (UE) n. 1094/2010 per precisare i metodi utilizzati per determinare le quote di mercato di cui ai paragrafi 6 e 7, terzo comma.»;
8)
l'articolo 37 è così modificato:
a)
il paragrafo 1 è così modificato:
i)
la lettera b) è sostituita dalla seguente:
«b)
l'autorità di vigilanza giunge alla conclusione che il profilo di rischio dell'impresa di assicurazione o di riassicurazione si discosta significativamente dalle ipotesi sottese al requisito patrimoniale di solvibilità calcolato con un modello interno o un modello interno parziale conformemente al capo VI, sezione 4, sottosezione 3, in quanto il modello non tiene conto in misura sufficiente di taluni rischi quantificabili e non si è riusciti ad adattarlo entro un periodo di tempo appropriato affinché riflettesse meglio il profilo di rischio in questione;»;
ii)
è aggiunta la lettera seguente:
«d)
l'impresa di assicurazione o riassicurazione applica l'aggiustamento di congruità di cui all'articolo 77 ter, l'aggiustamento per la volatilità di cui all'articolo 77 quinquies o le misure transitorie di cui agli articoli 308 quater e 308 quinquies e l'autorità di vigilanza conclude che il profilo di rischio dell'impresa si discosta in modo significativo dalle ipotesi sottese a dette correzioni, rettifiche e misure transitorie.»;
b)
il paragrafo 2 è sostituito dal seguente:
«2. Nei casi di cui al paragrafo 1, lettere a) e b), la maggiorazione di capitale è calcolata in modo da garantire che l'impresa rispetti l'articolo 101, paragrafo 3.
Nei casi di cui al paragrafo 1, lettera c), la maggiorazione del capitale è commisurata ai rischi sostanziali imputabili alle carenze che hanno indotto l'autorità di vigilanza a decidere di imporre tale maggiorazione.
Nei casi di cui al paragrafo 1, lettera d), la maggiorazione del capitale è commisurata ai rischi significativi legati agli scostamenti indicati in tale paragrafo.»;
c)
il paragrafo 6 è sostituito dal seguente:
«6. La Commissione adotta atti delegati conformemente all'articolo 301 bis, che precisano le circostanze in cui è possibile imporre una maggiorazione del capitale.
7. La Commissione adotta atti delegati conformemente all'articolo 301 bis che precisano le metodologie di calcolo delle maggiorazioni di capitale.
8. Per assicurare modalità uniformi di esecuzione del presente articolo, l'EIOPA elabora progetti di norme tecniche di attuazione per specificare le procedure da seguire in relazione alle decisioni di introdurre, calcolare e sopprimere maggiorazioni di capitale.
L'EIOPA presenta tali progetti di norme tecniche di attuazione alla Commissione entro il 30 settembre 2015.
Alla Commissione è conferito il potere di adottare le norme tecniche di attuazione di cui al primo comma conformemente all'articolo 15 del regolamento (UE) n. 1094/2010.»;
9)
all'articolo 38, paragrafo 2, sono aggiunti i commi seguenti:
«Qualora un'autorità di vigilanza abbia informato la competente autorità dello Stato membro del fornitore di servizi della propria intenzione di procedere a un'ispezione in loco conformemente al presente comma o qualora per un'ispezione in loco conformemente al primo comma detta autorità di vigilanza sia di fatto impossibilitata ad esercitare il diritto di effettuarla, essa può rinviare la questione all'EIOPA e richiederne l'assistenza conformemente all'articolo 19 del regolamento (UE) n. 1094/2010. In tal caso l'EIOPA può agire conformemente ai poteri che le conferisce tale articolo.
Conformemente all'articolo 21 del regolamento (UE) n. 1094/2010, l'EIOPA ha la facoltà di partecipare ad indagini in loco se sono effettuate congiuntamente da due o più autorità di vigilanza.»;
10)
l'articolo 44 è così modificato:
a)
al paragrafo 2 è aggiunto il comma seguente:
«Quando le imprese di assicurazione o di riassicurazione applicano l'aggiustamento di congruità di cui all'articolo 77 ter o l'aggiustamento per la volatilità di cui all'articolo 77 quinquies, predispongono un piano di liquidità con la proiezione dei flussi di cassa in entrata e in uscita in rapporto agli attivi e passivi soggetti a tali aggiustamenti.»;
b)
è inserito il paragrafo seguente:
«2 bis. Per quanto riguarda la gestione delle attività e passività le imprese di assicurazione e riassicurazione valutano regolarmente:
a)
la sensibilità delle riserve tecniche e dei fondi propri ammissibili alle ipotesi sottese all'estrapolazione della pertinente struttura per scadenza dei tassi di interesse privi di rischio di cui all'articolo 77 bis;
b)
in caso di applicazione dell'aggiustamento di congruità di cui all'articolo 77 ter:
i)
la sensibilità delle riserve tecniche e dei fondi propri ammissibili alle ipotesi sottese al calcolo dell'aggiustamento di congruità, ivi compreso il calcolo dello spread fondamentale di cui all'articolo 77 quater, paragrafo 1, lettera b) e i possibili effetti di una vendita forzata di attivi a carico dei fondi propri ammissibili;
ii)
la sensibilità delle riserve tecniche e dei fondi propri ammissibili alle modifiche della composizione del portafoglio di attivi dedicato;
iii)
l'impatto di un azzeramento dell'aggiustamento di congruità;.
c)
in caso di applicazione dell'aggiustamento per la volatilità di cui all'articolo 77 quinquies:
i)
la sensibilità delle riserve tecniche e dei fondi propri ammissibili alle ipotesi sottese al calcolo dell'aggiustamento per la volatilità e i possibili effetti di una vendita forzata di attivi a carico dei fondi propri ammissibili;
ii)
l'impatto di un azzeramento dell'aggiustamento per la volatilità.
Le imprese di assicurazione e riassicurazione presentano le valutazioni di cui al primo comma, lettere a), b) e c), ogni anno all'autorità di vigilanza nel quadro delle informazioni trasmesse a norma dell'articolo 35. Qualora l'azzeramento dell'aggiustamento di congruità o dell'aggiustamento per la volatilità si risolva nel mancato rispetto del requisito patrimoniale di solvibilità, l'impresa presenta anche una rassegna delle misure che l'impresa potrebbe applicare in tale situazione per ripristinare il livello di fondi propri ammissibili a copertura del requisito patrimoniale di solvibilità o per ridurre il profilo di rischio e rimettersi in tal modo in regola con il requisito patrimoniale.
Ove venga applicato l'aggiustamento per la volatilità di cui all'articolo 77 quinquies, la politica scritta sulla gestione dei rischi di cui all'articolo 41, paragrafo 3, comprende una politica relativa ai criteri di applicazione di detto aggiustamento.»;
c)
è inserito il paragrafo seguente:
«4 bis. Onde evitare un'eccessiva dipendenza dalle ECAI, quando utilizzano rating creditizi esterni ai fini del calcolo delle riserve tecniche e del requisito patrimoniale di solvibilità, le imprese di assicurazione e di riassicurazione verificano l'idoneità dei rating esterni nel quadro della loro gestione del rischio, utilizzando ove possibile e praticabile analisi supplementari per evitare ogni dipendenza automatica dai rating esterni.
Al fine di garantire condizioni uniformi di esecuzione del presente paragrafo, l'EIOPA elabora progetti di norme tecniche di attuazione per specificare le procedure da seguire in sede di valutazione dei rating creditizi esterni.
L'EIOPA presenta detti progetti di norme tecniche di attuazione alla Commissione entro il 30 giugno 2015.
Alla Commissione è conferito il potere di adottare le norme tecniche di attuazione di cui al secondo comma conformemente all'articolo 15 del regolamento (UE) n. 1094/2010.»;
11)
all'articolo 45 è inserito il paragrafo seguente:
«2 bis. Quando l'impresa di assicurazione o riassicurazione applica l'aggiustamento di congruità di cui all'articolo 77 ter, l'aggiustamento per la volatilità di cui all'articolo 77 quinquies o le misure transitorie di cui agli articoli 308 quater e 308 quinquies, procede alla valutazione di conformità con i requisiti di capitale di cui al paragrafo 1, lettera b, sia tenendo che non tenendo conto degli aggiustamenti e delle misure transitorie di cui sopra.»;
12)
l'articolo 50 è sostituito dal seguente:
«Articolo 50
Atti delegati e norme tecniche di regolamentazione
1. La Commissione adotta atti delegati conformemente all'articolo 301 bis, che precisano ulteriormente quanto segue:
a)
gli elementi dei sistemi di cui agli articoli 41, 44, 46 e 47, e in particolare i settori che devono essere coperti dalla gestione delle attività e delle passività e dalla politica in materia di investimenti delle imprese di assicurazione e di riassicurazione di cui all'articolo 44, paragrafo 2;
b)
le funzioni di cui agli articoli 44, 46, 47 e 48.
2. Per assicurare una coerente armonizzazione in relazione alla presente sezione, l'EIOPA elabora, in base all'articolo 301 ter, progetti di norme tecniche di regolamentazione per specificare ulteriormente:
a)
i requisiti di cui all'articolo 42 e le funzioni che vi sono soggette;
b)
le condizioni per l'esternalizzazione, in particolare a favore di fornitori di servizi ubicati in paesi terzi.
Alla Commissione è delegato il potere di adottare le norme tecniche di regolamentazione di cui al primo comma conformemente agli articoli da 10 a 14 del regolamento (UE) n. 1094/2010.
3. Per assicurare una coerente armonizzazione in relazione alla valutazione di cui all'articolo 45, paragrafo 1, lettera a), l'EIOPA elabora, in base all'articolo 301 ter, progetti di norme tecniche di regolamentazione che specificano ulteriormente gli elementi di detta valutazione.
Alla Commissione è delegato il potere di adottare le norme tecniche di regolamentazione di cui al primo comma conformemente agli articoli da 10 a 14 del regolamento (UE) n. 1094/2010.»;
13)
l'articolo 51 è così modificato:
a)
è inserito il paragrafo seguente:
«1 bis. Quando si applica l'aggiustamento di congruità di cui all'articolo 77 ter, la descrizione di cui al paragrafo 1, lettera d), riguarda, oltre all'adeguamento, anche il portafoglio obbligazionario e gli attivi dedicati cui l'adeguamento stesso si applica nonché la quantificazione dell'impatto dell'azzeramento dell'aggiustamento di congruità sulla situazione finanziaria dell'impresa.
La descrizione di cui al paragrafo 1, lettera d), indica anche se l'impresa utilizzi l'aggiustamento per la volatilità di cui all'articolo 77 quater e quantifica l'impatto dell'azzeramento dell'aggiustamento per la volatilità sulla situazione finanziaria dell'impresa.»;
b)
al paragrafo 2, il terzo comma è sostituito dal seguente:
«Tuttavia, e fermo restando qualsiasi obbligo di informativa imposto da altre disposizioni legislative o regolamentari, gli Stati membri possono prevedere che, sebbene il requisito patrimoniale totale di solvibilità di cui al paragrafo 1, lettera e), punto ii), sia stato pubblicato, la maggiorazione del capitale o l'impatto dei parametri specifici cui l'impresa di assicurazione o di riassicurazione è tenuta a ricorrere conformemente all'articolo 110 non debbano essere evidenziati separatamente per un periodo transitorio che termina non più tardi del 31 dicembre 2020.»;
14)
l'articolo 52 è sostituito dal seguente:
«Articolo 52
Informazioni destinate all'Autorità europea delle assicurazioni e delle pensioni aziendali e professionali e relazioni presentate da tale autorità
1. Fatto salvo l'articolo 35 del regolamento (UE) n. 1094/2010, gli Stati membri prescrivono alle autorità di vigilanza di fornire annualmente all'EIOPA le seguenti informazioni:
a)
la maggiorazione media del capitale per impresa e l'attribuzione delle maggiorazioni del capitale imposte dall'autorità di vigilanza durante l'anno precedente, misurate in percentuale del requisito patrimoniale di solvibilità, per ciascuna delle seguenti categorie:
i)
le imprese di assicurazione e di riassicurazione;
ii)
le imprese di assicurazione vita;
iii)
le imprese di assicurazione non vita;
iv)
le imprese di assicurazione che svolgono attività in entrambi i settori vita e non-vita;
v)
le imprese di riassicurazione;
b)
per ciascuna delle informazioni di cui alla lettera a) del presente paragrafo, la proporzione delle maggiorazioni del capitale imposte rispettivamente in applicazione dell'articolo 37, paragrafo 1, lettere a), b) e c).
c)
il numero delle imprese di assicurazione e riassicurazione che beneficiano della limitazione dell'obbligo di informativa periodica di vigilanza e il numero di quelle che ne sono esonerate su base analitica secondo il disposto dell'articolo 35, paragrafi 6 e 7, unitamente all'entità dei loro requisiti patrimoniali, premi, riserve tecniche e attivi rispettivamente calcolati in percentuale del totale dei requisiti patrimoniali, premi, riserve tecniche e attivi delle imprese di assicurazione e riassicurazione dello Stato membro;
d)
il numero dei gruppi che beneficiano della limitazione dell'obbligo di informativa periodica di vigilanza e il numero di quelli che ne sono esonerati su base analitica secondo il disposto dell'articolo 254, paragrafo 2, unitamente all'entità dei loro requisiti patrimoniali, premi, riserve tecniche e attivi rispettivamente calcolati in percentuale del totale dei requisiti patrimoniali, premi, riserve tecniche e attivi di tutti i gruppi;
2. L'EIOPA pubblica annualmente le seguenti informazioni:
a)
per l'insieme degli Stati membri, l'attribuzione totale delle maggiorazioni del capitale, misurate in percentuale del requisito patrimoniale di solvibilità per ciascuna delle seguenti categorie:
i)
le imprese di assicurazione e di riassicurazione;
ii)
le imprese di assicurazione vita;
iii)
le imprese di assicurazione non vita;
iv)
le imprese di assicurazione che svolgono attività in entrambi i settori vita e non-vita;
v)
le imprese di riassicurazione;
b)
per ciascuno Stato membro separatamente, l'attribuzione delle maggiorazioni del capitale, misurate in percentuale del requisito patrimoniale di solvibilità, per tutte le imprese di assicurazione e di riassicurazione in quel determinato Stato membro;
c)
per ciascuna delle informazioni di cui alle lettere a) e b) del presente paragrafo, la proporzione delle maggiorazioni del capitale imposte rispettivamente in applicazione dell'articolo 37, paragrafo 1, lettere a), b) e c).
d)
per tutti gli Stati membri collettivamente considerati, il numero totale delle imprese di assicurazione e riassicurazione e dei gruppi che beneficiano della limitazione dell'obbligo di informativa periodica di vigilanza e il numero totale delle imprese di assicurazione/riassicurazione e gruppi che ne sono esonerati su base analitica secondo il disposto dell'articolo 35, paragrafi 6 e 7, e dell'articolo 254, paragrafo 2, unitamente all'entità dei loro requisiti patrimoniali, premi, riserve tecniche e attivi rispettivamente calcolati in percentuale del totale dei requisiti patrimoniali, premi, riserve tecniche e attivi di tutte le imprese di assicurazione e riassicurazione e gruppi;
e)
separatamente per ciascuno Stato membro, il numero delle imprese di assicurazione e riassicurazione e dei gruppi che beneficiano della limitazione dell'obbligo di informativa periodica di vigilanza e il numero totale delle imprese di assicurazione/riassicurazione e dei gruppi che ne sono esonerati su base analitica secondo il disposto dell'articolo 35, paragrafi 6 e 7, e dell'articolo 254, paragrafo 2, unitamente all'entità dei loro requisiti patrimoniali, premi, riserve tecniche e attivi rispettivamente calcolati in percentuale del totale dei premi, riserve tecniche e attivi delle imprese di assicurazione e riassicurazione e dei gruppi degli Stati membri;
3. L'EIOPA fornisce al Parlamento europeo, al Consiglio e alla Commissione le informazioni di cui al paragrafo 2, insieme ad una relazione in cui descrive il grado di convergenza della vigilanza nell'uso delle maggiorazioni del capitale da parte delle autorità di vigilanza dei diversi Stati membri.»;
15)
l'articolo 56 è sostituito dal seguente:
«Articolo 56
Relazione relativa alla solvibilità e alla condizione finanziaria: atti delegati e norme tecniche di attuazione
La Commissione adotta atti delegati conformemente all'articolo 301 bis, che precisano le informazioni che devono essere pubblicate e i relativi termini di pubblicazione annuali di cui alla sezione 3.
Al fine di assicurare condizioni di esecuzione della presente sezione, l'EIOPA elabora progetti di norme tecniche di attuazione che specificano le procedure, i formati e i modelli.
L'EIOPA presenta detti progetti di norme tecniche di attuazione alla Commissione entro il 30 giugno 2015.
Alla Commissione è conferito il potere di adottare le norme tecniche di attuazione di cui al secondo comma conformemente all'articolo 15 del regolamento (UE) n. 1094/2010.»;
16)
all'articolo 58, il paragrafo 8 è sostituito dal seguente:
«8. Al fine di assicurare una coerente armonizzazione in relazione alla presente sezione, l'EIOPA può elaborare progetti di norme tecniche di regolamentazione per redigere un elenco esaustivo delle informazioni di cui all'articolo 59, paragrafo 4, che i candidati acquirenti devono includere nella notifica, fatto salvo l'articolo 58, paragrafo 2.
Per assicurare una coerente armonizzazione in relazione alla presente sezione e per tenere conto degli sviluppi futuri, l'EIOPA elabora, in base all'articolo 301 ter, progetti di norme tecniche di regolamentazione che precisano gli adeguamenti dei criteri di cui all'articolo 59, paragrafo 1.
Alla Commissione è delegato il potere di adottare le norme tecniche di regolamentazione di cui al primo e al secondo comma conformemente agli articoli da 10 a 14 del regolamento (UE) n. 1094/2010.
9. Al fine di assicurare condizioni uniformi di applicazione della presente direttiva, l'EIOPA può elaborare progetti di norme tecniche di attuazione che specificano le procedure applicabili, i formati e i modelli da utilizzare per il processo di consultazione tra le pertinenti autorità di vigilanza di cui all'articolo 60.
Alla Commissione è conferito il potere di adottare le norme tecniche di attuazione di cui al primo comma conformemente all'articolo 15 del regolamento (UE) n. 1094/2010.»;
17)
è inserito l'articolo seguente:
«Articolo 65 bis
Collaborazione con l'EIOPA
Gli Stati membri provvedono a che le autorità di vigilanza collaborino con l'EIOPA ai fini della presente direttiva, in conformità del regolamento (UE) n. 1094/2010.
Gli Stati membri provvedono a che le autorità di vigilanza forniscano quanto prima all'EIOPA tutte le informazioni necessarie per l'espletamento dei suoi compiti a norma del regolamento (UE) n. 1094/2010.»;
18)
è inserito l'articolo seguente:
«Articolo 67 bis
Poteri di inchiesta del Parlamento europeo
Gli articoli 64 e 67 lasciano impregiudicati i poteri d'inchiesta conferiti al Parlamento europeo dall'articolo 226 del trattato sul funzionamento dell'Unione europea (TFUE).»;
19)
all'articolo 69, il secondo comma è sostituito dal seguente:
«Tali comunicazioni sono fornite solo quando ciò risulti necessario per motivi di vigilanza prudenziale. In ogni caso, gli Stati membri dispongono che le informazioni ricevute in base all'articolo 65 e all'articolo 68, paragrafo 1, e quelle ottenute mediante le ispezioni in loco di cui all'articolo 33 possano formare oggetto delle comunicazioni solo con l'accordo esplicito delle autorità di vigilanza da cui provengono le informazioni o dell'autorità di vigilanza dello Stato membro in cui è stata effettuata l'ispezione in loco.»;
20)
l'articolo 70 è sostituito dal seguente:
«Articolo 70
Trasmissione delle informazioni alle banche centrali, alle autorità monetarie, alle autorità di vigilanza sui sistemi di pagamento e al Comitato europeo per il rischio sistemico
1. Fatti salvi gli articolo da 64 a 69, un'autorità di vigilanza può trasmettere ai seguenti soggetti informazioni intese all'esercizio delle loro funzioni:
a)
le banche centrali del sistema europeo di banche centrali (SEBC), compresa la Banca centrale europea (BCE) e altri organismi con responsabilità analoghe in quanto autorità monetarie, quando queste informazioni siano attinenti all'esercizio dei rispettivi compiti statutari, ivi incluse la gestione della politica monetaria e la relativa concessione di liquidità, la sorveglianza dei sistemi di pagamento, di compensazione e di regolamento titoli e la tutela della stabilità del sistema finanziario;
b)
all'occorrenza, altre autorità pubbliche nazionali incaricate della vigilanza sui sistemi di pagamento; e
c)
il Comitato europeo per il rischio sistemico (CERS), istituito dal regolamento (UE) n. 1092/2010 del Parlamento europeo e del Consiglio (32), qualora le informazioni siano attinenti all'esercizio dei suoi compiti.
2. Nelle situazioni di emergenza, ivi inclusa una situazione di emergenza di cui all'articolo 18 del regolamento (UE) 1094/2010, gli Stati membri autorizzano le autorità di vigilanza a comunicare immediatamente informazioni alle banche centrali del SEBC, inclusa la BCE, quando le informazioni siano attinenti all'esercizio dei rispettivi compiti statutari, ivi incluse la gestione della politica monetaria e la relativa concessione di liquidità, la sorveglianza dei sistemi di pagamento, di compensazione e di regolamento titoli e la tutela della stabilità del sistema finanziario, e al CERS, quando le informazioni siano attinenti all'esercizio dei suoi compiti.
3. Tali autorità o organismi possono altresì comunicare alle autorità di vigilanza le informazioni di cui possano aver bisogno ai fini dell'articolo 67. Le informazioni ricevute a questo titolo sono soggette alle disposizioni relative al segreto d'ufficio stabilite alla presente sezione.
21)
l'articolo 71 è così modificato:
a)
il paragrafo 2 è sostituito dal seguente:
«2. Gli Stati membri assicurano che le autorità di vigilanza, nell'esercizio delle loro funzioni, tengano conto della convergenza in materia di strumenti di vigilanza e di prassi di vigilanza nell'applicazione delle disposizioni legislative, regolamentari e amministrative adottate conformemente alla presente direttiva. A tal fine, gli Stati membri assicurano che:
a)
le autorità di vigilanza partecipino alle attività dell'EIOPA;
b)
le autorità di vigilanza si adoperino con ogni mezzo per conformarsi agli orientamenti e alle raccomandazioni dell'EIOPA di cui all'articolo 16 del regolamento (UE) n. 1094/2010 e, se non lo fanno, ne forniscano la motivazione;
c)
i mandati nazionali conferiti alle autorità di vigilanza non impediscano l'esercizio delle loro funzioni in quanto membri dell'EIOPA o ai sensi della presente direttiva.»;
b)
il paragrafo 3 è soppresso;
22)
all'articolo 75, il paragrafo 2 è sostituito dal seguente:
«2. La Commissione adotta atti delegati conformemente all'articolo 301 bis per definire i metodi e le ipotesi da utilizzare nella valutazione delle attività e delle passività prevista al paragrafo 1.
3. Per assicurare una coerente armonizzazione in relazione alla valutazione delle attività e delle passività, l'EIOPA elabora, in base all'articolo 301 ter, progetti di norme tecniche di regolamentazione per specificare:
a)
laddove gli atti delegati di cui al paragrafo 2 richiedano l'utilizzo dei principi contabili internazionali adottati dalla Commissione conformemente al regolamento (CE) n. 1606/2002, la coerenza di tali principi con il metodo di valutazione delle attività e delle passività stabilito ai paragrafi 1 e 2;
b)
i metodi e le ipotesi da utilizzare nel caso in cui i prezzi basati sulle quotazioni di mercato non siano disponibili o i principi contabili internazionali adottati dalla Commissione conformemente al regolamento (CE) n. 1606/2002 del Parlamento europeo e del Consiglio risultino temporaneamente o permanentemente incongruenti con il metodo di valutazione delle attività e delle passività stabilito ai paragrafi 1 e 2.
c)
i metodi e le ipotesi da usare nella valutazione delle attività e passività stabilita al paragrafo 1 quando gli atti delegati di cui al paragrafo 2 consentono il ricorso a metodi di valutazione alternativi.
Alla Commissione è delegato il potere di adottare le norme tecniche di regolamentazione di cui al primo comma conformemente agli articoli da 10 a 14 del regolamento (UE) n. 1094/2010.»;
23)
sono inseriti gli articoli seguenti:
«Articolo 77 bis
Estrapolazione della pertinente struttura per scadenza dei tassi d'interesse privi di rischio
La determinazione della pertinente struttura per scadenza dei tassi d'interesse privi di rischio di cui all'articolo 77, paragrafo 2, utilizza ed è coerente con le informazioni derivate dai pertinenti strumenti finanziari. La determinazione tiene conto degli strumenti finanziari con durate per le quali i mercati che li trattano insieme ai titoli obbligazionari sono da considerare DLT (Deep, Liquid and Transparent), ossia idonei per spessore, liquidità e trasparenza degli scambi. Per le durate per le quali i mercati che trattano i pertinenti strumenti finanziari o i titoli obbligazionari non sono più da considerare DLT, è estrapolata la pertinente struttura per scadenza dei tassi d'interesse privi di rischio.
La parte estrapolata della pertinente struttura per scadenza dei tassi d'interesse privi di rischio è basata su tassi a termine convergenti gradualmente da un tasso o un insieme di tassi a termine relativi alle durate più lunghe osservabili in un mercato DLT per i pertinenti strumenti finanziari e i titoli obbligazionari, verso un tasso a termine finale (Ultimate Forward Rate - UFR).
Articolo 77 ter
Aggiustamento di congruità della pertinente struttura per scadenza dei tassi di interesse privi di rischio
1. Le imprese di assicurazione e di riassicurazione possono applicare un aggiustamento di congruità alla pertinente struttura per scadenza dei tassi di interesse privi di rischio ai fini del calcolo della migliore stima di un portafoglio di obbligazioni di assicurazione o riassicurazione, anche per quanto concerne le rendite derivanti da contratti di assicurazione o riassicurazione non vita soggetti alla previa approvazione delle autorità di vigilanza, laddove siano soddisfatte le seguenti condizioni:
a)
l'impresa di assicurazione o riassicurazione dispone di un portafoglio di attività, formato da titoli obbligazionari nonché altre attività con caratteristiche simili in termini di flusso di cassa e destinato alla copertura della migliore stima del portafoglio di obbligazioni di assicurazione o riassicurazione, che detiene per tutta la durata delle obbligazioni stesse, a meno che non si verifichi una rilevante variazione dei flussi di cassa e sia necessario conservare la specularità dei flussi di cassa attesi in entrata e in uscita;
b)
il portafoglio di obbligazioni di assicurazione o di riassicurazione cui si applica l'aggiustamento di congruità e il portafoglio di attività dedicato sono identificati, organizzati e gestiti separatamente dalle altre attività dell'impresa, con impossibilità di procedere alla copertura delle perdite derivanti dalle altre attività dell'impresa utilizzando il portafoglio di attività dedicato;
c)
i flussi di cassa attesi del portafoglio di attività dedicato rispecchiano i singoli flussi di cassa del portafoglio di obbligazioni di assicurazione o di riassicurazione attesi nella stessa valuta; gli eventuali disallineamenti non comportano rischi rilevanti in relazione a quelli intrinseci dell'attività assicurativa cui si applica l'aggiustamento di congruità;
d)
i contratti sottostanti al portafoglio di obbligazioni di assicurazione o di riassicurazione non comportano versamenti di premi futuri;
e)
gli unici rischi di sottoscrizione legati al portafoglio di obbligazioni di assicurazione o di riassicurazione sono quelli di longevità, di spesa, di revisione e di mortalità;
f)
laddove il rischio di sottoscrizione legato al portafoglio di obbligazioni di assicurazione o di riassicurazione comprende il rischio di mortalità, in presenza di uno stress legato al rischio di mortalità calibrato secondo l'articolo 101, paragrafi da 2 a 5, l'incremento della migliore stima del portafoglio di obbligazioni di assicurazione o di riassicurazione non supera il 5 %;
g)
i contratti sottostanti al portafoglio delle obbligazioni di assicurazione o di riassicurazione non comprendono opzioni per il contraente o comunque includono solo un'opzione di riscatto in cui il valore di riscatto non è superiore a quello delle attività, calcolato conformemente all'articolo 75, destinate alla copertura delle obbligazioni di assicurazione o di riassicurazione in essere al momento dell'esercizio dell'opzione di riscatto;
h)
i flussi di cassa del portafoglio di attività dedicato sono fissi e non possono essere modificati né dagli emittenti delle attività stesse né da terzi;
i)
ai fini del presente paragrafo le obbligazioni di assicurazione o di riassicurazione di un contratto di assicurazione o di riassicurazione non sono suddivise in diverse parti in sede di composizione del portafoglio di obbligazioni di assicurazione o riassicurazione.
Nonostante la lettera h) del primo comma, le imprese di assicurazione o di riassicurazione possono fare ricorso ad attività caratterizzate da flussi di cassa fissi, o comunque soggetti solo all'inflazione, a condizione che esse replichino i flussi di cassa del portafoglio di obbligazioni di assicurazione o di riassicurazione dipendenti dall'inflazione.
L'eventuale facoltà di emittenti o terze parti di modificare i flussi di cassa di un'attività in maniera tale da offrire all'investitore una compensazione sufficiente a permettergli di ottenere i medesimi flussi di cassa reinvestendo in attività caratterizzate da un merito di credito equivalente o superiore non inficia l'ammissibilità dell'attività stessa al portafoglio dedicato in virtù della lettera h) del primo comma.
2. Le imprese di assicurazione o di riassicurazione che applicano l'aggiustamento di congruità a un portafoglio di obbligazioni di assicurazione o di riassicurazione non possono più optare per la non applicazione dell'aggiustamento di congruità stesso. Laddove un'impresa di assicurazione o di riassicurazione che applica l'aggiustamento di congruità non sia più in grado di rispettare le condizioni fissate dal paragrafo 1, essa ne informa immediatamente l'autorità di vigilanza e adotta le misure necessarie per ripristinare la conformità a dette condizioni. Qualora l'impresa in questione non sia in grado di ripristinare la conformità alle citate condizioni entro due mesi dalla data del mancato rispetto, essa non applica più l'aggiustamento di congruità a tutte le sue obbligazioni di assicurazione o di riassicurazione per un periodo di ulteriori 24 mesi.
3. L'aggiustamento di congruità non si applica alle obbligazioni di assicurazione o di riassicurazione la cui struttura per scadenza dei tassi di interesse privi di rischio per il calcolo della migliore stima per le obbligazioni stesse comprende un aggiustamento per la volatilità ai sensi dell'articolo 77 quinquies oppure una misura transitoria sui tassi di interesse privi di rischio ai sensi dell'articolo 308 quater.
Articolo 77 quater
Calcolo dell'aggiustamento di congruità
1. L'aggiustamento di congruità di cui all'articolo 77 ter è calcolato per le singole valute in base ai seguenti principi:
a)
l'aggiustamento di congruità deve essere pari alla differenza tra:
i)
il tasso effettivo annuo calcolato come tasso di attualizzazione unico che, applicato ai flussi di cassa del portafoglio di obbligazioni di assicurazione o di riassicurazione, dà come risultato un valore equivalente a quello del portafoglio di attività assegnate determinato a norma dell'articolo 75;
ii)
il tasso effettivo annuo calcolato come tasso di attualizzazione unico che, applicato ai flussi di cassa del portafoglio di obbligazioni di assicurazione o di riassicurazione, dà come risultato un valore equivalente a quello della migliore stima del portafoglio di obbligazioni di assicurazione o di riassicurazione, tenuto conto del valore temporale del denaro mediante utilizzo della struttura per scadenza di base dei tassi di interesse privi di rischio;
b)
l'aggiustamento di congruità non deve includere lo spread “fondamentale” che riflette i rischi mantenuti dall'impresa di assicurazione o di riassicurazione;
c)
nonostante la lettera a), lo spread “fondamentale” deve essere incrementato laddove necessario per evitare che l'aggiustamento di congruità per le attività con merito di credito inferiore alla categoria “investimento” (investment grade) superi gli aggiustamenti di congruità per le attività della stessa classe e della medesima durata caratterizzate da un merito di credito di categoria “investimento”;
d)
il ricorso a valutazioni esterne del merito di credito per il calcolo dell'aggiustamento di congruità deve essere conforme alle specifiche di cui all'articolo 111, paragrafo 1, lettera n).
2. Ai fini del paragrafo 1, lettera b), lo spread “fondamentale” è:
a)
pari alla somma di:
i)
spread di credito corrispondente alla probabilità di inadempimento relativa alle attività;
ii)
spread di credito corrispondente alla perdita prevista in caso di declassamento delle attività;
b)
per le esposizioni verso le amministrazioni centrali degli Stati membri e le banche centrali, pari ad almeno il 30 % della media a lungo termine dello spread rispetto al tasso di interesse privo di rischio delle attività di uguale durata, merito di credito e classe registrato dai mercati finanziari;
c)
per le attività diverse dalle esposizioni verso le amministrazioni centrali degli Stati membri e le banche centrali, pari ad almeno il 35 % della media a lungo termine dello spread rispetto al tasso di interesse privo di rischio delle attività di uguale durata, merito di credito e classe registrato dai mercati finanziari.
La probabilità di inadempimento di cui al primo comma, lettera a), punto i), si basa su statistiche di inadempimento a lungo termine pertinenti per l'attività in rapporto alla durata, al merito di credito e alla classe di quest'ultima.
Laddove non sia possibile desumere uno spread di credito dalle statistiche di inadempimento di cui al secondo comma lo spread “fondamentale” è pari alla percentuale della media a lungo termine dello spread rispetto al tasso di interesse privo di rischio di cui alle lettere b) e c).
Articolo 77 quinquies
Aggiustamento per la volatilità della pertinente struttura per scadenza dei tassi di interesse privi di rischio
1. Gli Stati membri possono imporre la previa approvazione delle autorità di vigilanza per l'applicazione dell'aggiustamento per la volatilità, da parte delle imprese di assicurazione e di riassicurazione, alla pertinente struttura per scadenza dei tassi di interesse privi di rischio ai fini del calcolo della migliore stima di cui all'articolo 77, paragrafo 2.
2. Per ognuna delle valute interessate, l'aggiustamento per la volatilità della pertinente struttura per scadenza dei tassi di interesse privi di rischio si basa sul differenziale tra il tasso di interesse ottenibile dalle attività incluse in un portafoglio di riferimento per la valuta in questione e i tassi della pertinente struttura per scadenza dei tassi di interesse privi di rischio per la medesima valuta.
Il portafoglio di riferimento per una valuta è rappresentativo delle attività denominate nella valuta in questione, che è altresì quella degli investimenti delle imprese di assicurazione e di riassicurazione, destinate alla copertura della migliore stima delle obbligazioni di assicurazione e di riassicurazione denominate nella medesima valuta.
3. L'aggiustamento per la volatilità dei tassi di interesse privi di rischio è pari al 65 % dello spread valutario corretto per il rischio.
Lo spread valutario corretto per il rischio è calcolato come differenza tra lo spread di cui al paragrafo 2 e la quota dello stesso attribuibile a una valutazione realistica delle perdite attese, del rischio di credito non previsto o di altri rischi connessi alle attività.
L'aggiustamento per la volatilità si applica ai soli tassi di interesse pertinenti privi di rischio della struttura per scadenza non ottenuti mediante estrapolazione ai sensi dell'articolo 77 bis. L'estrapolazione del tasso di interesse pertinente privo di rischio della struttura per scadenza si basa su tali tassi di interesse privi di rischio così rettificati.
4. Per ciascun paese interessato l'aggiustamento per la volatilità dei tassi di interesse privi di rischio di cui al paragrafo 3 è aumentata, in relazione alla valuta del paese e prima dell'applicazione del fattore del 65 %, della differenza tra lo spread nazionale corretto per il rischio e il doppio dello spread valutario corretto per il rischio ogniqualvolta tale differenza sia positiva e lo spread nazionale corretto per il rischio superi i 100 punti base. L'aggiustamento per la volatilità maggiorata si applica al calcolo della migliore stima delle obbligazioni di assicurazione e di riassicurazione legate a prodotti venduti sul mercato assicurativo del paese in questione. Lo spread nazionale corretto per il rischio è calcolato come quello valutario corretto per il rischio in relazione alla moneta del paese, ma sulla base di un portafoglio di riferimento che sia rappresentativo delle attività in cui hanno investito le imprese di assicurazione e di riassicurazione ai fini della copertura della migliore stima delle obbligazioni di assicurazione e di riassicurazione dei prodotti venduti nel mercato assicurativo del paese e denominate nelle sua valuta.
5. L'aggiustamento per la volatilità non si applica in relazione alle obbligazioni di assicurazione la cui struttura per scadenza dei tassi di interesse privi di rischio per il calcolo della migliore stima delle obbligazioni stesse comprende un aggiustamento di congruità ai sensi dell'articolo 77 ter.
6. In deroga all'articolo 101, il requisito patrimoniale di solvibilità non comprende il rischio di perdita di fondi propri di base derivante da modifiche dell'aggiustamento per la volatilità.
Articolo 77 sexies
Informazioni tecniche prodotte dall'Autorità europea delle assicurazioni e delle pensioni aziendali e professionali
1. L'EIOPA redige e pubblica con cadenza almeno trimestrale, per ciascuna valuta interessata, le seguenti informazioni tecniche:
a)
una pertinente struttura per scadenza dei tassi di interesse privi di rischio per il calcolo della migliore stima di cui all'articolo 77, paragrafo 2, senza aggiustamenti di congruità o aggiustamenti per la volatilità;
b)
per ciascuna durata interessata, il merito di credito e la classe di attività di uno spread “fondamentale” per il calcolo dell'aggiustamento di congruità di cui all'articolo 77 quater, paragrafo 1, lettera b);
c)
per ciascun mercato assicurativo nazionale interessato un aggiustamento per la volatilità della pertinente struttura per scadenza dei tassi di interesse privi di rischio di cui all'articolo 77 quinquies, paragrafo 1.
2. Al fine di garantire condizioni uniformi per il calcolo delle riserve tecniche e dei fondi propri di base, la Commissione può adottare atti di esecuzione indicanti, per ciascuna valuta interessata, le informazioni tecniche di cui al paragrafo 1. Tali atti di esecuzione si avvalgono di tali informazioni.
Tali atti di esecuzione sono adottati secondo la procedura consultiva di cui all'articolo 301, paragrafo 2.
Per imperativi motivi di urgenza debitamente giustificati connessi alla disponibilità della pertinente struttura per scadenza dei tassi di interesse privi di rischio, la Commissione adotta atti di esecuzione immediatamente applicabili secondo la procedura di cui all'articolo 301, paragrafo 3.
3. Laddove le informazioni tecniche di cui al paragrafo 1 siano adottate dalla Commissione conformemente al paragrafo 2, le imprese di assicurazione e di riassicurazione si avvalgono di tali informazioni in sede di calcolo della migliore stima ai sensi dell'articolo 77, dell'aggiustamento di congruità ai sensi dell'articolo 77 quater e dell'aggiustamento per la volatilità ai sensi dell'articolo 77 quinquies.
Per quanto concerne le valute e i mercati nazionali per i quali la rettifica di cui al paragrafo 1, lettera c), non è stabilita dagli atti di esecuzione di cui al paragrafo 2, ai fini del calcolo della migliore stima non si applica alcun aggiustamento per la volatilità alla struttura per scadenza dei pertinenti tassi di interesse privi di rischio.
Articolo 77 septies
Revisione delle misure relative alle garanzie a lungo termine e delle misure sul rischio azionario
1. L'EIOPA riferisce annualmente fino al 1o gennaio 2021 al Parlamento europeo, al Consiglio e alla Commissione in merito all'impatto dell'applicazione degli articoli da 77 bis a 77 sexies, e dell'articolo 106, dell'articolo 138, paragrafo 4, nonché degli articoli 304, 308 quater e 308 quinquies, anche per quanto concerne gli atti delegati o gli atti di esecuzione adottati conformemente agli stessi.
Nel periodo indicato le autorità di vigilanza forniscono all'EIOPA informazioni sui seguenti aspetti:
a)
disponibilità di garanzie a lungo termine nei prodotti assicurativi sui mercati nazionali e comportamento delle imprese di assicurazione e di riassicurazione in quanto investitori a lungo termine;
b)
il numero di imprese di assicurazione e di riassicurazione che applicano l'aggiustamento di congruità, l'aggiustamento per la volatilità, l'estensione del periodo ammesso per il risanamento ai sensi dell'articolo 138, paragrafo 4, il sottomodulo del rischio azionario basato sulla durata e le misure transitorie di cui agli articoli 308 quater e 308 quinquies;
c)
l'impatto dell'aggiustamento di congruità, dell'aggiustamento per la volatilità, del meccanismo di aggiustamento simmetrico del fabbisogno di capitale proprio, del sottomodulo del rischio azionario basato sulla durata nonché delle misure transitorie di cui agli articoli 308 quater e 308 quinquies sulla posizione finanziaria delle imprese di assicurazione e di riassicurazione, a livello nazionale e in forma anonima per ciascuna impresa;
d)
gli effetti dell'aggiustamento di congruità, dell'aggiustamento per la volatilità, del meccanismo di aggiustamento simmetrico del fabbisogno di capitale proprio e del sottomodulo del rischio azionario basato sulla durata sul comportamento delle imprese di assicurazione e di riassicurazione in materia di investimenti e l'eventuale indebito alleggerimento dei requisiti patrimoniali;
e)
gli effetti di eventuali estensioni del periodo ammesso per il risanamento ai sensi dell'articolo 138, paragrafo 4, sugli sforzi profusi dalle imprese di assicurazione e di riassicurazione per ripristinare il livello di fondi propri ammissibili destinati alla copertura del requisito patrimoniale di solvibilità oppure per ridurre il profilo di rischio al fine di garantire la conformità al requisito stesso;
f)
per le imprese di assicurazione e di riassicurazione che applicano le misure transitorie di cui agli articoli 308 quater e 308 quinquies, l'effettivo rispetto dei piani di transizione di cui all'articolo 308 sexies e le prospettive di riduzione della dipendenza dalle misure transitorie stesse, anche per quanto concerne quelle adottate o previste dalle imprese e dall'autorità di vigilanza, tenendo conto del contesto normativo dello Stato membro interessato.
2. L'EIOPA, se del caso previa consultazione del CERS e previa consultazione pubblica, trasmette alla Commissione un parere in merito alla valutazione dell'applicazione degli articoli da 77 bis a 77 sexies e dell'articolo 106, dell'articolo 138, paragrafo 4, nonché degli articoli 304, 308 quater e 308 quinquies, anche per quanto concerne gli atti delegati o gli atti di esecuzione adottati conformemente agli stessi. La valutazione riguarda la disponibilità di garanzie a lungo termine nei prodotti di assicurazione vita, il comportamento delle imprese di assicurazione e di riassicurazione in qualità di investitori a lungo termine e, più in generale, la stabilità finanziaria.
3. Sulla base del parere trasmesso dall'EIOPA, di cui al paragrafo 2, la Commissione trasmette una relazione al Parlamento europeo e al Consiglio entro il 1o gennaio 2021 oppure, se del caso, anche prima di tale termine. La relazione è incentrata, in particolare, sugli effetti riguardanti:
a)
la tutela dei contraenti;
b)
il funzionamento e la stabilità dei mercati europei delle assicurazioni;
c)
il mercato interno, con particolare riferimento alla concorrenza e alla parità di condizioni all'interno dei mercati europei delle assicurazioni;
d)
la misura in cui le imprese di assicurazione e di riassicurazione continuano a operare in qualità di investitori a lungo termine;
e)
la disponibilità e le tariffe per i prodotti di rendita;
f)
la disponibilità e le tariffe per i prodotti concorrenti;
g)
le strategie di investimento a lungo termine adottate dalle imprese di assicurazione in relazione ai prodotti cui si applicano gli articoli 77 ter e 77 quater per quanto concerne le altre garanzie a lungo termine;
h)
le possibilità di scelta a disposizione dei consumatori e la consapevolezza di questi ultimi in merito ai rischi;
i)
il grado di diversificazione dell'attività assicurativa e del portafoglio di attività delle imprese di assicurazione e di riassicurazione;
j)
la stabilità finanziaria.
La relazione si basa altresì sulle esperienze raccolte a livello di vigilanza relative all'applicazione degli articoli da 77 bis a 77 sexies e dell'articolo 106, degli articoli 138, paragrafo 4, 304, 308 quater e 308 quinquies, anche in relazione agli atti delegati o agli atti di esecuzione adottati conformemente agli stessi.
4. La relazione della Commissione è accompagnata, se necessario, da proposte legislative.»;
24)
l'articolo 86 è sostituito dal seguente:
«Articolo 86
Atti delegati, norme tecniche di regolamentazione e di attuazione
1. La Commissione adotta atti delegati conformemente all'articolo 301 bis che stabiliscono quanto segue:
a)
le metodologie attuariali e statistiche per calcolare la migliore stima di cui all'articolo 77, paragrafo 2;
b)
le metodologie, i principi e le tecniche per la determinazione della struttura per scadenza dei tassi di interesse privi di rischio da utilizzare per il calcolo della migliore stima di cui all'articolo 77, paragrafo 2;
c)
le circostanze in cui le riserve tecniche sono calcolate come un elemento unico o come somma di una migliore stima e di un margine di rischio, e i metodi da utilizzare nel caso in cui le riserve tecniche siano calcolate come un elemento unico di cui all'articolo 77, paragrafo 4;
d)
i metodi e le ipotesi da utilizzare nel calcolo del margine di rischio, compresa la determinazione dell'importo dei fondi propri ammissibili necessari per far fronte alle obbligazioni di assicurazione e di riassicurazione, e la calibrazione del tasso del costo del capitale di cui all'articolo 77, paragrafo 5;
e)
le aree di attività sulla base delle quali devono essere segmentate le obbligazioni di assicurazione e di riassicurazione per calcolare le riserve tecniche di cui all'articolo 80;
f)
gli standard da rispettare per garantire l'adeguatezza, la completezza e la precisione dei dati utilizzati nel calcolo delle riserve tecniche, e le circostanze specifiche in cui è teoricamente appropriato utilizzare approssimazioni, compresi metodi caso per caso, ai fini del calcolo della migliore stima di cui all'articolo 82;
g)
le specifiche relative ai requisiti di cui all'articolo 77 ter, paragrafo 1, comprensive dei metodi, delle ipotesi e dei parametri standard da utilizzare in sede di calcolo dell'impatto dello stress legato al rischio di mortalità di cui all'articolo 77 ter, paragrafo 1, lettera e);
h)
le specifiche relative ai requisiti di cui all'articolo 77 quater, comprensive delle ipotesi e dei metodi da applicare nel calcolo dell'aggiustamento di congruità e dello spread “fondamentale”;
i)
i metodi e le ipotesi per il calcolo dell'aggiustamento per la volatilità di cui all'articolo 77 quinquies, comprensivi di formula per il calcolo del differenziale di cui al paragrafo 2 dello stesso articolo.
2. Per assicurare un'armonizzazione coerente per quanto riguarda i metodi e i calcoli per le riserve tecniche, l'EIOPA elabora, in base all'articolo 301 ter, progetti di norme tecniche di regolamentazione per specificare:
a)
le metodologie da utilizzare per il calcolo dell'aggiustamento per inadempimento della controparte di cui all'articolo 81 elaborate appositamente per tenere conto delle perdite attese per inadempimento della controparte;
b)
ove necessario, i metodi e le tecniche semplificati per calcolare le riserve tecniche, al fine di garantire che i metodi attuariali e statistici di cui alle lettere a) e d) siano proporzionati alla natura, alla portata e alla complessità dei rischi cui sono esposte le imprese di assicurazione e di riassicurazione, comprese le imprese di assicurazione e riassicurazione captive.
Alla Commissione è delegato il potere di adottare le norme tecniche di regolamentazione di cui al primo comma conformemente agli articoli da 10 a 14 del regolamento (UE) n. 1094/2010.
3. Al fine di garantire condizioni uniformi di applicazione dell'articolo 77 ter, l'EIOPA elabora progetti di norme tecniche di attuazione per specificare le procedure applicabili per l'approvazione dell'applicazione di un aggiustamento di congruità ai sensi dell'articolo 77 ter, paragrafo 1.
L'EIOPA presenta detti progetti di norme tecniche di attuazione alla Commissione entro il 31 ottobre 2014.
Alla Commissione è conferito il potere di adottare dette norme tecniche di attuazione conformemente all'articolo 15 del regolamento (UE) n. 1094/2010.»;
25)
l'articolo 92 è così modificato:
a)
il titolo è sostituito dal seguente:
«Atti delegati, norme tecniche di regolamentazione e di attuazione»;
b)
il paragrafo 1 è sostituito dal seguente:
«1. Per assicurare un'armonizzazione coerente per quanto riguarda la determinazione dei fondi propri, l'EIOPA elabora, in base all'articolo 301 ter, progetti di norme tecniche di regolamentazione per specificare i criteri da applicare ai fini della concessione dell'approvazione dei fondi propri accessori, conformemente all'articolo 90.
Alla Commissione è delegato il potere di adottare le norme tecniche di regolamentazione di cui al primo comma conformemente agli articoli da 10 a 14 del regolamento (UE) n. 1094/2010.
1 bis. La Commissione adotta atti delegati conformemente all'articolo 301 bis che specificano il trattamento, ai fini della determinazione dei fondi propri, delle partecipazioni ai sensi dell'articolo 212, paragrafo 2, terzo comma, detenute in enti finanziari e creditizi.»;
c)
è aggiunto il paragrafo seguente:
«3. Per assicurare condizioni uniformi di applicazione dell'articolo 90, l'EIOPA elabora progetti di norme tecniche di attuazione per stabilire le procedure e i formati e i modelli ai fini della concessione dell'approvazione, da parte dell'autorità di vigilanza, dell'uso dei fondi propri accessori.
L'EIOPA presenta detti progetti di norme tecniche di attuazione alla Commissione entro il 31o ottobre 2014.
Alla Commissione è conferito il potere di adottare le norme tecniche di attuazione di cui al primo comma conformemente all'articolo 15 del regolamento (UE) n. 1094/2010.»;
26)
l'articolo 97 è sostituito dal seguente:
«Articolo 97
Atti delegati e norme tecniche di regolamentazione
1. La Commissione adotta atti delegati conformemente all'articolo 301 bis che stabiliscono un elenco degli elementi dei fondi propri, inclusi quelli di cui all'articolo 96, ritenuti conformi ai criteri di cui all'articolo 94, contenente per ciascun elemento dei fondi propri una descrizione precisa delle caratteristiche che ne hanno determinato la classificazione.
2. Per assicurare una coerente armonizzazione in relazione alla classificazione dei fondi propri, l'EIOPA elabora, in base all'articolo 301 ter, progetti di norme tecniche di regolamentazione per specificare i metodi che le autorità di vigilanza devono utilizzare quando approvano la valutazione e la classificazione degli elementi dei fondi propri che non rientrano nell'elenco di cui al paragrafo 1.
Alla Commissione è delegato il potere di adottare le norme tecniche di regolamentazione di cui al primo comma conformemente agli articoli da 10 a 14 del regolamento (UE) n. 1094/2010.
La Commissione rivede e, ove appropriato, aggiorna periodicamente l'elenco di cui al paragrafo 1 alla luce degli sviluppi del mercato.»;
27)
l'articolo 99 è sostituito dal seguente:
«Articolo 99
Atti delegati sull'ammissibilità dei fondi propri
La Commissione adotta atti delegati conformemente all'articolo 301 bis che stabiliscono:
a)
i limiti quantitativi di cui all'articolo 98, paragrafi 1 e 2;
b)
gli adeguamenti che dovrebbero essere effettuati per riflettere la mancanza di trasferibilità degli elementi dei fondi propri che possono essere utilizzati solo per coprire perdite derivanti da un particolare segmento di passività o da rischi particolari (fondi separati).»;
28)
è inserito l'articolo seguente:
«Articolo 109 bis
Armonizzazione degli input tecnici per la formula standard
1. Ai fini del calcolo del requisito patrimoniale di solvibilità secondo la formula standard, le autorità europee di vigilanza elaborano, per mezzo del comitato congiunto, progetti di norme tecniche di attuazione per specificare l'associazione delle valutazioni di agenzie esterne di valutazione del merito di credito (ECAI) a una scala obiettiva di classi di merito di credito che applichi le classi di cui all'articolo 111, paragrafo 1, lettera n).
Il comitato congiunto delle autorità europee di vigilanza presenta i progetti di norme tecniche di attuazione alla Commissione entro il 30 giugno 2015.
Alla Commissione è conferito il potere di adottare le norme tecniche di attuazione di cui al primo comma conformemente all'articolo 15 del regolamento (UE) n. 1094/2010.
2. Per assicurare condizioni uniformi di applicazione del presente articolo e facilitare il calcolo del modulo del rischio di mercato di cui all'articolo 105, paragrafo 5, agevolare il calcolo del modulo del rischio di inadempimento della controparte di cui all'articolo 105, paragrafo 6, valutare le tecniche di attenuazione del rischio di cui all'articolo 101, paragrafo 5, e calcolare le riserve tecniche, l'EIOPA elabora progetti di norme tecniche di attuazione per specificare:
a)
gli elenchi delle amministrazioni regionali e delle autorità locali in relazione alle quali le esposizioni devono essere trattate come esposizioni verso l'amministrazione centrale di rispettiva appartenenza, a condizione che non vi sia alcuna differenza in termini di rischio tra tali esposizioni in virtù di specifici poteri di imposizione fiscale di dette amministrazioni regionali e autorità locali, e che vi sia uno specifico assetto istituzionale avente l'effetto di ridurre il rischio di inadempimento;
b)
l'indice azionario di cui all'articolo 106, paragrafo 2, conformemente ai criteri dettagliati stabiliti dall'articolo 111, paragrafo 1, lettere c) e o);
c)
gli adeguamenti da apportare per le valute ancorate all'euro nel sottomodulo del rischio valutario di cui all'articolo 105, paragrafo 5, conformemente ai criteri dettagliati applicabili alle rettifiche per dette valute ai fini dell'agevolazione del calcolo del rischio valutario del sottomodulo quali stabiliti dall'articolo 111, paragrafo 1, lettera p).
L'EIOPA presenta detti progetti di norme tecniche di attuazione alla Commissione entro il 30 giugno 2015.
Alla Commissione è conferito il potere di adottare le norme tecniche di attuazione di cui al primo comma conformemente all'articolo 15 del regolamento (UE) n. 1094/2010.
3. L'EIOPA pubblica informazioni tecniche anche in relazione all'aggiustamento simmetrico di cui all'articolo 106 con cadenza almeno trimestrale.
4. Per assicurare condizioni uniformi di applicazione del presente articolo e agevolare il calcolo del modulo del rischio di sottoscrizione per l'assicurazione malattia di cui all'articolo 105, paragrafo 4, l'EIOPA elabora, tenendo conto dei calcoli forniti dalle autorità di vigilanza degli Stati membri interessati, progetti di norme tecniche di attuazione relative alle deviazioni standard relative alle misure legislative nazionali specifiche degli Stati membri che consentono di ripartire la liquidazione dei sinistri connessi al rischio malattia tra le imprese di assicurazione e di riassicurazione e che rispettano i criteri di cui al paragrafo 5 nonché quelli eventualmente aggiunti mediante atti delegati.
L'EIOPA presenta detti progetti di norme tecniche di attuazione alla Commissione entro il 30 giugno 2015.
Alla Commissione è conferito il potere di adottare le norme tecniche di attuazione di cui al primo comma conformemente all'articolo 15 del regolamento (UE) n. 1094/2010.
5. Le norme tecniche di attuazione di cui al paragrafo 4 si applicano unicamente alle misure legislative nazionali degli Stati membri che consentono la ripartizione della liquidazione dei sinistri connessi al rischio malattia tra le imprese di assicurazione e di riassicurazione e che rispettano i seguenti criteri:
a)
il meccanismo per la ripartizione dei sinistri è trasparente e interamente dettagliato prima dell'inizio del periodo annuale al quale si applica;
b)
il meccanismo per la ripartizione dei sinistri, il numero delle imprese di assicurazione che partecipano al Sistema di perequazione del rischio malattia (HRES, Health Risk Equalisation System) e le caratteristiche di rischio dell'attività sottoposta a tale sistema garantiscono che, per ciascuna impresa partecipante allo HRES, la volatilità delle perdite annue dell'attività sottoposta al Sistema sia ridotta in misura significativa in virtù di quest'ultimo, sia in relazione al rischio di tariffazione che a quello di riservazione;
c)
l'assicurazione malattia sottoposta allo HRES è obbligatoria e sostituisce parzialmente o totalmente la copertura sanitaria fornita dal regime legale di previdenza sociale;
d)
in caso di inadempimento di imprese di assicurazione che partecipano allo HRES, uno o più governi degli Stati membri garantiscono il rispetto della totalità degli impegni legati a sinistri dei contraenti dell'attività assicurativa sottoposta allo HRES.
La Commissione adotta atti delegati conformemente all'articolo 301 bis per stabilire i criteri aggiuntivi che devono essere soddisfatti dalle misure legislative nazionali nonché la metodologia e i requisiti per il calcolo delle deviazioni standard di cui al paragrafo 4 del presente articolo.»;
29)
l'articolo 111 è sostituito dal seguente:
«Articolo 111
Atti delegati e norme tecniche di regolamentazione relative agli articoli da 103 a 109
1. La Commissione adotta atti delegati conformemente all'articolo 301 bis che prevedono quanto segue:
a)
una formula standard, conformemente alle disposizioni dell'articolo 101 e degli articoli da 103 a 109;
b)
gli eventuali sottomoduli necessari o che coprono più accuratamente i rischi rientranti nei rispettivi moduli di rischio di cui all'articolo 104 e qualsiasi aggiornamento successivo;
c)
i metodi, le ipotesi e i parametri standard da calibrare sul livello di fiducia di cui all'articolo 101, paragrafo 3, e da utilizzare in sede di calcolo dei singoli moduli di rischio o sottomoduli del requisito patrimoniale di solvibilità di base di cui agli articoli 104, 105 e 304, il meccanismo di aggiustamento simmetrico e il periodo di tempo appropriato, espresso in numero di mesi, di cui all'articolo 106, nonché l'impostazione idonea per integrare il metodo di cui all'articolo 304 nel requisito patrimoniale di solvibilità calcolato secondo la formula standard;
d)
i parametri di correlazione, compresi, se necessario, quelli esposti all'allegato IV, e le procedure per il loro aggiornamento;
e)
laddove le imprese di assicurazione e di riassicurazione utilizzano tecniche di attenuazione del rischio, i metodi e le ipotesi da utilizzare per valutare le modifiche del profilo di rischio dell'impresa interessata e rettificare il calcolo del requisito patrimoniale di solvibilità;
f)
i criteri qualitativi che le tecniche di attenuazione del rischio di cui alla lettera e) devono soddisfare per garantire l'effettivo trasferimento del rischio a un terzo;
f bis)
il metodo e i parametri da utilizzare in sede di valutazione del requisito patrimoniale per il rischio di inadempimento della controparte in presenza di esposizioni verso controparti centrali qualificate, tali parametri sono stabiliti in un'ottica di coerenza con il trattamento delle esposizioni in questione per gli enti finanziari e creditizi ai sensi dell'articolo 4, paragrafo 1, punti 1) e 26), del regolamento (UE) n. 575/2013;
g)
i metodi e i parametri da utilizzare in sede di valutazione del requisito patrimoniale per il rischio operativo di cui all'articolo 107, compresa la percentuale di cui all'articolo 107, paragrafo 3;
h)
i metodi e gli adeguamenti da utilizzare per riflettere la portata limitata della diversificazione del rischio delle imprese di assicurazione e di riassicurazione correlato ai fondi separati;
i)
il metodo da utilizzare in sede di calcolo dell'aggiustamento per la capacità di assorbimento di perdite delle riserve tecniche o delle imposte differite di cui all'articolo 108;
j)
il sottoinsieme dei parametri standard nei moduli del rischio di sottoscrizione per le assicurazioni vita, non vita e malattia che può essere sostituito da parametri specifici dell'impresa come previsto all'articolo 104, paragrafo 7;
k)
i metodi standardizzati che l'impresa di assicurazione o di riassicurazione deve utilizzare per calcolare i parametri specifici dell'impresa di cui alla lettera j) e tutti i criteri inerenti alla completezza, alla precisione e all'adeguatezza dei dati utilizzati che devono essere soddisfatti anteriormente al rilascio dell'approvazione da parte dell'autorità di vigilanza, nonché la procedura da seguire per tale approvazione;
l)
i calcoli semplificati per specifici sottomoduli e moduli di rischio nonché i criteri che le imprese di assicurazione e di riassicurazione, comprese le imprese di assicurazione e di riassicurazione captive, sono tenute a soddisfare per avere diritto a utilizzare le singole semplificazioni in questione, così come previsto all'articolo 109;
m)
l'impostazione da adottare nei confronti delle imprese partecipate ai sensi dell'articolo 212 nel calcolo del requisito patrimoniale di solvibilità, in particolare nel calcolo del sottomodulo del rischio azionario di cui all'articolo 105, paragrafo 5, tenendo conto della probabile riduzione della volatilità del valore di dette imprese partecipate derivante dalla natura strategica di tali investimenti e dall'influenza esercitata dall'impresa partecipante su dette imprese partecipate;
n)
le modalità di utilizzo delle valutazioni esterne del merito di credito delle ECAI nel calcolo del requisito patrimoniale di solvibilità secondo la formula standard e dell'associazione delle valutazioni del merito di credito a una scala di classi di merito di credito ai sensi dell'articolo 109 bis, paragrafo 1, in coerenza con l'utilizzo delle valutazioni esterne del merito di credito ai fini del calcolo dei requisiti patrimoniali degli enti creditizi quali definiti dall'articolo 4, paragrafo 1, punto 1), del regolamento (UE) n. 575/2013 e degli enti finanziari quali definiti ai sensi dell'articolo 4, punti 1) e 26), dello stesso;
o)
i criteri dettagliati per l'indice azionario di cui all'articolo 109 bis, paragrafo 2, lettera c);
p)
i criteri dettagliati per gli adeguamenti per le valute ancorate all'euro al fine di agevolare il calcolo del sottomodulo del rischio valutario di cui all'articolo 109 bis, paragrafo 2, lettera d);
q)
le condizioni per una categorizzazione delle amministrazioni regionali e delle autorità locali di cui all'articolo 109 bis, paragrafo 2, lettera a).
2. Per assicurare condizioni uniformi di applicazione del presente articolo, l'EIOPA elabora progetti di norme tecniche di attuazione che specificano le procedure per quanto riguarda l'approvazione da parte delle autorità di vigilanza del ricorso ai parametri specifici dell'impresa di cui al paragrafo 1, lettera k).
L'EIOPA presenta detti progetti di norme tecniche di attuazione alla Commissione entro il 31 ottobre 2014.
Alla Commissione è conferito il potere di adottare le norme tecniche di attuazione di cui al primo comma conformemente all'articolo 15 del regolamento (UE) n. 1094/2010.
3. Entro il 31 dicembre 2020 la Commissione valuta l'adeguatezza dei metodi, delle ipotesi e dei parametri standard utilizzati in sede di calcolo della formula standard per il requisito patrimoniale di solvibilità tenendo conto, in particolare, dell'andamento delle classi di attività e degli strumenti finanziari nella loro totalità, del comportamento di chi investe in tali attività e strumenti finanziari nonché degli sviluppi nella definizione di standard internazionali nell'ambito dei servizi finanziari, con possibilità di dare priorità all'esame di determinate classi di attività. La Commissione presenta una relazione al Parlamento europeo e al Consiglio accompagnata, se del caso, da proposte di modifica della presente direttiva ovvero di atti delegati o di atti di esecuzione adottati a norma della direttiva stessa.
4. Per assicurare un'armonizzazione coerente per quanto riguarda il requisito patrimoniale di solvibilità, in base all'articolo 301 ter, l'EIOPA elabora progetti di norme tecniche di regolamentazione che specificano i limiti quantitativi e i criteri per l'ammissibilità delle attività nel caso in cui i rischi in questione non siano adeguatamente coperti da un sottomodulo.
Alla Commissione è delegato il potere di adottare le norme tecniche di regolamentazione di cui al primo comma conformemente agli articoli da 10 a 14 del regolamento (UE) n. 1094/2010.
Tali norme tecniche di regolamentazione si applicano alle attività di copertura delle riserve tecniche, escluse quelle detenute in relazione ai contratti di assicurazione vita in cui il rischio di investimento è sopportato dai contraenti. La Commissione sottopone a revisione tali norme alla luce degli sviluppi della formula standard e dei mercati finanziari.»;
30)
l'articolo 114 è sostituito dal seguente:
«Articolo 114
Atti delegati e norme tecniche di attuazione riguardanti i modelli interni relativi al requisito patrimoniale di solvibilità
1. La Commissione adotta atti delegati conformemente all'articolo 301 bis che stabiliscono quanto segue:
a)
gli adeguamenti da apportare agli standard di cui agli articoli da 120 a 125 alla luce dell'ambito di applicazione limitato del modello interno parziale;
b)
le modalità di piena integrazione dei modelli interni parziali nella formula standard del requisito patrimoniale di solvibilità di cui all'articolo 113, paragrafo 1, lettera c), e i requisiti per il ricorso a tecniche di integrazione alternative.
2. Per assicurare condizioni uniformi di applicazione del presente articolo, l'EIOPA elabora progetti di norme tecniche di attuazione che specificano le procedure per quanto riguarda:
a)
l'approvazione di un modello interno conformemente all'articolo 112; nonché
b)
l'approvazione di modifiche rilevanti a un modello interno e le modifiche alla politica di modifica dei modelli interni di cui all'articolo 115.
L'EIOPA presenta detti progetti di norme tecniche di attuazione alla Commissione entro il 31 ottobre 2014.
Alla Commissione è conferito il potere di adottare le norme tecniche di attuazione di cui al primo comma conformemente all'articolo 15 del regolamento (UE) n. 1094/2010.»;
31)
l'articolo 127 è sostituito dal seguente:
«Articolo 127
Atti delegati riguardanti gli articoli da 120 a 126
La Commissione adotta atti delegati conformemente all'articolo 301 bis riguardanti gli articoli da 120 a 126 al fine di potenziare la migliore valutazione del profilo di rischio e la gestione delle attività delle imprese di assicurazione e riassicurazione, per quanto concerne l'uso dei modelli interni in tutta l'Unione.»;
32)
l'articolo 129 è così modificato:
a)
al paragrafo 1, lettera d), i punti i), ii) e iii) sono sostituiti dai seguenti:
«i)
2 500 000 EUR per le imprese di assicurazione non vita, comprese le imprese di assicurazione captive, salvo nel caso in cui siano coperti, in tutto o in parte, i rischi compresi in uno dei rami da 10 a 15 elencati all'allegato I, parte A, nel qual caso non può essere inferiore a 3 700 000 EUR;
ii)
3 700 000 EUR per le imprese di assicurazione vita, incluse le imprese di assicurazione captive;
iii)
3 600 000 EUR per le imprese di riassicurazione, ad eccezione delle imprese di riassicurazione captive, per le quali il requisito patrimoniale minimo non può essere inferiore a 1 200 000 EUR;»;
b)
al paragrafo 3, il secondo comma è sostituito dal seguente:
«Gli Stati membri consentono alle loro autorità di vigilanza, per un periodo che termina non più tardi del 31 dicembre 2017, di esigere che un'impresa di assicurazione o di riassicurazione applichi le percentuali di cui al primo comma esclusivamente al requisito patrimoniale di solvibilità dell'impresa calcolato conformemente al capo VI, sezione 4, sottosezione 2.»;
c)
al paragrafo 4, dopo il primo comma è inserito il comma seguente:
«Ai fini del calcolo dei limiti di cui al paragrafo 3 le imprese non sono tenute a calcolare il proprio requisito patrimoniale di solvibilità su base trimestrale.»;
d)
al paragrafo 5, il primo comma è sostituito dal seguente:
«5. Entro il 31 dicembre 2020 la Commissione presenta al Parlamento europeo e al Consiglio una relazione sulle norme degli Stati membri e sulle prassi delle autorità di vigilanza adottate conformemente ai paragrafi da 1 a 4.»;
33)
l'articolo 130 è sostituito dal seguente:
«Articolo 130
Atti delegati
La Commissione adotta atti delegati conformemente all'articolo 301 bis che specificano le modalità di calcolo del requisito patrimoniale minimo di cui agli articoli 128 e 129.»;
34)
all'articolo 131, primo comma, le date «31 ottobre 2012» e «31 ottobre 2013» sono sostituite rispettivamente dalle date «31 dicembre 2015» e «31 dicembre 2016».
35)
l'articolo 135 è sostituito dal seguente:
«Articolo 135
Atti delegati e norme tecniche di regolamentazione riguardanti i requisiti di qualità
1. La Commissione può adottare atti delegati conformemente all'articolo 301 bis che specificano requisiti qualitativi negli ambiti seguenti:
a)
identificazione, misurazione, monitoraggio e gestione dei rischi derivanti dagli investimenti di cui all'articolo 132, paragrafo 2, primo comma;
b)
identificazione, misurazione, monitoraggio e gestione dei rischi specifici derivanti dagli investimenti in strumenti derivati e attività di cui all'articolo 132, paragrafo 4, secondo comma, e determinazione della misura in cui il ricorso a tali attività si qualifica come riduzione dei rischi o efficace gestione del portafoglio di cui all'articolo 132, paragrafo 4, terzo comma.
2. La Commissione adotta atti delegati conformemente all'articolo 301 bis che stabiliscono quanto segue:
a)
i requisiti che devono essere soddisfatti dalle imprese che “confezionano” i prestiti in titoli negoziabili e altri strumenti finanziari (cedenti o promotori) affinché un'impresa di assicurazione o di riassicurazione sia autorizzata a investire in titoli o strumenti del tipo in questione emessi dopo il 1o gennaio 2011, inclusi i requisiti volti ad assicurare che il cedente, il promotore o il prestatore originario trattenga costantemente un interesse economico netto rilevante in ogni caso non inferiore al 5 %;
b)
i requisiti qualitativi che devono essere soddisfatti dalle imprese di assicurazione o di riassicurazione che investono in detti titoli o strumenti;
c)
le esatte circostanze in cui, fatto salvo l'articolo 101, paragrafo 3, è possibile imporre un incremento proporzionale del fabbisogno di capitale in presenza di violazioni dei requisiti di cui alle lettere a) e b) del presente paragrafo.
3. Per assicurare un'armonizzazione coerente per quanto riguarda il paragrafo 2, lettera c), l'EIOPA elabora, in base all'articolo 301 ter, progetti di norme tecniche di regolamentazione per specificare le metodologie per il calcolo dell'incremento proporzionale del fabbisogno di capitale ivi citato.
Alla Commissione è delegato il potere di adottare le norme tecniche di regolamentazione di cui al primo comma conformemente agli articoli da 10 a 14 del regolamento (UE) n. 1094/2010.»;
36)
all'articolo 138, il paragrafo 4 è sostituito dal seguente:
«4. In presenza di situazioni eccezionalmente avverse aventi ripercussioni, riconosciute dall'EIOPA, su imprese di assicurazione e riassicurazione che rappresentano una quota significativa del mercato o delle aree di attività interessate, l'autorità di vigilanza può estendere per le imprese colpite, se del caso anche in consultazione con il CERS, il periodo fissato al paragrafo 3, secondo comma, per un periodo di tempo massimo di sette anni, tenendo conto di tutti i fattori pertinenti, ivi inclusa la durata media delle riserve tecniche.
Fatti salvi i poteri dell'EIOPA ai sensi dell'articolo 18 del regolamento (UE) n. 1094/2010, ai fini del presente paragrafo l'EIOPA, su richiesta dell'autorità di vigilanza interessata, constata l'esistenza di situazioni eccezionalmente avverse. L'autorità di vigilanza interessata può formulare una richiesta in tal senso se esiste la concreta possibilità che talune imprese di assicurazione o di riassicurazione che rappresentano una quota significativa del mercato o delle aree di attività interessate non siano in grado di soddisfare uno dei requisiti di cui al paragrafo 3. Si è in presenza di situazioni eccezionalmente avverse nel caso in cui la situazione finanziaria di talune imprese di assicurazione o riassicurazione che rappresentano una quota significativa del mercato o delle aree di attività interessate sia gravemente o negativamente colpita da almeno una delle seguenti circostanze:
a)
un crollo dei mercati finanziari che sia imprevisto, brusco e drastico;
b)
un contesto caratterizzato in maniera persistente da tassi di interesse bassi;
c)
un evento catastrofico ad alto impatto.
L'EIOPA valuta periodicamente, in collaborazione con l'autorità di vigilanza interessata, se le condizioni di cui al secondo comma persistono. Spetta all'EIOPA, previa consultazione dell'autorità di vigilanza interessata, dichiarare cessata una situazione eccezionalmente avversa.
L'impresa di assicurazione o di riassicurazione interessata presenta ogni tre mesi alla sua autorità di vigilanza una relazione concernente le misure adottate e i progressi realizzati in relazione al ripristino del livello di fondi propri ammissibili a copertura del requisito patrimoniale di solvibilità o alla riduzione del suo profilo di rischio al fine di garantire la conformità al requisito stesso.
L'estensione di cui al primo comma è revocata se dalla suddetta relazione si evince che non si sono registrati progressi significativi in relazione al ripristino del livello di fondi propri ammissibili a copertura del requisito patrimoniale di solvibilità o alla riduzione del profilo di rischio al fine di garantire la conformità al requisito stesso tra la data di rilevamento dell'inosservanza del requisito patrimoniale di solvibilità e la data di presentazione della relazione sui progressi realizzati.»;
37)
l'articolo 143 è sostituito dal seguente:
«Articolo 143
Atti delegati e norme tecniche di regolamentazione riguardanti l'articolo 138, paragrafo 4
1. La Commissione adotta atti delegati conformemente all'articolo 301 bis che integrano le tipologie di situazioni eccezionalmente avverse e specificano i fattori e i criteri di cui l'EIOPA deve tenere conto ai fini della constatazione dell'esistenza di situazioni eccezionalmente avverse e che le autorità di vigilanza devono tenere in considerazione al momento della decisione di estendere il periodo ammesso per il risanamento secondo quanto indicato all'articolo 138, paragrafo 4.
2. Per assicurare un'armonizzazione coerente in relazione all'articolo 138, paragrafo 2, all'articolo 139, paragrafo 2, e all'articolo 141, l'EIOPA, in base all'articolo 301 ter, elabora progetti di norme tecniche di regolamentazione che specificano il piano di risanamento di cui all'articolo 138, paragrafo 2, e il piano di finanziamento di cui all'articolo 139, paragrafo 2, anche per quanto riguarda l'articolo 141, evitando con cura effetti prociclici.
Alla Commissione è delegato il potere di adottare le norme tecniche di regolamentazione di cui al primo comma conformemente agli articoli da 10 a 14 del regolamento (UE) n. 1094/2010.»;
38)
l'articolo 149 è sostituito dal seguente:
«Articolo 149
Modifiche della natura dei rischi o degli impegni
Tutte le modifiche che le imprese di assicurazione intendono eventualmente apportare alle informazioni previste dall'articolo 147 sono soggette alla procedura di cui agli articoli 147 e 148.»;
39)
l'articolo 155 è così modificato:
a)
al paragrafo 3, dopo il primo comma è inserito il comma seguente:
«Inoltre l'autorità di vigilanza dello Stato membro d'origine o di quello ospitante può rinviare la questione all'EIOPA e richiederne l'assistenza conformemente all'articolo 19 del regolamento (UE) n. 1094/2010. In tal caso l'EIOPA può agire conformemente ai poteri che le conferisce tale articolo.»;
b)
il paragrafo 9, è sostituito dal seguente:
«9. Gli Stati membri comunicano alla Commissione e all'EIOPA il numero e il tipo di casi che hanno comportato un rifiuto ai sensi degli articoli 146 e 148 o in cui siano state adottate le misure di cui ai paragrafi 3 e 4 del presente articolo.»;
40)
all'articolo 158, paragrafo 2, dopo il primo comma è inserito il comma seguente:
«Inoltre l'autorità di vigilanza dello Stato membro d'origine o di quello ospitante può rinviare la questione all'EIOPA e richiederne l'assistenza conformemente all'articolo 19 del regolamento (UE) n. 1094/2010. In tal caso l'EIOPA può agire conformemente ai poteri che le conferisce tale articolo.»;
41)
l'articolo 159 è sostituito dal seguente:
«Articolo 159
Informazioni statistiche sulle attività transfrontaliere
Ogni impresa di assicurazione comunica all'autorità di vigilanza competente dello Stato membro di origine, in forma separata per le operazioni rispettivamente effettuate in regime di stabilimento e in regime di libera prestazione di servizi, l'importo dei premi, dei sinistri e delle commissioni, al lordo della riassicurazione, per Stato membro e secondo le modalità seguenti:
a)
per l'assicurazione non vita, per aree di attività in conformità dell'atto delegato pertinente;
b)
per l'assicurazione vita, per area di attività in conformità dell'atto delegato pertinente.
Per quanto riguarda l'allegato I, parte A, ramo 10, fatta salva la responsabilità del vettore, l'impresa interessata comunica all'autorità di vigilanza anche la frequenza e il costo medio dei sinistri.
L'autorità di vigilanza dello Stato membro di origine presenta alle autorità di vigilanza dei singoli Stati membri interessati su loro richiesta, entro un termine ragionevole e in forma aggregata, le informazioni di cui al primo e secondo comma»;
42)
l'articolo 172 è sostituito dal seguente:
«Articolo 172
Equivalenza in relazione alle imprese di riassicurazione
1. La Commissione adotta atti delegati conformemente all'articolo 301 bis che specificano i criteri per valutare se il regime di solvibilità di un paese terzo che si applica alle attività di riassicurazione delle imprese con sede nel suo territorio è equivalente a quello stabilito dal titolo I.
2. Se un paese terzo soddisfa i criteri adottati a norma del paragrafo 1, la Commissione può, conformemente all'articolo 301 bis e con l'assistenza dell'EIOPA in conformità dell'articolo 33, paragrafo 2, del regolamento (UE) n. 1094/2010, adottare atti delegati per disporre che il regime di solvibilità da tale paese terzo che si applica alle attività di riassicurazione delle imprese con sede nel suo territorio è equivalente a quello stabilito dal titolo I della presente direttiva.
Tali atti delegati sono periodicamente rivisti per tenere conto di eventuali modifiche di rilievo del regime di vigilanza stabilito dal titolo 1 e del regime di vigilanza del paese terzo.
L'EIOPA pubblica sul suo sito Internet un elenco di tutti i paesi terzi di cui al primo comma e ne cura l'aggiornamento.
3. Laddove, in conformità del paragrafo 2, il regime di solvibilità di un paese terzo sia considerato equivalente a quello fissato dalla presente direttiva, i contratti di riassicurazione conclusi con le imprese con sede in detto paese terzo sono trattati alla stessa stregua dei contratti di riassicurazione conclusi con imprese autorizzate ai sensi della presente direttiva.
4. In deroga al paragrafo 2, la Commissione, anche in caso di mancato rispetto dei criteri stabiliti a norma del paragrafo 1, può, conformemente all'articolo 301 bis e per un periodo limitato nonché con l'assistenza dell'EIOPA secondo il disposto dell'articolo 33, paragrafo 2, del regolamento (UE) n. 1094/2010, adottare atti delegati per disporre che il regime di solvibilità applicato da un paese terzo alle attività di riassicurazione delle imprese con sede nel suo territorio è temporaneamente equivalente a quello stabilito dal titolo I, a condizione che il paese terzo in questione abbia soddisfatto i seguenti requisiti minimi:
a)
si sia impegnato con l'Unione ad adottare e applicare un regime di solvibilità che possa essere giudicato equivalente a norma del paragrafo 2, prima della fine del periodo limitato in questione, nonché ad avviare un processo di valutazione dell'equivalenza;
b)
abbia adottato un programma di lavoro finalizzato al rispetto dell'impegno di cui alla lettera a);
c)
abbia assegnato risorse sufficienti ai fini del rispetto dell'impegno di cui alla lettera a);
d)
abbia un regime di solvibilità basato sul rischio nonché definizione di requisiti quantitativi e qualitativi, oltre che in materia di relazioni di vigilanza e trasparenza;
e)
abbia sottoscritto disposizioni scritte per la cooperazione e lo scambio di informazioni riservate in materia di vigilanza con l'EIOPA e le autorità di vigilanza;
f)
abbia un sistema di vigilanza indipendente; e
g)
abbia introdotto obblighi in materia di segreto professionale per tutte le persone che agiscono per conto delle sue autorità di vigilanza, in particolare per quanto concerne lo scambio di informazioni con l'EIOPA e le autorità di vigilanza.
Qualunque atto delegato sull'equivalenza temporanea tiene conto delle relazioni elaborate dalla Commissione a norma dell'articolo 177, paragrafo 2. Tali atti delegati sono periodicamente rivisti sulla base delle relazioni annuali sui progressi realizzati presentate dai paesi terzi interessati alla Commissione e valutati da quest'ultima. L'EIOPA assiste la Commissione nella valutazione di tali relazioni.
L'EIOPA pubblica sul suo sito Internet un elenco di tutti i paesi terzi di cui al primo comma e ne cura l'aggiornamento.
La Commissione può adottare atti delegati conformemente all'articolo 301 bis che precisano le condizioni enunciate al primo comma.
5. Il periodo limitato di cui al paragrafo 4, primo comma, termina il 31 dicembre 2020 o, se anteriore, alla data in cui, secondo il disposto del paragrafo 2, il regime di vigilanza del paese terzo è stato giudicato equivalente a quello stabilito dal titolo I.
Tale periodo può essere esteso per un ulteriore anno al massimo nel caso in cui un'estensione in tal senso sia necessaria per consentire all'EIOPA e alla Commissione di effettuare la valutazione dell'equivalenza ai fini del paragrafo 2.
6. I contratti di riassicurazione conclusi con le imprese con sede in un paese terzo il cui regime di vigilanza sia stato giudicato temporaneamente equivalente a norma del paragrafo 4 ricevono lo stesso trattamento di quello previsto al paragrafo 3. L'articolo 173 si applica anche alle imprese di riassicurazione con sede in un paese terzo il cui regime di vigilanza sia stato giudicato temporaneamente equivalente a norma del paragrafo 4.»;
43)
l'articolo 176 è sostituito dal seguente:
«Articolo 176
Informazione da parte degli Stati membri alla Commissione e all'EIOPA
Le autorità di vigilanza degli Stati membri informano la Commissione, l'EIOPA e le autorità di vigilanza degli altri Stati membri di ogni autorizzazione accordata ad un'impresa figlia diretta o indiretta di una o più imprese madri soggette al diritto di un paese terzo.
Dette informazioni comprendono anche indicazioni sulla struttura del gruppo interessato.
Nel caso in cui un'impresa soggetta al diritto di un paese terzo acquisisca una partecipazione in un'impresa di assicurazione o di riassicurazione autorizzata nell'Unione atta a rendere tale impresa di assicurazione o di riassicurazione un'impresa figlia di tale impresa del paese terzo in questione, le autorità di vigilanza dello Stato membro di origine ne informano la Commissione, l'EIOPA e le autorità di vigilanza degli altri Stati membri.»;
44)
all'articolo 177, il paragrafo 1, è sostituito dal seguente:
«1. Gli Stati membri informano la Commissione e l'EIOPA delle difficoltà di carattere generale eventualmente incontrate dalle loro imprese di assicurazione o di riassicurazione a livello di insediamento ed esercizio o prosecuzione delle rispettive attività in un determinato paese terzo.»;
45)
all'articolo 210, il paragrafo 2 è sostituito dal seguente:
«2. La Commissione può adottare atti delegati conformemente all'articolo 301 bis che specificano le disposizioni di cui al paragrafo 1 del presente articolo per quanto riguarda la sorveglianza, la gestione e il controllo dei rischi derivanti dall'attività di riassicurazione “finite”.»;
46)
all'articolo 211, i paragrafi 2 e 3 sono sostituiti dai seguenti:
«2. La Commissione adotta atti delegati conformemente all'articolo 301 bis che specificano i seguenti criteri per l'approvazione da parte delle autorità di vigilanza:
a)
la portata dell'autorizzazione;
b)
le condizioni obbligatorie da includere in tutti i contratti stipulati;
c)
i requisiti di competenza e onorabilità di cui all'articolo 42 dei gestori della società veicolo;
d)
i requisiti di competenza e onorabilità applicabili ad azionisti o membri che detengono una partecipazione qualificata nella società veicolo;
e)
le procedure amministrative e contabili solide, adeguati meccanismi di controllo interno e i requisiti in materia di gestione dei rischi;
f)
i requisiti in materia di contabilità e di informazioni prudenziali e statistiche;
g)
i requisiti di solvibilità.
2 bis. Per assicurare condizioni uniformi di applicazione dell'articolo 211, paragrafi 1 e 2, l'EIOPA elabora progetti di norme tecniche di attuazione che specificano le procedure per il rilascio dell'autorizzazione a fondare una società veicolo da parte delle autorità di vigilanza, nonché i formati e i modelli da utilizzare ai fini del paragrafo 2, lettera f).
L'EIOPA presenta detti progetti di norme tecniche di attuazione alla Commissione entro il 31 ottobre 2014.
Alla Commissione è conferito il potere di adottare le norme tecniche di attuazione di cui al primo comma conformemente all'articolo 15 del regolamento (UE) n. 1094/2010.
2 ter. Per assicurare condizioni uniformi di applicazione dell'articolo 211, paragrafi 1 e 2, l'EIOPA può elaborare progetti di norme tecniche di attuazione che specificano le procedure per la cooperazione e lo scambio di informazioni tra autorità di vigilanza nei casi in cui la società veicolo abbia sede in uno Stato membro diverso da quello in cui è autorizzata l'impresa di assicurazione o di riassicurazione da cui proviene il rischio assunto dalla società stessa.
Alla Commissione è conferito il potere di adottare le norme tecniche di attuazione di cui al primo comma conformemente all'articolo 15 del regolamento (UE) n. 1094/2010.
3. Le società veicolo autorizzate entro il 31 dicembre 2015 sono soggette alla legge dello Stato membro che ha rilasciato l'autorizzazione. Tuttavia, a qualsiasi nuova attività intrapresa da tali società veicolo successivamente a tale data si applicano i paragrafi 1, 2 e 2 bis.»;
47)
all'articolo 212, paragrafo 1, la lettera e) è sostituita dalla seguente:
«e)
“collegio delle autorità di vigilanza”, una struttura permanente ma flessibile per la cooperazione, il coordinamento e l'agevolazione del processo decisionale nell'ambito della vigilanza di un gruppo;»;
48)
l'articolo 216 è così modificato:
a)
al paragrafo 1 sono aggiunti i commi seguenti:
«In tal caso, l'autorità di vigilanza spiega le ragioni della sua decisione sia all'autorità di vigilanza del gruppo che all'impresa capogruppo a livello di Unione. L'autorità di vigilanza del gruppo informa il collegio delle autorità di vigilanza in conformità dell'articolo 248, paragrafo 1, lettera a).
Alle condizioni di cui ai paragrafi da 2 a 6 del presente articolo, si applicano, mutatis mutandis, gli articoli da 218 a 258 del presente articolo.»;
b)
al paragrafo 4, il terzo comma è sostituito dal seguente:
«L'autorità di vigilanza spiega le ragioni di tali decisioni sia all'impresa che all'autorità di vigilanza del gruppo. L'autorità di vigilanza informa il collegio delle autorità di vigilanza in conformità dell'articolo 248, paragrafo 1, lettera a).»;
c)
il paragrafo 7 è sostituito dal seguente:
«7. La Commissione può adottare atti delegati conformemente all'articolo 301 bis che specificano le circostanze in cui può essere adottata la decisione di cui al paragrafo 1 del presente articolo.»;
49)
l'articolo 217 è così modificato:
a)
al paragrafo 1 è aggiunto il comma seguente:
«In tal caso, le autorità di vigilanza spiegano le ragioni dell'accordo da loro concluso sia all'autorità di vigilanza del gruppo che all'impresa capogruppo a livello di Unione. L'autorità di vigilanza informa il collegio delle autorità di vigilanza in conformità dell'articolo 248, paragrafo 1, lettera a).»;
b)
il paragrafo 3 è sostituito dal seguente:
«3. La Commissione adotta atti delegati conformemente all'articolo 301 bis che specificano le circostanze in cui può essere adottata la decisione di cui al paragrafo 1 del presente articolo.»;
50)
l'articolo 227 è sostituito dal seguente:
«Articolo 227
Equivalenza delle imprese di assicurazione e di riassicurazione partecipate di paesi terzi
1. Conformemente all'articolo 233, per il calcolo della solvibilità di gruppo di un'impresa di assicurazione o di riassicurazione che sia un'impresa partecipante di un'impresa di assicurazione o di riassicurazione di un paese terzo, quest'ultima è considerata, ai soli fini di detto calcolo, alla stessa stregua di un'impresa di assicurazione o di riassicurazione partecipata.
Tuttavia, se nel paese terzo in cui ha sede detta impresa essa è soggetta a un regime di autorizzazione e a requisiti di solvibilità almeno equivalenti a quelli stabiliti dal titolo I, capo VI, gli Stati membri possono disporre che il calcolo tenga conto, per quanto riguarda l'impresa in questione, del requisito patrimoniale di solvibilità e dei fondi propri ammissibili a copertura di detto requisito previsti dal paese terzo interessato.
2. In assenza di atti delegati adottati ai sensi dei paragrafi 4 o 5 del presente articolo, la verifica dell'equivalenza del regime del paese terzo quale requisito minimo è effettuata dall'autorità di vigilanza del gruppo su richiesta dell'impresa partecipante o di propria iniziativa. L'EIOPA fornisce assistenza all'autorità di vigilanza del gruppo conformemente all'articolo 33, paragrafo 2, del regolamento (UE) n. 1094/2010.
L'autorità di vigilanza del gruppo, assistita dall'EIOPA, consulta le altre autorità di vigilanza interessate prima di adottare una decisione sull'equivalenza. La decisione è adottata conformemente ai criteri adottati a norma del paragrafo 3. L'autorità di vigilanza del gruppo si astiene dall'adottare, in relazione a un determinato paese terzo, una decisione che sia in contrasto con altre già adottate nei confronti di tale paese, a meno che la stessa non sia necessaria per tenere conto di modifiche rilevanti del regime di vigilanza stabilito dal titolo I, capo VI, e del regime di vigilanza del paese terzo.
Qualora le autorità di vigilanza siano in disaccordo con la decisione adottata a norma del secondo comma, possono rinviare la questione all'EIOPA e richiederne l'assistenza conformemente all'articolo 19 del regolamento (UE) n. 1094/2010, entro tre mesi dalla comunicazione della decisione da parte dell'autorità di vigilanza del gruppo. In tal caso l'EIOPA può agire conformemente ai poteri che le conferisce tale articolo.
3. La Commissione può adottare atti delegati, conformemente all'articolo 301 bis che specificano i criteri per valutare se il regime di solvibilità di un paese terzo sia equivalente a quello stabilito dal titolo I, capo VI.
4. Se un paese terzo soddisfa i criteri adottati a norma del paragrafo 3, la Commissione può, conformemente all'articolo 301 bis e con l'assistenza dell'EIOPA in conformità dell'articolo 33, paragrafo 2, del regolamento (UE) n. 1094/2010, adottare atti delegati per disporre che il regime di vigilanza del paese terzo è equivalente a quello stabilito dal titolo I, capo VI.
Tali atti delegati sono periodicamente rivisti per tenere conto di eventuali modifiche di rilievo del regime di vigilanza stabilito dal titolo I, capo VI, e del regime di vigilanza del paese terzo.
L'EIOPA pubblica sul suo sito Internet un elenco di tutti i paesi terzi di cui al primo comma e ne cura l'aggiornamento.
5. In deroga al paragrafo 4, e anche in caso di mancato rispetto dei criteri stabiliti in conformità al paragrafo 3. conformemente all'articolo 301 bis e per il periodo di cui al paragrafo 6 nonché con l'assistenza dell'EIOPA secondo il disposto dell'articolo 33, paragrafo 2, del regolamento (UE) n. 1094/2010, la Commissione può adottare atti delegati per disporre che il regime di solvibilità applicato da un paese terzo alle imprese con sede nel suo territorio è da considerare provvisoriamente equivalente a quello stabilito dal titolo I, capo VI, a condizione che siano soddisfatte le seguenti condizioni:
a)
esistenza dimostrabile di un regime di solvibilità in grado di essere giudicato equivalente a norma del paragrafo 4 o comunque possibilità assodata che un simile regime sia adottato e applicato dal paese terzo;
b)
disponibilità nel paese terzo di un regime di solvibilità basato sul rischio nonché definizione di requisiti di solvibilità quantitativi e qualitativi, oltre che in materia di informativa ai fini di vigilanza e trasparenza;
c)
il diritto del paese terzo che, in linea di principio, consente la cooperazione e lo scambio di informazioni riservate in materia di vigilanza con l'EIOPA e le autorità di vigilanza;
d)
esistenza nel paese terzo di un sistema di vigilanza indipendente; e
e)
introduzione, da parte del paese terzo, di obblighi in materia di segreto professionale per tutte le persone che agiscono per conto delle sue autorità di vigilanza.
L'EIOPA pubblica sul suo sito Internet un elenco di tutti i paesi terzi di cui al primo comma e ne cura l'aggiornamento.
6. Il periodo di equivalenza provvisoria di cui al paragrafo 5 è inizialmente di dieci anni, salvo che prima dello scadere di tale termine:
a)
l'atto delegato sia stato revocato; oppure
b)
l'atto delegato sia stato adottato ai sensi del paragrafo 4 in base al quale il regime del paese terzo in questione è stato ritenuto equivalente a quello stabilito dal titolo I, capo VI.
Ove persistano le condizioni di cui al paragrafo 5, l'equivalenza provvisoria è rinnovabile per ulteriori periodi di dieci anni. La Commissione adotta qualunque atto delegato in tal senso conformemente all'articolo 301 bis, con l'assistenza dell'EIOPA ai sensi dell'articolo 33, paragrafo 2, del regolamento (UE) n. 1094/2010.
Qualunque atto delegato che stabilisce l'equivalenza provvisoria tiene conto delle relazioni elaborate dalla Commissione a norma dell'articolo 177, paragrafo 2, ed è soggetto a revisione periodica da parte della Commissione. L'EIOPA assiste la Commissione nella valutazione di tali decisioni. La Commissione informa il Parlamento europeo di tutte le revisioni effettuate, e riferisce allo stesso in merito alle relative conclusioni.
7. Qualora sia adottato, a norma del paragrafo 5, un atto delegato che dispone che il regime di vigilanza di un paese terzo è provvisoriamente equivalente, il paese in questione è considerato equivalente ai fini del paragrafo 1, secondo comma.»;
51)
l'articolo 231 è sostituito dal seguente:
«Articolo 231
Modello interno di gruppo
1. In caso di domanda di autorizzazione a calcolare il requisito patrimoniale di solvibilità di gruppo consolidato e il requisito patrimoniale di solvibilità delle imprese di assicurazione e di riassicurazione facenti parte del gruppo sulla base di un modello interno, presentata da un'impresa di assicurazione o di riassicurazione e dalle sue imprese partecipate oppure congiuntamente dalle imprese partecipate di una società di partecipazione assicurativa, le autorità di vigilanza interessate decidono, in collaborazione, se concedere o meno l'autorizzazione richiesta stabilendo altresì a quali condizioni subordinare eventualmente tale autorizzazione.
Le domande di cui al primo comma sono presentate all'autorità di vigilanza del gruppo.
L'autorità di vigilanza del gruppo informa gli altri membri del collegio delle autorità di vigilanza e presenta loro immediatamente la domanda completa.
2. Le autorità di vigilanza interessate si adoperano al massimo per pervenire a una decisione congiunta sulla domanda entro sei mesi dalla data di ricezione della domanda completa da parte dell'autorità di vigilanza del gruppo.
3. Se, nel termine di sei mesi di cui al paragrafo 2, una qualunque delle autorità di vigilanza interessate ha rinviato la questione all'EIOPA conformemente all'articolo 19 del regolamento (UE) n. 1094/2010, l'autorità di vigilanza del gruppo differisce la sua decisione in attesa di un'eventuale decisione dell'EIOPA conformemente all'articolo 19, paragrafo 3, di tale regolamento e adegua la propria decisione a quella dell'EIOPA. Tale decisione è riconosciuta come determinante e applicata dalle autorità di vigilanza interessate.
L'EIOPA adotta la propria decisione entro un mese. La questione non può essere rinviata all'EIOPA dopo la scadenza del periodo di sei mesi ovvero dopo il raggiungimento di una decisione congiunta.
Se, conformemente all'articolo 41, paragrafi 2 e 3, e all'articolo 44, paragrafi 1 e 3, del regolamento (UE) n. 1094/2010, la decisione proposta dal gruppo di esperti è respinta, l'autorità di vigilanza del gruppo decide in via definitiva. La decisione è riconosciuta come determinante e applicata dalle autorità di vigilanza interessate. Il periodo di sei mesi è considerato periodo di conciliazione ai sensi dell'articolo 19, paragrafo 2, di tale regolamento.
4. Con riferimento alle domande di autorizzazione di cui al paragrafo 1, l'EIOPA può elaborare progetti di norme tecniche di attuazione che specificano condizioni uniformi di applicazione in riferimento al processo decisionale di cui al paragrafo 2, al fine di agevolare l'adozione di decisioni congiunte.
Alla Commissione è conferito il potere di adottare le norme tecniche di attuazione di cui al primo comma conformemente all'articolo 15 del regolamento (UE) n. 1094/2010.
5. Se le autorità di vigilanza interessate sono pervenute a una decisione congiunta a norma del paragrafo 2, l'autorità di vigilanza del gruppo trasmette al richiedente un documento indicante le motivazioni complete.
6. In assenza dell'adozione di una decisione congiunta entro sei mesi dalla data di ricezione della domanda completa da parte del gruppo, l'autorità di vigilanza del gruppo decide autonomamente in merito alla domanda stessa.
L'autorità di vigilanza del gruppo tiene debitamente conto dei pareri e delle riserve eventualmente espressi da altre autorità di vigilanza interessate nell'arco del periodo semestrale.
L'autorità di vigilanza del gruppo trasmette al richiedente e alle altre autorità di vigilanza interessate un documento contenente la sua decisione pienamente motivata.
Tale decisione è riconosciuta come determinante e applicata dalle autorità di vigilanza interessate.
7. Laddove una delle autorità di vigilanza interessate ritenga che il profilo di rischio di un'impresa di assicurazione o di riassicurazione soggetta alla sua vigilanza si discosti significativamente dalle ipotesi sottese al modello interno approvato a livello di gruppo, fino a quando l'impresa non abbia opportunamente affrontato le questioni che preoccupano l'autorità di vigilanza quest'ultima può, conformemente all'articolo 37, imporre una maggiorazione del capitale rispetto al requisito patrimoniale di solvibilità di detta impresa di assicurazione o di riassicurazione risultante dall'applicazione del modello interno in oggetto.
In circostanze eccezionali, laddove la maggiorazione del requisito patrimoniale risulti inappropriata, l'autorità di vigilanza può imporre all'impresa interessata di calcolare il suo requisito patrimoniale di solvibilità secondo la formula standard di cui al titolo I, capo VI, sezione 4, sottosezioni 1 e 2. Conformemente all'articolo 37, paragrafo 1, lettere a) e c), l'autorità di vigilanza può imporre una maggiorazione del capitale rispetto al requisito patrimoniale di solvibilità di detta impresa di assicurazione o di riassicurazione risultante dall'applicazione della formula standard.
L'autorità di vigilanza fornisce le ragioni delle eventuali decisioni di cui al primo e al secondo comma sia all'impresa di assicurazione o di riassicurazione che agli altri membri del collegio delle autorità di vigilanza.
L'EIOPA può emettere orientamenti per assicurare un'applicazione uniforme e coerente del presente paragrafo.»;
52)
al primo comma del paragrafo 232 la parte introduttiva è sostituita dalla seguente:
«Per determinare se il requisito patrimoniale di solvibilità di gruppo consolidato riflette adeguatamente il profilo di rischio del gruppo, l'autorità di vigilanza del gruppo presta particolare attenzione a tutti i casi in cui le circostanze di cui all'articolo 37, paragrafo 1, lettere da a) a d), possono verificarsi a livello di gruppo, segnatamente qualora:»;
53)
all'articolo 232, il terzo comma è sostituito dal seguente:
«Si applicano, mutatis mutandis, l'articolo 37, paragrafi da 1 a 5, e gli atti delegati nonché le norme tecniche di attuazione adottati a norma dell'articolo 37, paragrafi 6, 7 e 8.»;
54)
all'articolo 233, paragrafo 6, il terzo comma è sostituito dal seguente:
«Si applicano, mutatis mutandis, l'articolo 37, paragrafi da 1 a 5, e gli atti delegati nonché le norme tecniche di attuazione adottati a norma dell'articolo 37, paragrafi 6, 7 e 8.»;
55)
l'articolo 234 è sostituito dal seguente:
«Articolo 234
Atti delegati riguardanti gli articoli da 220 a 229 e da 230 a 233
La Commissione adotta atti delegati conformemente all'articolo 301 bis che specificano i principi tecnici e i metodi di cui agli articoli da 220 a 229 nonché le modalità di applicazione degli articoli da 230 a 233, alla luce della natura economica di talune strutture giuridiche.»;
56)
l'articolo 237 è sostituito dal seguente:
«Articolo 237
Imprese figlie di un'impresa di assicurazione o di riassicurazione: decisione sulla domanda
1. In caso di domanda di autorizzazione ad applicare le disposizioni degli articoli 238 e 239, le autorità di vigilanza interessate collaborano nell'ambito del collegio delle autorità di vigilanza, sulla base di una piena cooperazione, al fine di decidere se concedere o meno l'autorizzazione richiesta stabilendo altresì a quali altri termini e condizioni subordinare eventualmente tale autorizzazione.
La domanda di cui al primo comma è presentata unicamente all'autorità di vigilanza che ha autorizzato l'impresa figlia. Tale autorità di vigilanza informa gli altri membri del collegio delle autorità di vigilanza e presenta loro immediatamente la domanda completa.
2. Le autorità di vigilanza interessate si adoperano al massimo per pervenire a una decisione congiunta sulla domanda entro tre mesi dalla data di ricezione della domanda completa da parte di tutte le autorità di vigilanza nell'ambito del collegio delle autorità di vigilanza.
3. Se, nel termine di tre mesi di cui al paragrafo 2, una qualunque delle autorità di vigilanza interessate ha rinviato la questione all'EIOPA conformemente all'articolo 19 del regolamento (UE) n. 1094/2010, l'autorità di vigilanza del gruppo posticipa la propria decisione in attesa della decisione eventualmente adottata dall'EIOPA a norma dell'articolo 19, paragrafo 3, del citato regolamento e adegua la propria decisione a quella dell'EIOPA. Tale decisione è riconosciuta come determinante ed è applicata dalle autorità di vigilanza interessate.
L'EIOPA prende la propria decisione entro un mese. La questione non può essere rinviata all'EIOPA dopo la scadenza del periodo di tre mesi o dopo che è stata raggiunta una decisione congiunta.
Se, conformemente all'articolo 41, paragrafi 2 e 3, e all'articolo 44, paragrafi 1 e 3, del regolamento (UE) n. 1094/2010 la decisione proposta dal gruppo di esperti è respinta, l'autorità di vigilanza del gruppo decide in via definitiva. Tale decisione è riconosciuta come determinante e applicata dalle autorità di vigilanza interessate. Il periodo di tre mesi è considerato la fase di conciliazione ai sensi dell'articolo 19, paragrafo 2, del predetto regolamento.
4. Con riferimento alle domande di autorizzazione di cui al paragrafo 1, l'EIOPA può elaborare progetti di norme tecniche di attuazione volti ad assicurare condizioni uniformi di applicazione del processo di adozione della decisione congiunta di cui al paragrafo 2, al fine di agevolare l'adozione di decisioni congiunte.
Alla Commissione è conferito il potere di adottare le norme tecniche di attuazione di cui al primo comma conformemente all'articolo 15 del regolamento (UE) n. 1094/2010.
5. Se le autorità di vigilanza interessate sono pervenute alla decisione congiunta di cui al paragrafo 2, l'autorità di vigilanza che ha autorizzato l'impresa figlia trasmette al richiedente la decisione e la motiva pienamente. La decisione congiunta è riconosciuta come determinante e applicata dalle autorità di vigilanza interessate.
6. In mancanza di una decisione congiunta delle autorità di vigilanza interessate entro il termine di tre mesi di cui al paragrafo 2, l'autorità di vigilanza del gruppo decide autonomamente in merito alla domanda.
Durante tale periodo, l'autorità di vigilanza del gruppo tiene debitamente conto di quanto segue:
a)
eventuali pareri e riserve delle autorità di vigilanza interessate;
b)
eventuali riserve delle altre autorità di vigilanza nell'ambito del collegio.
La decisione è pienamente motivata e contiene la spiegazione di ogni eventuale scostamento significativo dalle riserve delle altre autorità di vigilanza interessate. L'autorità di vigilanza del gruppo trasmette copia della decisione al richiedente e alle altre autorità di vigilanza interessate. La decisione è riconosciuta come determinante e applicata dalle autorità di vigilanza interessate.»;
57)
all'articolo 238, il paragrafo 4 è sostituito dal seguente:
«4. Il collegio delle autorità di vigilanza si adopera al massimo per pervenire a un accordo sulla proposta dell'autorità di vigilanza che ha autorizzato l'impresa figlia o su eventuali altre misure.
Tale accordo è riconosciuto come determinante e applicato dalle autorità di vigilanza interessate.»;
58)
all'articolo 238, il paragrafo 5 è sostituito dal seguente:
«5. In caso di disaccordo tra l'autorità di vigilanza e l'autorità di vigilanza del gruppo, entro il termine di un mese dalla proposta dell'autorità di vigilanza una qualsiasi delle due autorità può rinviare la questione all'EIOPA e richiederne l'assistenza conformemente all'articolo 19 del regolamento (UE) n. 1094/2010. In tal caso l'EIOPA può agire conformemente ai poteri che le conferisce tale articolo e prende la propria decisione entro un mese da tale rinvio. Il periodo di un mese è considerato periodo di conciliazione ai sensi dell'articolo 19, paragrafo 2, di tale regolamento. La questione non può essere rinviata all'EIOPA dopo la scadenza del periodo di un mese di cui al presente comma o dopo che è stato raggiunto un accordo nell'ambito del collegio conformemente al paragrafo 4 del presente articolo.
L'autorità di vigilanza che ha autorizzato l'impresa figlia posticipa la propria decisione in attesa di una decisione eventualmente adottata dall'EIOPA conformemente all'articolo 19 del suddetto regolamento e adegua la propria decisione a quella dell'EIOPA.
Tale decisione è riconosciuta come determinante e applicata dalle autorità di vigilanza interessate.
La decisione è pienamente motivata.
Essa è trasmessa all'impresa figlia e al collegio delle autorità di vigilanza.»;
59)
all'articolo 239 è aggiunto il paragrafo seguente:
«4. L'autorità di vigilanza e l'autorità di vigilanza del gruppo possono rinviare la questione all'EIOPA e richiederne l'assistenza conformemente all'articolo 19 del regolamento (UE) n. 1094/2010 in caso di disaccordo:
a)
sull'approvazione del piano di risanamento, anche per quanto concerne un'eventuale estensione del periodo ammesso per il risanamento, entro il periodo di quattro mesi di cui al paragrafo 1; o
b)
sull'approvazione delle misure proposte entro il periodo di un mese di cui al paragrafo 2.
In tali casi l'EIOPA può agire conformemente ai poteri che le conferisce tale articolo e prende la propria decisione entro un mese da tale rinvio.
La questione non è rinviata all'EIOPA:
a)
dopo la scadenza del periodo di quattro mesi ovvero di un mese di cui al primo comma;
b)
dopo il raggiungimento di un accordo nell'ambito del collegio conformemente al paragrafo 1, secondo comma, o al paragrafo 2, secondo comma;
c)
nelle situazioni di emergenza di cui al paragrafo 2.
Il periodo di quattro mesi ovvero di un mese, rispettivamente, è considerato periodo di conciliazione ai sensi dell'articolo 19, paragrafo 2, di tale regolamento.
L'autorità di vigilanza che ha autorizzato l'impresa figlia posticipa la propria decisione in attesa di una decisione eventualmente adottata dall'EIOPA conformemente all'articolo 19, paragrafo 3, di tale regolamento e adegua la propria decisione a quella dell'EIOPA. Tale decisione è riconosciuta come determinante e applicata dalle autorità di vigilanza interessate.
La decisione è pienamente motivata.
Essa è trasmessa all'impresa figlia e al collegio delle autorità di vigilanza.»;
60)
l'articolo 241 è sostituito dal seguente:
«Articolo 241
Imprese figlie di un'impresa di assicurazione o di riassicurazione: atti delegati
La Commissione adotta atti delegati, conformemente all'articolo 301 bis, che specificano:
a)
i criteri per valutare il rispetto delle condizioni stabilite all'articolo 236;
b)
i criteri per valutare quali siano le situazioni di emergenza di cui all'articolo 239, paragrafo 2;
c)
le procedure che le autorità di vigilanza devono seguire quando si scambiano informazioni, esercitano i loro poteri e ottemperano ai loro obblighi conformemente agli articoli da 237 a 240.»;
61)
all'articolo 242, il paragrafo 1 è sostituito dal seguente:
«1. Entro il 31 dicembre 2017, la Commissione elabora una valutazione sull'applicazione del titolo III, in particolare per quanto concerne la cooperazione tra autorità di vigilanza nell'ambito del collegio delle autorità di vigilanza e sul suo funzionamento, nonché le prassi di vigilanza legate alla fissazione delle maggiorazioni del capitale e presenta una relazione al Parlamento europeo e al Consiglio eventualmente accompagnata da proposte di modifica della presente direttiva.»;
62)
all'articolo 242, paragrafo 2, la data «31 ottobre 2015» è sostituita dalla data «31 dicembre 2018»;
63)
all'articolo 244, il paragrafo 4 è sostituito dai seguenti:
«4. Ai fini dei paragrafi 2 e 3 del presente articolo, la Commissione adotta atti delegati conformemente all'articolo 301 bis riguardo alla definizione di concentrazione significativa dei rischi.
5. Per assicurare un'armonizzazione coerente per quanto riguarda la vigilanza delle concentrazioni dei rischi, l'EIOPA elabora, in base all'articolo 301 ter, progetti di norme tecniche di regolamentazione per specificare le modalità di individuazione delle concentrazioni dei rischi significative nonché di determinazione di opportune soglie ai fini del paragrafo 3.
Alla Commissione è delegato il potere di adottare le norme tecniche di regolamentazione di cui al primo comma conformemente agli articoli da 10 a 14 del regolamento (UE) n. 1094/2010.
6. Al fine di garantire condizioni uniformi di applicazione del presente articolo, l'EIOPA elabora progetti di norme tecniche di attuazione relative ai formati e i modelli per la segnalazione di tali concentrazioni dei rischi ai fini del paragrafo 2.
L'EIOPA presenta tali progetti di norme tecniche di attuazione alla Commissione entro il 30 settembre 2015.
Alla Commissione è conferito il potere di adottare le norme tecniche di attuazione di cui al primo comma conformemente all'articolo 15 del regolamento (UE) n. 1094/2010.»;
64)
all'articolo 245, il paragrafo 4 è sostituito dal seguente:
«4. Ai fini dei paragrafi 2 e 3 del presente articolo, la Commissione adotta atti delegati conformemente all'articolo 301 bis riguardo alla definizione di operazione infragruppo significativa.
5. Per assicurare un'armonizzazione coerente per quanto riguarda la vigilanza delle operazioni infragruppo, l'EIOPA può elaborare progetti di norme tecniche di regolamentazione per precisare l'individuazione delle operazioni infragruppo significative ai fini del paragrafo 3.
Alla Commissione è delegato il potere di adottare le norme tecniche di regolamentazione di cui al primo comma conformemente agli articoli da 10 a 14 del regolamento (UE) n. 1094/2010.
6. Al fine di garantire condizioni uniformi di applicazione del presente articolo, l'EIOPA può elaborare progetti di norme tecniche di attuazione relative alle procedure, ai formati e ai modelli per la segnalazione di tali operazioni infragruppo ai fini del paragrafo 2.
Alla Commissione è conferito il potere di adottare le norme tecniche di attuazione di cui al primo comma conformemente all'articolo 15 del regolamento (UE) n. 1094/2010.»;
65)
all'articolo 247, i paragrafi da 3 a 7 sono sostituiti dai seguenti:
«3. In casi particolari le autorità di vigilanza interessate possono, su richiesta di qualsiasi altra autorità di vigilanza, adottare la decisione congiunta di derogare ai criteri stabiliti al paragrafo 2 qualora la loro applicazione non fosse opportuna, tenuto conto della struttura del gruppo e dell'importanza relativa delle attività delle imprese di assicurazione e di riassicurazione nei vari paesi, e designare un'altra autorità di vigilanza come autorità di vigilanza del gruppo.
A tale scopo ciascuna delle autorità di vigilanza interessate può chiedere che sia avviata una discussione sull'opportunità di applicare i criteri di cui al paragrafo 2. Tale discussione si tiene al massimo con cadenza annuale.
Le autorità di vigilanza interessate fanno tutto quanto in loro potere per giungere a una decisione congiunta sulla scelta dell'autorità di vigilanza del gruppo entro tre mesi dalla richiesta di discussione. Prima di adottare la loro decisione, le autorità di vigilanza interessate danno al gruppo la possibilità di esprimere il suo parere.
L'autorità di vigilanza del gruppo designata trasmette al gruppo la decisione congiunta pienamente motivata.
4. Se, nell'arco del periodo di tre mesi di cui al paragrafo 3, terzo comma, una delle autorità di vigilanza interessate ha rinviato la questione all'EIOPA conformemente all'articolo 19 del regolamento (UE) n. 1094/2010, le autorità di vigilanza interessate posticipano la loro decisione congiunta in attesa di una decisione eventualmente adottata dall'EIOPA a norma dell'articolo 19, paragrafo 3, di tale regolamento, e adeguano la loro decisione congiunta a quella dell'EIOPA. Tale decisione congiunta è riconosciuta come determinante e applicata dalle autorità di vigilanza interessate. Il periodo di tre mesi è considerato periodo di conciliazione ai sensi dell'articolo 19, paragrafo 2, di tale regolamento.
5. L'EIOPA adotta la propria decisione entro un mese dal rinvio a norma del paragrafo 4. La questione non è rinviata all'EIOPA dopo la scadenza del periodo di tre mesi o dopo il raggiungimento di una decisione congiunta. L'autorità di vigilanza del gruppo designata trasmette al gruppo e al collegio delle autorità di vigilanza la decisione congiunta pienamente motivata.
6. In mancanza di una decisione congiunta, la funzione di autorità di vigilanza del gruppo è esercitata dall'autorità di vigilanza individuata a norma del paragrafo 2 del presente articolo.
7. L'EIOPA informa il Parlamento europeo, il Consiglio e la Commissione, almeno una volta l'anno, delle principali difficoltà incontrate nell'applicazione dei paragrafi 2, 3 e 6.
Qualora nell'applicazione dei criteri fissati ai paragrafi 2 e 3 del presente articolo emergano difficoltà di rilievo, la Commissione adotta atti delegati conformemente all'articolo 301 bis che precisano tali criteri.»;
66)
l'articolo 248 è così modificato:
a)
al paragrafo 2 è aggiunto il comma seguente:
«Se l'autorità di vigilanza del gruppo non adempie ai compiti di cui al paragrafo 1 o se i membri del collegio delle autorità di vigilanza non cooperano nella misura richiesta dal presente paragrafo, ciascuna delle autorità interessate può rinviare la questione all'EIOPA e richiederne l'assistenza conformemente all'articolo 19 del regolamento (UE) n. 1094/2010. In tal caso l'EIOPA può agire conformemente ai poteri che le conferisce tale articolo.»;
b)
al paragrafo 3, il primo comma è sostituito dal seguente:
«3. Fanno parte del collegio delle autorità di vigilanza l'autorità di vigilanza del gruppo, le autorità di vigilanza di tutti gli Stati membri in cui hanno sede le varie imprese figlie e l'EIOPA conformemente all'articolo 21 del regolamento (UE) n. 1094/2010.»;
c)
al paragrafo 4, il secondo comma è sostituito dal seguente:
«In caso di opinioni divergenti sugli accordi di coordinamento, qualsiasi membro del collegio delle autorità di vigilanza può deferire la questione all'EIOPA e richiederne l'assistenza conformemente all'articolo 19 del regolamento (UE) n. 1094/2010. In tal caso l'EIOPA può agire conformemente ai poteri che le conferisce tale articolo. L'autorità di vigilanza del gruppo adegua la sua decisione definitiva a quella dell'EIOPA. L'autorità di vigilanza del gruppo trasmette la decisione alle altre autorità di vigilanza interessate.»;
d)
al paragrafo 5, il secondo comma è sostituito dal seguente:
«Fatti salvi i diritti e gli obblighi attribuiti dalla presente direttiva all'autorità di vigilanza del gruppo e alle altre autorità di vigilanza, gli accordi di coordinamento possono assegnare ulteriori compiti all'autorità di vigilanza del gruppo, alle altre autorità di vigilanza o all'EIOPA nei casi in cui ciò accresca l'efficienza della vigilanza del gruppo e non pregiudichi le attività di vigilanza dei membri del collegio delle autorità di vigilanza rispetto alle loro responsabilità individuali.»;
e)
i paragrafi 6 e 7 sono sostituiti dai seguenti:
«6. L'EIOPA elabora orientamenti per il funzionamento operativo dei collegi delle autorità di vigilanza basandosi sull'esame complessivo dei loro lavori, teso a valutare il livello di convergenza tra collegi. Tale esame è effettuato almeno ogni tre anni. Gli Stati membri garantiscono che l'autorità di vigilanza del gruppo trasmetta all'EIOPA le informazioni sul funzionamento dei collegi delle autorità di vigilanza e su qualsiasi difficoltà incontrata che possa essere rilevante ai fini di tale esame.
Per assicurare un'armonizzazione coerente in relazione al coordinamento tra le autorità di vigilanza, l'EIOPA può elaborare progetti di norme tecniche di regolamentazione per specificare il funzionamento operativo dei collegi delle autorità di vigilanza sulla base degli orientamenti di cui al primo comma.
Alla Commissione è delegato il potere di adottare le norme tecniche di regolamentazione di cui al secondo comma conformemente agli articoli da 10 a 14 del regolamento (UE) n. 1094/2010.
7. Per assicurare un'armonizzazione coerente in relazione al coordinamento tra le autorità di vigilanza, l'EIOPA elabora, in base all'articolo 301 ter, progetti di norme tecniche di regolamentazione per precisare il coordinamento della vigilanza del gruppo ai fini dei paragrafi da 1 a 6.
Alla Commissione è delegato il potere di adottare le norme tecniche di regolamentazione di cui al primo comma conformemente agli articoli da 10 a 14 del regolamento (UE) n. 1094/2010.
8. La Commissione adotta atti delegati conformemente all'articolo 301 bis riguardo alla definizione di “succursale significativa”.»;
67)
l'articolo 249 è così modificato:
a)
al paragrafo 1, il secondo comma è sostituito dal seguente:
«Allo scopo di assicurare che le autorità di vigilanza, compresa l'autorità di vigilanza del gruppo, dispongano della stessa quantità di informazioni pertinenti, fatte salve le rispettive competenze, le autorità, anche se non stabilite nello stesso Stato membro, si scambiano reciprocamente le informazioni necessarie a consentire e agevolare l'esercizio delle funzioni di vigilanza delle altre autorità ai sensi della presente direttiva. A tale riguardo, le autorità di vigilanza interessate e l'autorità di vigilanza del gruppo si comunicano senza indugio tutte le informazioni pertinenti non appena ne entrino in possesso oppure, su richiesta, procedono a uno scambio di informazioni. Le informazioni di cui al presente comma comprendono, ma non esclusivamente, le informazioni in merito alle azioni del gruppo e delle autorità di vigilanza e le informazioni fornite dal gruppo.»;
b)
è inserito il paragrafo seguente:
«1 bis. Se un'autorità di vigilanza non ha comunicato informazioni pertinenti oppure è stata respinta una richiesta di collaborazione, in particolare per lo scambio di informazioni pertinenti, oppure non è stato dato seguito a tale richiesta entro due settimane, le autorità di vigilanza possono rinviare la questione all'EIOPA.
In caso di rinvio della questione all'EIOPA, fatto salvo l'articolo 258 TFUE, l'EIOPA può agire conformemente ai poteri che le conferiscono l'articolo 19 del regolamento (UE) n. 1094/2010.»;
c)
il paragrafo 3 è sostituito dal seguente:
«3. Per assicurare una coerente armonizzazione per quanto riguarda il coordinamento e lo scambio di informazioni tra le autorità di vigilanza, l'EIOPA elabora, in base all'articolo 301 ter, progetti di norme tecniche di regolamentazione per specificare:
a)
le informazioni che l'autorità di vigilanza del gruppo deve raccogliere e trasmettere sistematicamente alle altre autorità di vigilanza interessate o che devono essere trasmesse all'autorità di vigilanza del gruppo dalle altre autorità di vigilanza interessate;
b)
le informazioni essenziali o pertinenti per la vigilanza a livello di gruppo al fine di migliorare la convergenza per quanto riguarda le informazioni da fornire alle autorità di vigilanza.
Alla Commissione è delegato il potere di adottare le norme tecniche di regolamentazione di cui al primo comma conformemente agli articoli da 10 a 14 del regolamento (UE) n. 1094/2010.
4. Per assicurare condizioni uniformi di applicazione del coordinamento e dello scambio di informazioni tra le autorità di vigilanza, l'EIOPA elabora progetti di norme tecniche di attuazione che specificano le procedure e i modelli per la presentazione di informazioni all'autorità di vigilanza del gruppo, nonché la procedura per la collaborazione e lo scambio di informazioni tra le autorità di vigilanza di cui al presente articolo.
L'EIOPA presenta tali progetti di norme tecniche di attuazione alla Commissione entro il 30 settembre 2015.
Alla Commissione è conferito il potere di adottare le norme tecniche di attuazione di cui al primo comma conformemente all'articolo 15 del regolamento (UE) n. 1094/2010.»;
68)
l'articolo 250 è così modificato:
«Articolo 250
Consultazione tra autorità di vigilanza
1. Fatto salvo l'articolo 248, le autorità di vigilanza interessate, allorché una decisione è importante per i compiti di vigilanza di altre autorità di vigilanza, prima di prendere tale decisione si consultano nell'ambito del collegio delle autorità di vigilanza sui punti seguenti:
a)
le modifiche dell'assetto azionario, della struttura organizzativa o direttiva delle imprese di assicurazione e di riassicurazione di un gruppo che richiedono l'approvazione o l'autorizzazione delle autorità di vigilanza;
b)
la decisione sull'estensione del periodo ammesso per il risanamento a norma dell'articolo 138, paragrafi 3 e 4;
c)
le principali sanzioni e misure eccezionali adottate dalle autorità di vigilanza, ivi compresa l'imposizione di una maggiorazione del requisito patrimoniale di solvibilità ai sensi dell'articolo 37 e l'imposizione di limitazioni nell'uso di un modello interno per il calcolo del requisito patrimoniale di solvibilità conformemente al titolo I, capo VI, sezione 4, sottosezione 3.
Ai fini delle lettere b) e c) del primo comma, l'autorità di vigilanza del gruppo è sempre consultata.
Inoltre, le autorità di vigilanza interessate si consultano prima di adottare decisioni basate su informazioni ricevute da altre autorità di vigilanza.
2. Fatto salvo l'articolo 248, un'autorità di vigilanza può decidere di non consultare le altre autorità di vigilanza in caso di urgenza o quando la consultazione rischia di compromettere l'efficacia della decisione. In tal caso, l'autorità di vigilanza informa immediatamente le altre autorità di vigilanza interessate.»;
69)
all'articolo 254, paragrafo 2, il primo comma è sostituito dai seguenti:
«2. Gli Stati membri dispongono che le loro autorità responsabili dell'esercizio della vigilanza di gruppo abbiano accesso alle informazioni pertinenti ai fini di detta vigilanza, indipendentemente dalla natura dell'impresa interessata. Si applica, mutatis mutandis, l'articolo 35, paragrafi da 1 a 5.
L'autorità di vigilanza del gruppo può limitare le informazioni di vigilanza da presentare periodicamente con una frequenza inferiore a un anno a livello del gruppo se tutte le imprese di assicurazione e di riassicurazione all'interno del gruppo beneficiano della limitazione conformemente all'articolo 35, paragrafo 6, tenuto conto della natura, della portata e della complessità dei rischi inerenti all'attività del gruppo.
L'autorità di vigilanza del gruppo può esonerare dalla presentazione di informazioni su base analitica a livello del gruppo se tutte le imprese di assicurazione e di riassicurazione all'interno del gruppo beneficiano dell'esenzione conformemente all'articolo 35, paragrafo 7, tenuto conto della natura, della portata e della complessità dei rischi inerenti all'attività del gruppo e dell'obiettivo della stabilità finanziaria.»;
70)
all'articolo 255, paragrafo 2, sono aggiunti i commi seguenti:
«Se alla richiesta ad un'altra autorità di vigilanza di far effettuare una verifica conformemente al presente paragrafo non è stato dato seguito entro due settimane o se l'autorità di vigilanza non sia di fatto in grado di esercitare il diritto di parteciparvi conformemente al terzo comma, l'autorità richiedente può rinviare la questione all'EIOPA e può richiederne l'assistenza conformemente all'articolo 19 del regolamento (UE) n. 1094/2010. In tal caso l'EIOPA può agire conformemente ai poteri che le conferisce tale articolo.
Conformemente all'articolo 21 del regolamento (UE) n. 1094/2010, l'EIOPA ha la facoltà di partecipare alle indagini in loco se sono effettuate congiuntamente da due o più autorità di vigilanza.»;
71)
l'articolo 256 è così modificato:
a)
il paragrafo 4 è sostituito dal seguente:
«4. La Commissione adotta atti delegati conformemente all'articolo 301 bis che specificano maggiormente le informazioni da pubblicare e i relativi termini annuali per quanto concerne la relazione unica sulla solvibilità e sulla condizione finanziaria in conformità del paragrafo 2, nonché la relazione sulla solvibilità e sulla condizione finanziaria a livello di gruppo di cui al paragrafo 1.»;
b)
è aggiunto il paragrafo seguente:
«5. Per assicurare condizioni uniformi di applicazione della relazione unica e della relazione sulla solvibilità e sulla condizione finanziaria del gruppo, l'EIOPA elabora progetti di norme tecniche di attuazione che specificano le procedure, i modelli e i mezzi per la pubblicazione della relazione unica nonché della relazione sulla solvibilità e sulla situazione finanziaria del gruppo di cui al presente articolo.
L'EIOPA presenta detti progetti di norme tecniche di attuazione alla Commissione entro il 30 giugno 2015.
Alla Commissione è conferito il potere di adottare le norme tecniche di attuazione di cui al primo comma conformemente all'articolo 15 del regolamento (UE) n. 1094/2010.»;
72)
è inserito l'articolo seguente:
«Articolo 256 bis
Struttura del gruppo
Gli Stati membri impongono alle imprese di assicurazione e di riassicurazione, alle società di partecipazione assicurativa e alle società di partecipazione finanziaria mista l'obbligo di pubblicare annualmente, a livello di gruppo, le informazioni sulla struttura giuridica e sulla struttura organizzativa e gestionale, comprendenti una descrizione di tutte le imprese figlie, le imprese partecipate effettive e le succursali di rilievo appartenenti al gruppo.»;
73)
all'articolo 258, il paragrafo 3 è sostituito dal seguente:
«3. La Commissione può adottare atti delegati conformemente all'articolo 301 bis per il coordinamento delle misure di esecuzione di cui ai paragrafi 1 e 2 del presente articolo.»;
74)
l'articolo 259 è sostituito dal seguente:
«Articolo 259
Relazioni dell'EIOPA
1. Ogni anno l'EIOPA trasmette al Parlamento europeo una relazione conformemente all'articolo 50 del regolamento (UE) n. 1094/2010.
2. L'EIOPA riferisce, tra l'altro, in merito a tutte le pertinenti esperienze di rilievo maturate nel quadro delle attività di vigilanza e di cooperazione tra autorità previste dal titolo III, in particolare:
a)
la procedura di nomina dell'autorità di vigilanza del gruppo, il numero delle autorità di vigilanza del gruppo e la loro distribuzione geografica;
b)
l'attività del collegio delle autorità di vigilanza, in particolare il coinvolgimento e l'impegno di autorità di vigilanza che non sono autorità di vigilanza del gruppo.
3. Ai fini del paragrafo 1 del presente articolo, l'EIOPA può altresì riferire, se del caso, in merito ai principali insegnamenti tratti dall'esame di cui all'articolo 248, paragrafo 6.»;
75)
l'articolo 260 è sostituito dal seguente:
«Articolo 260
Imprese madri con sede al di fuori dell'Unione: verifica dell'equivalenza
1. Nel caso di cui all'articolo 213, paragrafo 2, lettera c), le autorità di vigilanza interessate verificano se le imprese di assicurazione e di riassicurazione la cui impresa madre abbia sede al di fuori dell'Unione siano soggette alla vigilanza di un'autorità di vigilanza di un paese terzo equivalente a quella prevista dal presente titolo sulla vigilanza a livello di gruppo di imprese di assicurazione e di riassicurazione di cui all'articolo 213, paragrafo 2, lettere a) e b).
Laddove non siano adottati atti delegati a norma dei paragrafi 2, 3 o 5 del presente articolo, la verifica è effettuata, su richiesta dell'impresa madre o di una delle imprese di assicurazione e di riassicurazione autorizzate nell'Unione, o di propria iniziativa, dall'autorità di vigilanza che avrebbe la funzione di autorità di vigilanza del gruppo se si applicassero i criteri fissati all'articolo 247, paragrafo 2 (“autorità di vigilanza incaricata del gruppo”), su richiesta dell'impresa madre o di una delle imprese di assicurazione e di riassicurazione autorizzate nell'Unione, o di propria iniziativa. L'EIOPA assiste l'autorità di vigilanza incaricata del gruppo conformemente all'articolo 33, paragrafo 2, del regolamento (UE) n. 1094/2010.
Così facendo, l'autorità di vigilanza incaricata del gruppo, assistita dall'EIOPA, consulta le altre autorità di vigilanza interessate prima di adottare una decisione sull'equivalenza. Tale decisione è adottata conformemente ai criteri approvati a norma del paragrafo 2. L'autorità di vigilanza incaricata del gruppo si astiene dall'adottare, in relazione a un determinato paese terzo, alcuna decisione che sia in contraddizione con altre precedentemente adottate nei confronti del medesimo paese, a meno che la stessa non sia necessaria per tenere conto di eventuali modifiche di rilievo al regime di vigilanza stabilito dal titolo I e al regime di vigilanza del paese terzo.
Qualora le autorità di vigilanza siano in disaccordo con la decisione adottata a norma del terzo comma, possono rinviare la questione all'EIOPA e richiederne l'assistenza conformemente all'articolo 19 del regolamento (UE) n. 1094/2010 entro tre mesi dalla comunicazione della decisione da parte dell'autorità di vigilanza incaricata del gruppo. In tal caso l'EIOPA può agire conformemente ai poteri che le conferisce tale articolo.
2. La Commissione può adottare atti delegati conformemente all'articolo 301 bis che specificano i criteri per valutare se il regime prudenziale di vigilanza di gruppo di un paese terzo è equivalente a quello stabilito nel presente titolo.
3. Se un paese terzo soddisfa i criteri adottati a norma del paragrafo 2 del presente articolo, la Commissione, conformemente all'articolo 301 bis e con l'assistenza dell'EIOPA secondo il disposto dell'articolo 33, paragrafo 2, del regolamento (UE) n. 1094/2010, può adottare atti delegati per disporre che il regime prudenziale di tale paese terzo è equivalente a quello stabilito nel presente titolo.
Tale atto delegato è regolarmente riesaminato per tenere conto di ogni eventuale modifica al regime prudenziale di vigilanza di gruppo stabilito nel presente titolo e al regime prudenziale di vigilanza di gruppo del paese terzo, nonché di ogni altra modifica alla regolamentazione suscettibile di influire sulla decisione sull'equivalenza.
L'EIOPA pubblica sul suo sito Internet un elenco di tutti i paesi terzi di cui al primo comma e ne cura l'aggiornamento.
4. In assenza di atti delegati adottati dalla Commissione a norma dei paragrafi 3 o 5 del presente articolo, si applica l'articolo 262.
5. In deroga al paragrafo 3, anche in caso di mancato rispetto dei criteri stabiliti al paragrafo 2, la Commissione può, conformemente all'articolo 301 bis e per un periodo limitato nonché con l'assistenza dell'EIOPA secondo il disposto dell'articolo 33, paragrafo 2, del regolamento (UE) n. 1094/2010, adottare atti delegati per disporre che il regime prudenziale applicato da un paese terzo alle imprese la cui impresa madre abbia sede al di fuori dell'Unione al 1o gennaio 2014 è da considerare temporaneamente equivalente a quello stabilito nel titolo I, a condizione che il paese terzo abbia soddisfatto i seguenti requisiti minimi:
a)
assunzione dell'impegno nei confronti dell'Unione di adottare e applicare un regime prudenziale che possa essere giudicato equivalente a norma del paragrafo 3, prima della fine del periodo limitato in questione e di effettuare il processo di valutazione dell'equivalenza;
b)
adozione di un programma di lavoro finalizzato al rispetto dell'impegno di cui alla lettera a);
c)
assegnazione di risorse sufficienti ai fini del rispetto dell'impegno di cui alla lettera a);
d)
esistenza di un regime prudenziale basato sul rischio e istituzione di requisiti quantitativi e qualitativi di solvibilità nonché relativi alle informazioni di vigilanza, alla trasparenza e alla vigilanza di gruppo;
e)
sottoscrizione di disposizioni scritte per la cooperazione e lo scambio di informazioni riservate in materia di vigilanza con l'EIOPA e le autorità di vigilanza quali definite all'articolo 13, paragrafo 10;
f)
disponibilità di un sistema indipendente di vigilanza;
g)
introduzione di obblighi in materia di segreto professionale per tutte le persone che agiscono in nome e per conto delle sue autorità di vigilanza, in particolare per quanto concerne lo scambio di informazioni con l'EIOPA e le autorità di vigilanza quali definite all'articolo 13, paragrafo 10.
Qualunque atto delegato sull'equivalenza temporanea tiene conto delle relazioni elaborate dalla Commissione a norma dell'articolo 177, paragrafo 2. Tali atti delegati sono riesaminati periodicamente sulla base delle relazioni annuali sui progressi realizzati presentate dai paesi terzi interessati alla Commissione ai fini della loro valutazione. L'EIOPA assiste la Commissione nella valutazione di tali relazioni.
L'EIOPA pubblica sul suo sito Internet un elenco di tutti i paesi terzi di cui al primo comma e ne cura l'aggiornamento.
La Commissione può adottare atti delegati conformemente all'articolo 301 bis che precisano le condizioni enunciate al primo comma. Gli atti delegati possono anche contemplare il potere delle autorità di vigilanza di imporre requisiti aggiuntivi sulle informazioni di vigilanza da fornire durante il periodo di equivalenza temporanea.
6. Il periodo limitato di cui al paragrafo 5 termina il 31 dicembre 2020 o alla data in cui, in conformità del paragrafo 3, il regime prudenziale del paese terzo è stato giudicato equivalente a quello stabilito nel titolo I, ove quest'ultima sia anteriore.
Tale periodo può essere esteso per un altro anno al massimo qualora tale estensione sia necessaria per consentire all'EIOPA e alla Commissione di effettuare la valutazione dell'equivalenza ai fini del paragrafo 3.
7. Quando, conformemente al paragrafo 5, è adottato un atto delegato secondo cui il regime prudenziale di un paese terzo è temporaneamente equivalente, gli Stati membri applicano l'articolo 261 tranne nei casi in cui una impresa di assicurazione o di riassicurazione con sede in uno Stato membro abbia un totale di bilancio superiore a quello dell'impresa madre con sede al di fuori dell'Unione. In tal caso la funzione di autorità di vigilanza del gruppo è esercitata dall'autorità di vigilanza incaricata del gruppo.»;
76)
all'articolo 262, paragrafo 1, il primo comma è sostituito dal seguente:
«1. In assenza della vigilanza equivalente di cui all'articolo 260 ovvero nei casi di equivalenza temporanea e di mancata applicazione dell'articolo 261 da parte di uno Stato membro a norma dell'articolo 260, paragrafo 7, lo Stato membro in questione applica alle imprese di assicurazione e di riassicurazione:
a)
mutatis mutandis, gli articoli da 218 a 235 e da 244 a 258;
b)
uno dei metodi di cui al paragrafo 2.»;
77)
all'articolo 300, il primo comma è sostituito dal seguente:
«Gli importi espressi in euro nella presente direttiva sono rivisti ogni cinque anni, aumentando l'importo di base in euro della variazione percentuale degli Indici armonizzati dei prezzi al consumo di tutti gli Stati membri pubblicati dalla Commissione (Eurostat), a partire dal 31 dicembre 2015 fino alla data di revisione e arrotondando tale importo a un multiplo di 100 000 EUR.»;
78)
l'articolo 301 è sostituito dal seguente:
«Articolo 301
Procedura di comitato
1. La Commissione è assistita dal comitato europeo delle assicurazioni e delle pensioni aziendali o professionali istituito dalla decisione 2004/9/CE (33) della Commissione. Esso è un comitato ai sensi del regolamento (UE) n. 182/2011.
2. Nei casi in cui è fatto riferimento al presente paragrafo, si applica l'articolo 4 del regolamento (UE) n. 182/2011.
3. Nei casi in cui è fatto riferimento al presente paragrafo, si applica l'articolo 8 del regolamento (UE) n. 182/2011 in combinato disposto con l'articolo 4.
Articolo 301 bis
Esercizio della delega
1. Il potere di adottare atti delegati è conferito alla Commissione alle condizioni stabilite nel presente articolo.
2. Il potere di adottare atti delegati di cui agli articoli 17, 31, 35, 37, 50, 56, 75, 86, 92, 97, 99, 109 bis, 111, 114, 127, 130, 135, 143, 172, 210, 211, 216, 217, 227, 234, 241, 244, 245, 247, 248, 256, 258, 260 e 308 ter è conferito alla Commissione per un periodo di quattro anni a decorrere dal 23 maggio 2014.
La Commissione elabora una relazione sulla delega di potere al più tardi sei mesi prima della scadenza del periodo di quattro anni. La delega di potere è tacitamente prorogata per periodi di identica durata, a meno che il Parlamento europeo o il Consiglio non si oppongano a tale proroga al più tardi tre mesi prima della scadenza di ciascun periodo.
3. La delega di potere di cui agli articoli 17, 31, 35, 37, 50, 56, 75, 86, 92, 97, 99, 109 bis, 111, 114, 127, 130, 135, 143, 172, 210, 211, 216, 217, 227, 234, 241, 244, 245, 247, 248, 256, 258, 260 e 308 ter può essere revocata in qualsiasi momento dal Parlamento europeo o dal Consiglio.
La decisione di revoca pone fine alla delega di potere ivi specificata. Gli effetti della decisione decorrono dal giorno successivo alla pubblicazione della decisione nella Gazzetta ufficiale dell'Unione europea o da una data successiva ivi specificata. Essa non pregiudica la validità degli atti delegati già in vigore.
4. Non appena adotta un atto delegato, la Commissione ne dà contestualmente notifica al Parlamento europeo e al Consiglio.
5. L'atto delegato adottato ai sensi degli articoli 17, 31, 35, 37, 50, 56, 75, 86, 92, 97, 99, 109 bis, 111, 114, 127, 130, 135, 143, 172, 210, 211, 216, 217, 227, 234, 241, 244, 245, 247, 248, 256, 258, 260 o 308 ter entra in vigore solo se né il Parlamento europeo né il Consiglio hanno sollevato obiezioni entro il termine di tre mesi dalla data in cui esso è stato loro notificato o se, prima della scadenza di tale termine, sia il Parlamento europeo che il Consiglio hanno informato la Commissione che non intendono sollevare obiezioni. Tale termine è prorogato di tre mesi su iniziativa del Parlamento europeo o del Consiglio.
Articolo 301 ter
Disposizione di attivazione per le norme tecniche di regolamentazione
1. Fino al 24 maggio 2016, in sede di adozione delle prime norme tecniche di regolamentazione di cui agli articoli 50, 58, 75, 86, 92, 97, 111, 135, 143, 244, 245, 248 e 249, la Commissione segue la procedura stabilita all'articolo 301 bis. Le modifiche a tali atti delegati o, al termine del periodo transitorio, le nuove norme tecniche di regolamentazione sono adottate ai sensi degli articoli da 10 a 14 del regolamento (UE) n. 1094/2010.
2. La delega di potere di cui al paragrafo 1 può essere revocata in qualsiasi momento dal Parlamento europeo o dal Consiglio in conformità all'articolo 12 del regolamento (UE) n. 1094/2010.
3. Entro il 24 maggio 2016, l'EIOPA può presentare progetti di norme tecniche di regolamentazione alla Commissione per adeguare agli sviluppi tecnici sui mercati finanziari gli atti delegati di cui agli articoli 17, 31, 35, 37, 50, 56, 75, 86, 92, 97, 99, 109 bis, 111, 114, 127, 130, 135, 143, 172, 210, 211, 216, 217, 227, 234, 241, 244, 245, 247, 248, 256, 258, 260 e 308 ter.
Tali norme tecniche di regolamentazione si limitano agli aspetti tecnici degli atti delegati di cui al primo comma, conformemente agli articoli da 10 a 14 del regolamento (UE) n. 1094/2010.
Alla Commissione è delegato il potere di adottare le norme tecniche di regolamentazione di cui al primo comma conformemente agli articoli da 10 a 14 del regolamento (UE) n. 1094/2010.
79)
all'articolo 304, il paragrafo 2 è sostituito dal seguente:
«2. Entro il 31 dicembre 2020, la Commissione trasmette al Parlamento europeo e al Consiglio una relazione sull'applicazione del metodo di cui al paragrafo 1 e sulle prassi delle autorità di vigilanza adottate a norma del paragrafo 1, corredata, se del caso, da proposte adeguate. Tale relazione tratta in particolare gli effetti transnazionali del ricorso a tale metodo, nella prospettiva di evitare fenomeni di arbitraggio normativo da parte delle imprese di assicurazione e di riassicurazione.»;
80)
la sezione seguente è aggiunta al capo I, titolo VI:
«SEZIONE 3
ASSICURAZIONE E RIASSICURAZIONE
Articolo 308 bis
Regime transitorio
1. Dal 1o aprile 2015 gli Stati membri provvedono affinché le autorità di vigilanza abbiano la facoltà di decidere sull'approvazione di quanto segue:
a)
fondi propri accessori ai sensi dell'articolo 90;
b)
classificazione degli elementi dei fondi propri di cui all'articolo 95, terzo comma;
c)
parametri specifici dell'impresa ai sensi dell'articolo 104, paragrafo 7;
d)
modello interno completo o parziale ai sensi degli articoli 112 e 113;
e)
stabilimento sul loro territorio di società veicolo di cui all'articolo 211;
f)
fondi propri accessori di una società di partecipazione assicurativa intermedia conformemente all'articolo 226, paragrafo 2;
g)
un modello interno di gruppo di cui agli articoli 230 e 231 e all'articolo 233, paragrafo 5;
h)
applicazione del sottomodulo del rischio azionario basato sulla durata di cui all'articolo 304;
i)
applicazione dell'aggiustamento di congruità alla pertinente struttura per scadenza dei tassi d'interesse privi di rischio conformemente agli articoli 77 ter e 77 quater;
j)
su richiesta degli Stati membri, l'applicazione dell'aggiustamento per la volatilità alla pertinente struttura per scadenza dei tassi d'interesse privi di rischio conformemente all'articolo 77 quinquies;
k)
applicazione della misura transitoria sui tassi d'interesse privi di rischio conformemente all'articolo 308 quater;
l)
applicazione della misura transitoria sulle riserve tecniche conformemente all'articolo 308 quinquies.
2. Dal 1o aprile 2015 gli Stati membri provvedono affinché le autorità di vigilanza abbiano la facoltà di:
a)
determinare il livello e l'ambito della vigilanza di gruppo conformemente al titolo III, capo I, sezioni 2 e 3;
b)
individuare l'autorità di vigilanza del gruppo conformemente all'articolo 247;
c)
istituire un collegio delle autorità di vigilanza ai sensi dell'articolo 248.
3. Dal 1o luglio 2015 gli Stati membri provvedono affinché le autorità di vigilanza abbiano la facoltà di:
a)
decidere di dedurre eventuali partecipazioni conformemente all'articolo 228, secondo comma;
b)
determinare la scelta del metodo di calcolo della solvibilità del gruppo conformemente all'articolo 220;
c)
procedere alla determinazione dell'equivalenza, se del caso, conformemente agli articoli 227 e 260;
d)
prevedere che gli articoli 238 e 239 si applichino alle imprese di assicurazione e di riassicurazione conformemente all'articolo 236;
e)
effettuare gli accertamenti di cui agli articoli 262 e 263;
f)
stabilire, se del caso, l'applicazione di misure transitorie conformemente all'articolo 308 ter.
4. Gli Stati membri impongono alle autorità di vigilanza interessate l'obbligo di valutare le domande di approvazione o di autorizzazione presentate dalle imprese di assicurazione e di riassicurazione a norma dei paragrafi 2 e 3. Le decisioni adottate dalle autorità di vigilanza in merito alle domande di approvazione o di autorizzazione non sono applicabili prima del 1o gennaio 2016.
Articolo 308 ter
Misure transitorie
1. Fatto salvo l'articolo 12, alle imprese di assicurazione e di riassicurazione che al 1o gennaio 2016 abbiano cessato di stipulare nuovi contratti di assicurazione o di riassicurazione e si limitino ad amministrare il portafoglio esistente nella prospettiva di cessare l'attività, non si applicano i titoli I, II e III della presente direttiva fino alle date di cui al paragrafo 2, se:
a)
l'impresa ha dimostrato all'autorità di vigilanza l'intenzione di cessare l'attività prima del 1o gennaio 2019; o
b)
l'impresa è sottoposta a provvedimenti di risanamento di cui al capo II del titolo IV ed è stato nominato un amministratore straordinario.
2. Le imprese di assicurazione o di riassicurazione di cui:
a)
al paragrafo 1, lettera a), sono soggette ai titoli I, II e III della presente direttiva a decorrere dal 1o gennaio 2019 o da una data precedente qualora l'autorità di vigilanza non sia soddisfatta dei progressi compiuti per la cessazione dell'attività;
b)
al paragrafo 1, lettera b), sono soggette ai titoli I, II e III della presente direttiva a decorrere dal 1o gennaio 2021 o da una data precedente qualora l'autorità di vigilanza non sia soddisfatta dei progressi compiuti per la cessazione dell'attività.
3. Le imprese di assicurazione e di riassicurazione sono soggette alle misure transitorie di cui ai paragrafi 1 e 2 soltanto se sono soddisfatte le seguenti condizioni:
a)
l'impresa non appartiene a un gruppo oppure, in caso contrario, tutte le imprese del gruppo cessano di stipulare nuovi contratti di assicurazione o di riassicurazione;
b)
l'impresa presenta all'autorità di vigilanza una relazione annuale che illustri i progressi compiuti verso la cessazione della sua attività;
c)
l'impresa ha notificato all'autorità di vigilanza di applicare le misure transitorie.
I paragrafi 1 e 2 non ostano a che un'impresa operi in conformità dei titoli I, II e III della presente direttiva.
4. Gli Stati membri predispongono un elenco delle imprese di assicurazione e di riassicurazione interessate e lo comunicano a tutti gli altri Stati membri.
5. Gli Stati membri garantiscono che, per un periodo non superiore a quattro anni dal 1o gennaio 2016, il termine per la presentazione da parte delle imprese di assicurazione e di riassicurazione delle informazioni di cui all'articolo 35, paragrafi da 1 a 4, su base annuale o con minore frequenza, diminuisca di due settimane ogni esercizio finanziario, a cominciare al più tardi da 20 settimane dopo la chiusura di esercizio dell'impresa in relazione all'esercizio avente fine il 30 giugno 2016 o in una data successiva ma precedente il 1o gennaio 2017, fino al più tardi a 14 settimane dopo la chiusura di esercizio dell'impresa in relazione all'esercizio finanziario avente fine il 30 giugno 2019 o in una data successiva ma precedente il 1o gennaio 2020.
6. Per un periodo non superiore a quattro anni dal 1o gennaio 2016, il termine per la presentazione da parte delle imprese di assicurazione e di riassicurazione delle informazioni di cui all'articolo 51 diminuisce di due settimane ogni esercizio finanziario, a cominciare al più tardi da 20 settimane dopo la chiusura di esercizio dell'impresa in relazione all'esercizio avente fine il 30 giugno 2016 o in una data successiva ma precedente il 1o gennaio 2017, fino al più tardi a 14 settimane dopo la chiusura di esercizio dell'impresa in relazione all'esercizio avente fine il 30 giugno 2019 o in una data successiva ma precedente il 1o gennaio 2020.
7. Per un periodo non superiore a quattro anni dal 1o gennaio 2016, il termine per la presentazione da parte delle imprese di assicurazione e di riassicurazione delle informazioni di cui all'articolo 35, paragrafi da 1 a 4, su base trimestrale, diminuisce di una settimana ogni esercizio finanziario, a cominciare al più tardi da otto settimane per ogni trimestre avente fine il 1o gennaio 2016 o in una data successiva ma precedente il 1o gennaio 2017, fino al più tardi a cinque settimane per ogni trimestre avente fine il 1o gennaio 2019 o in una data successiva ma precedente il 1o gennaio 2020.
8. Gli Stati membri provvedono affinché i paragrafi 5, 6 e 7 del presente articolo si applichino, mutatis mutandis, alle imprese di assicurazione e di riassicurazione partecipanti, alle società di partecipazione assicurativa e alle società di partecipazione finanziaria mista a livello di gruppo conformemente agli articoli 254 e 256, prorogando di sei settimane rispettivamente i termini di cui a tali paragrafi.
9. Nonostante l'articolo 94, gli elementi dei fondi propri di base sono inseriti nei fondi propri di base di livello 1 per un periodo massimo di 10 anni a partire dal 1o gennaio 2016, se:
a)
sono stati emessi entro il 1o gennaio 2016 o alla data di entrata in vigore dell'atto delegato di cui all'articolo 97, ove quest'ultima sia anteriore;
b)
al 31 dicembre 2015 possono essere utilizzati per soddisfare il margine di solvibilità disponibile fino al 50 % del margine di solvibilità secondo le disposizioni legislative, regolamentari e amministrative adottate a norma dell'articolo 16, paragrafo 3, della direttiva 73/239/CEE, dell'articolo 1 della direttiva 2002/13/CE, dell'articolo 27, paragrafo 3, della direttiva 2002/83/CE e dell'articolo 36, paragrafo 3, della direttiva 2005/68/CE;
c)
non sarebbero altrimenti classificati nel livello 1 o nel livello 2 conformemente all'articolo 94.
10. Nonostante l'articolo 94, gli elementi dei fondi propri di base sono inseriti nei fondi propri di base di livello 2 per un periodo massimo di 10 anni a partire dal 1o gennaio 2016, se:
a)
sono stati emessi entro il 1o gennaio 2016 o alla data di entrata in vigore dell'atto delegato di cui all'articolo 97, ove quest'ultima sia anteriore;
b)
al 31 dicembre 2015 possono essere utilizzati per soddisfare il margine di solvibilità disponibile fino al 25 % del margine di solvibilità secondo le disposizioni legislative, regolamentari e amministrative adottate a norma dell'articolo 16, paragrafo 3, della direttiva 73/239/CEE, dell'articolo 1 della direttiva 2002/13/CE, dell'articolo 27, paragrafo 3, della direttiva 2002/83/CE e dell'articolo 36, paragrafo 3, della direttiva 2005/68/CE.
11. In relazione alle imprese di assicurazione e di riassicurazione che investono in titoli negoziabili e altri strumenti finanziari basati su prestiti “confezionati” emessi prima del 1o gennaio 2011, i requisiti di cui all'articolo 135, paragrafo 2, si applicano soltanto nell'eventualità in cui dopo il 31 dicembre 2014 siano state aggiunte o sostituite nuove esposizioni sottostanti.
12. Nonostante l'articolo 100, l'articolo 101, paragrafo 3, e l'articolo 104, si applicano le disposizioni seguenti:
a)
fino al 31 dicembre 2017 i parametri standard da utilizzare per il calcolo del sottomodulo di rischio di concentrazione e del sottomodulo di rischio di spread secondo la formula standard per le esposizioni verso le amministrazioni o le banche centrali degli Stati membri denominate e finanziate nella valuta nazionale di uno Stato membro sono gli stessi rispetto a quelli che sarebbero applicati alle esposizioni denominate e finanziate nella loro valuta nazionale;
b)
nel 2018 i parametri standard da utilizzare per il calcolo del sottomodulo di rischio di concentrazione e del sottomodulo di rischio di spread secondo la formula standard sono ridotti dell'80 % in relazione alle esposizioni verso le amministrazioni o le banche centrali degli Stati membri denominate e finanziate nella valuta nazionale di un altro Stato membro;
c)
nel 2019 i parametri standard da utilizzare per il calcolo del sottomodulo di rischio di concentrazione e del sottomodulo di rischio di spread secondo la formula standard sono ridotti del 50 % in relazione alle esposizioni verso le amministrazioni o le banche centrali degli Stati membri denominate e finanziate nella valuta nazionale di un altro Stato membro;
d)
a decorrere dal 1o gennaio 2020 i parametri standard da utilizzare per il calcolo del sottomodulo di rischio di concentrazione e del sottomodulo di rischio di spread secondo la formula standard non sono ridotti in relazione alle esposizioni verso le amministrazioni o le banche centrali degli Stati membri denominate e finanziate nella valuta nazionale di un altro Stato membro.
13. Nonostante l'articolo 100, l'articolo 101, paragrafo 3, e l'articolo 104, i parametri standard da utilizzare per le azioni acquistate dall'impresa prima del 1o gennaio 2016 o in tale data, in sede di calcolo del sottomodulo del rischio azionario secondo la formula standard senza l'opzione prevista all'articolo 304 sono calcolati come media ponderata tra:
a)
il parametro standard da utilizzare in sede di calcolo del sottomodulo del rischio azionario conformemente all'articolo 304; nonché
b)
il parametro standard da utilizzare in sede di calcolo del sottomodulo del rischio azionario secondo la formula standard senza l'opzione di cui all'articolo 304.
La ponderazione relativa al parametro di cui al primo comma, lettera b), aumenta almeno linearmente alla fine di ogni anno, partendo dallo 0 % nell'anno avente inizio il 1o gennaio 2016 fino al 100 % al 1o gennaio 2023.
La Commissione adotta atti delegati conformemente all'articolo 301 bis che precisano i criteri da soddisfare, anche per quanto concerne le azioni eventualmente soggette al periodo di transizione.
Per assicurare condizioni uniformi di applicazione di tale periodo transitorio, l'EIOPA elabora progetti di norme tecniche di attuazione riguardanti le procedure per l'applicazione del presente paragrafo.
L'EIOPA presenta tali progetti di norme tecniche di attuazione alla Commissione entro il 30 giugno 2015.
Alla Commissione è conferito il potere di adottare le norme tecniche di attuazione di cui al quarto comma conformemente all'articolo 15 del regolamento (UE) n. 1094/2010.
14. Nonostante l'articolo 138, paragrafo 3, e fatto salvo il paragrafo 4 del medesimo articolo, se le imprese di assicurazione e di riassicurazione rispettano il margine di solvibilità richiesto di cui all'articolo 16 bis della direttiva 73/239/CEE, all'articolo 28 della direttiva 2002/83/CE o rispettivamente all'articolo 37, 38 o 39 della direttiva 2005/68/CE quale applicabile ai sensi del diritto dello Stato membro il giorno precedente la data di abrogazione di tali direttive ai sensi dell'articolo 310 della presente direttiva, ma non rispettano il requisito patrimoniale di solvibilità nel primo anno di applicazione della presente direttiva, l'autorità di vigilanza impone all'impresa di assicurazione o di riassicurazione interessata di adottare i provvedimenti necessari per raggiungere il livello di fondi propri ammissibili a copertura del requisito patrimoniale di solvibilità o per ridurre il suo profilo di rischio al fine di garantire l'osservanza del requisito patrimoniale di solvibilità entro il 31 dicembre 2017.
L'impresa di assicurazione o di riassicurazione interessata presenta ogni tre mesi alla sua autorità di vigilanza una relazione concernente le misure adottate e i progressi realizzati per raggiungere il livello di fondi propri ammissibili a copertura del requisito patrimoniale di solvibilità o per ridurre il suo profilo di rischio al fine di garantire l'osservanza del requisito patrimoniale di solvibilità.
L'estensione di cui al primo comma è revocata se dalla suddetta relazione sui progressi realizzati si evince che non vi sono stati progressi significativi nel ristabilire il livello di fondi propri ammissibili a copertura del requisito patrimoniale di solvibilità o nel ridurre il profilo di rischio al fine di garantire l'osservanza del requisito patrimoniale di solvibilità tra la data di rilevamento dell'inosservanza del requisito patrimoniale di solvibilità e la data di presentazione della relazione sui progressi realizzati.
15. Se al 23 maggio 2014 gli Stati membri di origine applicavano le disposizioni di cui all'articolo 4 della direttiva 2003/41/CE, essi possono continuare ad applicare, fino al 31 dicembre 2019, le disposizioni legislative, regolamentari e amministrative che avevano adottato per conformarsi agli articoli da 1 a 19, da 27 a 30, da 32 a 35 e da 37 a 67 della direttiva 2002/83/CE in vigore all'ultima data di applicazione della direttiva 2002/83/CE.
La Commissione può adottare atti delegati che modifichino il periodo di transizione previsto al presente paragrafo se, prima della data ivi specificata, sono adottate modifiche agli articoli da 17 a 17 quater della direttiva 2003/41/CE.
16. Gli Stati membri possono attribuire all'impresa di assicurazione o di riassicurazione capogruppo, per un periodo fino al 31 marzo 2022, la facoltà di presentare domanda per l'approvazione di un modello interno di gruppo applicabile a una parte di un gruppo se sia l'impresa che la capogruppo hanno sede nello stesso Stato membro, a condizione che la parte in questione sia distinta dalle altre e abbia un profilo di rischio sensibilmente diverso da quello del resto del gruppo.
17. Nonostante l'articolo 218, paragrafi 2 e 3, le disposizioni transitorie di cui ai paragrafi da 8 a 12 e 15 del presente articolo e agli articoli 308 quater, 308 quinquies e 308 sexies si applicano mutatis mutandis,a livello di gruppo.
Nonostante l'articolo 218, paragrafi 2, 3 e 4, le disposizioni transitorie di cui al paragrafo 14 del presente articolo si applicano, mutatis mutandis, a livello di gruppo e nei casi in cui le imprese di assicurazione o di riassicurazione partecipanti o le imprese di assicurazione e di riassicurazione appartenenti a un gruppo soddisfino il requisito di solvibilità corretta di cui all'articolo 9 della direttiva 98/78/CE ma non il requisito patrimoniale di solvibilità di gruppo.
La Commissione adotta atti delegati conformemente all'articolo 301 bis che specificano in caso di applicabilità delle disposizioni transitorie di cui al paragrafo 13 del presente articolo le modifiche della solvibilità di gruppo riguardanti:
a)
l'eliminazione del doppio computo dei fondi propri ammissibili e della creazione infragruppo di capitale di cui agli articoli 222 e 223;
b)
la valutazione delle attività e delle passività di cui all'articolo 224;
c)
l'applicazione dei metodi di calcolo alle imprese di assicurazione e di riassicurazione partecipate di cui all'articolo 225;
d)
l'applicazione dei metodi di calcolo alle società di partecipazione assicurativa intermedie di cui all'articolo 226;
e)
i metodi di calcolo della solvibilità di gruppo di cui agli articoli 230 e 233;
f)
il calcolo del requisito patrimoniale di solvibilità di gruppo di cui all'articolo 231;
g)
la fissazione di una maggiorazione del capitale di cui all'articolo 232;
h)
i principi del calcolo della solvibilità di gruppo di una società di partecipazione assicurativa di cui all'articolo 235.
Articolo 308 quater
Misura transitoria sui tassi d'interesse privi di rischio
1. Previa approvazione dell'autorità di vigilanza, le imprese di assicurazione e di riassicurazione possono applicare un adeguamento transitorio alla pertinente struttura per scadenza dei tassi d'interesse privi di rischio riguardo alle obbligazioni di assicurazione e di riassicurazione ammissibili.
2. Per ciascuna valuta l'adeguamento è calcolato come parte della differenza tra:
a)
il tasso d'interesse quale determinato dall'impresa di assicurazione o di riassicurazione conformemente alle disposizioni legislative, regolamentari e amministrative adottate a norma dell'articolo 20 della direttiva 2002/83/CE all'ultima data di applicazione della citata direttiva;
b)
il tasso effettivo annuo, calcolato come tasso di attualizzazione unico che, laddove applicato ai flussi di cassa del portafoglio di obbligazioni di assicurazione o riassicurazione ammissibili, ha come risultato un valore equivalente a quello della migliore stima del portafoglio di obbligazioni di assicurazione o riassicurazione ammissibili, tenuto conto del valore temporale del denaro mediante utilizzo della pertinente struttura per scadenza dei tassi d'interesse privi di rischio di cui all'articolo 77, paragrafo 2.
Se gli Stati membri hanno adottato disposizioni legislative, regolamentari e amministrative conformemente all'articolo 20, paragrafo 1, punto B, lettera a), punto ii), della direttiva 2002/83/CE, il tasso d'interesse di cui al presente paragrafo, primo comma, lettera a), è determinato applicando i metodi utilizzati dall'impresa di assicurazione o di riassicurazione all'ultima data di applicazione di tale direttiva.
La parte di cui al primo comma diminuisce linearmente alla fine di ogni anno, partendo dal 100 % nell'anno avente inizio il 1o gennaio 2016 fino allo 0 % al 1o gennaio 2032.
Se le imprese di assicurazione e di riassicurazione applicano l'aggiustamento per la volatilità di cui all'articolo 77 quinquies, la pertinente struttura per scadenza dei tassi d'interesse privi di rischio di cui alla lettera b) corrisponde alla pertinente struttura per scadenza dei tassi d'interesse privi di rischio rettificata di cui all'articolo 77 quinquies.
3. Le obbligazioni di assicurazione e di riassicurazione ammissibili comprendono unicamente le obbligazioni di assicurazione o di riassicurazione che soddisfano i seguenti requisiti:
a)
i contratti che comportano obbligazioni di assicurazione e di riassicurazione sono stati conclusi precedentemente alla prima data di applicazione della presente direttiva, esclusi i rinnovi contrattuali in tale data o in una successiva;
b)
fino all'ultima data di applicazione della direttiva 2002/83/CE, le riserve tecniche per le obbligazioni di assicurazione e di riassicurazione sono state stabilite in conformità delle disposizioni legislative, regolamentari e amministrative adottate a norma dell'articolo 20 di tale direttiva all'ultima data di applicazione della stessa;
c)
l'articolo 77 ter non si applica alle obbligazioni di assicurazione e di riassicurazione.
4. Le imprese di assicurazione e di riassicurazione che applicano il paragrafo 1:
a)
non includono le obbligazioni di assicurazione e di riassicurazione ammissibili nel calcolo dell'aggiustamento per la volatilità di cui all'articolo 77 quinquies;
b)
non applicano l'articolo 308 quinquies;
c)
nell'ambito della relazione sulla solvibilità e sulla condizione finanziaria di cui all'articolo 51, rendono pubblico il fatto che applicano la struttura per scadenza dei tassi d'interesse privi di rischio transitoria e quantificano l'impatto che la mancata applicazione di tale misura transitoria avrebbe sulla loro posizione finanziaria.
Articolo 308 quinquies
Misura transitoria sulle riserve tecniche
1. Previa approvazione dell'autorità di vigilanza, le imprese di assicurazione e di riassicurazione possono applicare una deduzione transitoria alle riserve tecniche. Tale deduzione può essere applicata a livello di gruppi di rischio omogenei di cui all'articolo 80.
2. La deduzione transitoria corrisponde a una parte della differenza tra i due importi seguenti:
a)
le riserve tecniche previa deduzione degli importi recuperabili da contratti di riassicurazione e società veicolo, calcolate secondo l'articolo 76 alla prima data di applicazione della presente direttiva;
b)
le riserve tecniche previa deduzione degli importi recuperabili da contratti di riassicurazione calcolate secondo le disposizioni legislative, regolamentari e amministrative adottate conformemente all'articolo 15 della direttiva 73/239/CEE, all'articolo 20 della direttiva 2002/83/CE e all'articolo 32 della direttiva 2005/68/CE il giorno precedente la data di abrogazione di tali direttive ai sensi dell'articolo 310 della presente direttiva.
La parte detraibile massima diminuisce linearmente alla fine di ogni anno, partendo dal 100 % nell'anno avente inizio il 1o gennaio 2016 fino allo 0 % al 1o gennaio 2032.
Se le imprese di assicurazione e di riassicurazione applicano alla prima data di applicazione della presente direttiva l'aggiustamento per la volatilità di cui all'articolo 77 quinquies, l'importo di cui alla lettera a) è calcolato mediante l'aggiustamento per la volatilità alla data in questione.
3. Previa approvazione o su iniziativa dell'autorità di vigilanza, gli importi delle riserve tecniche, compreso se applicabile l'importo dell'aggiustamento per la volatilità, utilizzati per calcolare la deduzione transitoria di cui al paragrafo 2, lettere a) e b), possono essere ricalcolati ogni 24 mesi o con una frequenza maggiore in caso di rilevante variazione del profilo di rischio dell'impresa.
4. La deduzione di cui ai paragrafo 2 può essere limitata dall'autorità di vigilanza qualora la sua applicazione possa comportare una riduzione dei requisiti sulle risorse finanziarie applicati all'impresa rispetto a quelli calcolati secondo le disposizioni legislative, regolamentari e amministrative adottate a norma delle direttive 73/239/CEE, 2002/83/CE e 2005/68/CE il giorno precedente la data di abrogazione di tali direttive ai sensi dell'articolo 310 della presente direttiva.
5. Le imprese di assicurazione e di riassicurazione che applicano il paragrafo 1:
a)
non applicano l'articolo 308 quater;
b)
se non possono soddisfare il requisito patrimoniale di solvibilità senza applicare la deduzione transitoria, presentano una relazione annuale alla loro autorità di vigilanza concernente le misure adottate e i progressi realizzati per ristabilire, alla fine del periodo di transizione di cui al paragrafo 2, un livello di fondi propri ammissibili a copertura del requisito patrimoniale di solvibilità o per ridurre il loro profilo di rischio al fine di ripristinare l'osservanza del requisito patrimoniale di solvibilità;
c)
nell'ambito della relazione sulla solvibilità e sulla condizione finanziaria di cui all'articolo 51, rendono pubblico il fatto che applicano la deduzione transitoria alle riserve tecniche e quantificano l'impatto che la mancata applicazione di tale deduzione avrebbe sulla loro posizione finanziaria.
Articolo 308 sexies
Piano di transizione sulle misure transitorie relative ai tassi d'interesse privi di rischio e sulle riserve tecniche
Le imprese di assicurazione e di riassicurazione che applicano le misure transitorie di cui agli articoli 308 quater o 308 quinquies e rilevano che se senza l'applicazione di tali misure non potrebbero rispettare il requisito patrimoniale di solvibilità, ne informano immediatamente l'autorità di vigilanza. L'autorità di vigilanza impone all'impresa di assicurazione o di riassicurazione interessata di adottare i provvedimenti necessari a garantire l'osservanza del requisito patrimoniale di solvibilità alla fine del periodo di transizione.
Entro due mesi dal rilevamento dell'inosservanza del requisito patrimoniale di solvibilità che deriverebbe dalla mancata applicazione di tali misure transitorie, l'impresa di assicurazione o di riassicurazione interessata presenta all'autorità di vigilanza un piano di transizione contenente le misure previste per raggiungere il livello di fondi propri ammissibili a copertura del requisito patrimoniale di solvibilità o per garantire l'osservanza del requisito patrimoniale di solvibilità alla fine del periodo di transizione. Durante il periodo di transizione l'impresa di assicurazione o di riassicurazione interessata può aggiornare il piano di transizione.
Le imprese di assicurazione e di riassicurazione interessate presentano alla loro autorità di vigilanza una relazione annuale concernente le misure adottate e i progressi realizzati per garantire l'osservanza del requisito patrimoniale di solvibilità alla fine del periodo di transizione. Le autorità di vigilanza revocano l'approvazione ad applicare le misure transitorie se dalla succitata relazione sui progressi realizzati si evince che l'osservanza del requisito patrimoniale di solvibilità alla fine del periodo di transizione non è realisticamente conseguibile.»;
81)
all'articolo 309, il paragrafo 1 è così modificato:
a)
il primo comma è sostituito dal seguente:
«1. Gli Stati membri mettono in vigore le disposizioni legislative, regolamentari e amministrative necessarie per conformarsi agli articoli 4, 10, 13, 14, 18, 23, da 26 a 32, da 34 a 49, da 51 a 55, 67, 68, 71, 72, da 74 a 85, da 87 a 91, da 93 a 96, 98, da 100 a 110, 112, 113, da 115 a 126, 128, 129, da 131 a 134, da 136 a 142, 144, 146, 148, da 162 a 167, 172, 173, 178, 185, 190, 192, da 210 a 233, da 235 a 240, da 243 a 258, da 260 a 263, 265, 266, 303 e 304 e agli allegati III e IV entro il 31 marzo 2015. Essi comunicano immediatamente alla Commissione il testo di tali disposizioni.»;
b)
è aggiunto il comma seguente:
«Nonostante il secondo comma, gli Stati membri applicano le disposizioni legislative, regolamentari e amministrative necessarie per conformarsi all'articolo 308 bis a decorrere dal 1o aprile 2015.»;
82)
è inserito l'articolo seguente:
«Articolo 310 bis
Personale e risorse dell'EIOPA
L'EIOPA valuta il fabbisogno di personale e di risorse derivante dall'assunzione dei poteri e dei doveri a essa conferiti dalla presente direttiva e presenta una relazione in materia al Parlamento europeo, al Consiglio e alla Commissione.»;
83)
l'articolo 311 è sostituito dal seguente:
«Articolo 311
Entrata in vigore
La presente direttiva entra in vigore il ventesimo giorno successivo alla pubblicazione nella Gazzetta ufficiale dell'Unione europea.
L'articolo 308 bis si applica a decorrere dal 1o aprile 2015.
Gli articoli 1, 2, 3, da 5 a 9, 11, 12, 15, 16, 17, da 19 a 22, 24, 25, 33, da 57 a 66, 69, 70, 73, 145, 147, da 149 a 161, da 168 a 171, da 174 a 177, da 179 a 184, da 186 a 189, 191, da 193 a 209, da 267 a 300, 302, da 305 a 308, 308 ter e gli allegati I, II, V, VI e VII si applicano a decorrere dal 1o gennaio 2016.
La Commissione può adottare atti delegati nonché norme tecniche di regolamentazione e di attuazione prima della data di cui al terzo comma.»;
84)
all'allegato III, parte A, il punto 28) è sostituito dai seguenti:
«28)
in ogni caso e in alternativa alle forme di imprese di assicurazione non vita elencate ai punti da 1) a 27) e al punto 29), la forma di società europea (SE) ai sensi del regolamento (CE) n. 2157/2001 del Consiglio(1);
29)
ove lo Stato membro interessato consenta che la forma giuridica di cooperativa possa svolgere attività di assicurazione non vita e in alternativa alle forme di imprese di assicurazione non vita elencate ai punti da 1) a 28), la forma di società cooperativa europea (SCE) ai sensi del regolamento (CE) n. 1435/2003 del Consiglio (34).
85)
all'allegato III, parte B, il punto 28) è sostituito dai seguenti:
«28)
in ogni caso e in alternativa alle forme di imprese di assicurazione vita elencate ai punti da 1) a 27) e 29), la forma di società europea (SE) ai sensi del regolamento (CE) n. 2157/2001;
29)
ove lo Stato membro interessato consenta che la forma giuridica di cooperativa possa svolgere attività di assicurazione vita e in alternativa alle forme di imprese di assicurazione vita elencate ai punti da 1) a 28), la forma di società cooperativa europea (SCE) ai sensi del regolamento (CE) n. 1435/2003.»;
86)
all'allegato III, parte C, il punto 28) è sostituito dai seguenti:
«28)
in ogni caso e in alternativa alle forme di imprese di riassicurazione elencate ai punti da 1) a 27) e 29), la forma di società europea (SE) ai sensi del regolamento (CE) n. 2157/2001;
29)
ove lo Stato membro interessato consenta che la forma giuridica di cooperativa possa svolgere attività di riassicurazione e in alternativa alle forme di imprese di riassicurazione elencate ai punti da 1) a 28), la forma di società cooperativa europea (SCE) ai sensi del regolamento (CE) n. 1435/2003.»;
87)
nella tavola di concordanza dell'allegato VII, sotto la colonna «La presente direttiva» è inserito «articolo 13, punto 27)» in corrispondenza con «articolo 5, lettera d)», della direttiva 73/239/CEE.
Articolo 3
Modifiche al regolamento (CE) n. 1060/2009
L'articolo 2, paragrafo 3, del regolamento (CE) n. 1060/2009 è soppresso.
Articolo 4
Modifiche al regolamento (UE) n. 1094/2010
Il regolamento (UE) n. 1094/2010 è così modificato:
1)
all'articolo 13, il paragrafo 1 è sostituito dal seguente:
«1. Il Parlamento europeo o il Consiglio possono sollevare obiezioni a una norma tecnica di regolamentazione entro un periodo di tre mesi dalla data di notifica della norma tecnica di regolamentazione adottata dalla Commissione. Su iniziativa del Parlamento europeo o del Consiglio, tale termine è prorogato di tre mesi.
Quando la Commissione adotta una norma tecnica di regolamentazione invariata rispetto al progetto di norma tecnica di regolamentazione presentato dall'Autorità, il termine entro il quale il Parlamento europeo e il Consiglio possono sollevare obiezioni è di un mese dalla data di notifica. Su iniziativa del Parlamento europeo o del Consiglio, tale termine è prorogato di un mese. Su iniziativa del Parlamento europeo o del Consiglio, il suddetto termine prorogato può essere ulteriormente prorogato di un mese.»;
2)
all'articolo 17, paragrafo 2, il secondo comma è sostituito dal seguente:
«Fatti salvi i poteri di cui all'articolo 35, l'autorità competente fornisce senza indugio all'Autorità tutte le informazioni che l'Autorità considera necessarie per le sue indagini, anche per quanto riguarda le modalità di applicazione degli atti di cui all'articolo 1, paragrafo 2, in conformità del diritto dell'Unione.»
Articolo 5
Modifiche al regolamento (UE) n. 1095/2010
Il regolamento (UE) n. 1095/2010 è così modificato:
1)
all'articolo 13, il paragrafo 1 è sostituito dal seguente:
«1. Il Parlamento europeo o il Consiglio possono sollevare obiezioni a una norma tecnica di regolamentazione entro un termine di tre mesi dalla data di notifica della norma tecnica di regolamentazione adottata dalla Commissione. Su iniziativa del Parlamento europeo o del Consiglio, tale termine è prorogato di tre mesi.
Quando la Commissione adotta una norma tecnica di regolamentazione invariata rispetto al progetto di norma tecnica di regolamentazione presentato dall'Autorità, il termine entro il quale il Parlamento europeo e il Consiglio possono sollevare obiezioni è di un mese dalla data di notifica. Su iniziativa del Parlamento europeo o del Consiglio, tale termine è prorogato di un mese. Su iniziativa del Parlamento europeo o del Consiglio, tale termine prorogato può essere ulteriormente prorogato di un mese.»;
2)
all'articolo 17, paragrafo 2, il secondo comma è sostituito dal seguente:
«Fatti salvi i poteri di cui all'articolo 35, l'autorità competente fornisce senza indugio all'Autorità tutte le informazioni che l'Autorità considera necessarie per le sue indagini, anche per quanto riguarda le modalità di applicazione degli atti di cui all'articolo 1, paragrafo 2, in conformità del diritto dell'Unione.»
Articolo 6
Riesame
Entro il 1o gennaio 2017 e successivamente ogni anno, la Commissione presenta al Parlamento europeo e al Consiglio una relazione, corredata, se del caso, da proposte, in cui precisa se le ABE hanno presentato i progetti di norme tecniche di regolamentazione e di norme tecniche di attuazione di cui alle direttive 2003/71/CE e 2009/138/CE, a prescindere dal fatto che la presentazione di tali progetti di norme di regolamentazione o di attuazione sia obbligatoria o facoltativa.
Articolo 7
Recepimento
1. Gli Stati membri adottano e pubblicano le disposizioni legislative, regolamentari e amministrative necessarie per conformarsi all'articolo 1, paragrafo 1, all'articolo 2, paragrafi 1, 3, da 6 a 11, 13, 14, da 17 a 23, 32, 34, 36, da 38 a 44, da 46 a 54, da 56 a 59, da 65 a 70, 72, 75, 76, 80, 81, 84, 85 e 86 entro il 31 marzo 2015. Essi comunicano immediatamente alla Commissione il testo di tali misure.
2. Essi applicano le misure di cui al paragrafo 1 a decorrere dal 1o gennaio 2016.
Quando gli Stati membri adottano tali misure, queste contengono un riferimento alla presente direttiva o sono corredate di un siffatto riferimento all'atto della pubblicazione ufficiale. Le modalità del riferimento sono decise dagli Stati membri.
3. Gli Stati membri comunicano alla Commissione il testo delle disposizioni essenziali di diritto interno che essi adottano nel settore disciplinato dalla presente direttiva.
Articolo 8
Entrata in vigore
La presente direttiva entra in vigore il giorno successivo alla pubblicazione nella Gazzetta ufficiale dell'Unione europea.
L'articolo 2, punti 25, 43 e 82, si applica a decorrere dal 31o marzo 2015.
Articolo 9
Destinatari
Gli Stati membri sono destinatari della presente direttiva.
Fatto a Strasburgo, il 16 aprile 2014