PROVÁDĚCÍ ROZHODNUTÍ KOMISE
ze dne 30. října 2014
o rovnocennosti regulačního rámce Austrálie pro ústřední protistrany s požadavky nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 648/2012 o OTC derivátech, ústředních protistranách a registrech obchodních údajů
(2014/755/EU)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 648/2012 ze dne 4. července 2012 o OTC derivátech, ústředních protistranách a registrech obchodních údajů (1), a zejména na čl. 25 odst. 6 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Cílem postupu uznávání ústředních protistran usazených v třetích zemích, který je stanoven v článku 25 nařízení (EU) č. 648/2012, je umožnit ústředním protistranám, které jsou usazeny a mají povolení v třetích zemích, jejichž právní normy jsou rovnocenné s normami stanovenými v uvedeném nařízení, poskytovat clearingové služby členům clearingového systému nebo obchodním systémům usazeným v Unii. Tento postup uznávání a rozhodnutí o rovnocennosti v něm stanovené tak přispívá k dosažení ústředního cíle nařízení (EU) č. 648/2012, jímž je snížit systémové riziko rozšířením používání bezpečných a spolehlivých ústředních protistran při clearingu smluv o mimoburzovních (OTC) derivátech, včetně případů, kdy jsou tyto ústřední protistrany usazeny a povoleny ve třetí zemi.
(2)
Aby byl právní režim třetí země považován za rovnocenný s právním režimem Unie pro ústřední protistrany, musí být účinek platných právních předpisů a předpisů o dohledu v podstatě rovnocenný s požadavky Unie, pokud jde o regulační cíle, kterých dosahují. Účelem tohoto posouzení rovnocennosti je tedy ověřit, zda právní předpisy a předpisy o dohledu Austrálie zajišťují, že ústřední protistrany usazené a povolené v Austrálii nevystavují členy clearingového systému a obchodní systémy usazené v Unii vyššímu riziku, než by tomu mohlo být ze strany ústředních protistran povolených v Unii, a tudíž nepředstavují nepřijatelnou míru systémového rizika v Unii.
(3)
Dne 1. září 2013 Komise obdržela odborný posudek Evropského orgánu pro cenné papíry a trhy (ESMA) k právním předpisům a předpisům o dohledu, které se vztahují na ústřední protistrany povolené v Austrálii. Ze závěru odborného posudku vyplývá, že všechna ustanovení hlavy IV nařízení (EU) č. 648/2012 mají svoji obdobu v odpovídajících právně závazných požadavcích, které se na úrovni jurisdikce vztahují na ústřední protistrany povolené v Austrálii.
(4)
V souladu s čl. 25 odst. 6 nařízení (EU) č. 648/2012 musejí být splněny tři podmínky, aby bylo možné určit, zda jsou právní předpisy a předpisy o dohledu třetí země pro ústřední protistrany povolené v dané třetí zemi rovnocenné s požadavky stanovenými v uvedeném nařízení.
(5)
Podle první podmínky musí ústřední protistrany povolené ve třetí zemi splňovat právně závazné požadavky, jež jsou rovnocenné požadavkům stanoveným v hlavě IV nařízení (EU) č. 648/2012.
(6)
K právně závazným požadavkům Austrálie na ústřední protistrany v ní povolené patří zákon Corporations Act 2001 (zákon o obchodních společnostech), který spolu s předpisy Corporations Regulations 2001 (předpisy o obchodních společnostech) tvoří právní rámec pro zúčtovací a vypořádací systémy. V části 7.3 zákona Corporations Act se stanoví, že před udělením povolení k vykonávání zúčtovacích nebo vypořádacích činností, se musí ministr mimo jiného ubezpečit o tom, že předmětná ústřední protistrana zavedla odpovídající provozní pravidla a postupy, které jsou v souladu s platnými právními předpisy, aby se v mezích možností zajistilo, že je omezeno systémové riziko a že ústřední protistrana vykonává svoji činnost řádným a účinným způsobem. Ústřední protistrana musí mít také zavedeny odpovídající mechanismy pro řešení střetu zájmů a pro prosazování svých vnitřních pravidel a postupů. V otázce udělování povolení pro zúčtovací a vypořádací systémy a změn jejich vnitřních pravidel a postupů radí ministrovi Australská komise pro cenné papíry a investice (Australian Securities and Investments Commission, ASIC) a australská centrální banka (Reserve Bank of Australia, RBA), které jsou pověřeny posuzováním (a v případě ASIC vymáháním) dodržování povinností, které ústředním protistranám vyplývají ze zákona Corporations Act.
(7)
ASIC poskytuje regulovaným subjektům regulační pokyny, ve kterých jsou vysvětleny konkrétní otázky, na něž se již vztahují právní předpisy. ASIC zejména v prosinci 2012 přepracovala své regulační pokyny k vydávání povolení a výkonu dozoru nad zúčtovacími a vypořádacími systémy v rámci aktualizované příručky Regulatory Guide 211: „Clearing and settlement facilities: Australian and overseas operators“ (Zúčtovací a vypořádací systémy: australští a zahraniční operátoři, RG 2011). Příručka RG 211, kterou ASIC vypracovala, zavádí zásady pro infrastrukturu finančních trhů (Principles for Financial Market Infrastructures, PFMI), které v dubnu 2012 vydal Výbor pro platební a vypořádací systémy (2) (CPSS) a Mezinárodní organizace komisí pro cenné papíry (IOSCO), jež jsou důležité pro povinnosti zakotvené v zákoně Corporations Act, a dále tato příručka poskytuje ústředním protistranám pokyny, jak dostát svým povinnostem vyplývajícím ze zákona Corporations Act. Nedodržování zákona Corporations Act, jak je vysvětleno v příručce RG 211, by proto mohlo vést k vymáhání jeho ustanovení a k sankčním opatřením.
(8)
RBA má na základě zákona Corporations Act pravomoc stanovit normy finanční stability, aby se zajistilo, že ústřední protistrany vykonávají svou činnost takovým způsobem, jenž přináší nebo upevňuje celkovou stabilitu australského finančního systému. V listopadu 2012 rada RBA pro platební systémy zejména schválila stanovení nových norem finanční stability, tzv. norem finanční stability pro ústřední protistrany (Financial Stability Standards for Central Counterparties, FSS), které tvoří 21 norem pro ústřední protistrany spolu s dílčími normami a pokyny. FSS nabyly účinnosti v březnu 2013 s výjimkou několika dílčích norem, které nabyly účinnosti dne 31. března 2014. FSS musí dodržovat všechny ústřední protistrany, kterým bylo uděleno povolení.
(9)
Hlavní zásady pro zúčtovací a vypořádací systémy stanovené v části 7.3 zákona Corporations Act a předpisech Corporations Regulations, jak je vysvětleno v příručce RG 211 komise ASIC, a FSS stanovené RBA (společně tvoří „základní pravidla“) stanoví normy na vysoké úrovni, které musí ústřední protistrany dodržovat, aby získaly povolení poskytovat clearingové služby v Austrálii. Tato základní pravidla tvoří první stupeň právně závazných požadavků v Austrálii. Aby ústřední protistrany dodržovaly základní pravidla, musí mimo jiné přijmout vnitřní pravidla a postupy, které musí být v souladu se zvláštními požadavky, jež jsou stanoveny v zákoně Corporations Act a předpisech Corporations Regulations a jež jsou vysvětleny v příručce RG 211 a FSS, s tím, že tato vnitřní pravidla a postupy jsou předkládána ministrovi před tím, než může být vydáno povolení působit jako zúčtovací a vypořádací systém. Změny vnitřních pravidel a postupů ústředních protistran musí být oznámeny ministrovi. Ministr může změny vnitřních pravidel a postupů ústředních protistran zamítnout. Vnitřní pravidla a postupy ústředních protistran mají účinek smlouvy a jsou právně závazné pro ústřední protistrany a jejich účastníky.
(10)
Právně závazné požadavky stanovené v základních pravidlech, které se vztahují na ústřední protistrany povolené v Austrálii, vedou v podstatě k rovnocenným výsledkům jako požadavky stanovené v hlavě IV nařízení (EU) č. 648/2012.
(11)
Komise proto dospěla k závěru, že právní předpisy a předpisy o dohledu Austrálie zajišťují, že ústřední protistrany povolené v Austrálii splňují právně závazné požadavky, jež jsou rovnocenné požadavkům stanoveným v hlavě IV nařízení (EU) č. 648/2012.
(12)
Podle druhé podmínky v čl. 25 odst. 6 nařízení (EU) č. 648/2012 musí právní předpisy a předpisy o dohledu Austrálie pro ústřední protistrany povolené v Austrálii zajišťovat, že ústřední protistrany podléhají průběžnému účinnému dohledu a vynucování.
(13)
Ústřední protistrany povolené v Austrálii podléhají průběžnému dohledu a dozoru ze strany ASIC a RBA. ASIC odpovídá za vymáhání toho, aby ústřední protistrany plnily své povinnosti vyplývající ze zákona Corporations Act, a v tomto ohledu provádí pravidelné hodnocení souladu ústředních protistran s jejich povinnostmi, které jim vyplývají z povolení, kromě povinností týkajících se FSS a snížení systémového rizika, a zejména s jejich povinností vykonávat svou činnost řádným a účinným způsobem v přiměřené míře, a poté předkládá zprávu ministrovi, která se zveřejňuje. RBA sleduje, zda ústřední protistrany plní své povinnosti vyplývající z příslušných povolení a povinnosti týkající se finanční stability a snížení systémového rizika, pravidelně hodnotí, zda každá ústřední protistrana dodržuje FSS, a překládá zprávu ministrovi, která se rovněž zveřejňuje. Ústřední protistrany povolené v Austrálii mohou obdržet písemné pokyny od ministra a od ASIC. Pokud ústřední protistrana písemný pokyn nesplní, může se ASIC obrátit na soud, který může ústřední protistraně nařídit, aby písemný pokyn splnila.
(14)
Komise proto dospěla k závěru, že právní předpisy a předpisy o dohledu Austrálie pro ústřední protistrany povolené v Austrálii zajišťují průběžný účinný dohled a vynucování.
(15)
Podle třetí podmínky v čl. 25 odst. 6 nařízení (EU) č. 648/2012 musí právní předpisy a předpisy o dohledu Austrálie zahrnovat účinný rovnocenný systém pro uznávání ústředních protistran povolených podle právních režimů třetích zemí.
(16)
Ústřední protistrany z třetích zemí mohou podat žádost o „overseas clearing and settlement facility licence“ (povolení působit jako zahraniční zúčtovací a vypořádací systém), které jim umožní poskytovat v Austrálii některé nebo všechny clearingové služby, pro něž jsou držiteli povolení ve své domovské zemi.
(17)
Kritéria vztahující se na ústřední protistrany z třetích zemí, které žádají o povolení působit jakožto zahraniční ústřední protistrana v Austrálii, jsou srovnatelné s těmi, které se vztahují na ústřední protistrany z třetích zemí žádající o uznání podle článku 25 nařízení (EU) č. 648/2012. Předpokladem uznání je, že regulační režim třetí země, v níž ústřední protistrana získala povolení, je z hlediska stupně ochrany před systémovým rizikem a z hlediska míry účinnosti a řádného výkonu služby, kterou poskytuje, považován za „dostatečně rovnocenný“ s australským regulačním režimem pro srovnatelné tuzemské ústřední protistrany. Posouzení „dostatečné rovnocennosti“ zahrnuje podobné úvahy jako ty, které se posuzují podle nařízení (EU) č. 648/2012. Před tím, než je zahraniční ústřední protistraně vydáno povolení, vyžaduje se zavedení mechanismů spolupráce mezi australskými orgány a příslušnými zahraničními orgány dohledu.
(18)
Je proto nutné konstatovat, že právní předpisy a předpisy o dohledu Austrálie zajišťují účinný rovnocenný systém pro uznávání ústředních protistran z třetích zemí.
(19)
Je tedy na místě se domnívat, že právní předpisy a předpisy o dohledu Austrálie pro ústřední protistrany povolené v Austrálii splňují podmínky stanovené v čl. 25 odst. 6 nařízení (EU) č. 648/2012, a tyto právní předpisy a předpisy o dohledu lze tudíž považovat za rovnocenné s požadavky stanovenými v nařízení (EU) č. 648/2012. Na základě informací od ESMA by měla Komise i nadále sledovat vývoj australského právního a dohledového rámce pro ústřední protistrany a plnění podmínek, na jejichž základě bylo toto rozhodnutí přijato.
(20)
Opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem Evropského výboru pro cenné papíry,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Pro účely článku 25 nařízení (EU) č. 648/2012 se právní předpisy a předpisy o dohledu Austrálie, které se vztahují na ústřední protistrany povolené v Austrálii a které tvoří část 7.3 zákona Corporations Act 2001 a předpisy Corporations Regulations 2001spolu s jejich příslušným vysvětlením v Regulatory Guidance 211 „Clearing and settlement facilities: Australian and overseas operators“ a v normách Financial Stability Standards for Central Counterparties, považují za rovnocenné s požadavky stanovenými v nařízení (EU) č. 648/2012.
Článek 2
Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dvacátým dnem po zveřejnění v Úředním věstníku Evropské unie.
V Bruselu dne 30. října 2014.
DECISIONE DI ESECUZIONE DELLA COMMISSIONE
del 30 ottobre 2014
che stabilisce l'equivalenza del quadro normativo dell'Australia in materia di controparti centrali ai requisiti del regolamento (UE) n. 648/2012 del Parlamento europeo e del Consiglio sugli strumenti derivati OTC, le controparti centrali e i repertori di dati sulle negoziazioni
(2014/755/UE)
LA COMMISSIONE EUROPEA,
visto il trattato sul funzionamento dell'Unione europea,
visto il regolamento (UE) n. 648/2012 del Parlamento europeo e del Consiglio, del 4 luglio 2012, sugli strumenti derivati OTC, le controparti centrali e i repertori di dati sulle negoziazioni (1), in particolare l'articolo 25, paragrafo 6,
considerando quanto segue:
(1)
La procedura di riconoscimento delle controparti centrali stabilite nei paesi terzi di cui all'articolo 25 del regolamento (UE) n. 648/2012 mira a consentire alle controparti centrali stabilite e autorizzate nei paesi terzi le cui norme sono equivalenti a quelle stabilite dallo stesso regolamento di prestare servizi di compensazione ai partecipanti diretti o alle sedi di negoziazione stabiliti nell'Unione. Pertanto la procedura di riconoscimento e la decisione di equivalenza ivi previste contribuiscono alla realizzazione dell'obiettivo generale del regolamento (UE) n. 648/2012 di ridurre il rischio sistemico estendendo il ricorso a controparti centrali sicure e solide per la compensazione dei contratti derivati OTC, anche se le controparti centrali sono stabilite e autorizzate in un paese terzo.
(2)
Affinché il quadro giuridico di un paese terzo in materia di controparti centrali possa essere considerato equivalente al quadro giuridico dell'Unione, il risultato sostanziale del quadro giuridico e di vigilanza applicabile dovrebbe essere equivalente agli obiettivi regolamentari conseguiti dalle disposizioni dell'Unione. Lo scopo della valutazione dell'equivalenza è pertanto quello di verificare che le disposizioni legislative e di vigilanza dell'Australia assicurino che le controparti centrali ivi stabilite e autorizzate non espongano i partecipanti diretti o le sedi di negoziazione stabiliti nell'Unione ad un livello di rischio maggiore rispetto al rischio cui sarebbero esposti con controparti centrali autorizzate nell'Unione e, di conseguenza, non pongano un livello inaccettabile di rischio sistemico nell'Unione.
(3)
Il 1o settembre 2013 la Commissione ha ricevuto il parere tecnico dell'Autorità europea degli strumenti finanziari e dei mercati (AESFEM) sulle disposizioni legislative e di vigilanza applicabili alle controparti centrali autorizzate in Australia. Il parere tecnico conclude che tutte le disposizioni del titolo IV del regolamento (UE) n. 648/2012 trovano conferma in corrispondenti requisiti giuridicamente vincolanti applicabili, a livello giurisdizionale, alle controparti centrali autorizzate in Australia.
(4)
A norma dell'articolo 25, paragrafo 6, del regolamento (UE) n. 648/2012, tre sono le condizioni che devono essere soddisfatte per stabilire che le disposizioni legislative e di vigilanza di un paese terzo in materia di controparti centrali ivi autorizzate sono equivalenti a quelle previste dallo stesso regolamento.
(5)
In base alla prima condizione, le controparti centrali autorizzate nel paese terzo devono soddisfare requisiti giuridicamente vincolanti equivalenti ai requisiti fissati al titolo IV del regolamento (UE) n. 648/2012.
(6)
I requisiti giuridicamente vincolanti dell'Australia per le controparti centrali ivi autorizzate sono stabiliti dalla Corporations Act del 2001 (di seguito «la legge sulle società»), che insieme ai Corporations Regulations del 2001 (di seguito «i regolamenti sulle società») fissa il quadro giuridico per i sistemi di compensazione e regolamento («sistemi CR»). La parte 7.3 della legge sulle società dispone che prima del rilascio dell'autorizzazione all'esercizio di attività di compensazione o regolamento il ministro deve accertare, tra l'altro, che la controparte centrale in questione dispone di regole e procedure adeguate conformi alle leggi e ai regolamenti vigenti in modo da ridurre, per quanto ragionevolmente possibile, il rischio sistemico e da assicurare che la controparte centrale sia gestita in modo corretto ed efficace. La controparte centrale deve anche disporre di meccanismi adeguati di gestione dei conflitti di interessi e di controllo del rispetto delle norme e delle procedure interne. La Australian Securities and Investments Commission (la commissione australiana per gli strumenti finanziari e gli investimenti, di seguito «l'ASIC») e la Reserve Bank of Australia (la banca centrale d'Australia, di seguito «la RBA») forniscono consulenza al ministro in merito alla concessione delle autorizzazioni ai sistemi CR e in merito alle modifiche delle regole e procedure interne, oltre a essere competenti per la valutazione (e nel caso dell'ASIC per il controllo) del rispetto da parte delle controparti centrali degli obblighi loro imposti dalla legge sulle società.
(7)
L'ASIC formula orientamenti regolamentari rivolti alle entità regolamentate intesi a illustrare aspetti specifici già disciplinati dalla legislazione. In particolare, nel dicembre 2012 l'ASIC ha riveduto i suoi orientamenti regolamentari in materia di autorizzazione e sorveglianza dei sistemi CR con l'aggiornamento della Regulatory Guide 211 «Clearing and settlement facilities: Australian and overseas operators» (guida regolamentare 211 «strumenti di compensazione e regolamento: operatori australiani ed esteri», di seguito «la RG 211»). La RG 211 dell'ASIC attua i Principi per le infrastrutture dei mercati finanziari (Principles for Financial Market Infrastructures - PFMI) pubblicati nell'aprile 2012 dal Committee on Payment and Settlement Systems (il comitato sui sistemi di pagamento e di regolamento - CPSS) (2) e dall'International Organization of Securities Commission (l'organizzazione internazionale delle commissioni sui valori mobiliari - IOSCO), che sono pertinenti per gli obblighi previsti dalla legge sulle società, e fornisce alle controparti centrali orientamenti su come rispettare gli obblighi loro imposti dalla legge sulle società. Pertanto il mancato rispetto delle disposizioni della legge sulle società, esplicata dalla RG 211, potrebbe comportare azioni intese a far rispettare le disposizioni e misure sanzionatorie.
(8)
Ai sensi della legge sulle società, la RBA ha il potere di fissare norme in materia di stabilità finanziaria al fine di assicurare che le controparti centrali operino secondo modalità che consentano o promuovano la stabilità generale del sistema finanziario australiano. In particolare, nel novembre 2012 il Payments System Board (il comitato per il sistema dei pagamenti) della RBA ha approvato le Financial Stability Standards for Central Counterparties (le nuove norme in materia di stabilità finanziaria per le controparti centrali, di seguito «le FSS»), comprensive di 21 norme sulle controparti centrali, nonché di subnorme e orientamenti. A parte talune subnorme, entrate in vigore il 31 marzo 2014, le FSS sono entrate in vigore nel marzo 2013. Le FSS devono essere rispettate da tutte le controparti centrali autorizzate.
(9)
I principi fondamentali per i sistemi CR, di cui alla parte 7.3 della legge sulle società e ai regolamenti sulle società, come spiegato nella RG 211 dell'ASIC, e le FSS stabilite dalla RBA (congiuntamente indicati di seguito come «le norme primarie») fissano le norme di alto livello che le controparti centrali devono rispettare per ottenere l'autorizzazione alla prestazione dei servizi di compensazione in Australia. Le norme primarie costituiscono il primo livello dei requisiti giuridicamente vincolanti in Australia. Inoltre, per conformarsi alle norme primarie, le controparti centrali adottano regole e procedure interne che devono essere conformi ai requisiti specifici indicati nella legge sulle società e nei regolamenti sulle società, come esplicati dalla RG 211, e nelle FSS, e che sono sottoposte al ministro prima dell'autorizzazione come sistema CR. Le modifiche delle regole e procedure interne delle controparti centrali devono essere notificate al ministro. Il ministro può non accettare le modifiche delle regole e procedure interne delle controparti centrali. Le regole e procedure interne delle controparti centrali hanno efficacia contrattuale e sono giuridicamente vincolanti per le controparti centrali e i rispettivi partecipanti.
(10)
I requisiti giuridicamente vincolanti stabiliti dalle norme primarie applicabili alle controparti centrali autorizzate in Australia consentono risultati sostanziali equivalenti a quelli dei requisiti di cui al titolo IV del regolamento (UE) n. 648/2012.
(11)
La Commissione conclude pertanto che le disposizioni legislative e di vigilanza dell'Australia assicurano che le controparti centrali ivi autorizzate soddisfino requisiti giuridicamente vincolanti equivalenti ai requisiti di cui al titolo IV del regolamento (UE) n. 648/2012.
(12)
In base alla seconda condizione di cui all'articolo 25, paragrafo 6, del regolamento (UE) n. 648/2012, le disposizioni legislative e di vigilanza dell'Australia in materia di controparti centrali ivi autorizzate devono consentire che le predette controparti centrali siano soggette su base continuativa a una vigilanza e a misure effettive miranti a far rispettare le norme.
(13)
Le controparti centrali autorizzate in Australia sono soggette alla vigilanza e al controllo su base continuativa dell'ASIC e della RBA. L'ASIC è responsabile del controllo del rispetto da parte delle controparti centrali degli obblighi loro imposti dalla legge sulle società; a tal fine effettua valutazioni periodiche della conformità delle controparti centrali agli obblighi derivanti dall'autorizzazione, diversi dagli obblighi relativi alle FSS e alla riduzione del rischio sistemico, in particolare all'obbligo di operare, nella misura del ragionevole, in modo corretto ed efficace; essa trasmette una relazione al ministro, che è pubblicata. La RBA sorveglia l'osservanza da parte delle controparti centrali degli obblighi loro imposti dalle rispettive autorizzazioni e attinenti alla stabilità finanziaria e alla riduzione del rischio sistemico, effettua valutazioni periodiche del rispetto delle FSS da parte di ogni controparte centrale e presenta una relazione al ministro, anch'essa pubblicata. Le controparti centrali autorizzate in Australia possono ricevere istruzioni scritte dal ministro e dall'ASIC. Se una controparte centrale non ottempera a un'istruzione scritta, l'ASIC può rivolgersi al giudice, che può ordinare alla controparte centrale di rispettare l'istruzione scritta.
(14)
La Commissione conclude pertanto che le disposizioni legislative e di vigilanza dell'Australia in materia di controparti centrali ivi autorizzate prevedono su base continuativa una vigilanza e misure effettive miranti a far rispettare le norme.
(15)
In base alla terza condizione di cui all'articolo 25, paragrafo 6, del regolamento (UE) n. 648/2012, le disposizioni legislative e di vigilanza dell'Australia devono prevedere un sistema effettivo ed equivalente per il riconoscimento delle controparti centrali autorizzate a norma dei regimi giuridici dei paesi terzi (di seguito «controparti centrali dei paesi terzi»).
(16)
Le controparti centrali dei paesi terzi possono presentare domanda di «autorizzazione come sistema di compensazione e regolamento estero» (di seguito «autorizzazione come controparte centrale estera») che consente loro di prestare in Australia alcuni o tutti i servizi di compensazione che sono autorizzate a prestare nel paese d'origine.
(17)
I criteri applicati alle controparti centrali dei paesi terzi che chiedono l'autorizzazione come controparte centrale estera in Australia sono equiparabili a quelli previsti per le controparti centrali dei paesi terzi che chiedono il riconoscimento ai sensi dell'articolo 25 del regolamento (UE) n. 648/2012. Come condizione di riconoscimento, il regime normativo del paese terzo nel quale la controparte centrale è autorizzata deve essere considerato «sufficientemente equivalente», in relazione al grado di protezione dal rischio sistemico e al livello di efficacia e correttezza dei servizi prestati, al regime regolamentare australiano per le controparti centrali nazionali equiparabili. La valutazione della «sufficiente equivalenza» comporta considerazioni analoghe a quelle che si applicano a norma del regolamento (UE) n. 648/2012. Per la concessione dell'autorizzazione come controparte centrale estera è altresì richiesta la creazione di meccanismi di cooperazione tra le autorità australiane e le competenti autorità di vigilanza estere.
(18)
Può pertanto ritenersi che le disposizioni legislative e di vigilanza dell'Australia prevedano un sistema effettivo ed equivalente per il riconoscimento delle controparti centrali dei paesi terzi.
(19)
Le condizioni di cui all'articolo 25, paragrafo 6, del regolamento (UE) n. 648/2012 possono pertanto essere considerate soddisfatte dalle disposizioni legislative e di vigilanza dell'Australia in materia di controparti centrali ivi autorizzate, le quali dovrebbero essere considerate equivalenti ai requisiti stabiliti dal regolamento (UE) n. 648/2012. La Commissione, informata dall'AESFEM, dovrebbe continuare a sorvegliare l'evoluzione del quadro legislativo e di vigilanza dell'Australia in materia di controparti centrali e il rispetto delle condizioni alla base della presente decisione.
(20)
Le misure previste dalla presente decisione sono conformi al parere del comitato europeo dei valori mobiliari,
HA ADOTTATO LA PRESENTE DECISIONE:
Articolo 1
Ai fini dell'articolo 25 del regolamento (UE) n. 648/2012, le disposizioni legislative e di vigilanza dell'Australia applicabili alle controparti centrali ivi autorizzate, costituite dalla parte 7.3 della Corporations Act 2001 (legge sulle società del 2001) e dai Corporations Regulations 2001 (regolamenti sulle società del 2001), secondo l'interpretazione della Regulatory Guide 211 «Clearing and settlement facilities: Australian and overseas operators» (guida regolamentare 211 «strumenti di compensazione e regolamento: operatori australiani ed esteri») e le Financial Stability Standards for Central Counterparties (norme in materia di stabilità finanziaria per le controparti centrali), sono considerate equivalenti ai requisiti stabiliti dal regolamento (UE) n. 648/2012.
Articolo 2
La presente decisione entra in vigore il ventesimo giorno successivo alla pubblicazione nella Gazzetta ufficiale dell'Unione europea.
Fatto a Bruxelles, il 30 ottobre 2014