NAŘÍZENÍ RADY (EU) č. 967/2012
ze dne 9. října 2012,
kterým se mění prováděcí nařízení (EU) č. 282/2011, pokud jde o zvláštní režimy pro neusazené osoby povinné k dani, které poskytují telekomunikační služby, služby rozhlasového a televizního vysílání nebo elektronické služby osobám nepovinným k dani
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na směrnici Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty (1), a zejména na článek 397 uvedené směrnice,
s ohledem na návrh Evropské komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Směrnice 2006/112/ES stanoví, že od 1. ledna 2015 musí být veškeré telekomunikační služby, služby rozhlasového a televizního vysílání a elektronické služby zdaněny ve členském státě, v němž je příjemce usazen nebo v němž má bydliště nebo místo, kde se obvykle zdržuje (dále jen „členský stát spotřeby“), bez ohledu na to, kde je osoba povinná k dani poskytující tyto služby usazená.
(2)
K usnadnění plnění daňových povinností byl v případech, kdy jsou takové služby poskytnuty osobám nepovinným k dani, zaveden zvláštní režim pro osoby povinné k dani usazené ve Společenství, ale nikoliv v členském státě poskytnutí služby (dále jen „režim Unie“). Na veškeré tyto služby byl rozšířen další stávající zvláštní režim pro osoby povinné k dani neusazené ve Společenství (dále jen „režim mimo Unii“). Neusazené osoby povinné k dani tak budou mít možnost určit členský stát identifikace, který bude jediným místem elektronického kontaktu pro účely identifikace daně z přidané hodnoty (DPH) a podávání přiznání k dani.
(3)
Osoba povinná k dani s provozovnami ve více než jednom členském státě by měla mít v rámci režimu Unie možnost určit jakýkoliv z dotčených členských států jako členský stát identifikace, vyjma případu, kdy má ve Společenství sídlo ekonomické činnosti. V takovém případě je členským státem identifikace stát, v němž má osoba povinná k dani sídlo ekonomické činnosti.
(4)
Aby osoby povinné k dani používající režim Unie nebyly nepřiměřeně zatěžovány, mělo by být ujasněno, jakým způsobem může být provedena změna členského státu identifikace v případě, že osoba povinná k dani přesune svou stálou provozovnu nebo sídlo ekonomické činnosti tak, že je pro další používání uvedeného režimu změna členského státu identifikace nezbytná.
(5)
Na telekomunikační služby, služby rozhlasového a televizního vysílání a elektronické služby poskytnuté v členském státě, v němž má osoba povinná k dani sídlo ekonomické činnosti nebo stálou provozovnu, se ani jeden ze zvláštních režimů nevztahuje. Mělo by být vyjasněno, že poskytnutí těchto služeb by mělo být přiznáno přímo v dotčeném členském státě.
(6)
Protože jsou oba zvláštní režimy dobrovolné, může se neusazená osoba povinná k dani kdykoliv rozhodnout, že je přestane používat. Je třeba stanovit, od kdy taková rozhodnutí nabývají účinku.
(7)
Aby se zabránilo zbytečné zátěži pro správce daně, měl by však být osobě povinné k dani, která se rozhodne ukončit používání jednoho ze zvláštních režimů, na určité období odepřen opětovný přístup k uvedenému režimu.
(8)
Aby byly identifikační údaje v databázi aktuální, spoléhá se členský stát identifikace na informace od osoby povinné k dani. S cílem zajistit, aby byly databáze aktualizovány neprodleně, je třeba stanovit lhůtu, ve které by osoba povinná k dani používající zvláštní režimy měla sdělit veškeré příslušné informace o ukončení nebo změně činností a o změnách již poskytnutých příslušných informací.
(9)
Neusazené osobě povinné k dani, která chce používat zvláštní režim, musí být přiděleno identifikační číslo pro DPH. Aby se zabránilo nezamýšlenému zpětnému používání režimů ze strany osob povinných k dani, které se již pro účely DPH identifikovaly, je třeba upřesnit, od jakého okamžiku by se zvláštní režimy měly uplatňovat.
(10)
Aby se zabránilo pochybnostem o tom, který členský stát je příslušný, měl by být stanoven členský stát, který může vyjmout osobu povinnou k dani ze zvláštního režimu. Měly by být také upřesněny okolnosti, za kterých má uvedený členský stát přijmout rozhodnutí o vynětí, a okamžik, od kterého nabývá takové rozhodnutí účinku.
(11)
Měl by být vyjasněn koncept ukončení činnosti neusazené osoby povinné k dani, na kterou se vztahuje jeden ze zvláštních režimů, a koncept soustavného porušování pravidel neusazenou osobou povinnou k dani.
(12)
Aby se podpořilo plnění dodržování pravidel a zabránilo se zbytečné zátěži pro správce daně, měl by být osobě povinné k dani vyňaté z jednoho ze zvláštních režimů kvůli soustavnému porušování pravidel na určité období odepřen přístup k oběma zvláštním režimům.
(13)
Mělo by být jasně stanoveno, že pokud osoba povinná k dani přestane jeden ze zvláštních režimů používat, je z jednoho ze zvláštních režimů vyňata, nebo změní členský stát identifikace, měla by plnit veškeré daňové povinnosti týkající se zdaňovacích období předcházejících tomuto ukončení, vynětí nebo této změně u členského státu, který byl členským státem identifikace před ukončením, vynětím nebo změnou.
(14)
Aby členský stát spotřeby mohl snadněji provádět kontrolu, je třeba každé zdaňovací období řešit zvlášť a změny by se měly provádět pouze u dotčeného přiznání k dani.
(15)
Z důvodu kontroly je vhodné požadovat, aby neusazená osoba povinná k dani podala přiznání k dani členským státům identifikace i v případě, že ve zdaňovacím období nedošlo k poskytnutí žádné služby. Mělo by být také vyjasněno, že je nutné uvádět přesnou výši daně bez zaokrouhlení nahoru nebo dolů.
(16)
U změn přiznání k dani je třeba stanovit lhůtu, ve které lze elektronicky podat přiznání členskému státu identifikace. Členské státy spotřeby by měly v každém případě mít možnost přijmout nebo požadovat příslušné informace přímo od osoby povinné k dani a provádět vyměřování DPH v souladu se svými vnitrostátními předpisy.
(17)
V případě členského státu identifikace, jehož měnou není euro, by měla být neusazená osoba povinná k dani vázána rozhodnutím daného členského státu, pokud jde o měnu, v jaké by měla být vyhotovena veškerá přiznání k dani v rámci zvláštních režimů.
(18)
Aniž by byla dotčena vnitrostátní pravidla členských států spotřeby pro kompenzace nadměrných plateb, mělo by být zajištěno výhradně za účelem zajištění účinné správy zvláštních režimů členským státem identifikace a zamezení nadměrné administrativní zátěži jak tohoto členského státu, tak členských států spotřeby, aby osoba povinná k dani nemohla zahrnout částky odvedené DPH do více než jednoho přiznání, a to ani od samého počátku, ani cestou následných úprav.
(19)
V případě neuhrazení, částečného uhrazení nebo uhrazení vyšší částky neusazenou osobou povinnou k dani a s ohledem na úroky, sankce a další vedlejší poplatky je důležité přesně určit povinnosti členského státu identifikace i členských států spotřeby, aby se usnadnil výběr DPH a zajistilo, že za služby poskytnuté v rámci zvláštních režimů byla uhrazena správná částka.
(20)
Záznamy, jež vede neusazená osoba povinná k dani, musí být dostatečně podrobné, aby správcům daně členských států spotřeby umožnily ověřit, zda je přiznání k dani správné. Proto by měly být stanoveny minimální požadavky na údaje, které musí tyto záznamy obsahovat.
(21)
Aby se usnadnilo provádění zvláštních režimů a aby služby poskytované od 1. ledna 2015 mohly pod tyto režimy spadat, měly by mít neusazené osoby povinné k dani možnost podávat své identifikační údaje členskému státu, který si určily jako svůj členský stát identifikace, od 1. října 2014.
(22)
Prováděcí nařízení (EU) č. 282/2011 (2) by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V prováděcím nařízení (EU) č. 282/2011 se kapitola XI oddíl 2 nahrazuje tímto:
„ODDÍL 2
Zvláštní režimy pro neusazené osoby povinné k dani, které poskytují telekomunikační služby, služby rozhlasového a televizního vysílání nebo elektronické služby osobám nepovinným k dani (články 358 až 369k směrnice 2006/112/ES)
Pododdíl 1
Definice
Článek 57a
Pro účely tohoto oddílu se rozumí:
1)
„režimem mimo Unii“ zvláštní režim pro telekomunikační služby, služby rozhlasového a televizního vysílání nebo elektronické služby, které poskytují osoby povinné k dani neusazené ve Společenství, jak je stanoveno v hlavě XII kapitole 6 oddílu 2 směrnice 2006/112/ES;
2)
„režimem Unie“ zvláštní režim pro telekomunikační služby, služby rozhlasového a televizního vysílání nebo elektronické služby, které poskytují osoby povinné k dani usazené ve Společenství, avšak neusazené v členském státě spotřeby, jak je stanoveno v hlavě XII kapitole 6 oddílu 3 směrnice 2006/112/ES;
3)
„zvláštním režimem“ podle kontextu „režim mimo Unii“nebo „režim Unie“;
4)
„osobou povinnou k dani“ osoba povinná k dani neusazená ve Společenství ve smyslu čl. 358a bodu 1 směrnice 2006/112/ES nebo osoba povinná k dani neusazená v členském státě spotřeby ve smyslu čl. 369a prvního pododstavce bodu 1 uvedené směrnice.
Pododdíl 2
Uplatňování režimu Unie
Článek 57b
Pokud má osoba povinná k dani používající režim Unie sídlo ekonomické činnosti ve Společenství, je členským státem identifikace členský stát, v němž má sídlo ekonomické činnosti.
Pokud má osoba povinná k dani používající režim Unie sídlo ekonomické činnosti mimo Společenství, avšak má ve Společenství více než jednu stálou provozovnu, může si za členský stát identifikace zvolit podle čl. 369a druhého pododstavce směrnice 2006/112/ES kterýkoli členský stát, v němž má stálou provozovnu.
Pododdíl 3
Oblast působnosti režimu Unie
Článek 57c
Režim Unie se nevztahuje na telekomunikační služby, služby rozhlasového a televizního vysílání nebo elektronické služby poskytnuté ve členském státě, v němž má osoba povinná k dani sídlo ekonomické činnosti nebo stálou provozovnu. Poskytnutí těchto služeb se přiznává příslušnému správci daně daného členského státu v přiznání k dani podle článku 250 směrnice 2006/112/ES.
Pododdíl 4
Identifikace
Článek 57d
Pokud osoba povinná k dani oznámí členskému státu identifikace, že hodlá používat jeden ze zvláštních režimů, použije se tento zvláštní režim od prvního dne následujícího kalendářního čtvrtletí.
Pokud se však první poskytnutí služby, na které se má tento zvláštní režim vztahovat, uskuteční přede dnem uvedeným v prvním pododstavci, použije se zvláštní režim ode dne tohoto prvního poskytnutí služby, oznámí-li osoba povinná k dani zahájení činnosti, na kterou se má režim vztahovat, členskému státu identifikace nejpozději desátý den v měsíci následujícím po tomto prvním poskytnutí služby.
Článek 57e
Členský stát identifikace určí osobu povinnou k dani používající režim Unie pomocí jejího identifikačního čísla pro DPH, jak je uvedeno v článcích 214 a 215 směrnice 2006/112/ES.
Článek 57f
1. Pokud osoba povinná k dani používající režim Unie přestane splňovat podmínky stanovené v definici v čl. 369a prvním pododstavci bodu 2 směrnice 2006/112/ES, přestane členský stát, v němž je tato osoba identifikována, být členským státem identifikace. Pokud tato osoba povinná k dani nadále splňuje podmínky pro používání daného zvláštního režimu, označí za účelem jeho dalšího používání za nový členský stát identifikace členský stát, ve kterém má sídlo ekonomické činnosti nebo, pokud nemá sídlo ekonomické činnosti ve Společenství, členský stát, ve kterém má stálou provozovnu.
2. Změní-li se členský stát identifikace podle odstavce 1, použije se tato změna ode dne, kdy osoba povinná k dani přestane mít sídlo ekonomické činnosti nebo stálou provozovnu v členském státě, který dříve uvedla jako členský stát identifikace.
Článek 57 g
Osoba povinná k dani používající zvláštní režim může tento zvláštní režim přestat používat bez ohledu na to, zda nadále poskytuje služby, na něž se tento zvláštní režim může vztahovat. Osoba povinná k dani informuje členský stát identifikace nejpozději 15 dnů před koncem kalendářního čtvrtletí předcházejícího tomu, ve kterém hodlá ukončit používání daného režimu. Toto ukončení nabývá účinku prvním dnem následujícího kalendářního čtvrtletí.
Daňové povinnosti související s poskytnutím telekomunikačních služeb, služeb rozhlasového a televizního vysílání nebo elektronických služeb, které vznikly po dni, kdy ukončení používání režimu nabylo účinku, se plní přímo u správce daně dotčeného členského státu spotřeby.
Pokud osoba povinná k dani přestane používat zvláštní režim podle prvního pododstavce, je po dobu dvou kalendářních čtvrtletí od data ukončení vyňata z používání tohoto režimu ve všech členských státech.
Pododdíl 5
Oznamovací povinnost
Článek 57h
1. Osoba povinná k dani elektronicky oznámí nejpozději desátý den následujícího měsíce členskému státu identifikace:
-
ukončení své činnosti, na niž se vztahuje zvláštní režim,
-
jakékoli změny své činnosti, na niž se vztahuje zvláštní režim, takové povahy, že dotyčná osoba již nesplňuje podmínky nezbytné pro používání tohoto zvláštního režimu, a
-
jakékoli změny informací dříve poskytnutých členskému státu identifikace.
2. Změní-li se členský stát identifikace podle článku 57f, uvědomí o tom osoba povinná k dani oba členské státy změnou dotčené nejpozději desátý den v měsíci následujícím po změně usazení. Tato osoba sdělí novému členskému státu identifikace identifikační údaje, které jsou vyžadovány, používá-li osoba povinná k dani zvláštní režim poprvé.
Pododdíl 6
Vynětí
Článek 58
Pokud dojde u osoby povinné k dani používající režim mimo Unii k naplnění alespoň jednoho z kritérií pro vynětí podle článků 363 nebo 369e směrnice 2006/112/ES, členský stát identifikace tuto osobu povinnou k dani z příslušného režimu vyjme.
Osobu povinnou k dani je oprávněn z používání zvláštních režimů vyjmout pouze členský stát identifikace.
Členský stát identifikace založí své rozhodnutí o vynětí na jakýchkoli dostupných informacích, včetně informací poskytnutých jiným členským státem.
Vynětí nabývá účinku prvním dnem kalendářního čtvrtletí následujícího po dni, kdy bylo rozhodnutí o vynětí zasláno elektronickými prostředky osobě povinné k dani.
Je-li však vynětí způsobeno změnou sídla ekonomické činnosti nebo stálé provozovny, nabývá vynětí účinku ode dne této změny.
Článek 58a
Pokud osoba povinná k dani používající zvláštní režim po dobu osmi po sobě následujících kalendářních čtvrtletí neposkytla ani v jednom členském státě spotřeby službu, na kterou se daný režim vztahuje, má se za to, že její zdanitelné činnosti skončily ve smyslu čl. 363 písm. b) nebo čl. 369e písm. b) směrnice 2006/112/ES. Toto ukončení osobě povinné k dani nebrání zvláštní režim používat, pokud znovu zahájí svou činnost, na niž se vztahuje jeden z obou režimů.
Článek 58b
1. Pokud je osoba povinná k dani vyňata ze zvláštního režimu kvůli soustavnému porušování pravidel souvisejících s daným režimem, je vyňata z obou režimů ve všech členských státech po dobu osmi kalendářních čtvrtletí následujících po kalendářním čtvrtletí, v němž byla tato osoba povinná k dani z režimu vyňata.
2. Má se za to, že osoba povinná k dani soustavně porušuje pravidla související se zvláštním režimem ve smyslu čl. 363 písm. d) nebo čl. 369e písm. d) směrnice 2006/112/ES přinejmenším v těchto případech:
a)
pokud jí byly členským státem identifikace vystaveny upomínky podle článku 60a za tři bezprostředně předcházející kalendářní čtvrtletí a přiznání k dani za každé z těchto kalendářních čtvrtletí nebylo podáno do deseti dnů po odeslání upomínky;
b)
pokud jí byly členským státem identifikace vystaveny upomínky podle článku 63a za tři bezprostředně předcházející kalendářní čtvrtletí a osoba povinná k dani neuhradila v plné výši přiznanou daň za každé z těchto kalendářních čtvrtletí do deseti dnů po odeslání upomínky, s výjimkou případů, kdy je zbývající neuhrazená částka nižší než 100 EUR za každé kalendářní čtvrtletí;
c)
pokud na žádost členského státu identifikace nebo členského státu spotřeby a do jednoho měsíce po následné upomínce ze strany členského státu identifikace osoba povinná k dani elektronicky nezpřístupnila záznamy uvedené v článcích 369 a 369k směrnice 2006/112/ES.
Článek 58c
Osoba povinná k dani, která je vyňata z jednoho ze zvláštních režimů, plní všechny své daňové povinnosti související s poskytnutím telekomunikačních služeb, služeb rozhlasového a televizního vysílání nebo elektronických služeb, které vznikly po dni, kdy vynětí nabylo účinku, přímo u správce daně dotčeného členského státu spotřeby.
Pododdíl 7
Přiznání k dani
Článek 59
1. Každé zdaňovací období ve smyslu článku 364 nebo článku 369f směrnice 2006/112/ES je samostatným zdaňovacím obdobím.
2. Použije-li se zvláštní režim ode dne prvního poskytnutí služby podle čl. 57d druhého pododstavce, podá osoba povinná k dani samostatné přiznání k dani za kalendářní čtvrtletí, během kterého došlo k prvnímu poskytnutí služeb.
3. Pokud byla osoba povinná k dani zaregistrována během zdaňovacího období do obou zvláštních režimů, podá přiznání k dani a odvede příslušnou daň členskému státu identifikace v každém z režimů za poskytnuté služby a za období, na která se daný režim vztahuje.
4. Změní-li se členský stát identifikace podle článku 57f po prvním dni dotčeného kalendářního čtvrtletí, podá osoba povinná k dani přiznání k dani a odvede příslušnou daň jak dřívějšímu, tak novému členskému státu identifikace za služby poskytnuté v průběhu příslušných období, ve kterých tyto členské státy byly členským státem identifikace.
Článek 59a
Pokud osoba povinná k dani používající zvláštní režim neposkytla během zdaňovacího období v žádném z členských států spotřeby žádné služby v rámci tohoto zvláštního režimu, podá přiznání k dani, ve kterém uvede, že v daném období nebyly poskytnuty žádné služby (nulové přiznání k dani).
Článek 60
Částky uvedené na přiznáních k dani v rámci zvláštních režimů se nezaokrouhlují nahoru ani dolů na nejbližší celou peněžní jednotku. Přiznána a uhrazena musí být přesná výše daně.
Článek 60a
Členský stát identifikace elektronickými prostředky upomene osoby povinné k dani, které nepodaly daňové přiznání podle článku 364 nebo článku 369f směrnice 2006/112/ES, ohledně jejich povinnosti podat přiznání k dani. Členský stát identifikace vystaví upomínku desátý den ode dne, kdy mělo být přiznání podáno a informuje o vystavení upomínky elektronickými prostředky ostatní členské státy.
Všechny následné upomínky a opatření přijatá za účelem vyměření daně a výběru daně jsou odpovědností dotčeného členského státu spotřeby.
Bez ohledu na upomínky vystavené nebo opatření přijatá členským státem spotřeby podá osoba povinná k dani přiznání k dani členskému státu identifikace.
Článek 61
1. Změny číselných údajů obsažených v přiznání k dani se po jeho podání provedou pouze formou změn tohoto přiznání k dani a nikoli úpravami některého následného přiznání k dani.
2. Změny uvedené v odstavci 1 jsou předávány elektronicky členskému státu identifikace po období tří let ode dne, kdy mělo být podáno původní přiznání.
Pravidla členského státu spotřeby ohledně vyměření a změn však nejsou dotčena.
Článek 61a
Pokud osoba povinná k dani:
a)
přestane jeden ze zvláštních režimů používat;
b)
je z jednoho ze zvláštních režimů vyňata nebo
c)
změní členský stát identifikace podle článku 57f,
podá poslední přiznání k dani a odvede odpovídající platbu, jakož i jakékoliv opravy nebo opožděná předchozí přiznání a odpovídající platby členskému státu, který byl členským státem identifikace v okamžiku ukončení, vynětí nebo změny.
Pododdíl 8
Měna
Článek 61b
Pokud členský stát identifikace, jehož měnou není euro, rozhodne, že údaje v přiznání k dani musí být vyjádřeny v jeho národní měně, vztahuje se takové rozhodnutí na přiznání k dani všech osob povinných k dani používajících zvláštní režimy.
Pododdíl 9
Platby
Článek 62
Aniž je dotčen čl. 63a třetí pododstavec a článek 63b, odvede osoba povinná k dani veškeré platby členskému státu identifikace.
Platby daně provedené osobou povinnou k dani podle článku 367 nebo článku 369i směrnice 2006/112/ES odpovídají přiznání k dani podanému podle článku 364 nebo článku 369f uvedené směrnice. Případné pozdější úpravy odvedených částek provede osoba povinná k dani pouze s odkazem na uvedené přiznání k dani a nesmí být přiřazeny k jinému přiznání k dani ani upraveny v některém následném přiznání k dani. Všechny platby odkazují na referenční číslo příslušného přiznání k dani.
Článek 63
Členský stát identifikace, který obdrží platbu vyšší, než je částka vyplývající z přiznání k dani podaného podle článku 364 nebo 369f směrnice 2006/112/ES, vrátí přeplatek přímo dané osobě povinné k dani.
Obdržel-li členský stát identifikace částku na základě přiznání k dani, o němž se následně zjistí, že je nesprávné, a rozdělil-li již tento členský stát tuto částku mezi členské státy spotřeby, tyto členské státy spotřeby vrátí svou příslušnou část přeplatku přímo osobě povinné k dani.
Pokud se však přeplatky vztahují k obdobím až do posledního zdaňovacího období v roce 2018 včetně, vrátí členský stát identifikace náležitou poměrnou část z příslušného podílu, který si ponechal podle čl. 46 odst. 3 nařízení (EU) č. 904/2010, a členský stát spotřeby vrátí přeplatek po odečtení částky, kterou má vrátit členský stát identifikace.
Členské státy spotřeby informují elektronickými prostředky členský stát identifikace o výši těchto vratek.
Článek 63a
Pokud osoba povinná k dani podala přiznání k dani podle článku 364 nebo článku 369f směrnice 2006/112/ES, ale nebyla provedena platba nebo provedená platba je nižší než platba vyplývající z přiznání k dani, zašle členský stát identifikace osobě povinné k dani desátý den po dni, k němuž měla platba být nejpozději provedena podle článku 367 nebo 369i směrnice 2006/112/ES, elektronickými prostředky upomínku ohledně dlužné daně a informuje elektronickými prostředky členské státy spotřeby.
Členský stát identifikace informuje elektronickými prostředky členské státy spotřeby o zaslání upomínky.
Všechny následné upomínky a opatření přijatá za účelem výběru daně jsou odpovědností dotčeného členského státu spotřeby. Pokud tyto následné upomínky vystavil členský stát spotřeby, je příslušná daň odvedena tomuto členskému státu.
O vystavení upomínky informuje členský stát spotřeby elektronickými prostředky členský stát identifikace.
Článek 63b
Pokud přiznání k dani nebylo podáno, nebo pokud je podáno pozdě nebo je neúplné či nesprávné, nebo pokud dojde k prodlení v odvodu daně, vypočítá a vyměří veškeré úroky, sankce či jiné poplatky členský stát spotřeby. Osoba povinná k dani tyto úroky, sankce či jiné poplatky uhradí přímo členskému státu spotřeby.
Pododdíl 10
Záznamy
Článek 63c
1. Aby byly záznamy, které vede osoba povinná k dani, považovány za dostatečně podrobné ve smyslu článků 369 a 369k směrnice 2006/112/ES, musí obsahovat tyto informace:
a)
členský stát spotřeby, do něhož byla služba poskytnuta;
b)
druh poskytnuté služby;
c)
datum poskytnutí služby;
d)
základ daně s uvedením použité měny;
e)
veškerá následná zvýšení nebo snížení základu daně;
f)
uplatněnou sazbu daně;
g)
výši splatné daně s uvedením použité měny;
h)
datum a výši obdržených plateb;
i)
veškeré platby na účet obdržené před poskytnutím služby;
j)
je-li vystavena faktura, informace na ní uvedené;
k)
jméno příjemce, je-li osobě povinné k dani známo;
l)
informace použité ke stanovení místa, kde je příjemce usazen nebo kde má bydliště nebo kde se obvykle zdržuje.
2. Informace uvedené v odstavci 1 zaznamenává osoba povinná k dani tak, aby mohly být dány k dispozici elektronickými prostředky bez prodlení a za jednotlivé poskytnuté služby.“
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Použije se od 1. ledna 2015.
Členské státy však povolí neusazeným osobám povinným k dani podat informace požadované podle článku 360 nebo 369c směrnice 2006/112/ES k registraci v rámci zvláštních režimů pro neusazené osoby povinné k dani, které poskytují telekomunikační služby, služby rozhlasového a televizního vysílání nebo elektronické služby osobám nepovinným k dani, od 1. října 2014.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Lucemburku dne 9. října 2012.
REGOLAMENTO (UE) N. 967/2012 DEL CONSIGLIO
del 9 ottobre 2012
che modifica il regolamento di esecuzione (UE) n. 282/2011 per quanto riguarda i regimi speciali applicabili ai soggetti passivi non stabiliti che forniscono servizi di telecomunicazione, servizi di teleradiodiffusione o servizi elettronici a persone non soggetti passivi
IL CONSIGLIO DELL’UNIONE EUROPEA,
visto il trattato sul funzionamento dell’Unione europea,
vista la direttiva 2006/112/CE del Consiglio, del 28 novembre 2006, relativa al sistema comune di imposta sul valore aggiunto (1), in particolare l’articolo 397,
vista la proposta della Commissione europea,
considerando quanto segue:
(1)
La direttiva 2006/112/CE prevede che a decorrere dal 1o gennaio 2015 tutti i servizi di telecomunicazione, di teleradiodiffusione e i servizi elettronici siano tassati nello Stato membro in cui il destinatario è stabilito o ha l’indirizzo permanente o è abitualmente residente («Stato membro di consumo»), a prescindere dal luogo di stabilimento del soggetto passivo che presta tali servizi.
(2)
Per facilitare l’adempimento degli obblighi fiscali nei casi in cui tali servizi siano forniti a persone non soggetti passivi è stato introdotto un regime speciale per i soggetti passivi stabiliti nella Comunità, ma non nello Stato membro in cui i servizi sono prestati («regime UE»). L’altro regime speciale per i soggetti passivi non stabiliti nella Comunità («regime non UE») attualmente in vigore è stato esteso in modo da comprendere tutti i suddetti servizi. Questo consentirà ai soggetti passivi non stabiliti di designare uno Stato membro di identificazione come punto unico di contatto elettronico per l’identificazione ai fini dell’imposta sul valore aggiunto (IVA) e per le dichiarazioni IVA.
(3)
Un soggetto passivo stabilito in più Stati membri può, in virtù del regime UE, designare uno degli Stati membri interessati come lo Stato membro di identificazione, a meno che la sede della sua attività economica si trovi nella Comunità. In tal caso lo Stato membro di identificazione è quello in cui il soggetto passivo ha la sede della sua attività economica.
(4)
Al fine di evitare oneri eccessivi a carico dei soggetti passivi che si avvalgono del regime UE, è opportuno chiarire in che modo può essere cambiato lo Stato membro di identificazione qualora il soggetto passivo trasferisca la sua stabile organizzazione o la sede della propria attività economica secondo modalità tali da rendere necessario un cambiamento dello Stato membro di identificazione affinché il soggetto passivo possa continuare ad avvalersi di tale regime.
(5)
I servizi di telecomunicazione, di teleradiodiffusione ed elettronici prestati negli Stati membri in cui il soggetto passivo ha stabilito la sede della propria attività economica o dispone di una stabile organizzazione non rientrano in nessuno dei regimi speciali. È opportuno chiarire che tali prestazioni dovrebbero essere dichiarate direttamente allo Stato membro interessato.
(6)
Poiché entrambi i regimi speciali sono facoltativi, un soggetto passivo non stabilito può decidere in qualsiasi momento di cessare di avvalersene. Occorre precisare da quando decorrono gli effetti di tali decisioni.
(7)
Tuttavia, per evitare oneri inutili per le autorità fiscali è opportuno che a un soggetto passivo che decida di non avvalersi più di uno dei regimi speciali sia negato per un certo periodo un nuovo accesso a tale regime.
(8)
Per tenere aggiornati i dati di registrazione contenuti nella propria banca dati, lo Stato membro di identificazione si basa sulle informazioni ricevute dal soggetto passivo. Al fine di garantire l’aggiornamento tempestivo delle banche dati è necessario stabilire un termine entro il quale il soggetto passivo che si avvale dei regimi speciali dovrebbe comunicare le informazioni pertinenti concernenti la cessazione o la variazione di attività e le modifiche delle informazioni pertinenti già fornite.
(9)
Occorre attribuire un numero di identificazione IVA al soggetto passivo non stabilito che desideri avvalersi di un regime speciale. Per impedire che i soggetti passivi già identificati ai fini dell’IVA utilizzino involontariamente tali regimi in modo retroattivo è necessario chiarire a partire da quale momento dovrebbero applicarsi i regimi speciali.
(10)
Per evitare dubbi su quale Stato membro abbia la competenza è opportuno specificare lo Stato membro che può escludere un soggetto passivo da un regime speciale. Dovrebbero altresì essere specificate le circostanze nelle quali detto Stato membro deve prendere la sua decisione sull’esclusione, come anche il termine a partire dal quale decorrono gli effetti di detta decisione.
(11)
È opportuno precisare il concetto di cessazione delle attività di un soggetto passivo non stabilito che può beneficiare di uno dei regimi speciali, come anche il concetto di inosservanza persistente da parte di un soggetto passivo non stabilito.
(12)
Per promuovere il rispetto delle norme ed evitare oneri inutili per le autorità fiscali è opportuno che a un soggetto passivo che sia escluso da uno dei regimi speciali a causa di inosservanza persistente sia negato per un certo periodo l’accesso ai regimi speciali.
(13)
È opportuno precisare che, se un soggetto passivo cessa di avvalersi di uno dei regimi speciali, è escluso da uno di essi o cambia lo Stato membro di identificazione, deve adempiere a tutti gli obblighi tributari concernenti i periodi a cui la dichiarazione si riferisce anteriori a detta cessazione, esclusione o cambiamento presso lo Stato membro che, prima di detta cessazione, esclusione o cambiamento, era lo Stato membro di identificazione.
(14)
È opportuno considerare separatamente ciascun periodo a cui la dichiarazione si riferisce in modo da facilitare il controllo da parte degli Stati membri di consumo e le modifiche dovrebbero essere apportate unicamente alla dichiarazione IVA interessata.
(15)
Per motivi di controllo è opportuno che i soggetti passivi non stabiliti presentino le dichiarazioni IVA agli Stati membri di identificazione anche se nel periodo a cui la dichiarazione si riferisce non sono stati prestati servizi. È opportuno altresì precisare che va indicato l’importo esatto dell’IVA, senza arrotondare per eccesso o per difetto.
(16)
In relazione alle modifiche delle dichiarazioni IVA occorre stabilire un termine entro il quale le dichiarazioni possano essere presentate per via elettronica allo Stato membro di identificazione. È opportuno che gli Stati membri di consumo siano in ogni caso in grado di accettare le informazioni pertinenti provenienti direttamente dal soggetto passivo, o di chiedere direttamente allo stesso tali informazioni, e di procedere agli accertamenti IVA conformemente alle proprie norme nazionali.
(17)
Se lo Stato membro di identificazione non ha l’euro come propria valuta, i soggetti passivi non stabiliti dovrebbero essere vincolati alla decisione di detto Stato membro relativa alla valuta che dovrebbe essere utilizzata in tutte le dichiarazioni IVA nell’ambito dei regimi speciali.
(18)
Fatte salve le norme nazionali degli Stati membri di consumo in materia di compensazione dei pagamenti in eccesso e al solo scopo di garantire un’amministrazione efficiente dei regimi speciali da parte dello Stato membro di identificazione e di evitare oneri amministrativi eccessivi a carico di tale Stato membro e degli Stati membri di consumo, è opportuno provvedere a che i soggetti passivi non possano imputare a più di una dichiarazione gli importi dell’IVA pagati, sin dall’inizio o in successivi adeguamenti.
(19)
In caso di mancato pagamento, pagamento in difetto o pagamento in eccesso effettuato da soggetti passivi non stabiliti e con riguardo a interessi, sanzioni e altri oneri accessori, è importante specificare i rispettivi obblighi dello Stato membro di identificazione e degli Stati membri di consumo in modo da facilitare la riscossione dell’IVA e assicurare che l’importo esatto sia versato per i servizi prestati nell’ambito dei regimi speciali.
(20)
La documentazione conservata dai soggetti passivi non stabiliti deve essere sufficientemente dettagliata per consentire alle autorità fiscali degli Stati membri di consumo di verificare la correttezza della dichiarazione IVA. È opportuno pertanto precisare quali informazioni minime devono essere contenute in tale documentazione.
(21)
Per facilitare l’attuazione dei regimi speciali e consentire che i servizi forniti a decorrere dal 1o gennaio 2015 siano contemplati da tali regimi dovrebbe essere possibile per i soggetti passivi non stabiliti comunicare, a decorrere dal 1o ottobre 2014, i rispettivi dati di registrazione allo Stato membro da essi designato quale Stato membro di identificazione.
(22)
È opportuno pertanto modificare di conseguenza il regolamento di esecuzione (UE) n. 282/2011 del Consiglio (2),
HA ADOTTATO IL PRESENTE REGOLAMENTO:
Articolo 1
Nel regolamento di esecuzione (UE) n. 282/2011 la sezione 2 del capo XI è sostituita dalla seguente:
«SEZIONE 2
Regimi speciali applicabili ai soggetti passivi non stabiliti che forniscono servizi di telecomunicazione, servizi di teleradiodiffusione o servizi elettronici a persone che non sono soggetti passivi (articoli da 358 a 369 duodecies della Direttiva 2006/112/CE)
Sottosezione 1
Definizioni
Articolo 57 bis
Ai fini della presente sezione si intende per:
1)
«regime non UE», il regime speciale per i servizi di telecomunicazione, i servizi di teleradiodiffusione o i servizi elettronici forniti da soggetti passivi non stabiliti nella Comunità di cui alla direttiva 2006/112/CE, titolo XII, capo 6, sezione 2;
2)
«regime UE», il regime speciale per i servizi di telecomunicazione, i servizi di teleradiodiffusione o i servizi elettronici forniti da soggetti passivi stabiliti nella Comunità, ma non stabiliti nello Stato membro di consumo, di cui alla direttiva 2006/112/CE, titolo XII, capo 6, sezione 3;
3)
«regime speciale», il «regime non UE» e/o il «regime UE», a seconda del contesto;
4)
«soggetto passivo», un soggetto passivo non stabilito nella Comunità come definito all’articolo 358 bis, punto 1), della direttiva 2006/112/CE, o un soggetto passivo non stabilito nello Stato membro di consumo, come definito all’articolo 369 bis, primo comma, punto 1), della stessa direttiva.
Sottosezione 2
Applicazione del regime UE
Articolo 57 ter
Se un soggetto passivo che si avvale del regime UE ha fissato la sede della propria attività economica nella Comunità, lo Stato membro in cui è stabilita detta sede è lo Stato membro di identificazione.
Se un soggetto passivo che si avvale del regime UE ha fissato la sede della propria attività economica fuori della Comunità, ma dispone di più di una stabile organizzazione nella Comunità, può scegliere qualsiasi Stato membro in cui dispone di una stabile organizzazione come Stato membro di identificazione, a norma dell’articolo 369 bis, secondo comma, della direttiva 2006/112/CE.
Sottosezione 3
Ambito di applicazione del regime UE
Articolo 57 quater
Il regime UE non si applica ai servizi di telecomunicazione, ai servizi di teleradiodiffusione o ai servizi elettronici forniti in uno Stato membro in cui il soggetto passivo ha fissato la sede della propria attività economica o dispone di una stabile organizzazione. Le prestazioni di tali servizi sono dichiarate alle competenti autorità fiscali di tale Stato membro nella dichiarazione IVA prevista a norma dell’articolo 250 della direttiva 2006/112/CE.
Sottosezione 4
Identificazione
Articolo 57 quinquies
Se un soggetto passivo comunica allo Stato membro di identificazione che intende avvalersi di uno dei regimi speciali, tale regime speciale si applica a decorrere dal primo giorno del trimestre civile successivo.
Tuttavia, se la prima prestazione di servizi rientrante in detto regime speciale è effettuata anteriormente alla data di cui al primo comma, il regime speciale si applica a decorrere dalla data di tale prima prestazione, purché il soggetto passivo comunichi allo Stato membro di identificazione l’inizio delle proprie attività rientranti nel regime entro il decimo giorno del mese successivo a detta prima prestazione.
Articolo 57 sexies
Lo Stato membro di identificazione identifica il soggetto passivo che si avvale del regime UE mediante il proprio numero di identificazione IVA di cui agli articoli 214 e 215 della direttiva 2006/112/CE.
Articolo 57 septies
1. Se un soggetto passivo che si avvale del regime UE cessa di soddisfare le condizioni definite all’articolo 369 bis, primo comma, punto 2), della direttiva 2006/112/CE, lo Stato membro in cui è stato identificato cessa di essere lo Stato membro di identificazione. Se detto soggetto passivo soddisfa ancora le condizioni per avvalersi di tale regime speciale, deve, al fine di continuare ad avvalersi di detto regime, indicare, quale nuovo Stato membro di identificazione, lo Stato membro in cui ha fissato la sede della propria attività economica oppure, se non ha fissato la sede della propria attività nella Comunità, uno Stato membro in cui dispone di una stabile organizzazione.
2. Se lo Stato membro di identificazione cambia a norma del paragrafo 1, tale cambiamento si applica a decorrere dalla data in cui il soggetto passivo cessa di disporre di una stabile organizzazione o di una sede della propria attività economica nello Stato membro precedentemente designato quale Stato membro di identificazione.
Articolo 57 octies
Un soggetto passivo che si avvale di un regime speciale può cessare di utilizzare detto regime speciale indipendentemente dal fatto che continui o meno a prestare servizi che possono rientrare in detto regime. Il soggetto passivo informa lo Stato membro di identificazione almeno quindici giorni prima della fine del trimestre civile che precede quello nel quale intende cessare di avvalersi del regime. La cessazione ha effetto a partire dal primo giorno del trimestre civile successivo.
L’adempimento degli obblighi in materia di IVA inerenti alle prestazioni di servizi di telecomunicazioni, di teleradiodiffusione o elettronici sorti dopo la data in cui la cessazione ha avuto effetto avviene direttamente presso le autorità fiscali dello Stato membro di consumo interessato.
Il soggetto passivo che cessa di avvalersi di un regime speciale a norma del primo comma è escluso da tale regime in tutti gli Stati membri per due trimestri civili a decorrere dalla data della cessazione.
Sottosezione 5
Obblighi di comunicazione
Articolo 57 nonies
1. Entro il decimo giorno del mese successivo un soggetto passivo comunica per via elettronica allo Stato membro di identificazione:
-
la cessazione delle sue attività che rientrano in un regime speciale;
-
eventuali cambiamenti delle sue attività che rientrano in un regime speciale ove non soddisfi più le condizioni richieste per avvalersi di detto regime speciale; e
-
tutte le modifiche concernenti le informazioni precedentemente fornite allo Stato membro di identificazione.
2. Se cambia lo Stato membro di identificazione a norma dell’articolo 57 septies, il soggetto passivo ne informa entrambi gli Stati membri interessati entro il decimo giorno del mese successivo al trasferimento della sede. Esso comunica al nuovo Stato membro di identificazione i dati di registrazione richiesti quando un soggetto passivo si avvale di un regime speciale per la prima volta.
Sottosezione 6
Esclusione
Articolo 58
Se almeno uno dei criteri di esclusione di cui all’articolo 363 o 369 sexies della direttiva 2006/112/CE si applica a un soggetto passivo che si avvale di uno dei regimi speciali, lo Stato membro di identificazione esclude detto soggetto passivo da tale regime.
Solo lo Stato membro di identificazione può escludere un soggetto passivo da uno dei regimi speciali.
Lo Stato membro di identificazione basa la propria decisione di esclusione su qualunque informazione disponibile, comprese quelle fornite da un altro Stato membro.
L’esclusione ha effetto a decorrere dal primo giorno del trimestre civile successivo al giorno in cui la decisione di esclusione è inviata al soggetto passivo per via elettronica.
Tuttavia, qualora l’esclusione sia dovuta a un trasferimento della sede dell’attività economica o della stabile organizzazione, l’esclusione ha effetto a decorrere dalla data di tale trasferimento.
Articolo 58 bis
Se un soggetto passivo che si avvale di un regime speciale non ha effettuato per un periodo di otto trimestri civili consecutivi prestazioni di servizi contemplate da detto regime in nessuno Stato membro di consumo, si considera che abbia cessato le attività imponibili rispettivamente ai sensi dell’articolo 363, lettera b), o dell’articolo 369 sexies, lettera b), della direttiva 2006/112/CE. Tale cessazione non gli preclude di avvalersi di un regime speciale qualora riprenda le sue attività contemplate da entrambi i regimi.
Articolo 58 ter
1. Un soggetto passivo che è escluso da uno dei regimi speciali per inosservanza persistente delle norme relative a tale regime rimane escluso da entrambi i regimi in tutti gli Stati membri per gli otto trimestri civili successivi a quello in cui è stato escluso.
2. Si considera che un soggetto passivo persista a non osservare le norme relative a uno dei regimi speciali, ai sensi dell’articolo 363, lettera d), o dell’articolo 369 sexies, lettera d), della direttiva 2006/112/CE, almeno in uno dei casi seguenti:
a)
se sono stati emessi i solleciti nei suoi confronti ai sensi dell’articolo 60 bis dallo Stato membro di identificazione relativamente ai tre trimestri civili immediatamente precedenti e la dichiarazione IVA per ciascuno, nessuno escluso, di detti trimestri civili non è stata presentata entro dieci giorni dall’emissione del sollecito;
b)
se sono stati emessi i solleciti nei suoi confronti ai sensi dell’articolo 63 bis dallo Stato membro di identificazione relativamente ai tre trimestri civili immediatamente precedenti e l’intero importo dell’IVA dichiarata non è stato dallo stesso versato per ciascuno, nessuno escluso, di detti trimestri entro dieci giorni dall’emissione del sollecito, eccetto qualora la somma non ancora versata sia inferiore a 100 EUR per ciascun trimestre civile;
c)
se a seguito di una richiesta dello Stato membro di identificazione o dello Stato membro di consumo e un mese dopo un successivo sollecito emesso dallo Stato membro di identificazione, non ha messo a disposizione per via elettronica la documentazione di cui agli articoli 369 e 369 duodecies della direttiva 2006/112/CE.
Articolo 58 quater
Un soggetto passivo che è stato escluso da uno dei regimi speciali adempie a tutti gli obblighi in materia di IVA inerenti alle prestazioni di servizi di telecomunicazioni, di teleradiodiffusione o elettronici sorti dopo la data in cui l’esclusione ha avuto effetto direttamente presso le autorità fiscali dello Stato membro di consumo interessato.
Sottosezione 7
Dichiarazione IVA
Articolo 59
1. Ciascun periodo a cui la dichiarazione si riferisce di cui all’articolo 364 o all’articolo 369 septies della direttiva 2006/112/CE costituisce un periodo indipendente a cui la dichiarazione si riferisce.
2. Qualora, a norma dell’articolo 57 quinquies, secondo comma, si applichi un regime speciale a decorrere dalla data della prima prestazione, il soggetto passivo presenta una dichiarazione IVA separata per il trimestre civile in cui ha avuto luogo la prima prestazione.
3. Il soggetto passivo registrato in ciascuno dei regimi speciali durante un periodo a cui la dichiarazione si riferisce presenta allo Stato membro di identificazione nell’ambito di ciascun regime le dichiarazioni IVA ed esegue i corrispondenti pagamenti per le prestazioni rese e i periodi contemplati da tale regime.
4. Se lo Stato membro di identificazione cambia a norma dell’articolo 57 septies dopo il primo giorno del trimestre civile in questione, il soggetto passivo presenta sia al precedente sia al nuovo Stato membro di identificazione le dichiarazioni IVA ed esegue i corrispondenti pagamenti che riguardano le prestazioni rese durante i rispettivi periodi nei quali gli Stati membri erano designati quali Stati membri di identificazione.
Articolo 59 bis
Se in un periodo al quale la dichiarazione si riferisce, un soggetto passivo che si avvale di un regime speciale non ha fornito servizi in nessuno Stato membro di consumo nell’ambito di detto regime speciale, esso presenta una dichiarazione IVA indicante che in tale periodo non sono state effettuate prestazioni (dichiarazione IVA pari a zero).
Articolo 60
Gli importi delle dichiarazioni IVA presentate nell’ambito dei regimi speciali non sono arrotondati all’unità monetaria intera più vicina. Viene indicato e versato l’importo esatto dell’IVA.
Articolo 60 bis
Lo Stato membro di identificazione notifica per via elettronica ai soggetti passivi che non hanno presentato una dichiarazione IVA a norma dell’articolo 364 o dell’articolo 369 septies della direttiva 2006/112/CE l’obbligo di presentare tale dichiarazione. Lo Stato membro di identificazione emette il sollecito il decimo giorno successivo a quello in cui avrebbe dovuto essere presentata la dichiarazione e comunica per via elettronica agli altri Stati membri che il sollecito è stato emesso.
I successivi solleciti e i provvedimenti adottati ai fini dell’accertamento e della riscossione dell’IVA sono di competenza dello Stato membro di consumo interessato.
A prescindere dai solleciti emessi e dai provvedimenti adottati da parte di uno Stato membro di consumo, il soggetto passivo presenta la dichiarazione IVA allo Stato membro di identificazione.
Articolo 61
1. Le modifiche delle cifre contenute in una dichiarazione IVA sono effettuate successivamente alla presentazione della stessa soltanto mediante modifiche di tale dichiarazione e non mediante rettifiche operate in una dichiarazione successiva.
2. Le modifiche di cui al paragrafo 1 sono presentate per via elettronica allo Stato membro di identificazione entro tre anni dalla data in cui la dichiarazione iniziale doveva essere presentata.
Rimangono tuttavia impregiudicate le norme dello Stato membro di consumo in materia di accertamento e modifica.
Articolo 61 bis
Se un soggetto passivo:
a)
cessa di avvalersi di uno dei regimi speciali;
b)
è escluso da uno dei regimi speciali; o
c)
cambia lo Stato membro di identificazione a norma dell’articolo 57 septies,
esso presenta l’ultima dichiarazione IVA e il corrispondente pagamento, nonché eventuali correzioni di precedenti dichiarazioni o dichiarazioni tardive e i corrispondenti pagamenti allo Stato membro che, al momento della cessazione, dell’esclusione o del cambiamento, era lo Stato membro di identificazione.
Sottosezione 8
Valuta
Articolo 61 ter
Se uno Stato membro di identificazione la cui valuta non è l’euro decide che le dichiarazioni IVA devono essere compilate nella propria valuta nazionale, tale decisione si applica alle dichiarazioni IVA di tutti i soggetti passivi che si avvalgono dei regimi speciali.
Sottosezione 9
Pagamenti
Articolo 62
Fatti salvi l’articolo 63 bis, terzo comma, e l’articolo 63 ter, un soggetto passivo effettua i pagamenti allo Stato membro di identificazione.
I pagamenti dell’IVA effettuati dal soggetto passivo a norma dell’articolo 367 o dell’articolo 369 decies della direttiva 2006/112/CE si riferiscono specificamente alla dichiarazione IVA presentata a norma dell’articolo 364 o dell’articolo 369 septies di tale direttiva. Qualsiasi rettifica successiva degli importi pagati è operata dal soggetto passivo soltanto in relazione a tale dichiarazione e non può essere imputato a un’altra dichiarazione, né apportato in una dichiarazione successiva. Ciascun pagamento menziona il numero di riferimento di tale dichiarazione specifica.
Articolo 63
Uno Stato membro di identificazione che riceve un pagamento superiore all’importo indicato nella dichiarazione IVA presentata a norma dell’articolo 364 o dell’articolo 369 septies della direttiva 2006/112/CE rimborsa l’importo in eccedenza direttamente al soggetto passivo interessato.
Se uno Stato membro di identificazione ha ricevuto un importo per una dichiarazione IVA che è successivamente risultata non corretta e tale Stato membro ha già distribuito l’importo agli Stati membri di consumo, tali Stati membri di consumo rimborsano, ciascuno per la parte rispettiva, l’eventuale importo in eccedenza direttamente al soggetto passivo.
Tuttavia, se l’eccedenza si riferisce a periodi che includono l’ultimo periodo d’imposta del 2018, lo Stato membro di identificazione rimborsa la quota pertinente della parte corrispondente dell’importo trattenuto a norma dell’articolo 46, paragrafo 3, del regolamento (UE) n. 904/2010 e lo Stato membro di consumo rimborsa l’eccedenza al netto dell’importo rimborsato dallo Stato membro di identificazione.
Gli Stati membri di consumo comunicano per via elettronica allo Stato membro di identificazione l’importo di detti rimborsi.
Articolo 63 bis
Se un soggetto passivo ha presentato una dichiarazione IVA a norma dell’articolo 364 o dell’articolo 369 septies della direttiva 2006/112/CE ma non è stato effettuato alcun pagamento o il pagamento è inferiore a quello risultante dalla dichiarazione, lo Stato membro di identificazione notifica per via elettronica al soggetto passivo l’importo dell’IVA ancora da versare il decimo giorno successivo a quello in cui avrebbe dovuto essere effettuato il pagamento conformemente all’articolo 367 o all’articolo 369 decies della direttiva 2006/112/CE.
Lo Stato membro di identificazione informa per via elettronica gli Stati membri di consumo che il sollecito è stato inviato.
I successivi solleciti e i provvedimenti adottati ai fini della riscossione dell’IVA sono di competenza dello Stato membro di consumo interessato. Qualora tali successivi solleciti siano stati emessi da uno Stato membro di consumo, l’IVA corrispondente è versata a detto Stato membro.
Lo Stato membro di consumo comunica per via elettronica allo Stato membro di identificazione l’avvenuta emissione del sollecito.
Articolo 63 ter
Se non è stata presentata alcuna dichiarazione IVA o se la dichiarazione IVA è stata presentata in ritardo o è incompleta o non corretta, oppure se il pagamento dell’IVA è effettuato in ritardo, eventuali interessi, sanzioni o altri oneri sono calcolati e accertati dallo Stato membro di consumo. Il soggetto passivo versa direttamente allo Stato membro di consumo tali interessi, sanzioni o altri oneri eventuali.
Sottosezione 10
Documentazione
Articolo 63 quater
1. Per essere considerata sufficientemente dettagliata ai sensi degli articoli 369 e 369 duodecies della direttiva 2006/112/CE, la documentazione conservata dal soggetto passivo deve contenere le informazioni seguenti:
a)
lo Stato membro di consumo in cui il servizio è prestato;
b)
il tipo di servizio prestato;
c)
la data della prestazione del servizio;
d)
la base imponibile con l’indicazione della valuta utilizzata;
e)
eventuali aumenti o riduzioni successivi della base imponibile;
f)
l’aliquota IVA applicata;
g)
l’importo dell’IVA esigibile con l’indicazione della valuta utilizzata;
h)
la data e l’importo dei pagamenti ricevuti;
i)
eventuali acconti ricevuti prima della prestazione del servizio;
j)
in caso di emissione di fattura, le informazioni riportate nella stessa;
k)
il nome del destinatario, se noto al soggetto passivo;
l)
le informazioni utilizzate per determinare il luogo in cui il destinatario è stabilito o ha l’indirizzo permanente o è abitualmente residente.
2. Le informazioni di cui al paragrafo 1 sono registrate dal soggetto passivo in modo tale da poter essere messe a disposizione per via elettronica tempestivamente e per ciascuna prestazione di servizi.»
Articolo 2
Il presente regolamento entra in vigore il ventesimo giorno successivo alla pubblicazione nella Gazzetta ufficiale dell’Unione europea.
Esso si applica a decorrere dal 1o gennaio 2015.
Gli Stati membri autorizzano tuttavia i soggetti passivi non stabiliti a presentare a decorrere dal 1o ottobre 2014 le informazioni di cui all’articolo 360 o all’articolo 369 quater della direttiva 2006/112/CE, ai fini della registrazione nell’ambito dei regimi speciali applicabili a soggetti passivi non stabiliti che forniscono servizi di telecomunicazione, servizi di teleradiodiffusione o servizi elettronici a persone non soggetti passivi.
Il presente regolamento è obbligatorio in tutti i suoi elementi e direttamente applicabile in ciascuno degli Stati membri.
Fatto a Lussemburgo, il 9 ottobre 2012