NAŘÍZENÍ KOMISE V PŘENESENÉ PRAVOMOCI (EU) č. 404/2014
ze dne 17. února 2014,
kterým se mění příloha II nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 510/2011, pokud jde o sledování emisí CO2 z nových lehkých užitkových vozidel, jejichž typ byl schválen v rámci vícestupňového schvalování
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 510/2011 ze dne 11. května 2011, kterým se stanoví výkonnostní emisní normy pro nová lehká užitková vozidla v rámci integrovaného přístupu Unie ke snižování emisí CO2 z lehkých vozidel (1), a zejména na čl. 8 odst. 9 druhý pododstavec uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
V příloze XII nařízení Komise (ES) č. 692/2008 (2) jsou stanoveny nové metody stanovení emisí CO2 a spotřeby paliva pro vozidla N1, která prošla postupem vícestupňového schválení typu (dále jen „vozidla vyráběná ve více fázích“). Tato nová metoda se bude používat od 1. ledna 2014, ale dobrovolně se může používat již od 1. ledna 2013.
(2)
Bod 7 části B přílohy II nařízení (EU) č. 510/2011 stanoví, že specifické emise CO2 dokončených vozidel jsou připsány výrobci základního vozidla. Proto je třeba, aby se dokončená vozidla vyráběná ve více fázích v rámci sledování rozlišovala a aby bylo možné identifikovat výrobce základního vozidla. Rovněž je zapotřebí podle metodiky uvedené v příloze XII nařízení (ES) č. 692/2008 vymezit určité údaje, které se vztahují k základnímu vozidlu.
(3)
Výrobci základních vozidel mají v souladu s čl. 8 odst. 5 nařízení (EU) č. 510/2011 právo ověřovat údaje o vozidlech vyráběných ve více fázích, na jejichž základě jim byl vypočítán cíl pro specifické emise CO2. Proto je vhodné stanovit příslušné údaje parametrů a zajistit, aby takové ověření mohlo být účinně provedeno.
(4)
Metodika stanovená v příloze XII nařízení (ES) č. 692/2008 se uplatní na nedokončená nebo dokončená vozidla. Pokud se však dokončené vozidlo před první registrací dále upravuje, mělo by být upřesněno, že při výpočtu cíle pro specifické emise jsou sledovány a vzaty v úvahu hmotnost vozidla v provozním stavu a emise CO2 pro úplné vozidlo, které se používá jako vozidlo základní.
(5)
Je nezbytné dále upřesnit údaje, které by měly být poskytovány, s cílem zajistit, aby emise CO2 vozidel vyráběných ve více fázích mohly být adekvátně a účinně sledovány a ověřovány.
(6)
Vozidlo je identifikováno identifikačním číslem vozidla (dále jen „VIN“), tedy alfanumerickým kódem přiděleným vozidlu výrobcem v souladu s nařízením Komise (EU) č. 19/2011 (3). Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2007/46/ES (4) v oddíle 4 přílohy XVII stanoví jako základní pravidlo, že identifikační číslo základního vozidla musí být zachováno ve všech dalších stupních procesu schvalování typu, aby se zajistila sledovatelnost procesu. Prostřednictvím VIN by proto mělo být možné propojit dokončené vozidlo s vozidlem základním s cílem určit výrobce základního vozidla, který je odpovědný za emise CO2. Kromě toho by VIN mělo umožnit výrobci základního vozidla ověřit příslušné údaje týkající se základního vozidla. Poněvadž neexistují žádné jiné parametry, které mohou poskytnout tento druh propojení, je vhodné požadovat, aby členské státy sledovaly čísla VIN nově registrovaných vozidel N1 a podávaly o nich zprávu Komisi prostřednictvím systému shromažďování údajů Evropské agentury pro životní prostředí (EEA).
(7)
Za účelem výpočtu cílů pro specifické emise, pokud jde o vozidla vyráběná ve více fázích, je třeba v souladu s bodem 7 části B přílohy II nařízení (EU) č. 510/2011 posoudit standardní přidanou hmotnost stanovenou podle bodu 5.3 přílohy XII nařízení (ES) č. 692/2008. To bude vyžadovat sledování a hlášení hmotnosti v provozním stavu základního vozidla a technicky přípustné maximální hmotnosti naloženého vozidla, prostřednictvím čehož může být stanovena standardní přidaná hmotnost, nebo případně sledování a hlášení vlastní standardní přidané hmotnosti. Kromě toho, aby bylo možné určit, zda vozidlo vyrobené ve více fázích spadá do oblasti působnosti nařízení (EU) č. 510/2011, je nezbytné ověřit, že referenční hmotnost dokončeného vozidla nepřekročí limity uvedené v čl. 2 odst. 1 uvedeného nařízení.
(8)
Jestliže členské státy nejsou schopny poskytnout všechny parametry požadované podle přílohy II nařízení (EU) č. 510/2011 kvůli koncepci svého systému pro registraci údajů týkajících se nových lehkých užitkových vozidel, mohou být tyto parametry poskytnuty dotyčnými výrobci v oznámení uvedeném v čl. 8 odst. 5 nařízení (EU) č. 510/2011.
(9)
Ze stejného důvodu mohou výrobci podle prováděcího nařízení Komise (EU) č. 293/2012 (5) poskytnout Komisi a Evropské agentuře pro životní prostředí čísla VIN, která přidělili vozidlům prodaným v předchozím kalendářním roce nebo vozidlům, kterým byla v uvedeném roce poskytnuta záruka.
(10)
Po registraci vozidla s cílem jeho uvedení do provozu na pozemních komunikacích, může být číslo VIN propojeno se soubory údajů, které umožňují identifikaci vlastníka vozidla. VIN však samo o sobě není nositelem osobních údajů a zpracování údajů pro účely nařízení (EU) č. 510/2011 nevyžaduje přístup k jakýmkoli propojeným osobním údajům nebo jejich zpracování. Sledování a hlášení čísel VIN není proto považováno za zpracování osobních údajů spadající do působnosti směrnice Evropského parlamentu a Rady 95/46/ES (6) ani nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 45/2001 (7). Uznává se však, že čísla VIN mohou být považována za citlivé údaje, mimo jiné s ohledem na prevenci krádeží vozidel, a proto je vhodné zajistit, aby čísla VIN oznámená Komisi a EHP nebyla zveřejňována.
(11)
Porovnáním čísel VIN ohlášených členskými státy s údaji poskytnutými výrobci by Komise, za podpory EHP, měla určit dotyčné výrobce a vozidla a připravit předběžný datový soubor v souladu s článkem 10b prováděcího nařízení (EU) č. 293/2012.
(12)
S cílem zajistit úplný soulad požadavků na sledování podle nařízení (EU) č. 510/2011 s požadavky uplatňovanými na osobní automobily podle nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 443/2009 (8) je vhodné přizpůsobit požadavky uvedené v příloze II nařízení (EU) č. 510/2011 týkající se poskytování souhrnných údajů a metodiky pro stanovení údajů o sledování emisí CO2 pro lehká užitková vozidla.
(13)
Příloha II nařízení (EU) č. 510/2011 by proto měla být odpovídajícím způsobem změněna,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Příloha II nařízení (EU) č. 510/2011 se mění v souladu s přílohou tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 17. února 2014.
REGOLAMENTO DELEGATO (UE) N. 404/2014 DELLA COMMISSIONE
del 17 febbraio 2014
che modifica l'allegato II del regolamento (UE) n. 510/2011 del Parlamento europeo e del Consiglio per quanto riguarda il monitoraggio delle emissioni di CO2 dei veicoli commerciali leggeri nuovi omologati con un sistema a più fasi
(Testo rilevante ai fini del SEE)
LA COMMISSIONE EUROPEA,
visto il trattato sul funzionamento dell'Unione europea,
visto il regolamento (UE) n. 510/2011 del Parlamento europeo e del Consiglio, dell'11 maggio 2011, che definisce i livelli di prestazione in materia di emissioni dei veicoli commerciali leggeri nuovi nell'ambito dell'approccio integrato dell'Unione finalizzato a ridurre le emissioni di CO2 dei veicoli leggeri (1), in particolare l'articolo 8, paragrafo 9,
considerando quanto segue:
(1)
L'allegato XII del regolamento (CE) n. 692/2008 della Commissione (2) stabilisce un nuovo metodo per la determinazione delle emissioni di CO2 e del consumo di carburante dei veicoli di categoria N1 omologati con un sistema a più fasi (in appresso, «veicoli omologati in più fasi»). Il nuovo metodo sarà applicato a partire dal 1o gennaio 2014, ma può essere applicato su base volontaria già dal 1o gennaio 2013.
(2)
L'allegato II, parte B, punto 7, del regolamento (UE) n. 510/2011 stabilisce che le emissioni specifiche di CO2 dei veicoli completati siano attribuite al costruttore del veicolo base. Ciò presuppone che i veicoli completati (omologati in più fasi) siano riconoscibili nella procedura di monitoraggio e che il costruttore del veicolo base possa essere identificato, ma anche che alcuni dati relativi al veicolo base siano determinati a norma della metodologia di cui all'allegato XII del regolamento (CE) n. 692/2008.
(3)
I costruttori del veicolo di base possono verificare, in conformità dell'articolo 8, paragrafo 5, del regolamento (UE) n. 510/2011, i dati relativi ai veicoli omologati in più fasi sulla base dei quali sono calcolati i loro obiettivi per le emissioni specifiche di CO2. È pertanto opportuno fornire i pertinenti parametri di dati per garantire che tale verifica possa essere eseguita in modo efficace.
(4)
La metodologia di cui all'allegato XII del regolamento (CE) n. 692/2008 si applica ai veicoli incompleti e completati. Tuttavia, nel caso in cui un veicolo completo sia ulteriormente trasformato prima della prima immatricolazione, è opportuno chiarire che per il calcolo degli obiettivi per le emissioni specifiche occorre monitorare e tenere conto della massa in ordine di marcia e delle emissioni di CO2 del veicolo completo utilizzato come veicolo di base.
(5)
È necessario precisare ulteriormente i dati che dovrebbero essere forniti al fine di garantire che il livello delle emissioni di CO2 di veicoli omologati in più fasi possano essere monitorati e verificati in modo adeguato ed efficiente.
(6)
I veicoli sono individuati per mezzo di un numero di identificazione, vale a dire un codice alfanumerico assegnato al veicolo dal costruttore in conformità del regolamento (UE) n. 19/2011 della Commissione (3). La direttiva 2007/46/CE del Parlamento europeo e del Consiglio (4) prevede, nell'allegato XVII, sezione 4, che, come regola di base, il numero di identificazione del veicolo di base sia mantenuto durante le successive fasi del procedimento di omologazione per garantirne la rintracciabilità. Mediante il numero di identificazione dovrebbe pertanto essere possibile stabilire un nesso tra il veicolo completato e un veicolo di base e determinare quindi il costruttore del veicolo di base responsabile delle emissioni di CO2. Inoltre, il numero di identificazione dovrebbe consentire al costruttore del veicolo di base di verificare i dati relativi al veicolo base. Poiché non vi sono altri parametri da cui si possa evincere tale nesso, è opportuno chiedere agli Stati membri di monitorare e comunicare alla Commissione i numeri di identificazione di veicoli N1 di nuova immatricolazione attraverso il sistema di raccolta dati dell'Agenzia europea dell'ambiente (AEA).
(7)
Al fine di calcolare gli obiettivi per le emissioni specifiche in relazione ai veicoli omologati in più fasi, in conformità con il regolamento (UE) n. 510/2011, allegato II, parte B, punto 7, è necessario considerare la massa aggiunta standard, determinata conformemente al regolamento (CE) n. 692/2008, allegato XII, punto 5.3. Ciò presuppone il monitoraggio e la comunicazione della massa in ordine di marcia del veicolo di base e della massa massima a pieno carico tecnicamente ammissibile di tale veicolo, con cui è possibile determinare la massa aggiunta standard, o, in alternativa, il monitoraggio e la comunicazione della stessa massa aggiunta standard. Inoltre, al fine di determinare se un veicolo omologato in più fasi rientra nell'ambito di applicazione del regolamento (UE) n. 510/2011, è necessario verificare che la massa di riferimento del veicolo completato non superi i limiti di cui all'articolo 2, paragrafo 1, di detto regolamento.
(8)
Se gli Stati membri non sono in grado di fornire tutti i parametri necessari a norma del regolamento (UE) n. 510/2011, allegato II, a causa della configurazione del loro sistema di registrazione dei dati relativi ai veicoli commerciali leggeri nuovi, tali parametri possono essere forniti dai costruttori interessati nel quadro della notifica di cui al regolamento (UE) n. 510/2011, articolo 8, paragrafo 5.
(9)
Per lo stesso motivo i costruttori possono, in conformità del regolamento (UE) n. 293/2012 (5), fornire alla Commissione e al SEE i numeri di identificazione che hanno assegnato ai veicoli venduti nell'anno civile precedente o per cui in quell'anno è stata rilasciata una garanzia.
(10)
In seguito all'immatricolazione di un veicolo ai fini della sua messa in circolazione su strada, i numeri di identificazione possono essere collegati a una serie di dati che consentono di identificare il proprietario del veicolo. Il numero di identificazione in sé, tuttavia, non è un vettore di dati personali e il trattamento dei dati ai fini del regolamento (UE) n. 510/2011 non richiede né l'accesso a dati personali correlati né il loro trattamento. Il monitoraggio e la comunicazione di numeri di identificazione non sono pertanto considerati come trattamento di dati personali che rientra nell'ambito di applicazione della direttiva 95/46/CE del Parlamento europeo e del Consiglio (6) o del regolamento (CE) n. 45/2001 del Parlamento europeo e del Consiglio (7). Tuttavia, si riconosce che i numeri di identificazione possono essere considerati dati sensibili, tra l'altro per quanto riguarda la prevenzione del furto di un veicolo, pertanto è opportuno garantire che i numeri di identificazione trasmessi alla Commissione e al SEE non siano resi pubblici.
(11)
Associando i numeri di identificazione comunicati dagli Stati membri a quelli forniti dai costruttori, la Commissione, coadiuvata dal SEE, dovrebbe identificare i costruttori e i veicoli interessati e preparare l'insieme di dati provvisori a norma del regolamento di esecuzione (UE) n. 293/2012, articolo 10 ter.
(12)
Al fine di garantire piena coerenza tra i requisiti del monitoraggio stabiliti del regolamento (UE) n. 510/2011 e i requisiti relativi alle autovetture previsti dal regolamento (CE) n. 443/2009 del Parlamento europeo e del Consiglio (8), è opportuno adeguare le prescrizioni di cui al regolamento (UE) n. 510/2011, allegato II, sulla fornitura di dati aggregati e la metodologia per la determinazione delle informazioni sul monitoraggio del CO2 per i veicoli commerciali leggeri.
(13)
Occorre pertanto modificare di conseguenza l'allegato II del regolamento (UE) n. 510/2011,
HA ADOTTATO IL PRESENTE REGOLAMENTO:
Articolo 1
L'allegato II del regolamento (UE) n. 510/2011 è modificato in conformità dell'allegato del presente regolamento.
Articolo 2
Il presente regolamento entra in vigore il ventesimo giorno successivo alla pubblicazione nella Gazzetta ufficiale dell'Unione europea.
Il presente regolamento è obbligatorio in tutti i suoi elementi e direttamente applicabile in ciascuno degli Stati membri.
Fatto a Bruxelles, il 17 febbraio 2014