NAŘÍZENÍ KOMISE V PŘENESENÉ PRAVOMOCI (EU) č. 666/2014
ze dne 12. března 2014,
kterým se stanoví základní požadavky na inventurní systém Unie a zohledňují změny v souvislosti s potenciály globálního oteplování a mezinárodně dohodnutými pokyny k inventurám podle nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 525/2013
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 525/2013 ze dne 21. května 2013 o mechanismu monitorování a vykazování emisí skleníkových plynů a podávání dalších informací na úrovni členských států a Unie vztahujících se ke změně klimatu a o zrušení rozhodnutí č. 280/2004/ES (1), a zejména na čl. 6 odst. 2 a čl. 7 odst. 6 písm. b) uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Mechanismus monitorování a vykazování emisí skleníkových plynů je nutný k tomu, aby bylo možné vyhodnotit skutečný pokrok v plnění závazků Unie a jejích členských států souvisejících s omezením nebo snížením emisí všech skleníkových plynů podle Rámcové úmluvy Organizace spojených národů o změně klimatu (dále též „úmluva UNFCCC“) schválené rozhodnutím Rady 94/69/ES (2), jejího Kjótského protokolu schváleného rozhodnutím Rady 2002/358/ES (3) a souboru právních aktů Unie přijatých v roce 2009 a společně označovaných jako „klimaticko-energetický balíček“.
(2)
Rozhodnutí 19/CMP.1 konference smluvních stran úmluvy UNFCCC jednající jako shromáždění smluvních stran Kjótského protokolu stanoví pokyny pro národní systémy, jež by smluvní strany měly použít. Měla by proto být upřesněna pravidla týkající se inventurního systému Unie s cílem dostát závazkům podle uvedeného rozhodnutí a zajistit včasnost, transparentnost, přesnost, jednotnost, srovnatelnost a úplnost zpráv o emisích skleníkových plynů podávaných sekretariátu úmluvy UNFCCC.
(3)
K zabezpečení kvality inventurního systému Unie je nutné stanovit další pravidla týkající se program zajišťování kvality a kontroly kvality inventury skleníkových plynů Unie.
(4)
K zajištění úplnosti inventury Unie v souladu s obecnými zásadami pro vypracování národních inventur skleníkových plynů je nezbytné zajistit metodiky a údaje, které Komise využije, po konzultaci a v úzké spolupráci s dotčeným členským státem, při přípravě odhadu chybějících údajů v národní inventuře členského státu podle čl. 9 odst. 2 nařízení (EU) č. 525/2013.
(5)
K zajištění včasného a účinného provádění závazků Unie podle Kjótského protokolu úmluvy UNFCCC je nezbytné stanovit lhůty pro spolupráci a koordinaci mezi členskými státy a Unií během každoročního procesu podávání zpráv a přezkumu podle úmluvy UNFCCC.
(6)
Je třeba zohlednit změny hodnot potenciálů globálního oteplování a mezinárodně dohodnutých pokynů k národním inventurám antropogenních emisí ze zdrojů a jejich pohlcení pomocí propadů v souladu s příslušnými rozhodnutími přijatými orgány úmluvy UNFCCC a Kjótského protokolu.
(7)
V zájmu zajištění soudržnosti s prováděním požadavků na sledování a vykazování podle úmluvy UNFCCC a Kjótského protokolu by se toto nařízení mělo použít od 1. ledna 2015,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Předmět
1. Inventura skleníkových plynů Unie je součtem emisí skleníkových plynů členských států ze zdrojů a jejich pohlcení pomocí propadů na území Evropské unie podle čl. 52 Smlouvy o Evropské unii a je stanovena na základě inventur skleníkových plynů členských států, jak jsou vykazovány podle článku 7 nařízení (EU) č. 525/2013, za úplné časové řady inventárních let.
2. Toto nařízení stanoví pravidla pro požadavky na inventurní systém Unie, dále konkretizuje pravidla týkající se přípravy a správy inventury skleníkových plynů Unie včetně pravidel pro spolupráci s členskými státy během každoročního procesu podávání zpráv a přezkumu inventur podle Rámcové úmluvy Organizace spojených národů o změně klimatu (dále též „úmluva UNFCCC“).
3. Toto nařízení rovněž stanoví pravidla týkající se hodnot potenciálů globálního oteplování a mezinárodně dohodnutých pokynů k inventurám, které mají být používány členskými státy a Komisí při stanovení a vykazování inventury skleníkových plynů.
Článek 2
Inventura skleníkových plynů Unie
1. Při přípravě a správě inventury skleníkových plynů Unie se Komise snaží zajistit:
a)
úplnost inventury skleníkových plynů Unie použitím postupu stanoveného v čl. 9 odst. 2 nařízení (EU) č. 525/2013;
b)
že inventura skleníkových plynů Unie poskytne transparentní souhrn emisí skleníkových plynů členských států a jejich pohlcení pomocí propadů a že transparentním způsobem odráží příspěvek členských států co do emisí a pohlcení pomocí propadů k inventuře skleníkových plynů Unie;
c)
že se celkový objem emisí skleníkových plynů Unie a jejich pohlcení pomocí propadů za vykazovaný rok rovná součtu emisí skleníkových plynů členských států a jejich pohlcení pomocí propadů, jež byly za tentýž rok vykázány podle čl. 7 odst. 1 až 5 nařízení (EU) č. 525/2013;
d)
že inventura skleníkových plynů Unie zahrnuje souvislé časové řady emisí a pohlcování pomocí propadů za všechny vykazované roky.
2. Komise a členské státy usilují o zvýšení srovnatelnosti inventur skleníkových plynů členských států.
Článek 3
Program zajišťování kvality a kontroly kvality inventury skleníkových plynů Unie
1. Unijní program zajišťování kvality a kontroly kvality uvedený v čl. 6 odst. 1 písm. a) nařízení (EU) č. 525/2013 doplní programy zajišťování kvality a kontroly kvality prováděné členskými státy.
2. Členské státy zajistí kvalitu údajů o činnostech, emisních faktorů a dalších ukazatelů používaných v národní inventuře skleníkových plynů, rovněž použitím článků 6 a 7.
3. Členské státy poskytnou Komisi a Evropské agentuře pro životní prostředí všechny příslušné informace ze svých archivů zřízených a spravovaných v souladu s bodem 16 písm. a) přílohy k rozhodnutí 19/CMP.1 konference smluvních stran úmluvy UNFCCC jednající jako shromáždění smluvních stran Kjótského protokolu, pokud to bude vyžadováno během přezkumu inventury skleníkových plynů Unie podle úmluvy UNFCCC.
Článek 4
Doplnění chybějících údajů
1. Odhady Komise ohledně chybějících údajů v inventuře skleníkových plynů členského státu, jak je uvedeno v čl. 9 odst. 2 nařízení (EU) č. 525/2013, jsou založeny na těchto metodikách a údajích:
a)
pokud členský stát předložil v předchozím vykazovaném roce souvislou časovou řadu odhadů pro příslušnou kategorii zdrojů, které dosud nebyly upraveny dle čl. 5 odst. 2 Kjótského protokolu, a pokud platí kterákoliv z těchto podmínek:
i)
daný členský stát předložil přibližnou inventuru skleníkových plynů za rok X - 1 podle čl. 8 odst. 1 nařízení (EU) č. 525/2013, která obsahuje chybějící odhad, pak na základě údajů dané přibližné inventury skleníkových plynů,
ii)
daný členský stát nepředložil přibližnou inventuru skleníkových plynů za rok X - 1 podle čl. 8 odst. 1 nařízení (EU) č. 525/2013, ale odhad přibližných emisí skleníkových plynů za rok X - 1 v souladu s čl. 8 odst. 1 nařízení (EU) č. 525/2013 vypracovala pro členské státy Unie, pak na základě údajů dané přibližné inventury skleníkových plynů Unie,
iii)
použití údajů přibližné inventury skleníkových plynů není možné nebo může vést k velmi nepřesným odhadům, pak u chybějících odhadů v odvětví energetiky na základě údajů získaných v souladu s nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1099/2008 (4),
iv)
použití údajů přibližné inventury skleníkových plynů není možné nebo může vést k velmi nepřesným odhadům, pak u chybějících odhadů neenergetických odvětví na základě odhadů vycházejících z technických pokynů pro metodiky úprav dle čl. 5 odst. 2 Kjótského protokolu, aniž by se použil konzervativní faktor uvedený v těchto pokynech;
b)
pokud odhad pro příslušnou kategorii zdrojů byl v předchozích letech upraven dle čl. 5 odst. 2 Kjótského protokolu, přičemž dotyčný členský stát nepředložil revidovaný odhad, pak na základě základní metody úpravy použité odborným přezkumným týmem podle technických pokynů pro metodiky úprav dle čl. 5 odst. 2 Kjótského protokolu, aniž by se použil konzervativní faktor uvedený v těchto pokynech;
c)
pokud byl v předchozích letech odhad pro příslušnou kategorii předmětem technických oprav podle čl. 19 odst. 3 písm. c) nařízení (EU) č. 525/2013 a dotyčný členský stát nepředložil revidovaný odhad, pak na základě metody použité technickým odborným přezkumným týmem pro výpočet technické opravy;
d)
pokud nejsou souvislé časové řady vykazovaných odhadů pro příslušnou kategorii zdrojů dostupné a pokud nebyl odhad pro kategorii zdrojů upraven dle čl. 5 odst. 2 Kjótského protokolu, pak na základě technických pokynů pro metodiky úprav, aniž by se použil konzervativní faktor uvedený v těchto pokynech.
2. Komise připraví odhady uvedené v odstavci 1 do 31. března vykazovaného roku v konzultaci s dotčeným členským státem.
3. Dotčený členský stát použije odhady uvedené v odstavci 1 pro svou národní zprávu podanou sekretariátu úmluvy UNFCCC dne 15. dubna s cílem zajistit soudržnost mezi inventurou skleníkových plynů Unie a inventurami skleníkových plynů členských států.
Článek 5
Lhůty pro spolupráci a koordinaci během každoročního procesu podávání zpráv a přezkumu podle úmluvy UNFCCC
1. Jestliže členský stát zamýšlí opětovně předložit svou inventuru sekretariátu úmluvy UNFCCC do 27. května, oznámí nejprve tutéž inventuru Komisi, a to do 8. května. Údaje nahlášené Komisi se nesmí odlišovat od údajů předložených sekretariátu úmluvy UNFCCC.
2. Jestliže členský stát zamýšlí učinit jakékoli jiné opětovné předložení své inventury sekretariátu úmluvy UNFCCC po 27. květnu, jež obsahuje jiné informace, než které byly dříve sděleny Komisi, musí členský stát tuto informaci Komisi oznámit nejpozději do jednoho týdne od jejího opětovného předložení sekretariátu úmluvy UNFCCC.
3. Členský stát sdělí Komisi tyto údaje:
a)
vyjádření odborného přezkumného týmu poukazující na potenciální problém s inventurou skleníkových plynů daného členského státu související s požadavky závazné povahy, jež by mohl vést k úpravě či potenciální otázce týkající se plnění závazků (tzv. „Saturday paper“), a to do jednoho týdne od obdržení informací od sekretariátu úmluvy UNFCCC;
b)
opravy odhadů emisí skleníkových plynů provedené po dohodě mezi členským státem a odborným přezkumným týmem pro dané předložení inventury skleníkových plynů během procesu přezkumu, jak jsou uvedeny v odpovědi na vyjádření uvedené v písm. a), a to do jednoho týdne od jejího předložení sekretariátu úmluvy UNFCCC;
c)
návrh jednotlivé kontrolní zprávy o inventuře, která obsahuje upravené odhady emisí skleníkových plynů nebo otázku týkající se plnění závazků v případě, kdy členský stát nevyřešil problém, na který poukázal odborný přezkumný tým, a to do jednoho týdne od obdržení této zprávy od sekretariátu úmluvy UNFCCC;
d)
odpověď členského státu na návrh jednotlivé kontrolní zprávy o inventuře v případě, kdy navrhovaná úprava není přijata a je doplněna shrnutím, ve kterém členský stát uvádí, zda přijímá nebo odmítá kterékoli navrhované úpravy, a to do jednoho týdne od předložení odpovědi sekretariátu úmluvy UNFCCC;
e)
závěrečnou jednotlivou kontrolní zprávu o inventuře, a to do jednoho týdne od jejího obdržení ze sekretariátu úmluvy UNFCCC;
f)
případnou otázku týkající se plnění závazků, která byla předložena Výboru pro kontrolu plnění závazků dle Kjótského protokolu, oznámení ze strany Výboru pro kontrolu plnění závazků, že se bude otázkou týkající se plnění závazků zabývat, a veškeré předběžné nálezy a rozhodnutí Výboru pro kontrolu plnění závazků a jeho poboček týkajících se členského státu, a to do jednoho týdne od jejich obdržení ze sekretariátu úmluvy UNFCCC.
4. Útvary Komise předloží všem členským státům shrnutí informací uvedených v odstavci 3.
5. Útvary Komise poskytnou členským státům informace uvedené v odstavci 3 po použití uvedeného odstavce obdobně na inventuru skleníkových plynů Unie.
6. Jakékoli opravy podle odst. 3 písm. b), pokud jde o předložení inventury skleníkových plynů Unie, se provedou ve spolupráci s příslušným členským státem.
7. Pokud jsou na inventuru skleníkových plynů členského státu uplatněny úpravy podle mechanismu plnění závazků dle Kjótského protokolu, daný členský stát bude s Komisí koordinovat svou odezvu na postup přezkumu v souvislosti s povinnostmi podle nařízení (EU) č. 525/2013 v těchto lhůtách:
a)
v časovém rámci stanoveném v Kjótském protokolu, mají-li upravené odhady v jediném roku nebo kumulativní úpravy v po sobě jdoucích letech závazného období pro jeden či více členských států za následek úpravy inventury skleníkových plynů Unie v množství vedoucím k nesplnění metodických či vykazovacích požadavků dle čl. 7 odst. 1 Kjótského protokolu pro účely požadavků způsobilosti stanovených v pokynech přijatých podle článku 7 Kjótského protokolu;
b)
do dvou týdnů před předložením:
i)
žádosti o opětné nabytí způsobilosti příslušným orgánům v rámci Kjótského protokolu,
ii)
odpovědi na rozhodnutí zabývat se otázkou týkající se plnění závazků či na předběžné nálezy Výboru pro kontrolu plnění závazků.
8. Během týdne věnovaného přezkumu inventury Unie podle úmluvy UNFCCC poskytnou členské státy co nejdříve odpovědi na dotazy vznesené hodnotiteli UNFCCC týkající se otázek, které spadají do jejich odpovědnosti podle čl. 4 odst. 2 a 3 tohoto nařízení.
Článek 6
Pokyny k inventuře skleníkových plynů
Členské státy a Komise určí inventury skleníkových plynů podle čl. 7 odst. 1 až 5 nařízení (EU) č. 525/2013 v souladu s:
a)
pokyny Mezivládního panelu pro změnu klimatu (IPCC) pro národní inventury skleníkových plynů (2006);
b)
pokyny IPCC ohledně revidovaných doplňkových metod a správné praxe vyplývajících z Kjótského protokolu (2013);
c)
doplňkem z roku 2013 k pokynům IPCC pro národní inventury skleníkových plynů z roku 2006: mokřady pro odvodňování mokřadů a zavodňování uvedené v čl. 7 odst. 1 písm. d) nařízení (EU) č. 525/2013;
d)
pokyny podle úmluvy UNFCCC pro přípravu vnitrostátních sdělení stranami uvedenými v příloze I úmluvy, část 1: Pokyny podle úmluvy UNFCCC pro vykazování ročních inventur podle rozhodnutí 24/CP.19 konference smluvních stran úmluvy UNFCCC;
e)
pokyny pro přípravu informací požadovaných podle čl. 7 Kjótského protokolu přijaté konferencí smluvních stran úmluvy UNFCCC jednající jako shromáždění smluvních stran Kjótského protokolu.
Článek 7
Potenciály globálního oteplování
Členské státy a Komise pro účely stanovení a vykazování inventur skleníkových plynů podle čl. 7 odst. 1 až 5 nařízení (EU) č. 525/2013, jakož pro inventuru skleníkových plynů Unie, používají využívají potenciály globálního oteplování uvedené v příloze III rozhodnutí 24/CP.19 konference smluvních stran úmluvy UNFCCC.
Článek 8
Vstup v platnost a použitelnost
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Použije se od 1. ledna 2015.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 12. března 2014.
REGOLAMENTO DELEGATO (UE) N. 666/2014 DELLA COMMISSIONE
del 12 marzo 2014
che stabilisce requisiti sostanziali per il sistema di inventario dell'Unione e tiene conto dei cambiamenti apportati ai potenziali di riscaldamento globale e alle linee guida sugli inventari concordate a livello internazionale a norma del regolamento (UE) n. 525/2013 del Parlamento europeo e del Consiglio
(Testo rilevante ai fini del SEE)
LA COMMISSIONE EUROPEA,
visto il trattato sul funzionamento dell'Unione europea,
visto il regolamento (UE) n. 525/2013 del Parlamento europeo e del Consiglio, del 21 maggio 2013, relativo a un meccanismo di monitoraggio e comunicazione delle emissioni di gas a effetto serra e di comunicazione di altre informazioni in materia di cambiamenti climatici a livello nazionale e dell'Unione europea e che abroga la decisione n. 280/2004/CE (1), in particolare l'articolo 6, paragrafo 2, e l'articolo 7, paragrafo 6, lettera b),
considerando quanto segue:
(1)
Il meccanismo di monitoraggio e comunicazione delle emissioni di gas a effetto serra è indispensabile per la valutazione dei progressi effettivi compiuti dall'Unione e dagli Stati membri nell'adempimento dei loro impegni in materia di limitazione o riduzione di tutte le emissioni di gas a effetto serra nell'ambito della convenzione quadro delle Nazioni Unite sui cambiamenti climatici (UNFCCC), approvata con decisione 94/69/CE del Consiglio (2), del relativo protocollo di Kyoto, approvato con decisione 2002/358/CE del Consiglio (3), e del cosiddetto «pacchetto clima ed energia», l'insieme di atti legislativi dell'Unione adottato nel 2009.
(2)
La decisione 19/CMP.1 della conferenza delle parti della convenzione UNFCCC che funge da riunione delle parti del protocollo di Kyoto definisce le linee guida che le parti dovrebbero applicare ai propri sistemi nazionali. Per conformarsi alla suddetta decisione, è pertanto opportuno precisare le norme sul sistema di inventario dell'Unione in modo da garantire che la comunicazione delle emissioni di gas a effetto serra al segretariato dell'UNFCCC avvenga in modo tempestivo, trasparente, accurato, coerente, comparabile e completo.
(3)
Per garantire la qualità del sistema di inventario dell'Unione, è necessario definire ulteriori norme sul programma di assicurazione e controllo della qualità dell'inventario dell'Unione dei gas a effetto serra.
(4)
Per garantire la completezza dell'inventario dell'Unione in conformità delle linee guida per la preparazione degli inventari nazionali dei gas a effetto serra, è necessario stabilire le metodologie e i dati che la Commissione deve utilizzare all'atto di elaborare le stime dei dati mancanti dai singoli inventari degli Stati membri, in consultazione e in stretta cooperazione con ciascuno di essi, a norma dell'articolo 9, paragrafo 2, del regolamento (UE) n. 525/2013.
(5)
Per garantire la tempestiva ed efficace attuazione degli obblighi dell'Unione sanciti dal protocollo di Kyoto alla convenzione UNFCCC è necessario definire i tempi per la cooperazione e il coordinamento tra gli Stati membri e l'Unione durante il processo di comunicazione annuale e il processo di revisione in ambito UNFCCC.
(6)
Si dovrebbe tenere conto dei cambiamenti apportati ai valori del potenziale di riscaldamento globale e alle linee guida, concordate a livello internazionale, sugli inventari nazionali delle emissioni di origine antropica dalle fonti e dell'assorbimento tramite pozzi, in conformità delle relative decisioni adottate dagli organi della convenzione UNFCCC e del protocollo di Kyoto.
(7)
Per garantire la coerenza con l'attuazione degli obblighi di monitoraggio e comunicazione previsti dalla convenzione UNFCCC e dal protocollo di Kyoto, il presente regolamento dovrebbe applicarsi a decorrere dal 1o gennaio 2015,
HA ADOTTATO IL PRESENTE REGOLAMENTO:
Articolo 1
Oggetto
1. L'inventario dell'Unione dei gas a effetto serra è la somma delle emissioni di gas a effetto serra dalle fonti e dell'assorbimento tramite pozzi degli Stati membri, riferito al territorio dell'Unione europea di cui all'articolo 52 del trattato sull'Unione europea e stilato sulla base degli inventari dei gas a effetto serra degli Stati membri, comunicati a norma dell'articolo 7 del regolamento (UE) n. 525/2013, per l'insieme delle serie storiche degli anni di inventario.
2. Il presente regolamento fissa i requisiti del sistema di inventario dell'Unione, precisando ulteriormente le norme in materia di preparazione e gestione dell'inventario dell'Unione dei gas a effetto serra, comprese le disposizioni concernenti la cooperazione con gli Stati membri durante il processo di comunicazione annuale e il processo di revisione degli inventari effettuato nell'ambito della convenzione quadro delle Nazioni Unite sui cambiamenti climatici (UNFCCC).
3. Il presente regolamento stabilisce inoltre le norme relative ai valori del potenziale di riscaldamento globale e alle linee guida sugli inventari concordate a livello internazionale, che devono essere utilizzati dagli Stati membri e dalla Commissione all'atto di determinare e comunicare l'inventario dei gas a effetto serra.
Articolo 2
Inventario dell'Unione dei gas a effetto serra
1. Per la preparazione e la gestione dell'inventario dell'Unione dei gas a effetto serra, la Commissione si adopera per garantire:
a)
la completezza dell'inventario dell'Unione dei gas a effetto serra, mediante l'applicazione della procedura di cui all'articolo 9, paragrafo 2, del regolamento (UE) n. 525/2013;
b)
che l'inventario dell'Unione dei gas a effetto serra presenti in modo trasparente i dati nazionali aggregati delle emissioni di gas a effetto serra e dell'assorbimento tramite pozzi e rifletta in modo chiaro il contributo degli Stati membri, in termini di emissioni e assorbimento, all'inventario dell'Unione dei gas a effetto serra;
c)
che il totale delle emissioni di gas a effetto serra e degli assorbimenti tramite pozzi dell'Unione per un determinato anno sia uguale alla somma delle emissioni di gas a effetto serra e degli assorbimenti tramite pozzi degli Stati membri comunicati a norma dell'articolo 7, paragrafi da 1 a 5, del regolamento (UE) n. 525/2013 per l'anno in questione;
d)
che l'inventario dell'Unione dei gas a effetto serra contenga serie storiche coerenti delle emissioni e degli assorbimenti tramite pozzi per tutti gli anni per i quali è stata effettuata la comunicazione.
2. La Commissione e gli Stati membri si adoperano per migliorare la comparabilità degli inventari dei gas a effetto serra degli Stati membri.
Articolo 3
Programma di assicurazione e controllo della qualità dell'inventario dell'Unione dei gas a effetto serra
1. Il programma di assicurazione e controllo della qualità attuato dall'Unione, di cui all'articolo 6, paragrafo 1, letteraa), del regolamento (UE) n. 525/2013, integra i programmi di assicurazione e controllo della qualità attuati dagli Stati membri.
2. Gli Stati membri garantiscono la qualità dei dati relativi alle attività, dei fattori di emissione e di altri parametri utilizzati per i rispettivi inventari nazionali dei gas ad effetto serra, anche mediante l'applicazione degli articoli 6 e 7.
3. Gli Stati membri forniscono alla Commissione e all'Agenzia europea dell'ambiente tutte le informazioni pertinenti provenienti dai loro archivi istituiti e gestiti conformemente al paragrafo 16, lettera a), dell'allegato alla decisione 19/CMP.1 della conferenza delle parti della convenzione UNFCCC che funge da riunione delle parti del protocollo di Kyoto, qualora ne sorga la necessità nel corso della revisione in ambito UNFCCC dell'inventario dell'Unione dei gas a effetto serra.
Articolo 4
Completamento dei dati
1. Le stime elaborate dalla Commissione relative ai dati mancanti nell'inventario dei gas a effetto serra di uno Stato membro, di cui all'articolo 9, paragrafo 2, del regolamento (UE) n. 525/2013, si fondano sui metodi e sui dati seguenti:
a)
se nel precedente anno di comunicazione lo Stato membro ha presentato, per la categoria di fonti interessata, una serie storica coerente di stime che non abbia subito adattamenti ai sensi dell'articolo 5, paragrafo 2, del protocollo di Kyoto e si verifica una delle seguenti situazioni:
i)
per l'anno X - 1 lo Stato membro ha presentato un inventario approssimativo dei gas a effetto serra, conformemente all'articolo 8, paragrafo 1, del regolamento (UE) n. 525/2013, che include le stime dei dati mancanti, le stime si fondano sui dati di tale inventario approssimativo dei gas a effetto serra;
ii)
per l'anno X - 1 lo Stato membro non ha presentato un inventario approssimativo dei gas a effetto serra, conformemente all'articolo 8, paragrafo 1, del regolamento (UE) n. 525/2013, ma l'Unione ha stimato le emissioni approssimative dei gas a effetto serra per l'anno X - 1 per gli Stati membri a norma dell'articolo 8, paragrafo 1, del regolamento (UE) n. 525/2013, le stime si fondano sui dati di tale inventario approssimativo dell'Unione dei gas a effetto serra;
iii)
per le stime mancanti nel settore dell'energia, non è possibile utilizzare i dati dell'inventario approssimativo dei gas a effetto serra oppure non è opportuno in quanto si rischia di ottenere una stima molto imprecisa, le stime si fondano sui dati ottenuti a norma del regolamento (CE) n. 1099/2008 del Parlamento europeo e del Consiglio (4);
iv)
per le stime mancanti nei settori non energetici, non è possibile utilizzare i dati dell'inventario approssimativo dei gas a effetto serra oppure non è opportuno in quanto si rischia di ottenere una stima molto imprecisa, le stime si fondano su quelle ricavate applicando gli orientamenti tecnici sulle metodologie per gli adattamenti ai sensi dell'articolo 5, paragrafo 2, del protocollo di Kyoto, senza applicare il fattore cautelativo di cui agli orientamenti medesimi;
b)
se in anni precedenti la stima per la categoria di fonti interessata è stata oggetto di adattamenti ai sensi dell'articolo 5, paragrafo 2, del protocollo di Kyoto e lo Stato membro non ha presentato una nuova stima, le stime si ricavano applicando il metodo di adattamento di base utilizzato dal gruppo di esperti incaricati della revisione e indicato negli orientamenti tecnici sulle metodologie per gli adattamenti ai sensi dell'articolo 5, paragrafo 2, del protocollo di Kyoto senza applicare il fattore cautelativo di cui agli orientamenti medesimi;
c)
se in anni precedenti la stima per la categoria interessata è stata oggetto di correzioni tecniche a norma dell'articolo 19, paragrafo 3, lettera c), del regolamento (UE) n. 525/2013 e lo Stato membro non ha presentato una nuova stima, le stime si ricavano applicando il metodo utilizzato dal gruppo di esperti incaricati della revisione tecnica per calcolare la correzione tecnica;
d)
se non è disponibile una serie storica coerente di stime per la categoria di fonti interessata e se la stima per la categoria di fonti non è stata oggetto di adattamenti a norma dell'articolo 5, paragrafo 2, del protocollo di Kyoto, le stime si fondano sugli orientamenti tecnici per gli adattamenti, senza applicare il fattore cautelativo di cui agli orientamenti medesimi.
2. La Commissione prepara le stime di cui al paragrafo 1 entro il 31 marzo dell'anno di comunicazione in consultazione con lo Stato membro interessato.
3. Per garantire la coerenza tra l'inventario dell'Unione dei gas a effetto serra e gli inventari dei gas a effetto serra degli Stati membri, lo Stato membro utilizza le stime di cui al paragrafo 1 per la comunicazione dei dati nazionali al segretariato della convenzione UNFCCC da effettuare entro il 15 aprile.
Articolo 5
Tempi per la cooperazione e il coordinamento durante il processo di comunicazione annuale e il processo di revisione in ambito UNFCCC
1. Lo Stato membro che intende trasmettere nuovamente il proprio inventario al segretariato della convenzione UNFCCC entro il 27 maggio trasmette prima detto inventario alla Commissione entro l'8 maggio. Le informazioni comunicate alla Commissione non sono diverse da quelle trasmesse al segretariato della convenzione UNFCCC.
2. Lo Stato membro che intende trasmettere nuovamente il proprio inventario al segretariato della convenzione UNFCCC dopo il 27 maggio, con informazioni diverse da quelle già comunicate alla Commissione, comunica dette informazioni alla Commissione al massimo una settimana dopo averle trasmesse nuovamente al segretariato della convenzione UNFCCC.
3. Lo Stato membro comunica alla Commissione le seguenti informazioni:
a)
le indicazioni ricevute dal gruppo di esperti incaricati della revisione dell'inventario nazionale dei gas a effetto serra in merito a qualsiasi problema potenziale inerente ai requisiti di carattere vincolante, che potrebbe rendere necessario un adattamento o sollevare una questione di attuazione (il cosiddetto «Saturday paper»), al massimo una settimana dopo aver ricevuto le informazioni dal segretariato dell'UNFCCC;
b)
le correzioni delle stime delle emissioni di gas a effetto serra concordate tra lo Stato membro e il gruppo di esperti incaricati della revisione e apportate all'inventario dei gas a effetto serra presentato nel corso del processo di revisione, contenute nella risposta alle indicazioni di cui alla lettera a), al massimo una settimana dopo aver trasmesso detta risposta al segretariato dell'UNFCCC;
c)
il progetto di relazione individuale sulla revisione dell'inventario contenente gli aggiustamenti delle stime delle emissioni di gas a effetto serra oppure la questione riguardante l'attuazione qualora lo Stato membro non abbia risolto il problema sollevato dal gruppo di esperti incaricati della revisione, al massimo una settimana dopo aver ricevuto la relazione dal segretariato della convenzione UNFCCC;
d)
la risposta dallo Stato membro al progetto di relazione individuale sulla revisione dell'inventario nel caso in cui l'adattamento proposto non sia accettato, corredata di una sintesi nella quale lo Stato membro indica se accetta o respinge uno degli adattamenti proposti, al massimo una settimana dopo aver trasmesso la risposta al segretariato dell'UNFCCC;
e)
la relazione individuale definitiva sulla revisione dell'inventario, al massimo una settimana dopo averla ricevuta dal segretariato dell'UNFCCC;
f)
qualsiasi questione riguardante l'attuazione che sia stato presentata al comitato per il controllo dell'adempimento del protocollo di Kyoto, la notifica del suddetto comitato a procedere su una questione riguardante l'attuazione e tutti i risultati preliminari e le decisioni che il comitato e i suoi organi abbiano adottato riguardo allo Stato membro, al massimo una settimana dopo avere ricevuto detta notifica dal segretariato dell'UNFCCC.
4. I servizi della Commissione forniscono a tutti gli Stati membri una sintesi delle informazioni di cui al paragrafo 3.
5. I servizi della Commissione forniscono agli Stati membri le informazioni di cui al paragrafo 3 applicando tale paragrafo, mutatis mutandis, all'inventario dell'Unione dei gas a effetto serra.
6. Le eventuali correzioni di cui al paragrafo 3, lettera b), da apportare all'inventario dell'Unione dei gas a effetto serra presentato sono effettuate in collaborazione con lo Stato membro interessato.
7. Se nell'ambito del sistema di controllo della conformità del protocollo di Kyoto sono apportati adattamenti all'inventario dei gas a effetto serra di uno Stato membro, quest'ultimo concorda con la Commissione la propria risposta al processo di revisione in relazione agli obblighi imposti dal regolamento (UE) n. 525/2013, secondo il seguente calendario:
a)
entro i tempi previsti dal protocollo di Kyoto, qualora gli aggiustamenti delle stime riferite ad un unico anno o gli aggiustamenti cumulativi riferiti a più anni successivi del periodo di impegno per uno o più Stati membri comportino un adattamento dell'inventario dell'Unione dei gas serra tale da causare un'inadempienza degli obblighi in materia di metodo e di comunicazione delle informazioni stabiliti all'articolo 7, paragrafo 1, del protocollo di Kyoto ai fini delle disposizioni in materia di ammissibilità definite nelle linee guida adottate a norma dell'articolo 7 del protocollo di Kyoto;
b)
entro due settimane prima della presentazione dei seguenti documenti:
i)
la domanda, ai pertinenti organi del protocollo di Kyoto, di ripristino dell'ammissibilità;
ii)
la risposta alla decisione di procedere in merito a una questione riguardante l'attuazione o la risposta al risultato preliminare cui è giunto il comitato per il controllo dell'adempimento.
8. Durante la settimana in cui è in corso la revisione dell'inventario dell'Unione condotta in ambito UNFCCC, gli Stati membri forniscono nel più breve tempo possibile le risposte alle domande poste dai revisori della convenzione UNFCCC in merito alle questioni di loro competenza a norma dell'articolo 4, paragrafi 2 e 3, del presente regolamento.
Articolo 6
Linee guida per gli inventari dei gas a effetto serra
Gli Stati membri e la Commissione determinano gli inventari dei gas a effetto serra di cui all'articolo 7, paragrafi da 1 a 5, del regolamento (UE) n. 525/2013, conformemente ai seguenti documenti:
a)
le linee guide per gli inventari nazionali dei gas a effetto serra redatte nel 2006 dal gruppo intergovernativo di esperti sul cambiamento climatico (IPCC) (2006 IPCC Guidelines for National Greenhouse Gas Inventories);
b)
la versione riveduta del 2013 dei metodi integrativi e degli orientamenti per le buone pratiche derivanti dal protocollo di Kyoto, elaborata dall'IPCC (IPCC 2013 Revised Supplementary Methods and Good Practice Guidance Arising from the Kyoto Protocol);
c)
il supplemento del 2013 sulle zone umide delle linee guide IPCC del 2006 per gli inventari nazionali dei gas a effetto serra (2013 Supplement to the 2006 IPCC Guidelines for National Greenhouse Gas inventories: Wetlands), per le attività di drenaggio e riumidificazione delle zone umide di cui all'articolo 7, paragrafo 1, lettera d), del regolamento (UE) n. 525/2013;
d)
le linee guida della convenzione UNFCCC per la redazione delle comunicazioni nazionali cui sono tenute le parti che figurano nell'allegato I, parte I, della convenzione (Guidelines for the preparation of national communications by Parties included in Annex I to the Convention, part I): linee guida della convenzione UNFCCC per la comunicazione degli inventari annuali definite nella decisione 24/CP.19 della conferenza delle parti della convenzione UNFCCC;
e)
le linee guida per la preparazione delle informazioni richieste dall'articolo 7 del protocollo di Kyoto (Guidelines for the preparation of the information required under Article 7 of the Kyoto Protocol), adottate dalla conferenza delle parti della convenzione UNFCCC che funge da riunione delle parti del protocollo di Kyoto.
Articolo 7
Potenziali di riscaldamento globale
Gli Stati membri e la Commissione utilizzano i potenziali di riscaldamento globale di cui all'allegato III della decisione 24/CP.19 della conferenza delle parti della convenzione UNFCCC per determinare e comunicare gli inventari dei gas a effetto serra ai sensi dell'articolo 7, paragrafi da 1 a 5, del regolamento (UE) n. 525/2013 e l'inventario dell'Unione dei gas a effetto serra.
Articolo 8
Entrata in vigore e applicazione
Il presente regolamento entra in vigore il ventesimo giorno successivo alla pubblicazione nella Gazzetta ufficiale dell'Unione europea.
Esso si applica a decorrere dal 1o gennaio 2015.
Il presente regolamento è obbligatorio in tutti i suoi elementi e direttamente applicabile in ciascuno degli Stati membri.
Fatto a Bruxelles, il 12 marzo 2014