PROVÁDĚCÍ NAŘÍZENÍ RADY (EU) č. 1238/2013
ze dne 2. prosince 2013,
kterým se ukládá konečné antidumpingové clo a s konečnou platností vybírá uložené prozatímní clo na dovoz krystalických křemíkových fotovoltaických modulů a jejich klíčových komponentů (tj. článků) pocházejících nebo odesílaných z Čínské lidové republiky
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1225/2009 ze dne 30. listopadu 2009 o ochraně před dumpingovým dovozem ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství (dále jen „základní nařízení“) (1), a zejména na čl. 9 odst. 4 a čl. 14 odst. 1 uvedeného nařízení,
s ohledem na návrh Evropské komise předložený po konzultaci s poradním výborem,
vzhledem k těmto důvodům:
A. POSTUP
1. Prozatímní opatření
(1)
Evropská komise (dále jen „Komise“) uložila prostřednictvím nařízení (EU) č. 513/2013 (2) (dále jen „prozatímní nařízení“) prozatímní antidumpingové clo na dovoz krystalických křemíkových fotovoltaických modulů a jejich klíčových komponentů (tj. článků a destiček) pocházejících nebo odesílaných z Čínské lidové republiky (dále jen „ČLR“ nebo „dotčená země“).
(2)
Šetření bylo zahájeno na základě podnětu, který dne 25. července 2012 podala iniciativa EU ProSun (dále jen „žadatel“) jménem výrobců představujících více než 25 % celkové výroby krystalických křemíkových fotovoltaických modulů a jejich klíčových komponentů v Unii. Podnět obsahoval důkazy prima facie o dumpingu uvedeného výrobku a o podstatné újmě z něj vyplývající, což bylo považováno za dostačující pro zahájení šetření.
2. Celní evidence
(3)
Jak je uvedeno v 3. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, dne 1. března 2013 přijala Komise na základě podnětu žadatele podporovaného požadovanými důkazy nařízení (EU) č. 182/2013 (3), kterým se zavádí celní evidence dovozu krystalických křemíkových fotovoltaických modulů a jejich klíčových komponentů (tj. článků a destiček) pocházejících nebo odesílaných z Čínské lidové republiky, a to počínaje dnem 6. března 2013. V souladu s čl. 14 odst. 5 základního nařízení ukončilo prozatímní nařízení celní evidenci dovozu pro účely antidumpingového šetření, jelikož prozatímní antidumpingové clo zajistilo ochranu před dumpingovým dovozem.
(4)
Některé zúčastněné strany tvrdily, že rozhodnutí o celní evidenci dovozu bylo neodůvodněné, jelikož nebyly splněny podmínky stanovené v čl. 14 odst. 5 základního nařízení. Tato tvrzení však nebyla doložena ani se nezakládala na věcných důkazech. V době přijetí rozhodnutí o celní evidenci dovozu měla Komise dostatečné důkazyprima facie odůvodňující potřebu celní evidence dovozu, zejména prudký nárůst dovozu, a to jak v absolutních hodnotách, tak i co se týče podílu na trhu. Tvrzení v tomto ohledu bylo proto třeba zamítnout.
3. Přijetí závazku s ohledem na prozatímní clo
(5)
Rozhodnutím Komise 2013/423/EU (4) přijala Komise závazek, který nabídli čínští vyvážející výrobci společně s čínskou obchodní komorou pro dovoz a vývoz strojírenských a elektronických produktů (China Chamber of Commerce for Import and Export of Machinery and Electronic Products, dále jen „CCCME“).
4. Následný postup
(6)
Po sdělení nejdůležitějších skutečností a úvah, na jejichž základě bylo rozhodnuto o uložení prozatímních antidumpingových opatření (dále jen „poskytnutí prozatímních informací“), předložily čínská vláda a několik zúčastněných stran písemné připomínky k prozatímním zjištěním. Všechny strany, které o to požádaly, byly vyslechnuty. Aliance pro dostupnou solární energii (dále jen „AFASE“), zastupující dovozce, hospodářské subjekty na počátku výrobního řetězce a hospodářské subjekty navazující na výrobní odvětví Unie, a jeden dovozce požádali o slyšení v přítomnosti úředníka pro slyšení z Generálního ředitelství pro obchod a této žádosti bylo vyhověno.
(7)
Komise nadále shromažďovala a ověřovala veškeré informace, jež považovala za nezbytné pro konečná zjištění. Byly zváženy ústní a písemné připomínky zúčastněných stran a na jejich základě byla prozatímní zjištění podle potřeby upravena.
(8)
Mimoto se uskutečnily inspekce na místě v prostorách těchto společností:
i)
hospodářské subjekty na počátku výrobního řetězce
-
Jayme de la Costa, Pedroso, Portugalsko
-
Sunedison Spain Construction, Madrid, Španělsko
ii)
nezávislá konzultační společnost
-
Europressedienst, Bonn, Německo
(9)
AFASE zpochybnila právní základ pro inspekci na místě, která se uskutečnila v prostorách společnosti Europressedienst, jelikož ta nebyla zúčastněnou stranou v tomto šetření, a nespadá proto do oblasti působnosti článku 16 základního nařízení. Jak je uvedeno v 99. a 120. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, společnost Europressedienst poskytla informace o makroekonomických ukazatelích. Objasňuje se, že Komise provedla inspekci na místě v prostorách společnosti Europressedienst v zájmu zásady řádné správy s cílem ověřit spolehlivost a přesnost údajů, na nichž Komise založila svá zjištění.
(10)
Čínská vláda zopakovala tvrzení, že bylo porušeno její právo na obhajobu, pokud jde o přístup ke spisům, které byly zúčastněným stranám k dispozici pro kontrolu, jelikož i) ve spisech, které neměly důvěrnou povahu, chyběly informace, aniž byl uveden „pádný důvod“ nebo poskytnuto dostatečně podrobné shrnutí či výjimečně důvody pro neposkytnutí shrnutí bez důvěrných údajů, ii) chyběla verze celé odpovědi na dotazník jednoho výrobce v Unii, která neobsahovala důvěrné údaje, a iii) verze odpovědí výrobců v Unii na dotazník, které neměly důvěrnou povahu, byly zúčastněným stranám poskytnuty s příliš velkou prodlevou.
(11)
i) Co se týká tvrzení, že ve veřejně dostupném spise chyběly informace, zúčastněná strana neupřesnila, kterých informací se to týká. ii) Její tvrzení, že nebyla zpřístupněna verze celé odpovědi na dotazník, která nemá důvěrnou povahu, není pravdivé. iii) Co se týká prodlev při zpřístupňování odpovědí výrobců v Unii zařazených do vzorku na dotazníky, které neobsahují důvěrné údaje, dotčené straně bylo vysvětleno, že dotazníky byly do spisu neobsahujícího důvěrné údaje zařazeny až poté, co byla ověřena jejich úplnost a přiměřenost shrnutí. Aby bylo zaručeno právo výrobců v Unii na anonymitu, bylo rovněž zajištěno, aby verze dotazníků bez důvěrných údajů neodhalily totožnost dotčeného výrobce v Unii. V některých případech proto musela strana, která odpovědi poskytla, verze neobsahující důvěrné údaje upravit, než mohly být zpřístupněny ostatním zúčastněným stranám.
(12)
Každopádně se mělo za to, že tímto nebylo nijak dotčeno právo zúčastněných stran na obhajobu. Komise všem zúčastněným stranám umožnila reagovat na informace obsažené ve spisu, který byl zpřístupněn pro kontrolu, takže jejich připomínky bylo možno vzít v úvahu, pokud byly doložené a opodstatněné, před vyvozením závěrů v rámci šetření. Zúčastněná strana měla možnost se vyjádřit k odpovědím výrobců v Unii zařazených do vzorku na dotazníky rovněž po poskytnutí prozatímních a konečných informací. Ačkoli se poskytnutí informací a přístup ke spisu, který je zúčastněným stranám k dispozici pro kontrolu, zakládá na rozdílných právních ustanoveních, je třeba uvést, že zúčastněné strany měly mnoho příležitostí vyjádřit se ke všem informacím, které poskytla jakákoli strana, jíž se řízení týká. Toto tvrzení bylo proto nutno zamítnout.
(13)
Všechny dotčené strany byly informovány o základních skutečnostech a úvahách, z nichž vycházel záměr doporučit uložení konečného antidumpingového cla na dovoz krystalických křemíkových fotovoltaických modulů a jejich klíčových komponentů (tj. článků) pocházejících nebo odesílaných z Čínské lidové republiky a konečný výběr částek zajištěných prostřednictvím prozatímního cla (dále jen „poskytnutí konečných informací“). Všem stranám byla poskytnuta lhůta, během níž mohly předložit své připomínky ke konečným informacím.
(14)
Připomínky předložené zúčastněnými stranami byly zváženy a případně vzaty v úvahu.
5. Přijetí závazku s ohledem na konečné clo
(15)
Po poskytnutí konečných informací obdržela Komise od vyvážejících výrobců společně s CCCME pozměněnou nabídku závazku, který se vztahuje rovněž na souběžné antisubvenční řízení. Prováděcím rozhodnutím Komise 2013/707/EU (5) ze dne 4. prosince 2013, kterým se potvrzuje přijetí závazku nabídnutého v souvislosti s antidumpingovým a antisubvenčním řízením týkajícím se dovozu krystalických křemíkových fotovoltaických modulů a jejich klíčových komponentů (tj. článků) pocházejících nebo odesílaných z Čínské lidové republiky po dobu uplatňování konečných opatření Komise potvrdila přijetí tohoto závazku.
6. Strany dotčené řízením
a) Výběr vzorku výrobců v Unii
(16)
Po uložení prozatímních opatření zopakovaly některé zúčastněné strany své tvrzení, že nadměrné uplatnění povinnosti týkající se zachování důvěrnosti údajů jim znemožnilo vyjádřit se k výběru vzorku výrobců v Unii, a tudíž řádně vykonat jejich právo na obhajobu. Komise se touto záležitostí zabývala již v 9. bodě odůvodnění prozatímního nařízení. Jelikož v tomto ohledu nebyly předloženy žádné nové informace, potvrzují se závěry uvedené v 9. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
(17)
Čínská vláda zopakovala své tvrzení, že zachování důvěrnosti údajů o totožnosti žadatelů a výrobců v Unii zařazených do vzorku není odůvodněné. Jak je uvedeno již v 9. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, výrobci v Unii požádali, aby byly údaje o jejich totožnosti považovány za důvěrné, vzhledem k hrozícímu riziku odvety. Komise se domnívala, že tyto žádosti jsou dostatečně odůvodněné, aby jim bylo možno vyhovět. Informace, které byly Komisi poskytnuty k doložení hrozícího rizika odvety, nelze zpřístupnit třetím stranám, jelikož poskytnutí těchto informací by zmařilo účel žádosti o zachování důvěrnosti. Navíc v případě, kdy (jak uvedla čínská vláda) jeden výrobce v Unii přehodnotil svůj postoj a odhalil svou totožnost podáním žaloby na prozatímní nařízení u soudu, již neexistuje důvod pro poskytnutí informací, na jejichž základě byla zaručena anonymita, jelikož totožnost již byla odhalena.
(18)
Po poskytnutí prozatímních informací jedna zúčastněná strana zopakovala, že informace, na nichž se zakládal výběr vzorku, nebyly spolehlivé, aniž by však v tomto ohledu předložila nové důkazy. Toto tvrzení bylo proto zamítnuto.
(19)
Po poskytnutí konečných informací zopakovala CCCME své argumenty týkající se použitého způsobu výběru prozatímního vzorku výrobců v Unii. CCCME zejména tvrdila, že orgány nevzaly v úvahu 120 výrobců. Komise se touto otázkou zabývala již v 9. bodě odůvodnění prozatímního nařízení. Orgány mimoto ověřily činnosti společností, které byly uvedeny na tomto seznamu. Ukázalo se, že seznam zahrnuje většinou montážní firmy, distributory, dovozce ve spojení a vyvážejícího výrobce v Číně, na Tchaj-wanu a v Indii. Tento seznam proto neprokazuje, že orgány přehlédly významný počet výrobců v Unii. CCCME mimoto nezpochybnila celkovou výrobu v Unii tím, že by poskytla jiné údaje, ani nepředložila důkazy, že reprezentativnost vzorku mohla být ovlivněna tím, že žádný z údajných dalších výrobců v Unii nebyl zařazen do vzorku, byli-li Komisi známi.
(20)
Po vyloučení destiček z definice dotčeného výrobku, a tudíž z tohoto šetření, jak je uvedeno níže v 32. bodě odůvodnění, sestával konečný vzorek z osmi výrobců v Unii. Jelikož s ohledem na výběr vzorku výrobců v Unii nebyly vzneseny žádné další připomínky, potvrzují se zjištění uvedená v 7. až 10. bodě odůvodnění prozatímního nařízení s výše uvedenými změnami.
b) Výběr vzorku dovozců, kteří nejsou ve spojení
(21)
Po uložení prozatímních opatření kontaktovala Komise (jak je uvedeno ve 12. bodě odůvodnění prozatímního nařízení) další dovozce, kteří při šetření spolupracovali již v počáteční fázi a poskytli základní údaje o svých činnostech souvisejících s výrobkem, který je předmětem šetření, v období šetření v souladu s oznámením o zahájení řízení. Cílem bylo zjistit, zda by nebylo možné velikost vzorku dovozců, kteří nejsou ve spojení, zvětšit. Přihlásilo se a ochotu dále spolupracovat při šetření projevilo šest společností, jež se považovaly za dovozce, kteří nejsou ve spojení a kteří obchodují s dotčeným výrobkem (tj. pořizují jej a dále prodávají). Z těchto šesti společností odpovědělo ve stanovené lhůtě pět společností. Z těchto pěti obdržených odpovědí byly pouze tři dostatečně úplné a umožňovaly smysluplné posouzení. Na tomto základě se vzorek dovozců, kteří nejsou ve spojení, zvětšil a sestával ze čtyř dovozců modulů, kteří představovali přibližně 2 %-5 % celkového dovozu z dotčené země. Vzhledem ke struktuře dovozců, kteří nejsou ve spojení a kterými byly většinou malé a střední společnosti, nebylo možné mít vzorek zastupující větší podíl, a to s ohledem na omezené zdroje, které měly orgány k dispozici.
(22)
Jelikož s ohledem na výběr vzorku dovozců, kteří nejsou ve spojení, nebyly vzneseny žádné další připomínky, potvrzuje se 11. a 12. bod odůvodnění prozatímního nařízení s výše uvedenou změnou.
c) Výběr vzorku vyvážejících výrobců
(23)
Po poskytnutí prozatímních informací podala připomínky řada společností nezařazených do vzorku, které uvedly, že se jejich situace liší od situace společností zařazených do vzorku. Tyto společnosti tvrdily, že by se na ně proto měla vztahovat individuální celní sazba podle čl. 17 odst. 3 základního nařízení. Kvůli vysokému počtu spolupracujících společností (často skupin společností) však nebylo možné prověřit jednotlivě všechny společnosti. V souladu s čl. 9 odst. 6 se proto na tyto společnosti vztahuje vážené průměrné clo pro společnosti zařazené do vzorku.
(24)
Jelikož s ohledem na výběr vzorku vyvážejících výrobců nebyly vzneseny žádné další připomínky, potvrzuje se 13. a 14. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
7. Období šetření a posuzované období
(25)
Jak je uvedeno v 19. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, šetření o dumpingu a újmě se týkalo období od 1. července 2011 do 30. června 2012 (dále jen „období šetření“). Zkoumání vývojových tendencí významných pro posouzení újmy se týkalo období od roku 2009 do konce období šetření (dále jen „posuzované období“).
B. DOTČENÝ VÝROBEK A OBDOBNÝ VÝROBEK
1. Úvod
(26)
Jak je uvedeno ve 20. až 49. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, dotčeným výrobkem jsou podle prozatímní definice krystalické křemíkové fotovoltaické moduly nebo panely a články a destičky typů používaných v krystalických křemíkových fotovoltaických modulech nebo panelech pocházející nebo odesílané z Čínské lidové republiky. Tloušťka článků a destiček nepřesahuje 400 mikrometrů. Tento výrobek v současnosti spadá pod kódy KN ex 3818 00 10, ex 8501 31 00, ex 8501 32 00, ex 8501 33 00, ex 8501 34 00, ex 8501 61 20, ex 8501 61 80, ex 8501 62 00, ex 8501 63 00, ex 8501 64 00 a ex 8541 40 90 (dále jen „dotčený výrobek“).
(27)
Z definice dotčeného výrobku jsou vyloučeny tyto typy výrobků:
-
přenosné solární nabíječky skládající se z méně než šesti článků a napájející přístroje elektřinou nebo sloužící k nabití baterií,
-
produkty z tenkého fotovoltaického filmu,
-
krystalické křemíkové fotovoltaické výrobky, jež jsou trvale zabudovány do elektrických spotřebičů, jež mají jinou funkci než výrobu elektrické energie a které spotřebovávají elektřinu vyrobenou zabudovaným(i) krystalickým(i) křemíkovým(i) fotovoltaickým(i) článkem (články).
2. Tvrzení týkající se definice výrobku
2.1. Vyloučení destiček
(28)
Po poskytnutí prozatímních informací zúčastněné strany tvrdily, že by destičky měly být z definice výrobku vyňaty, jelikož nemají stejné základní fyzikální, chemické a technické vlastnosti jako články a moduly. Kromě tvrzení předložených v prozatímní fázi byly po poskytnutí prozatímních informací v této souvislosti předloženy další dva argumenty.
(29)
Zúčastněné strany za prvé tvrdily, že destičky lze použít i k jiným účelům než k výrobě článků, především k výrobě integrovaných obvodů a jiných mikropřístrojů. V této souvislosti se podotýká, že v definici výrobku v rámci tohoto šetření nejsou zahrnuty všechny destičky, jelikož šetření je omezeno na „destičky typů používaných v krystalických křemíkových fotovoltaických modulech nebo panelech“ a destičky, jejichž„tloušťka nepřesahuje 400 mikrometrů“. Ačkoli destičky jistě existují i v jiných aplikacích, šetření se nikdy nevztahovalo na destičky, které se používají při výrobě jiných výrobků, jako jsou integrované obvody. Mimoto se nepřihlásili žádní výrobci, dovozci nebo uživatelé, kteří jsou účastníky trhu s těmito jinými typy destiček a kteří by tvrdili, že se na jejich destičky vztahuje celní evidence nebo prozatímní antidumpingové clo. Potvrzuje se proto, že tyto jiné typy destiček nejsou zahrnuty do definice výrobku v rámci tohoto šetření. Současně to prokazuje, že destičky nemají nutně stejné konečné použití jako články a moduly.
(30)
Zúčastněné strany za druhé uvedly, že nezpracované destičky nemají základní elektrické vlastnosti, které odlišují solární články a moduly od ostatních výrobků. Destičky nemají zejména schopnost vyrábět elektřinu ze slunečního světla, což je hlavní funkce krystalických fotovoltaických článků a modulů.
(31)
Toto tvrzení lze uznat. Po dalším ověření a v rozporu s tím, co bylo uvedeno v 36. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, a to že „moduly, články a destičky mají stejné konečné použití, přeměňovat sluneční světlo na elektřinu“, se skutečně ukázalo že teprve přeměnou destičky na článek vzniká její schopnost vyrábět elektřinu ze slunečního světla.
(32)
Vzhledem k rozdílným základním fyzikálním a technickým vlastnostem stanoveným během šetření, mimo jiné co se týká schopnosti vyrábět elektřinu ze slunečního světla, se vyvozuje závěr, že by destičky měly být z definice dotčeného výrobku vyloučeny, a šetření by se na ně tudíž nemělo vztahovat.
2.2. Samostatná šetření týkající se článků a modulů
(33)
Zúčastněné strany zopakovaly, že články a moduly nepředstavují jediný výrobek, a měly by být proto posouzeny samostatně, a zopakovaly především tvrzení, jimiž se již zabýval 27. až 39. bod odůvodnění prozatímního nařízení. Na rozdíl od destiček však mají články a moduly stejnou základní vlastnost, tj. schopnost vyrábět elektřinu ze slunečního světla. Tato tvrzení byla proto zamítnuta.
(34)
Po poskytnutí konečných informací jeden vývozce uvedl, že články samy o sobě nemohou vyrábět elektřinu. Musí být údajně integrovány do modulů, aby to bylo možné. Každý článek však má sám o sobě schopnost vyrábět elektřinu ze slunečního světla, obvykle okolo 4 W. Ačkoli tento výkon nemusí u většiny použití, která vyžadují sestavení více článků do modulů, postačovat, neznamená to, že článek není sám o sobě schopen vyrábět elektřinu.
(35)
Po poskytnutí konečných informací jeden vývozce uvedl, že nemožnost stanovit běžnou hodnotu pro moduly na základě běžné hodnoty pro články, jak je popsáno níže ve 100. bodě odůvodnění, prokazuje, že by se moduly a články neměly považovat za jediný výrobek.
(36)
V této souvislosti se uvádí, že ve většině antidumpingových řízení, včetně tohoto šetření, se srovnání mezi běžnými hodnotami a vývozními cenami provádí na základě jednotlivých typů výrobků. Důvodem je skutečnost, že často má velmi široká škála různých typů výrobků stejné základní fyzikální, technické a/nebo chemické vlastnosti, což často vede k situaci, kdy do definice „dotčeného výrobku“ spadají typy výrobků s podstatně rozdílnými náklady a cenami. Samotná skutečnost, že pro určitý typ výrobku nelze stanovit běžnou hodnotu na základě běžné hodnoty jiného typu výrobku, sama o sobě neznamená, že tyto typy výrobků nelze považovat za jediný výrobek. Jak je popsáno výše v 32. bodě odůvodnění, články i moduly mají stejné základní fyzikální a technické vlastnosti, mimo jiné schopnost vyrábět elektřinu ze slunečního světla.
(37)
Dále se uvádělo, že pokud by články a moduly tvořily jediný výrobek s menšími rozdíly, nebylo by obtížné upravit ceny článků s cílem zjistit cenu modulů. V této souvislosti se podotýká, že neexistuje požadavek, aby mezi jednotlivými typy dotčeného výrobku existovaly pouze menší rozdíly. Naopak postačuje, aby různé typy dotčeného výrobku měly stejné základní fyzikální, technické a/nebo chemické vlastnosti. V daném případě to pro moduly a články platí, jelikož mají mimo jiné schopnost vyrábět elektřinu ze slunečního světla.
(38)
Tatáž strana dále tvrdila, že články nepředstavují pouze jiný typ modulu, nýbrž zcela odlišný výrobek. Články představují ve skutečnosti hlavní část modulu. Jako hlavní část není článek zcela jistě „zcela odlišným výrobkem“, jelikož moduly a články mají stejnou základní vlastnost, kterou je výroba elektřiny ze slunečního světla, jak je uvedeno výše v 32. bodě odůvodnění.
(39)
Tatáž strana mimoto uvedla, že při výběru vzorků výrobců v Unii a čínských vývozců byl zohledněn rozdíl mezi články a moduly. Proto měly být pro moduly a články stanoveny rozdílné sazby cla. V tomto ohledu se potvrzuje, že při výběru vzorku výrobců v Unii a vzorku čínských vývozců se skutečně bral v úvahu rozdíl mezi moduly a články, jak je uvedeno v 10. a 14. bodě odůvodnění prozatímního nařízení. To však mělo pouze zajistit, aby byl vzorek reprezentativní, a neznamená to, že by se články a moduly neměly považovat za jediný dotčený výrobek, nebo že by pro články a moduly měly být stanoveny zvláštní sazby cla. Aby bylo zajištěno, že vzorek je reprezentativní s ohledem na všechny typy výrobků, bylo důležité rozlišovat při výběru vzorku mezi články a moduly. Jelikož ohledně otázky, zda se články a moduly mají považovat za jeden výrobek, nebo za dva samostatné výrobky, panovala určitá nejistota, bylo nutné zajistit reprezentativnost pro oba možné výsledky.
(40)
Mimoto se uvádělo, že 100. bod odůvodnění níže, v němž se tvrdí, že náklady na zpracování modulů jsou značné, je v rozporu s 32. bodem odůvodnění prozatímního nařízení, který uvádí, že přidaná hodnota není soustředěna v jedné konkrétní fázi výrobního procesu. V tomto ohledu se připomíná, že ve 100. bodě odůvodnění je rovněž objasněno, že rozdíly v nákladech mezi články a moduly činí 34 %, což znamená, že 66 % hodnoty modulu vyplývá z článku. Vyvozuje se proto závěr, že přidaná hodnota není soustředěna v jedné konkrétní fázi výrobního procesu.
(41)
Vyvážející výrobci uvedli, že skutečnost, že závazek ukládá pro články a moduly rozdílné minimální dovozní ceny a objemy, údajně potvrzuje, že moduly a články představují rozdílné výrobky, které vyžadují dvě samostatná šetření. Rozdílné minimální dovozní ceny však pouze naznačují, že články a moduly představují různé skupiny typů výrobků, které jsou prodávány za různé ceny. Je proto třeba stanovit rozdílné ceny, aby byly minimální dovozní ceny smysluplné.
(42)
Skutečnost, že články a moduly představují rozdílné skupiny typů výrobků, nemá pro definici dotčeného výrobku až takový význam. Pro definici dotčeného výrobku postačuje, aby měly výrobky stejné základní vlastnosti a konečné použití, což v případě modulů a článků platí, jak je popsáno v 32. resp. 48. bodě odůvodnění.
(43)
Čínská vláda tvrdila, že se posuzování, zda články a moduly představují jediný dotčený výrobek, nezabývá řadou kritérií stanovených odvolacím orgánem ve věci ES - Azbest (6). Tato kritéria se však používají pro definici „obdobného výrobku“, a nikoli dotčeného výrobku. Jinými slovy, tato kritéria je nutno použít při definování obdobného výrobku, například obdobného výrobku vyráběného výrobním odvětvím Unie, jenž je poté porovnán s dotčeným výrobkem, který vyvážejí čínští vyvážející výrobci. Tato kritéria nejsou vhodná k definování dotčeného výrobku. Orgány každopádně podotýkají, že by uplatnění kritérií použitých ve věci ES - Azbest na definici dotčeného výrobku v daném případě nevedlo k jinému výsledku. První a druhé kritérium (vlastnosti, povaha a jakost respektive konečná použití) jsou totožná jako kritéria týkající se fyzikálních, chemických a technických vlastností a konečného použití, jež byla použita v předchozích bodech odůvodnění. Třetí kritérium (vkus a zvyky spotřebitele) není v daném případě použitelné, jelikož články jsou hlavní částí modulů; pokud jde o čtvrté kritérium, sazební zařazení, podotýká se, že články i moduly mohou být deklarovány pod podpoložkou 8541 40 90, zatímco položky v čísle 8501 jsou určeny pro elektrické generátory obecně, a nikoli pro solární produkty.
(44)
Jiné zúčastněné strany tvrdily, že objektivní použití kritérií, která vypracoval Soudní dvůr v předchozích věcech (7), údajně vede k závěru, že moduly a články jsou rozdílné výrobky. V této souvislosti se uvádí, že soud pouze uvedl řadu kritérií, která lze vzít v úvahu, neexistuje však povinnost použít ve všech případech všechna kritéria, jelikož ne všechna mohou být relevantní. Tato kritéria byla posouzena ve 27. až 39. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, v nichž se konstatovalo, že v daném případě není řada kritérií relevantních. V rozsudku ve věci Brosmann bylo posouzení, zda do „dotčeného výrobku“ patří různé typy obuvi, rovněž provedeno na základě pouze tří kritérií, která se pokládala za důležitá. Jelikož zúčastněné strany neuvedly žádný důvod, proč objektivní použití kritérií vede k závěru, že moduly a články představují rozdílné výrobky, nelze toto tvrzení uznat.
(45)
Mimoto se připomíná, že články a moduly mají stejné základní konečné použití, tj. jsou prodávány za účelem jejich integrace do fotovoltaických solárních systémů. Výkon modulů bezprostředně souvisí s výkonem článků, jak je uvedeno v 28. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
(46)
Jedna zúčastněná strana uvedla, že po vyloučení destiček z definice výrobku je vzhledem k významnému zpracování při výrobě modulů z článků vyvraceno rovněž tvrzení, že články a moduly mají stejné konečné použití. Tato strana taktéž tvrdila, že hodnocení, že moduly a články mají stejné konečné použití, je založeno na předpokladu, že destičky, moduly a články mají stejný výrobní proces.
(47)
Za prvé je mylný závěr, že hodnocení, že moduly a články mají stejné konečné použití, je založeno na výrobním procesu. Ačkoli jsou obě tvrzení uvedena v témže 36. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, neznamená to, že jeden závěr je založen na druhém předpokladu. Slovo „mimoto“ uvedené ve druhém tvrzení objasňuje, že toto druhé tvrzení není založeno na prvním tvrzení. Obě tvrzení se navíc zabývají rozdílnými záležitostmi v části týkající se „konečného použití a vzájemné zaměnitelnosti“. První tvrzení týkající se výrobního procesu se zabývá vzájemnou zaměnitelností, zatímco druhé konečným použitím. Základní předpoklad, že hodnocení, že moduly a články mají stejné konečné použití, je založeno na předpokladu, že destičky, moduly a články mají stejný výrobní proces, proto není správný.
(48)
Co se týká skutečného konečného použití článků a modulů, zúčastněné strany nezpochybnily, že moduly a články jsou prodávány za účelem jejich integrace do fotovoltaických solárních systémů. Potvrzuje se proto závěr, že moduly a články mají stejné konečné použití.
2.3. Monokrystalické a polykrystalické články
(49)
Jedna zúčastněná strana tvrdila, že se v Unii monokrystalické články nevyrábějí a že její vývoz monokrystalických článků nesoutěží s výrobním odvětvím Unie. Šetření však prokázalo, že v Unii se ve skutečnosti monokrystalické články vyrábějí. Toto tvrzení bylo proto zamítnuto. Tribunál každopádně ve věci Brosmann rozhodl, že skutečnost, že se ve Společenství určitý typ výrobku nevyrábí, není určující.
2.4. Doložka „odesílaný z“
(50)
Zúčastněné strany tvrdily, že nebylo odůvodněno rozšíření šetření na výrobky „odesílané z“ ČLR, jelikož původně bylo šetření zahájeno pouze s ohledem na výrobky pocházející z ČLR.
(51)
Výrobky odesílané z ČLR však byly zahrnuty již v počáteční fázi. V bodě 5 oznámení o zahájení řízení (8) je uvedeno, že „se společnosti, které dovážejí výrobek, který je předmětem šetření, z Čínské lidové republiky, avšak domnívají se, že část tohoto dovozu nebo dokonce celý tento dovoz nemá pro celní účely původ v Čínské lidové republice, vyzývají, aby se v rámci šetření přihlásily a poskytly všechny podstatné informace“. Je proto zřejmé, že možnost spolupracovat při tomto šetření měly všechny společnosti odesílající výrobky z ČLR. Jelikož výrobek, který je předmětem šetření, často obsahuje komponenty a části z různých zemí, bylo v bodě 5 oznámení o zahájení řízení rovněž oznámeno, že „mohou být přijata zvláštní ustanovení“ zabývající se touto záležitostí.
(52)
Usuzuje se proto, že všechny dotčené hospodářské subjekty byly náležitě informovány o možnosti, že s ohledem na výrobky odesílané z Číny mohou být případně přijata zvláštní ustanovení, a byly vyzvány, aby při šetření spolupracovaly. Šetření proto nebylo rozšířeno na výrobky „odesílané z Číny“, jelikož tyto výrobky byly zahrnuty od samého počátku.
(53)
Po poskytnutí informací zúčastněné strany tvrdily, že bez ohledu na ustanovení v oznámení o zahájení řízení uvedená výše v 51. bodě odůvodnění bylo šetření omezeno na výrobky pocházející z ČLR a neposuzovalo dopad výrobků odesílaných z ČLR.
(54)
V této souvislosti se uvádí, že byly podniknuty níže uvedené kroky, aby bylo zajištěno, že při šetření jsou posouzeny všechny výrobky odesílané z ČLR, a nikoli pouze výrobky pocházející z ČLR:
-
Všechny společnosti, které dovážejí dotčený výrobek z ČLR, byly vyzvány, aby se v rámci šetření přihlásily bez ohledu na původ zboží.
-
V příloze A oznámení o zahájení řízení byli výrobci požádáni, aby uvedli informace pro všechny výrobky, které společnost vyrábí. Tyto informace nebyly omezeny na výrobky pocházející z ČLR.
-
Na základě těchto informací, které obsahovaly veškerý vývoz do EU bez ohledu na původ zboží, byl vybrán reprezentativní vzorek.
-
Výrobci zařazení do vzorku obdrželi dotazník pro „výrobce vyvážející do Evropské unie“ a ČLR byla uvedena jako „dotčená země“, nikoli jako země původu. Bylo proto zřejmé, že byly prověřeny všechny výrobky bez ohledu na jejich původ.
(55)
Na tomto základě byl vyvozen závěr, že se šetření vztahovalo na veškeré výrobky pocházející nebo odesílané z ČLR a že se zjištění v rámci šetření, včetně ohledně dumpingu a újmy, vztahují na veškeré výrobky pocházející nebo odesílané z ČLR.
(56)
Po poskytnutí konečných informací zúčastněné strany uvedly, že podnět obsahoval důkazy prima facie, které se týkaly pouze dovozu solárních panelů pocházejících z ČLR, a nikoli výrobků odesílaných z ČLR. V tomto ohledu je třeba objasnit, že se podnět skutečně vztahoval na výrobky „z ČLR“, což je patrné z úvodní stránky, kterou poskytl žadatel a která je opatřena razítkem. Před touto stránkou se ve spisu nachází jiná stránka, která skutečně používá znění „pocházející z Čínské lidové republiky“. Tato stránka však nebyla součástí dokumentu předloženého žadatelem, nýbrž byla přidána jako titulní stránka útvary Komise s uvedením názvu šetření místo zopakování názvu žadatele. Usuzuje se proto, že se podnět vztahoval na veškeré výrobky z ČLR, ať už pocházely z ČLR, či nikoli.
(57)
Čínští vyvážející výrobci dále tvrdili, že nelze přiměřeně očekávat, že vyvážejícím výrobcům ve třetích zemích je známo, že by se šetření mohlo zaměřovat rovněž na jejich výrobky. V této souvislosti se podotýká, že se opatření nevztahují na výrobky v tranzitu ve smyslu článku V dohody GATT. Na vyvážející výrobce, kteří nevykonávají činnost v ČLR, se proto opatření nevztahují. Žádní vyvážející výrobci ve třetích zemích se mimoto nepřihlásili a neuvedli, že výrobky, které vyvážejí, podléhají antidumpingovému clu.
(58)
Titíž vyvážející výrobci uvedli, že vyvážející výrobci ve třetích zemích nebyli požádáni, aby se přihlásili, a neměli ani možnost prokázat, že jejich výrobky nejsou dumpingové. Orgány se domnívají, že na vyvážející výrobce, kteří nevykonávají činnost v ČLR, se opatření nevztahují, jelikož se jejich výrobky v případě, že jsou odesílány z ČLR, považují za výrobky v tranzitu. Všichni ostatní vyvážející výrobci byli prostřednictvím oznámení o zahájení řízení informováni, že jejich činnosti jsou předmětem šetření.
(59)
Čínská vláda uvedla, že ačkoli čl. 1 odst. 3 základního nařízení umožňuje odchýlit se od zásady, že vyvážející země je zemí původu, nelze tento článek v daném případě použít. K doložení svého tvrzení čínská vláda uvedla, že nebyla provedena úplná analýza, zda vyvážející země nemůže být zemí jednající jako prostředník. Orgány s tímto výkladem čl. 1 odst. 3 základního nařízení nesouhlasí. Žádná strana nezpochybnila, že v ČLR existuje značná výroba. To, zda je ČLR zemí původu hotových výrobků, závisí na řadě faktorů. Analýza dumpingu, újmy, příčinných souvislostí a zájmu Unie, kterou orgány provedly, se vztahuje na tuto výrobu, bez ohledu na to, zda mají hotové vyvážené výrobky pro celní účely původ v ČLR. Jelikož existovaly jasné náznaky, že ne u všech výrobků, které byly alespoň částečně vyrobeny v ČLR, se bude mít za to, že mají pro celní účely původ v ČLR, orgány rozhodly, že je nezbytné zahrnout rovněž výrobky, u nichž je ČLR pouze zemi jednající jako prostředník.
(60)
Čínská vláda rovněž uvedla, že jelikož žádnému čínskému vývozci nebylo přiznáno zacházení jako v tržním hospodářství, neexistuje v ČLR srovnatelná cena pro solární panely, a proto nelze ČLR použít jako zemi jednající jako prostředník. V této souvislosti se však uvádí, že tři podmínky v čl. 1 odst. 3 základního nařízení jsou uvedeny pouze jako příklady, a ne všechny podmínky musí být relevantní ve všech případech. V daném případě bylo vzhledem k tomu, že žádnému čínskému vývozci nebylo přiznáno zacházení jako v tržním hospodářství, nutno srovnatelnou cenu zjistit ve srovnatelné zemi - a tato srovnatelná cena je stejná bez ohledu na to, zda se ČLR považuje za zemi původu nebo za zemi jednající jako prostředník. Otázka, zda „v této zemi“ existuje srovnatelná cena, proto není podstatná, jelikož v daném případě není srovnatelná cena stanovena „v této zemi“, nýbrž ve srovnatelné zemi.
2.5. Solární nabíječky
(61)
Po poskytnutí prozatímních informací zúčastněné strany tvrdily, že definice „solární nabíječky skládající se z méně než šesti článků“ je příliš úzká a měla by se rozšířit na výrobky s podobnou funkcí, na něž se tato definice nevztahuje, jako jsou výrobky podobné velikosti, které využívají větší počet menších článků.
(62)
Zúčastněné strany dále uvedly, že definice „křemíkové fotovoltaické výrobky, jež jsou trvale zabudovány do elektrických spotřebičů“, je příliš úzká, jelikož vylučuje pouze kompletní elektrické spotřebiče, přičemž nejsou nutně vyloučeny solární komponenty určené k zabudování do elektrických spotřebičů.
(63)
Analýza výše uvedených tvrzení ukázala, že je vhodnější připojit k vyloučení těchto výrobků kritérium založené na technické normě. Bylo zjištěno, že definice v níže uvedené normě vhodněji vymezují výrobky, které by měly být vyloučeny z oblasti působnosti opatření: mezinárodní norma IEC 61730-1, Aplikační třídy, třída C: aplikace se sníženým napětím (s. 13) (9).
(64)
Po poskytnutí konečných informací byly obdrženy připomínky týkající se vyloučení na základě výše uvedené mezinárodní normy. Uvádělo se, že místo odkazu na tuto normu by bylo vhodnější stanovit vyloučení na základě výstupního napětí a výkonu jako „moduly nebo panely s výstupním stejnoměrným napětím nepřesahujícím 50 V a výkonem nepřesahujícím 50 W určené výhradně pro přímé použití k nabití baterií v systémech se stejnými charakteristikami, pokud jde o napětí a výkon“. Toto tvrzení bylo možno uznat a vyloučení je s konečnou platností stanoveno podle této definice.
2.6. Střešní solární moduly
(65)
Jiná zúčastněná strana uvedla, že by z definice výrobku v rámci tohoto šetření měly být vyloučeny střešní solární moduly, jelikož tyto moduly spojují funkci solárního modulu s funkcí střešní tašky nebo krytiny. Nejsou proto přímo zaměnitelné s běžným solárním modulem.
(66)
Šetřením však bylo prokázáno, že běžné moduly i střešní solární moduly musí splňovat stejné elektrické normy. Ačkoli střešní solární modul nemůže být jednoduše nahrazen běžným modulem, může být nahrazen běžným modulem a střešními taškami nebo krytinami. Tyto výrobky proto mají stejnou základní technickou vlastnost, kterou je výroba elektřiny ze slunečního záření. Přidaná funkce (kterou jinak plní střešní materiál) se nepovažuje za podstatnou a neodůvodňuje vyloučení střešních solárních modulů z definice výrobku.
(67)
Po poskytnutí konečných informací tatáž zúčastněná strana tvrdila, že neexistence vzájemné zaměnitelnosti mezi střešními solárními moduly a běžnými solárními moduly naznačuje, že by střešní solární moduly měly být z oblasti působnosti opatření vyloučeny, a to s odkazem na věc týkající se obuvi (10) obecně, a konkrétně sportovní obuvi vyráběné speciální technologií („STAF“). Důvodů pro vyloučení obuvi STAF však byla celá řada a neexistenci vzájemné zaměnitelnosti nepovažoval Tribunál v rozsudku ve věci Brosmann (11) samu o sobě za dostatečný důvod a potvrdil, že i velmi rozdílné výrobky, jako je městská obuv a procházková obuv, mohou být skutečně považovány za dotčený výrobek v jednom antidumpingovém šetření navzdory svým rozdílům.
(68)
Zúčastněná strana mimoto uvedla, že neexistence výroby v Unii a skutečnost, že zúčastněná strana je držitelem práv k duševnímu vlastnictví, údajně potvrzuje, že střešní solární moduly jsou inovativní výrobky, které se liší od ostatních výrobků. Co se týče věci obuv zmíněné zúčastněnou stranou, Tribunál ve věci Brosmann rozhodl, že „skutečnost, že se ve Společenství tento typ obuvi nevyrábí, a existence patentu nejsou určující“ (12). V uvedeném případě se proto obuv vyráběná patentovanou technologií považovala za dotčený výrobek.
(69)
Zúčastněná strana rovněž uvedla, že by střešní solární moduly měly být z definice dotčeného výrobku vyloučeny, jelikož jsou prodávány za podstatně vyšší ceny než běžné moduly. Ve výše zmíněné věci týkající se obuvi byla obuv STAF nad určitou cenu vyloučena z definice dotčeného výrobku. V tomto ohledu se uvádí, že střešní solární modul spojuje funkci solárního modulu s funkcí střešní tašky nebo krytiny, jak bylo uvedeno výše v 66. bodě odůvodnění. Přímé srovnání cen není proto smysluplné, jelikož přidaná funkce vede přirozeně k vyšším cenám.
(70)
V reakci na toto tvrzení zúčastněná strana uvedla, že na základě této argumentace by nebylo vůbec možné uplatnit cenové rozdíly jako dodatečný ukazatel, který odůvodňuje vyloučení z definice výrobku. Tento výklad je však příliš dalekosáhlý. V předchozím bodě odůvodnění se pouze uvádí, že v daném případě, kdy střešní moduly spojují funkci dotčeného výrobku a dalšího výrobku (v tomto případě střešní tašky nebo krytiny), není cena přirozeně smysluplným ukazatelem. To neznamená, že v jiných případech nemůže být cenový rozdíl užitečným ukazatelem při zjišťování, zda by měl být určitý výrobek vyloučen z definice dotčeného výrobku.
(71)
Zúčastněná strana rovněž uvedla, že by jejímu dodavateli střešních solárních modulů měl být umožněn přístup k závazku týkajícímu se minimální ceny. Zdá se však, že dotyčný čínský výrobce při šetření nespolupracoval a jako nespolupracující strana se nemůže závazku účastnit. Tato žádost nebyla proto přijata.
3. Závěr
(72)
Vzhledem k výše uvedeným skutečnostem je dotčený výrobek s konečnou platností definován jako krystalické křemíkové fotovoltaické moduly nebo panely a články typů používaných v krystalických křemíkových fotovoltaických modulech nebo panelech pocházející nebo odesílané z ČLR, ledaže by byly v tranzitu ve smyslu článku V GATT. Tloušťka článků nepřesahuje 400 mikrometrů. Tento výrobek v současnosti spadá pod kódy KN ex 8501 31 00, ex 8501 32 00, ex 8501 33 00, ex 8501 34 00, ex 8501 61 20, ex 8501 61 80, ex 8501 62 00, ex 8501 63 00, ex 8501 64 00 a ex 8541 40 90.
(73)
Z definice dotčeného výrobku jsou vyloučeny tyto typy výrobků:
-
přenosné solární nabíječky skládající se z méně než šesti článků a napájející přístroje elektřinou nebo sloužící k nabití baterií,
-
produkty z tenkého fotovoltaického filmu,
-
krystalické křemíkové fotovoltaické výrobky, jež jsou trvale zabudovány do elektrických spotřebičů, jež mají jinou funkci než výrobu elektrické energie a které spotřebovávají elektřinu vyrobenou zabudovaným(i) krystalickým(i) křemíkovým(i) fotovoltaickým(i) článkem (články),
-
moduly nebo panely s výstupním stejnoměrným napětím nepřesahujícím 50 V a výkonem nepřesahujícím 50 W určené výhradně pro přímé použití k nabití baterií v systémech se stejnými charakteristikami, pokud jde o napětí a výkon.
(74)
Po vyloučení destiček byla analýza revidována a byly vyloučeny údaje a analýza týkající se destiček, není-li uvedeno jinak. Jelikož destičky představovaly během období šetření jen malý procentní podíl dovozu dotčeného výrobku do Unie (přibližně 2 % hodnoty), má se za to, že vyloučení destiček má na zjištění jen zanedbatelný dopad, pokud vůbec nějaký. Všechny připomínky zúčastněných stran byly posouzeny a případné odkazy na destičky (pokud byly uvedeny) byly vyloučeny. V důsledku toho jsou všechny odkazy a související údaje týkající se destiček, které byly uvedeny v bodech odůvodnění prozatímního nařízení, nepoužitelné, a to i v případě, jsou-li příslušné body odůvodnění tímto nařízením potvrzeny.
(75)
Prozatímní závěry se změnami, jak je uvedeno výše ve 26. až 74. bodě odůvodnění, byly proto s konečnou platností potvrzeny. Pro účely tohoto řízení se proto v souladu s obvyklou praxí má za to, že by se všechny výše popsané typy dotčeného výrobku měly považovat za jediný výrobek.
C. DUMPING
1. ČLR
1.1. Zacházení jako v tržním hospodářství
(76)
Po poskytnutí prozatímních informací zúčastněné strany uvedly, že rozhodnutí o zacházení jako v tržním hospodářství bylo přijato pozdě, tj. po uplynutí tříměsíční lhůty stanovené v čl. 2 odst. 7 písm. c) základního nařízení, a proto by šetření mělo být neprodleně ukončeno.
(77)
V této souvislosti strany tvrdily, že změna základního nařízení (13) údajně prodlužující lhůtu pro přijetí rozhodnutí o zacházení jako v tržním hospodářství na osm měsíců vstoupila v platnost až po uplynutí dříve použitelné tříměsíční lhůty. Změna se má vztahovat jen na budoucí šetření a na probíhající šetření, u nichž dosud neuplynula lhůta pro rozhodnutí o zacházení jako v tržním hospodářství.
(78)
V článku 2 nařízení, kterým se mění základní nařízení, se však jednoznačně uvádí, že „toto nařízení se použije na všechna nová a probíhající šetření ode dne 15. prosince 2012“. Tento článek (ani celé nařízení) neobsahuje žádný odkaz na omezení „pokud dosud neuplynula lhůta pro přijetí rozhodnutí o zacházení jako v tržním hospodářství“, jak tvrdily zúčastněné strany. Toto tvrzení nelze proto uznat.
(79)
Po poskytnutí konečných informací několik zúčastněných stran zopakovalo své tvrzení, že rozhodnutí o zacházení jako v tržním hospodářství bylo přijato pozdě, aniž by byla zpochybněna skutečnost, že se změna základního nařízení uvedená výše v 78. bodě odůvodnění vztahuje na „všechna probíhající šetření“, což zahrnuje rovněž toto šetření. Vyvozuje se proto s konečnou platností závěr, že rozhodnutí o zacházení jako v tržním hospodářství nebylo přijato pozdě.
(80)
Po poskytnutí konečných informací jeden vývozce uvedl, že přiznání zacházení jako v tržním hospodářství nemělo být zamítnuto z toho důvodu, že tři společnosti, které v roce 2011 ukončily činnost, nevedly jednoznačné a jasné účetnictví. Byl vznesen konkrétně dotaz, podle kterého účetního standardu by společnost, která ukončila činnost, měla přesto vést takovéto účetnictví.
(81)
V této souvislosti se podotýká, že účetní standardy neurčují, které společnosti musí vyhotovit finanční výkazy, nýbrž stanoví, jak mají být tyto výkazy sestaveny. V případě ČLR to je „Účetní standard pro obchodní podniky: základní standard“, který v článku 4 uvádí, že „podnik vyhotoví finanční zprávy“. Jedná se o závaznou povinnost, a pro společnosti, které ukončily činnost, neexistuje žádná výjimka.
(82)
Ačkoli tyto společnosti ukončily činnost, dosud vlastnily majetek (včetně pozemků, budov, strojů a zásob), měly závazky a existovaly jako právní subjekty přinejmenším do počátku roku 2013. Usuzovalo se proto, že tyto společnosti měly povinnost zveřejnit účetnictví za rok 2011, a neexistence účetnictví představuje porušení druhého kritéria.
(83)
Po poskytnutí konečných informací vývozci rovněž uvedli, že výhody režimu (režimů) preferenčního daňového zacházení a grantů nepředstavují významnou část jejich obratu, což údajně potvrzuje souběžné antisubvenční řízení.
(84)
V této souvislosti se připomíná, že se tímto tvrzením zabýval již 65. bod odůvodnění prozatímního nařízení. Bylo zdůrazněno, že vzhledem k povaze tohoto zvýhodnění je absolutní výše výhody získaná v období šetření pro posouzení, zda se jedná o „podstatné“ zkreslení, irelevantní. Toto tvrzení je proto zamítnuto.
(85)
Jelikož s ohledem na zacházení jako v tržním hospodářství nebyly vzneseny žádné jiné připomínky, potvrzují se všechny skutečnosti uvedené v 50. až 69. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
1.2. Individuální zjišťování
(86)
Jak je uvedeno v 70. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, žádosti o individuální zjišťování podle čl. 17 odst. 3 základního nařízení předložilo osmnáct spolupracujících vyvážejících výrobců nebo skupin vyvážejících výrobců nezařazených do vzorku. V daném případě již vzorek sestával ze sedmi skupin společností, které jsou obvykle tvořeny řadou vyvážejících výrobců, obchodníků ve spojení a dovozců ve spojení v Unii a třetích zemích. Individuální zjišťování týkající se osmnácti dalších vyvážejících výrobců (jejich skupin) navíc k sedmi skupinám vyvážejících výrobců, které byly zařazeny do vzorku, by představovalo nadměrnou zátěž a bránilo by dokončení šetření v rozumné době.
(87)
Jelikož s ohledem na individuální zjišťování nebyly vzneseny žádné jiné připomínky, potvrzují se všechny skutečnosti uvedené v 70. a 71. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
1.3. Srovnatelná země
(88)
Zúčastněné strany uvedly, že Indie není vhodnou srovnatelnou zemí vzhledem k požadavkům na místní obsah v případě projektů „národní solární mise Jawaharlal Nehru“ (Jawaharlal Nehru National Solar Mission, dále jen „JNNSM“). Jedna strana tvrdila, že existuje požadavek na 75 % místního obsahu, zatímco jiná strana uvedla, že indičtí výrobci mohou u 100 % modulů vyrobených v tuzemsku účtovat vyšší ceny. Tyto strany dále tvrdily, že tyto požadavky značně zvyšují ceny místních výrobků. K doložení tohoto tvrzení byl předložen článek zveřejněný v indickém tisku (14). Tento článek však byl zveřejněn téměř rok po skončení období šetření a nebyl poskytnut žádný důkaz o jeho dopadu během období šetření.
(89)
V témže tiskovém článku se však uvádělo, že indické odvětví solární energie čelí „silné konkurenci ze strany západních a čínských výrobců“. To dokládá trvalý růst dovozu do Indie, jak je uvedeno v 92. bodě odůvodnění. Ačkoli požadavky na místní obsah mohou mít skutečně určitý dopad na indický výrobní trh, lze nicméně vyvodit jednoznačný závěr, že indický trh je konkurenčním trhem, na němž soutěží řada indických a zahraničních společností.
(90)
Podle informací, které zveřejnilo Společné výzkumné středisko (15), bude většina projektů v rámci JNNSM uvedena do provozu od roku 2015. Cíl pro fotovoltaické systémy připojené do sítě v rámci JNNSM pro rok 2012 činil pouze 50 MW v porovnání s celkovou kapacitou připojenou do sítě v Indii, která již v červnu 2012 překračovala 1 GW. To prokazuje, že během období šetření byl význam JNNSM z hlediska celkových solárních zařízení v Indii nižší než 5 %, a proto dopad JNNSM a souvisejících požadavků na místní obsah (pokud by již v období šetření existoval, což je skutečnost, kterou zúčastněné strany neprokázaly) by byl nanejvýš velmi omezený. Většina zařízení se v období šetření nacházela ve státě Gudžarát (přibližně 65 %), a na to základě politiky v oblasti státních podpor.
(91)
Zúčastněné strany tvrdily, že indický trh byl v době šetření fakticky chráněn před dovozem z různých zdrojů, včetně ČLR, jelikož se od počátku roku 2012 rýsovalo zahájení antidumpingového šetření. Indie zahájila antidumpingové šetření týkající se dovozu solárních článků a modulů z ČLR, Malajsie, Tchaj-wanu a USA dne 23. listopadu 2012 (tj. téměř pět měsíců po skončení období šetření).
(92)
Toto tvrzení však nedokládá vývoj dovozu solárních článků a modulů podle indických obchodních statistik (16):
Hodnoty v milionech USD
Duben 2010- březen 2011
Duben 2011- březen 2012
Duben 2012- březen 2013
ČLR
77,33
577,24
371,72
Index
100
746
481
Celkem
252,63
1 348,48
827,07
Index
100
534
327
(93)
Z výše uvedené tabulky vyplývá, že dovoz solárních článků a modulů v případě ČLR výrazně vzrostl o více než 600 % a mezi roky 2010/2011 a 2011/2012 celkově o více než 400 %. Poté se hodnota dovozu poněkud snížila, stejně tak však klesly i ceny solárních článků a modulů. Pokles hodnoty dovozu mezi roky 2011/2012 a 2012/2013 je v souladu s poklesem ceny, kterou v témže období udávaly specializované poradenské společnosti jako pvXchange, což vede k závěru, že objem dovozu byl mezi roky 2011/2012 a 2012/2013 poměrně stálý. Vyvozuje se proto závěr, že indický trh nebyl v období šetření fakticky chráněn před dovozem z různých zdrojů, včetně ČLR.
(94)
Po poskytnutí konečných informací čínská vláda uvedla, že USA dne 6. února 2013 požádaly na základě postupů řešení sporů v rámci WTO o konzultace s Indií ohledně požadavků na místní obsah v případě JNNSM. Účinek těchto pravidel týkajících se místního obsahu ve spojení s antidumpingovým šetřením uvedeným výše v 91. bodě odůvodnění údajně vedl v období od dubna 2012 do března 2013 k snížení hodnoty v porovnání s předchozím rokem o 38 % na rozdíl od růstu v předchozích letech.
(95)
V tomto ohledu se uvádí, že snížení hodnoty je zapříčiněno spíše poklesem cen než snížením objemů dovozu. Po poskytnutí konečných informací jedna zúčastněná strana předložila informace o vývoji objemu dovozu solárních článků a modulů na indický trh v období od roku 2010 do března 2013. Tyto údaje prokazují trvalý růst objemu dovozu solárních modulů a článků na indický trh. Vyvozuje se proto závěr, že indický trh nebyl fakticky chráněn kvůli rýsujícímu se antidumpingovému šetření a údajný (nikoli však prokázaný), každopádně však nanejvýš malý dopad požadavků na místní obsah v rámci JNNSM (jak bylo uvedeno výše v 90. bodě odůvodnění) nebránil trvalému růstu objemu dovozu.
(96)
Mimoto se uvádí, že období od dubna 2012 do března 2013 prokazující údajné účinky JNNSM na dovoz do Indie spadá z převážné části do doby po skončení období šetření. Případný dopad údajného poklesu v období šetření může být proto pouze nevýznamný.
(97)
Jedna zúčastněná strana uvedla, že společnost Tata Power Solar (dále jen „Tata“) vstoupila na trh teprve nedávno, a není proto vhodným výrobcem ve srovnatelné zemi. V této souvislosti se podotýká, že společnost (dříve „Tata BP Solar“) vyrábí solární moduly od roku 1989, a nelze proto mít za to, že vstoupila na trh teprve nedávno. Podle informací, které poskytla jiná zúčastněná strana, vstoupila společnost Tata na trh podstatně dříve než pět největších čínských vývozců zařazených do vzorku.
(98)
Jedna zúčastněná strana uvedla, že by Tchaj-wan byl vhodnější srovnatelnou zemí než Indie, jelikož velikost tchajwanských společností je srovnatelnější s velikostí čínských vývozců, a tchajwanští výrobci rovněž spolupracují. Také jiné zúčastněné strany zpochybnily to, zda je Indie vhodnou srovnatelnou zemí vzhledem k relativně malé velikosti společnosti Tata, aniž by však navrhly vhodnější alternativu.
(99)
Tchajwanské společnosti skutečně spolupracovaly. Jedna společnost spolupracovala plně, zatímco jiná spolupracovala pouze částečně. Plně spolupracující tchajwanská společnost je však menší než společnost Tata, zejména pokud jde o prodej a výrobu modulů, na něž připadá přibližně 90 % prodeje dotčeného výrobku, přičemž společnost Tata prodává podstatně více než tchajwanská společnost, která má v tomto ohledu pouze nevýznamný prodej, jak je uvedeno v 76. bodě odůvodnění prozatímního nařízení. Po poskytnutí konečných informací se jeden vývozce dotázal, zda byla částečně spolupracující tchajwanská společnost kontaktována, aby poskytla chybějící informace. V tomto ohledu se odkazuje na 76. bod odůvodnění prozatímního nařízení, který objasňuje, že Tchaj-wan nebylo možno použít jako srovnatelnou zemi, jelikož spolupracující tchajwanské společnosti vyráběly téměř výlučně články, zatímco čínský vývoz se uskutečňuje převážně ve formě modulů. To platí rovněž pro částečně spolupracujícího tchajwanského výrobce. Jelikož se zmíněný výrobce považoval z tohoto důvodu za nevhodného, nepokládalo se za nutné vyžádat si od této společnosti další informace.
(100)
Tatáž zúčastněná strana uvedla, že takřka žádný prodej modulů sám o sobě nevylučuje Tchaj-wan jako srovnatelnou zemi, jelikož náklady na zpracování článků na moduly lze snadno zjistit. To však nedokládají skutečnosti, jež byly zjištěny během šetření. Výroba modulu z článků vyžaduje několik fází výroby, během nichž je vytvořena podstatná část přidané hodnoty modulu. Jak je uvedeno ve 137. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, v období šetření činil rozdíl mezi průměrnou cenou článků a modulů 555,92 EUR, tj. 54 %, zatímco rozdíl v průměrných nákladech činil 377,99 EUR, tj. 34 %. To by znamenalo, že by se významná část případné tchajwanské běžné hodnoty pro moduly musela zakládat na úpravách nákladů na zpracování, což nelze pokládat za přiměřenější než zemi, pro niž může být u většiny dotčeného výrobku běžná hodnota založena na prodejních cenách na domácím trhu. Má se tudíž za to, že s přihlédnutím k dostupným spolehlivým informacím byla Indie přiměřeně zvolena jako srovnatelná země.
(101)
Jiná zúčastněná strana tvrdila, že nebyly uvedeny žádné důvody pro to, proč se za vhodnou srovnatelnou zemi nepovažují USA. V tomto ohledu se odkazuje na 74. bod odůvodnění prozatímního nařízení, v němž je jednoznačně uvedeno že „USA nejsou vhodnou srovnatelnou zemí, zejména vzhledem k tomu, že trh USA je po část období šetření před čínským dovozem chráněn antidumpingovými a antisubvenčními opatřeními“. Jelikož nebyly obdrženy žádné připomínky týkající se ochrany trhu USA, stanovisko v tomto ohledu se nemění.
(102)
Zúčastněné strany uvedly, že výsledek výpočtu dumpingu je zkreslen kvůli rozdílům v úsporách z rozsahu mezi čínskými výrobci a indickým výrobcem. Bylo proto ověřeno, zda skutečně existuje souvislost mezi objemem výroby společnosti a jejím dumpingovým rozpětím.
(103)
Ze sedmi skupin společností zařazených do vzorku jsou dvě skupiny společností středně velké (Jinzhou Yangguang a Delsolar) a pět jich je velkých (JingAo, LDK, Suntech, Trina a Yingli). Ze středně velkých společností má Jinzhou Yangguang nejnižší rozpětí, zatímco Delsolar má nejvyšší rozpětí. Pět větších společností se nachází mezi těmito dvěma hodnotami. To jednoznačně prokazuje neexistenci jakékoli souvislosti mezi úsporami z rozsahu a dumpingovým rozpětím. Usuzuje se proto, že výpočet dumpingu nebyl zkreslen kvůli rozdílům v úsporách z rozsahu mezi čínskými výrobci a indickým výrobcem.
(104)
Po poskytnutí konečných informací zúčastněné strany uvedly, že neexistence souvislosti mezi úsporami z rozsahu a dumpingovým rozpětím neprokazuje, že úspory z rozsahu a srovnatelnost cen nemají žádný dopad. V situaci, kdy dumpingové rozpětí vychází z totožné běžné hodnoty pro všechny vývozce jako v daném případě, je dumpingové rozpětí ovlivněno především vývozními cenami. Neexistence souvislosti mezi úsporami z rozsahu a dumpingovým rozpětím proto prokazuje rovněž neexistenci souvislosti mezi úsporami z rozsahu a prodejními cenami. Vyvozuje se proto závěr, že v daném případě neovlivňují rozdíly v úsporách z rozsahu srovnatelnost cen.
(105)
Jedna zúčastněná strana tvrdila, že výrobce ve srovnatelné zemi má mimořádně vysoké prodejní ceny na domácím trhu, které jsou údajně podstatně vyšší než prodejní ceny výrobního odvětví Unie, jelikož dumpingové rozpětí značně převyšuje rozpětí cenového podbízení. Toto tvrzení bylo předloženo po porovnání indických běžných hodnot s prodejními cenami výrobního odvětví Unie. Toto srovnání je však chybné, jelikož indická běžná hodnota je založena pouze na ziskovém prodeji. Zejména v situaci, kdy je výrobní odvětví Unie ztrátové, nepřekvapuje, že ziskové ceny v Indii jsou vyšší než průměrná cena výrobního odvětví Unie. Skutečnost, že indická běžná hodnota převyšuje průměrné ceny výrobního odvětví Unie, neprokazuje, že volba Indie jako srovnatelné země není přiměřená.
(106)
Jedna zúčastněná strana tvrdila, že ceny společnosti Tata jsou zkreslené, jelikož je ve spojení se společností Tata Power, podnikem veřejných služeb. To údajně společnosti Tata umožňuje účtovat v oblastech, v nichž poskytuje služby společnost Tata Power, vyšší ceny. Nebyly však předloženy žádné podpůrné důkazy, ani nebylo poskytnuto vyčíslení tohoto údajného účinku. Toto tvrzení nebylo proto možno přijmout.
(107)
Po poskytnutí konečných informací jeden vývozce uvedl, že Tata je nekonkurenceschopná společnost s vysokými výrobními náklady a prodejními cenami, což byl údajně jeden z důvodů, proč společnost BP Solar v prosinci 2011 odstoupila od společného podniku. Na podporu tohoto tvrzení byl citován tiskový článek, v němž se uvádělo, že „odchod společnosti BP z odvětví solární energie po přibližně čtyřech desetiletích ukazuje, jak konkurenční a přeplněný trh se solární energií je“. Tento článek však nespecifikuje společnost Tata jako nekonkurenceschopnou společnost, nýbrž se zabývá situací na trhu se solárními panely obecně, a hovoří o „ostré konkurenci, kterou se odvětví vyznačuje“, a o tom, že „mnoho společností po celém světě zavřelo své výrobní závody, propustilo stovky pracovníků a vyhlásilo úpadek“. Tento tiskový článek proto neprokazuje, že Tata je nekonkurenceschopná společnost s vysokými výrobními náklady a prodejními cenami.
(108)
Po poskytnutí informací jeden vývozce uvedl, že v probíhajícím indickém antidumpingovém šetření, které bylo zmíněno výše v 91. bodě odůvodnění, nebyla společnost Tata do indického výrobního odvětví zahrnuta, a to kvůli významnému dovozu článků. Ačkoli se potvrzuje, že v probíhajícím indickém antidumpingovém šetření není společnost Tata skutečně zahrnuta do indického výrobního odvětví, neznamená to automaticky, že společnost Tata není vhodným výrobcem ve srovnatelné zemi. Běžná hodnota byla založena výhradně na článcích a modulech, které společnost Tata vyrábí v Indii, a nikoli na dovážených výrobcích. Skutečnost, že se při výrobě některých výrobků používají dovážené části, neznamená, že výsledná běžná hodnota není pro Indii reprezentativní, a to zejména kvůli tomu, že je založena především na prodejních cenách, a nikoli na nákladech.
(109)
Čínská vláda uvedla, že prodej modulů uskutečněný společností Tata představuje pouze 0,3 % čínského vývozu do EU a nelze ho považovat za reprezentativní, přičemž poukázala na rozsudek Soudu ve věci Detlef Nölle (17). V tomto případě se Soud domníval, že pokud celková výroba v určité zemi představuje pouze 1,25 % objemu vývozu do EU, naznačuje to, že zvažovaný trh není velmi reprezentativní. V daném případě nesrovnala čínská vláda celkovou výrobu v Indii s celkovým čínským vývozem, nýbrž pouze výrobu jedné indické společnosti s celkovým vývozem všech čínských vývozců. Toto srovnání je však chybné, jelikož na konkurenčním trhu s mnoha účastníky nenaznačuje množství související pouze s jedním výrobcem reprezentativnost celého trhu. Nejedná se ani o srovnání, které bylo provedeno ve věci Detlef Nölle, kde byla celková výroba v dotyčné zemi porovnána s celkovým vývozem. Podle informací, které poskytla CCCME, měla výroba v Indii podle odhadů do konce roku 2012, tj. krátce po skončení období šetření, překročit 2 GW. Tato výroba by odpovídala 14 % čínského vývozu do EU, což značně převyšuje 5 % orientační prahovou hodnotu, která byla uvedena v rozsudku ve věci Detlef Nölle.
(110)
Po poskytnutí informací poukázala jedna zúčastněná strana na skutečnost, že společnosti Tata chybí integrace na počátku výrobního řetězce a že musí pořizovat destičky od třetích stran. Neexistující vertikální integrace na počátku výrobního řetězce údajně vede k vyšším nákladům v porovnání s vertikálně integrovanými čínskými výrobci. Toto tvrzení však nebylo doloženo. Celkové náklady společnosti Tata by byly vyšší pouze v případě, pokud by pořizovací cena destiček překročila náklady na výrobu destičky, což není jisté, jelikož mnoho společností v odvětví solární energie bylo v období šetření ztrátových. I velcí vertikálně integrovaní čínští výrobci často pořizovali významné množství destiček od nezávislých dodavatelů, což podporuje závěr, že neexistující vertikální integrace s ohledem na destičky neznamená nutně vyšší náklady na moduly a články.
(111)
Jedna zúčastněná strana tvrdila, že srovnatelná země není konkurenceschopná. Toto tvrzení bylo doloženo skutečností, že výroba solárních článků v Indii byla v roce 2013 na pětiletém minimu. Zpráva, kterou tato zúčastněná strana citovala, však prokazovala, že během období šetření byla výroba článků v Indii dosud na vysoké úrovni blížící se udávané nejvyšší hodnotě. K významnému poklesu výroby došlo po období šetření, ten proto neměl na výsledky šetření žádný dopad.
(112)
Jiný argument, který byl předložen na podporu tvrzení, že srovnatelná země není konkurenceschopná, se týkal antidumpingového šetření, které bylo zmíněno výše v 91. bodě odůvodnění. Orgány podotýkají, že toto šetření dosud probíhá, a proto z něj nelze vyvodit žádné závěry. Antidumpingová šetření nejsou obecně signálem nedostatečné konkurenceschopnosti, nýbrž známkou toho, že se domácí výrobní odvětví domnívá, že je dotčeno nekalými obchodními praktikami konkurentů ze třetích zemí.
(113)
Komise se proto domnívá, že volba Indie jako srovnatelné země není nepřiměřená.
(114)
Jelikož s ohledem na srovnatelnou zemi nebyly vzneseny žádné jiné připomínky, potvrzují se všechny skutečnosti uvedené v 72. až 77. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
1.4. Běžná hodnota
(115)
Po poskytnutí prozatímních informací jedna zúčastněná strana uvedla, že indické společnosti prodávají především moduly, které nejsou určeny pro připojení do sítě a které mají vyšší ceny a náklady než moduly připojené do sítě, jež prodávají čínští vývozci. Dále bylo uvedeno, že moduly, které nejsou určeny pro připojení do sítě, mají obvykle nižší výkon než moduly připojené do sítě.
(116)
V této souvislosti se podotýká, že pro moduly „standardní velikosti“ s více než 36 články, které jsou obvykle připojeny do sítě, a menší moduly s méně než 36 články, které se obvykle používají mimo síť, byly stanoveny různé běžné hodnoty. Usuzuje se proto, že pro všechny typy výrobků, včetně modulů neurčených pro připojení do sítě a modulů připojených do sítě, byla stanovena náležitá běžná hodnota.
(117)
Jiná zúčastněná strana uvedla, že společnost Tata působí rovněž jako společnost připravující projekty, a prodej této společnosti není proto srovnatelný s prodejem modulů uskutečňovaným čínskými vyvážejícími výrobci. V tomto ohledu se uvádí, že srovnání mezi cenami na indickém domácím trhu a čínskými vývozními cenami bylo provedeno výhradně pro prodej modulů a prodej kompletních projektů nebo integrovaných řešení nebyl ke stanovení běžné hodnoty použit, jelikož se mělo za to, že tyto prodeje nejsou srovnatelné.
(118)
Jelikož s ohledem na běžnou hodnotu nebyly vzneseny žádné jiné připomínky, potvrzují se všechny skutečnosti uvedené v 78. až 86. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
1.5. Vývozní cena
(119)
Po poskytnutí prozatímních informací někteří vývozci zařazení do vzorku podali připomínky k méně podstatným záležitostem týkajícím se vývozní ceny použité ke stanovení dumpingového rozpětí. V odůvodněných případech byly tyto připomínky vzaty v úvahu a vedly k mírné revizi dumpingového rozpětí u dotčených společností.
(120)
Jelikož s ohledem na vývozní cenu nebyly vzneseny žádné další připomínky, potvrzují se všechny skutečnosti uvedené v 87. až 89. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
1.6. Srovnání
(121)
Po poskytnutí prozatímních informací se někteří vývozci zařazení do vzorku vyjádřili k některým méně podstatným záležitostem týkajícím se úprav, které byly použity za účelem srovnání vývozních cen. V odůvodněných případech byly tyto připomínky vzaty v úvahu a vedly k mírné revizi dumpingového rozpětí u dotčených společností.
(122)
Po poskytnutí prozatímních informací byla zjištěna administrativní chyba, která měla za následek nesprávnou úpravu běžné hodnoty o domácí přepravu. Tato chyba byla napravena a vedla k mírnému snížení dumpingových rozpětí.
(123)
Po poskytnutí informací jedna zúčastněná strana uvedla, že může být opodstatněná úprava o rozdíly v obchodních úrovních, jelikož strana neprodává přímo montážním firmám, nýbrž dalším prodejcům a distributorům. Strana požádala o podrobné informace o prodejních kanálech výrobce ve srovnatelné zemi, jež nebylo možno poskytnout z důvodu ochrany důvěrných údajů. Alternativně byla zákaznická základna výrobce ve srovnatelné zemi rozdělena do různých kategorií podle objemu prodeje, což prokázalo, že úprava o rozdíly v obchodních úrovních není opodstatněná.
(124)
V reakci na tuto analýzu zúčastněná strana připustila, že rozdíl v objemu prodeje by vedl k cenovým rozdílům, trvala však na svém tvrzení, že montážním firmám údajně účtuje vyšší ceny než distributorům/dalším prodejcům, a to i v případě, že montážní firma pořizuje podobné množství jako distributor/další prodejce. Toto tvrzení však nebylo doloženo, a nemohlo být proto zohledněno.
(125)
Jelikož s ohledem na vývozní cenu nebyly vzneseny žádné další připomínky, potvrzují se všechny skutečnosti uvedené v 90. až 92. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
1.7. Dumpingová rozpětí
(126)
Jeden vyvážející výrobce zařazený do vzorku požádal o úplné zpřístupnění výpočtu dumpingu v jeho případě a uvedl, že se v opačném případě nemůže vyjádřit k jeho správnosti. Jelikož této společnosti nebylo přiznáno zacházení jako v tržním hospodářství, byla její běžná hodnota založena na údajích z Indie jako srovnatelné země. Jelikož při šetření plně spolupracoval pouze jeden výrobce ve srovnatelné zemi, nelze informace ze srovnatelné země zveřejnit na úrovni jednotlivých typů výrobků z důvodu ochrany důvěrných údajů. Tato žádost musí být proto zamítnuta.
(127)
U společností zařazených do vzorku byla vážená průměrná běžná hodnota každého typu obdobného výrobku stanovená pro srovnatelnou zemi srovnána s váženou průměrnou vývozní cenou odpovídajícího typu dotčeného výrobku, jak je stanoveno v čl. 2 odst. 11 a 12 základního nařízení.
(128)
Vážené průměrné dumpingové rozpětí spolupracujících vyvážejících výrobců, kteří nebyli zařazeni do vzorku, bylo vypočítáno podle ustanovení čl. 9 odst. 6 základního nařízení. Toto rozpětí bylo proto stanoveno na základě rozpětí stanovených pro vyvážející výrobce zařazené do vzorku.
(129)
Na tomto základě bylo konečné dumpingové rozpětí pro spolupracující společnosti, které nebyly zařazeny do vzorku, stanoveno na 88,1 %.
(130)
Pokud jde o všechny ostatní vyvážející výrobce v ČLR, dumpingová rozpětí byla stanovena na základě dostupných údajů v souladu s článkem 18 základního nařízení. Za tímto účelem byla nejprve stanovena úroveň spolupráce srovnáním objemu vývozu spolupracujících vyvážejících výrobců do Unie s celkovým objemem čínského vývozu, jak je uvedeno ve 167. bodě odůvodnění.
(131)
Vzhledem k tomu, že se spolupráce prokázala u více než 80 % celkového čínského vývozu do Unie, lze její míru považovat za vysokou. Jelikož nebyl žádný důvod se domnívat, že by se některý vyvážející výrobce spolupráce neúčastnil, bylo zbývající dumpingové rozpětí stanoveno na úrovni společnosti zařazené do vzorku s nejvyšším dumpingovým rozpětím. Vzhledem k tomu, že nebyly k dispozici žádné indicie, které by nasvědčovaly, že se dumping společností, které nespolupracovaly, pohybuje na nižší úrovni, a rovněž tak v zájmu zajištění účinnosti jakýchkoli opatření, bylo takové stanovení rozpětí považováno za odpovídající.
(132)
Na tomto základě konečná dumpingová rozpětí vyjádřená jako procentní podíl z ceny CIF s dodáním na hranice Unie před proclením činí:
Společnost
Dumpingové rozpětí
Changzhou Trina Solar Energy Co. Ltd
Trina Solar (Changzhou) Science & Technology Co. Ltd
Changzhou Youze Technology Co. Ltd
Trina Solar Energy (Shanghai) Co. Ltd
Yancheng Trina Solar Energy Technology Co. Ltd
90,3 %
Delsolar (Wujiang) Ltd
111,5 %
Jiangxi LDK Solar Hi-Tech Co. Ltd
LDK Solar Hi-Tech (Hefei) Co. Ltd
LDK Solar Hi-Tech (Nanchang) Co. Ltd
LDK Solar Hi-Tech (Suzhou) Co. Ltd
91,9 %
JingAo Solar Co. Ltd
Shanghai JA Solar Technology Co. Ltd
JA Solar Technology Yangzhou Co. Ltd
Hefei JA Solar Technology Co. Ltd
Shanghai JA Solar PV Technology Co. Ltd
97,5 %
Jinzhou Yangguang Energy Co. Ltd
Jinzhou Huachang Photovoltaic Technology Co. Ltd
Jinzhou Jinmao Photovoltaic Technology Co. Ltd
Jinzhou Rixin Silicon Materials Co. Ltd
Jinzhou Youhua Silicon Materials Co. Ltd
53,8 %
Wuxi Suntech Power Co. Ltd
Suntech Power Co. Ltd
Wuxi Sunshine Power Co. Ltd
Luoyang Suntech Power Co. Ltd
Zhenjiang Ren De New Energy Science Technology Co. Ltd
Zhenjiang Rietech New Energy Science Technology Co. Ltd
73,2 %
Yingli Energy (China) Co. Ltd
Baoding Tianwei Yingli New Energy Resources Co. Ltd
Hainan Yingli New Energy Resources Co. Ltd
Hengshui Yingli New Energy Resources Co. Ltd
Tianjin Yingli New Energy Resources Co. Ltd
Lixian Yingli New Energy Resources Co. Ltd
Baoding Jiasheng Photovoltaic Technology Co. Ltd
Beijing Tianneng Yingli New Energy Resources Co. Ltd
Yingli Energy (Beijing) Co. Ltd
93,3 %
Jiné spolupracující společnosti (příloha I, příloha II)
88,1 %
Všechny ostatní společnosti
111,5 %
D. ÚJMA
1. Definice výrobního odvětví Unie a výroby v Unii
(133)
Obdobný výrobek vyrábělo přibližně 215 výrobců v Unii. Orgány ověřily tvrzení zúčastněných stran, že existuje vyšší počet; toto ověření odhalilo, že údajnými dalšími výrobci byli ve skutečnosti většinou vyvážející výrobci, dovozci, kteří jsou s nimi ve spojení, distributoři a montážní firmy.
(134)
Po poskytnutí prozatímních informací napadla řada stran skutečnost, že údaje, které poskytla společnost Europressedienst, nezávislá konzultační společnost (dále jen „konzultant“), byly použity mimo jiné ke stanovení výroby v Unii, výrobní kapacity v Unii a jiných makroekonomických ukazatelů újmy týkajících se výrobního odvětví Unie a údajů o dovozu. Tyto strany zpochybnily nezávislost konzultanta a tvrdily, že je ve spojení se žadatelem. Požádaly rovněž o objasnění toho, na jakém základě Komise konzultanta vybrala, a zpochybnily jeho odborné znalosti při sběru ekonomických údajů týkajících se odvětví fotovoltaiky. V tomto ohledu se uvádělo, že by Komise měla ve svých zjištěních vycházet pouze z údajů z jiných dostupných zdrojů, zejména známých výzkumných institutů. AFASE odkázala rovněž na Osvědčené postupy pro předkládání hospodářských důkazů a shromažďování údajů ve věcech týkajících se uplatňování článků 101 a 102 Smlouvy o fungování Evropské unie a spojování podniků, aby zpochybnila spolehlivost údajů, které poskytl konzultant.
(135)
Co se týká údajných vazeb mezi konzultantem a žadatelem, příslušné zúčastněné strany nepředložily žádné důkazy prokazující existenci těchto vazeb. Stejně tak nebyly při šetření zjištěny žádné důkazy o vztahu, který by neměl čistě obchodní charakter. Po poskytnutí konečných informací jedna zúčastněná strana uvedla, že existují náznaky, že důkazy prima facie, které poskytlo žádající výrobní odvětví Unie v podnětu, vycházely z údajů, které poskytl stejný konzultant. Ačkoli se uznává, že zjištění byla u některých ukazatelů skutečně podobná důkazům, které byly uvedeny v podnětu, neznamená to nutně, že byly zjištěny pouze na základě jednoho zdroje. V tomto ohledu uvádí podnět různé použité zdroje.
(136)
Jak je objasněno v 99. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, Komise považovala za vhodné využít při tomto šetření poradenství kvůli nedostupnosti jiných veřejných zdrojů potřebných makroekonomických údajů týkajících se celého trhu Unie a rovněž údajů o dovozu. Před výběrem společnosti Europressedienst posoudila Komise metodiku, kterou konzultant používá při sběru příslušných údajů, a rovněž jeho schopnost poskytnout potřebné údaje zvlášť pro všechny typy výrobků a za celé posuzované období.
(137)
Během šetření byly mimoto údaje poskytnuté konzultantem pokud možno porovnány s jinými dostupnými zdroji a byly potvrzeny. V tomto ohledu se podotýká, že na trhu existuje řada výzkumných společností, které se specializují na sběr statistických údajů o fotovoltaice, a nahlášené údaje nejsou téměř nikdy totožné. Důvodem je skutečnost, že pro jakýkoli výzkumný institut je obtížné odvodit přesné údaje, a proto jsou nahlášené ukazatele pro fotovoltaický trh téměř vždy založeny na odhadech bez ohledu na poskytovatele těchto údajů. V této souvislosti spočívala křížová kontrola, kterou Komise provedla, v porovnání tendencí v údajích, které byly získány od konzultanta, s tendencemi u týchž údajů, které ke stejnému tématu zveřejnily jiné výzkumné společnosti, Společné výzkumné středisko Komise a Evropská asociace fotovoltaického průmyslu (dále jen „EPIA“), pokud byly k dispozici. Po provedení křížové kontroly nebyly zaznamenány významné rozdíly, jelikož tendence u ukazatelů, pro něž byla provedena křížová kontrola, byly podobné. Prozatímní zjištění proto nebyla založena výhradně na údajích, které poskytl konzultant, nýbrž rovněž na vlastní analýze Komise a posouzení těchto údajů. Jak bylo uvedeno výše v 9. bodě odůvodnění, po uložení prozatímních opatření se v prostorách konzultanta uskutečnila inspekce na místě. Komise provedla inspekci na místě v prostorách konzultanta s cílem ověřit spolehlivost metodiky a poskytnutých údajů. Inspekce na místě byla provedena v návaznosti na křížovou kontrolu údajů ze strany Komise a za účelem získání další jistoty, pokud jde o spolehlivost a kvalitu údajů a související metodiky.
Inspekce na místě se považovala za vhodnou s ohledem na uplatnění zásady řádné správy, ačkoli údaje neposkytla zúčastněná strana, nýbrž konzultant. Komise se proto ujistila o spolehlivosti údajů, které konzultant poskytl.
(138)
Jedna strana tvrdila, že metodika porovnání, kterou Komise použila, nebyla vysvětlena dostatečně podrobně, a požádala, aby byly zveřejněny jiné zdroje použité při porovnání. Tato strana rovněž tvrdila, že použitá metodika byla každopádně neplatná, jelikož byly porovnány pouze tendence u různých zdrojů, a nikoli absolutní hodnoty.
(139)
Co se týká jiných zdrojů, které byly použity k porovnání údajů poskytnutých konzultantem, těmito zdroji byly zprávy zveřejněné Společným výzkumným střediskem a EPIA, které se týkaly stejného tématu. Pokud jde o srovnání údajů s jinými zdroji, podotýká se, že byly prokázány nejen podobné tendence, nýbrž rovněž podobný rozsah. Vyvozuje se proto závěr, že použitá metodika je vhodná, a tvrzení v tomto ohledu byla zamítnuta.
(140)
Co se týká odborných znalostí konzultanta, podotýká se, že jeho hlavní činností je sběr údajů týkajících se odvětví fotovoltaiky a vývoj aktuální databáze společností, které působí na fotovoltaickém trhu. Tyto údaje jsou zveřejňovány ve specializovaných fotovoltaických časopisech a rovněž používány jednotlivými společnostmi, pro které konzultant provádí zvláštní výzkum. Databáze vyvinutá společností Europressedienst je pravidelně aktualizována a znovu zveřejňována. Konzultant má několikaleté zkušenosti s tímto odvětvím. Metodikou konzultanta je konkrétně sběr, křížová kontrola a agregace informací s využitím různých zdrojů, které jsou dostupné na trhu. Za tímto účelem shromažďuje konzultant údaje prostřednictvím standardních dotazníků, které jsou zasílány společnostem uvedeným v databázi, nebo telefonicky, především v případě výrobců v Unii, či během specializovaných veletrhů, zejména pokud jde o výrobce ve třetích zemích. Pokud nelze informace získat prostřednictvím zmíněných kanálů, ověřuje společnost Europressedienst finanční zprávy společností v odvětví fotovoltaiky nebo volně spolupracuje s jinými výzkumnými instituty za účelem získání údajů nebo křížové kontroly údajů. Bylo ověřeno a potvrzeno, že konzultant používá tyto zdroje při své každodenní činnosti. Na základě výše uvedených skutečností se považovalo za vhodné využít služeb společnosti Europressedienst v tomto šetření, a tvrzení stran v tomto ohledu byla proto zamítnuta.
(141)
Co se týká osvědčených postupů pro předkládání hospodářských důkazů, které vydal příslušný útvar Komise (dále jen „osvědčené postupy“), je třeba uvést následující poznámky. Především se jedná o dokument, který nemůže Komisi zavazovat, jelikož nebyl přijat kolegiem, nýbrž zveřejněn příslušným útvarem za účelem vydání doporučení stranám, pokud jde o předkládání hospodářských důkazů. Za druhé, osvědčené postupy se týkají předkládání ekonomické analýzy a údajů, které se používají v některých šetřeních v oblasti hospodářské soutěže podle článků 101 a 102 Smlouvy a ve věcech spojování podniků. Použitelná pravidla, důkazní požadavky a vyšetřovací pravomoci Komise v těchto případech v oblasti hospodářské soutěže nelze porovnat s šetřením týkajícím se ochrany obchodu, pro něž platí zcela jiný soubor pravidel.
(142)
Po poskytnutí prozatímních informací zpochybnila řada stran metodiku, kterou konzultant použil, a tyto strany tvrdily, že neodpovídá uznávaným vědeckým normám. Jak však bylo uvedeno ve 137. bodě odůvodnění, metodika byla posouzena a výsledné údaje byly porovnány a ověřeny a na základě toho se usuzovalo, že jsou v souladu s jinými zveřejněnými údaji, a jsou tudíž přiměřeně spolehlivé. Konkrétní záležitosti, které uvedly zúčastněné strany, především AFASE, byly objasněny a zpřístupněny ve spise, do něhož mohly zúčastněné strany nahlédnout.
(143)
CCCME tvrdila, že nebyla objasněna metodika agregace údajů. Toto tvrzení bylo zamítnuto, jelikož příslušné informace byly všem zúčastněným stranám zpřístupněny ve spise, do něhož mohly zúčastněné strany nahlédnout.
(144)
Po poskytnutí konečných informací několik stran zopakovalo své obavy ohledně volby konzultanta ze strany Komise a ohledně kvality poskytnutých údajů. V této souvislosti se uvádělo, že údaje konzultanta lze objednat a pořídit ad hoc s cílem vyhovět konkrétně stanoveným požadavkům potenciálních klientů, a nemusí být proto objektivní. CCCME mimoto zpochybnila skutečnost, že údaje shromážděné konzultantem lze považovat za skutečné důkazy ve smyslu čl. 3 odst. 2 základního nařízení, jelikož se tyto údaje do značné míry zakládaly na předpokladech a odhadech. Uvádělo se rovněž, že poskytnuté údaje nejsou ve spise dostatečně doloženy důkazy a že nejsou přesvědčivé, objektivní a ověřitelné.
(145)
S ohledem na tato tvrzení se odkazuje na 136. a 137. bod odůvodnění výše, v nichž byly poskytnuty doplňkové informace ohledně výběru konzultanta. Mimoto se podotýká, že Komise najala konzultanta na základě nejlepších dostupných informací v té době a zcela v souladu s finančním nařízením Komise, které se vztahuje na řízení. Připomíná se rovněž, že velký význam měla schopnost konzultanta poskytnout včas veškeré potřebné údaje, jelikož Komise je vázána zákonnými lhůtami pro zveřejnění prozatímních zjištění v rámci probíhajícího šetření.
(146)
Co se týká kvality poskytnutých údajů a toho, zda je lze považovat za skutečné důkazy v souladu s čl. 3 odst. 2 základního nařízení, jak bylo uvedeno výše ve 137. bodě odůvodnění, metodika konzultanta týkající se sběru údajů byla ověřena a usuzovalo se, že je uspokojivé kvality. Jak bylo uvedeno v témže bodě odůvodnění, údaje poskytnuté konzultantem byly pokud možno porovnány s jinými zdroji a bylo zjištěno, že jsou přiměřeně přesné. Taktéž se podotýká, že konzultant má databázi, která je pravidelně aktualizována, a to nezávisle na potřebách a požadavcích klientů. Stejná databáze se používá k agregaci a poskytování statistických údajů o odvětví fotovoltaiky různým klientům, a proto tvrzení, že údaje nejsou objektivní, bylo nutno zamítnout.
(147)
Po poskytnutí konečných informací jedna zúčastněná strana tvrdila, že Komise nezveřejnila zdroje, použitou metodiku a společnosti, s nimiž konzultant spolupracoval při sestavování poskytnutých makroekonomických údajů. Jiná zúčastněná strana zopakovala, že metodika, kterou konzultant použil, naznačuje nepřesné výsledky. Řada zúčastněných stran požádala o další informace týkající se metodiky, kterou konzultant použil, jako jsou průměrné míry odpovědí v rámci dotazníků/pohovorů, procentní podíl údajů získaných prostřednictvím jednotlivých kanálů, to, jak byly tyto údaje ověřeny, odhady/předpoklady použité k vytvoření údajů, počet společností, pro něž byly provedeny odhady, a alespoň rozmezí počtu zaměstnanců konzultanta.
(148)
S ohledem na tato tvrzení se uvádí, že po uložení prozatímních opatření poskytla Komise zúčastněným stranám metodiku a zdroje, které konzultant použil při agregaci údajů, a po poskytnutí prozatímních informací se zabývala konkrétními dotazy zúčastněných stran v tomto ohledu. Má se za to, že další žádosti o informace podané dotčenými zúčastněnými stranami po poskytnutí konečných informací pokrývají informace, které byly zpřístupněny po uložení prozatímního cla, nakolik to umožňovala omezení související s ochranou důvěrných údajů. Mimoto se zdůrazňuje, že Komise ověřila na místě způsob, jakým konzultant údaje shromáždil a agregoval, a příslušné předpoklady, na nichž byla agregace údajů založena. Výsledky ověření byly uspokojivé a Komise se ujistila o přiměřenosti základních předpokladů a kvalitě údajů, které konzultant poskytl. Strany navíc údaje jako takové nezpochybnily.
(149)
Po poskytnutí konečných informací požádala jiná strana o vysvětlení ohledně počtu výrobců v Unii, které vzal konzultant v úvahu při sběru údajů, a případném překrývání mezi nimi a přibližně 215 výrobci v Unii, kteří byli Komisi známi. V tomto ohledu se objasňuje, že výrobci v Unii, které konzultant vzal v úvahu, jsou do značné míry stejní jako výrobci, o nichž bylo známo, že v tomto šetření představují výrobní odvětví Unie, jak bylo uvedeno výše ve 133. bodě odůvodnění.
(150)
Po poskytnutí konečných informací jedna strana uvedla, že Komise provedla analýzu újmy nekonzistentně, jelikož byla provedena zvlášť pro moduly a články, zatímco výpočty újmy a dumpingu byly stanoveny jako vážený průměr pro moduly a články společně. V této souvislosti se uvádí, že ačkoli byly ukazatele uvedeny zvlášť pro každý typ výrobku, závěry vyvozené ohledně každého ukazatele se vztahují na celý výrobek, který je předmětem šetření. Připomíná se rovněž, že moduly a články představují jediný výrobek, a proto byla dumpingová rozpětí a úroveň pro odstranění újmy stanovena na tomto základě. Tvrzení bylo proto zamítnuto.
(151)
Jiná zúčastněná strana tvrdila, že výpočet hodnot makroekonomických ukazatelů v období šetření byl založen nesprávně na prostém průměru za roky 2011 a 2012, jelikož tato metodika není objektivní a nevede k výsledkům, které odrážejí skutečnost během období šetření. Objasňuje se, že prostý průměr údajů se použil pouze v případě, jestliže v dotčených obdobích existovaly podobné tendence. Pokud se tendence lišily, byla metodika odpovídajícím způsobem upravena, aby se zohlednila tržní realita. Dotčená strana blíže neuvedla, nakolik výsledky použité metodiky neodrážejí tržní realitu. Tato tvrzení byla proto zamítnuta.
(152)
Na základě výše uvedených skutečností a vzhledem k tomu, že v této souvislosti nebyly vzneseny žádné jiné připomínky, se potvrzují zjištění uvedená v 98. až 101. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
2. Určení příslušného trhu Unie
(153)
Řada stran uvedla, že újmu je nutno posoudit zvlášť pro výrobu určenou k využití pro vlastní spotřebu a pro volný trh. Jedna strana tvrdila, že by údaje týkající se článků určených k využití pro vlastní spotřebu měly být vyloučeny z posouzení újmy z toho důvodu, že nejsou dumpingovým dovozem ovlivněny.
(154)
Jak je uvedeno ve 105. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, spotřeba, objem prodeje, výroba, výrobní kapacita, využití kapacity, růst, investice, zásoby, zaměstnanost, produktivita, peněžní tok, návratnost investic, schopnost získat kapitál a rozsah dumpingových rozpětí by měly být zkoumány s ohledem na veškerou činnost výrobního odvětví Unie, tj. včetně využití pro vlastní spotřebu, jelikož výroba určená k využití pro vlastní spotřebu je ve stejné míře ovlivněna konkurenčním dovozem z dotčené země.
(155)
Šetřením bylo tudíž prokázáno, že vertikálně integrovaní výrobci v Unii byli nuceni dovážet dumpingové výrobky (články) a ukončit výrobu těchto výrobků s náklady vyššími než dovozní cena v důsledku cenového tlaku vyvíjeného dumpingovým dovozem. Šetření rovněž odhalilo, že výroba určená pro volný trh a k využití pro vlastní spotřebu vykazuje podobné tendence, pokud jde o ceny, což taktéž prokázalo, že je ve stejné míře ovlivněna dotčeným dovozem.
(156)
Po poskytnutí konečných informací řada stran zopakovala, že Komise neposkytla přiměřenou a odůvodněnou analýzu závislého trhu, nebo se dotázala, proč nebyla provedena zvláštní analýza. Jedna strana tvrdila, že nebyly poskytnuty žádné informace o významu výroby v Unii určené k využití pro vlastní spotřebu. Mimoto se uvádělo, že 106. bod odůvodnění prozatímního nařízení, v němž je vyvozen závěr, že ceny na závislém trhu ne vždy odrážejí tržní ceny, je v rozporu se závěry uvedenými výše ve 155. bodě odůvodnění, a to že volný trh a závislý trh vykazují podobné cenové trendy.
(157)
Za prvé se podotýká, že 105. bod odůvodnění prozatímního nařízení objasňuje důvody, proč se považovalo za vhodné přezkoumat ukazatele újmy (s výjimkou ziskovosti) s odkazem na veškerou činnost výrobního odvětví Unie včetně využití pro vlastní spotřebu. V tomto ohledu se připomíná, že (jak je uvedeno v témže bodě odůvodnění) šetření ukázalo, že výroba určená k využití pro vlastní spotřebu je ve stejné míře ovlivněna konkurenčním dovozem z ČLR, což dotčené zúčastněné strany nezpochybnily. Tvrzení, že nebylo vysvětleno, proč nebyla provedena zvláštní analýza, je proto třeba zamítnout. Z tohoto závěru obdobně vyplývá, že bylo třeba zamítnout taktéž provedení takovéto zvláštní analýzy pro závislý trh.
(158)
Za druhé, ačkoli se na základě výše uvedených skutečností význam výroby v Unii určené k využití pro vlastní potřebu nepovažoval za důležitý prvek, podotýká se, že výroba článků v Unii, která je určena k využití pro vlastní spotřebu, představovala v období šetření přibližně polovinu celkové výroby. Objasňuje se, že skutečnost, že ceny na závislém trhu neodrážejí ceny na volném trhu, není nutně v rozporu s tím, že obě ceny sledovaly stejné tendence, jelikož mohou být na různých úrovních nebo může dojít ve větší či menší míře k cenovým pohybům, a tudíž poskytují jiný obraz. Na základě výše uvedených skutečností byla tvrzení týkající se závislého trhu zamítnuta.
(159)
Dotčené strany neposkytly žádné informace, které by mohly zjištění týkající se určení příslušného trhu Unie zpochybnit. Z těchto důvodů byla tvrzení v tomto ohledu zamítnuta a potvrzují se zjištění uvedená ve 102. až 106. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
3. Spotřeba v Unii
(160)
Jedna zúčastněná strana uvedla, že údaje týkající se spotřeby výrobku, který je předmětem šetření, v Unii se značně liší v závislosti na použitém zdroji. Tato strana tvrdila, že spolehlivé údaje lze zjistit pouze na základě informací získaných od specializovaných institucí nebo výzkumných středisek. Vzhledem k vysvětlením a závěrům v 134. až 152. bodě odůvodnění ohledně spolehlivosti údajů, které poskytl konzultant a které byly použity při šetření, bylo toto tvrzení zamítnuto.
(161)
Tatáž strana tvrdila, že by spotřeba v Unii neměla být zjištěna pouhým sečtením dostupných kapacit pro výrobu modulů v Unii a že by od této hodnoty měla být odečtena spotřeba modulů pro vlastní projekty výrobního odvětví Unie. Toto tvrzení bylo zamítnuto, jelikož spotřeba modulů byla zjištěna na základě nově vybudovaných kapacit v Unii. To představuje běžnou praxi při zjišťování spotřeby modulů. V případě článků byla spotřeba zjištěna na základě výroby modulů v Unii.
(162)
Jiná strana tvrdila, že metodika, kterou popsal konzultant, připouští potíže při zjišťování spolehlivých údajů o spotřebě. Uvádělo se rovněž, že údaje výrobního odvětví Unie týkající se dovozu a vývozu byly založeny na neověřitelných odhadech nebo neúplných údajích, a že porovnání, které provedla Komise, nepostačovalo k tomu, aby bylo možno vyvodit závěr, že tyto údaje jsou skutečně spolehlivé a přesné.
(163)
Jak bylo již zmíněno výše ve 136. a 137. bodě odůvodnění, Komise ověřila kvalitu údajů a metodiky použité k jejich sběru během inspekce na místě, na jejímž základě se usuzovalo, že použité metodiky jsou vhodné a výsledky přesné a přiměřené spolehlivé. Toto tvrzení bylo proto zamítnuto.
(164)
Na tomto základě a vzhledem ke skutečnosti, že ohledně spotřeby v Unii nebyly vzneseny žádné jiné připomínky, se potvrzuje 107. až 109. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
4. Dovoz z dotčené země
4.1. Objem dovozu z dotčené země a jeho podíl na trhu
(165)
Jedna zúčastněná strana uvedla, že údaje o objemu dovozu výrobku, který je předmětem šetření, se značně liší v závislosti na použitém zdroji. Tato strana tvrdila, že spolehlivé údaje lze zjistit pouze na základě informací získaných od specializovaných institucí nebo výzkumných středisek. Vzhledem k vysvětlením a závěrům ve 134. až 152. bodě odůvodnění ohledně spolehlivosti údajů, které poskytl konzultant a které byly použity při šetření, bylo toto tvrzení zamítnuto.
(166)
Po poskytnutí konečných informací jedna zúčastněná strana zpochybnila metodiku pro stanovení celkové hodnoty dovozu z ČLR a tvrdila, že byla založena na transakcích, které se uskutečnily na úrovni ceny CIF před proclením, a je proto sporné, zda byly tyto transakce určeny pro spotřebu v Unii. S ohledem na toto tvrzení se objasňuje, že celková hodnota dovozu z ČLR, jak ji uvedl konzultant, nebyla použita v prozatímních a konečných zjištěních, a že objemy dovozu a jeho ceny byly stanoveny během šetření, jak je uvedeno ve 110. až 113. bodě odůvodnění prozatímního nařízení. Jelikož dotyčná zúčastněná strana metodiku použitou ke stanovení dovozních cen jako takovou nezpochybnila, odkazuje se na příslušná zjištění ve 113. až 117. bodě odůvodnění prozatímního nařízení a níže ve 168. až 176. bodě odůvodnění. Výše uvedené tvrzení bylo proto zamítnuto.
(167)
Na tomto základě a vzhledem ke skutečnosti, že ohledně dovozu dotčeného výrobku z ČLR nebyly vzneseny žádné jiné připomínky, se potvrzuje 110. až 112. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
4.2. Ceny dovozu a cenové podbízení
(168)
Jeden spolupracující dovozce, který není ve spojení, uvedl, že dovozní ceny měly být zjištěny na základě jeho dovozu dotčeného výrobku do Unie. Údaje, které tento dovozce poskytl během šetření, však představovaly pouze zlomek celkového dovozu do Unie a nebylo možno vyvodit žádné smysluplné závěry, co se týká průměrné ceny veškerého dovozu z ČLR za celé posuzované období, které zahrnovalo několik let. Toto tvrzení bylo proto zamítnuto.
(169)
Jiná strana tvrdila, že nebyla vysvětlena metodika použitá ke stanovení cen, zejména to, jak byly spojeny a srovnány údaje z různých zdrojů. Mimoto bylo uvedeno, že by náklady na dovoz měly vycházet z ověřených informací získaných během šetření, a nikoli z odhadů.
(170)
Usuzuje se, že metodika, která byla zúčastněným stranám zpřístupněna, je dostatečně úplná, aby mohly pochopit, jak byly údaje zjištěny. Co se týká nákladů na „dovoz“, objasňuje se, že byla provedena úprava o spotové ceny s cílem dospět k cenám CIF. Provedený odhad byl potvrzen údaji shromážděnými během šetření.
(171)
Po poskytnutí prozatímních informací požádalo několik zúčastněných stran o více údajů o výpočtech cenového podbízení, než bylo uvedeno ve 116. bodě odůvodnění prozatímního nařízení. Pokud to umožňovala citlivá povaha těchto údajů a skutečnost, že výrobcům v Unii byla zaručena anonymita, byly doplňkové informace poskytnuty na dvoustranném základě.
(172)
V souladu s rozhodnutím o vyloučení destiček z definice výrobku (viz výše 28. až 32. bod odůvodnění) byly tyto výrobky vyloučeny rovněž z výpočtu cenového podbízení. Byly provedeny taktéž určité opravy cen CIF, které poskytly zúčastněné strany. Jelikož byl vzorek dovozců, kteří nejsou ve spojení, z důvodů objasněných ve 21. bodě odůvodnění revidován, byly použity průměrné náklady po dovozu u nového vzorku dovozců, pokud byly údaje dostupné a úplné.
(173)
Revidované srovnání cen bylo provedeno podle druhu u transakcí na stejné úrovni obchodní činnosti, v případě potřeby s náležitou úpravou a po odečtení rabatů a slev z cen. Výsledek srovnání vyjádřený jako procentní podíl obratu výrobců v Unii zařazených do vzorku v období šetření poukázal na vážené průměrné rozpětí cenového podbízení v rozmezí 19,8 %-32,1 % u modulů, 4 %-28,5 % u článků a 8 %-29 % u dotčeného výrobku celkově.
(174)
Je třeba podotknout, že u jednoho vyvážejícího výrobce zařazeného do vzorku bylo v případě článků zjištěno negativní cenové podbízení. Vyvážené množství však nebylo významné, a nemohlo být tudíž považováno za reprezentativní.
(175)
Jeden vyvážející výrobce zařazený do vzorku zpochybnil zdroj pro úpravu v případě přeměny monokrystalických článků na polykrystalické články, aniž by však toto tvrzení odůvodnil. Nebyly poskytnuty žádné nové informace nebo důkazy, a toto tvrzení bylo proto zamítnuto.
(176)
Jelikož s ohledem na ceny dovozu z ČLR a výpočty cenového podbízení nebyly vzneseny žádné jiné připomínky, potvrzuje se 113. až 117. bod odůvodnění prozatímního nařízení s výše uvedenými změnami.
5. Hospodářská situace výrobního odvětví Unie
5.1. Obecně
(177)
Některé strany zpochybnily celkovou spolehlivost makroekonomických ukazatelů újmy, které Komise použila pro účely tohoto šetření. Tyto strany tvrdily, že se tendence zjištěné u řady těchto ukazatelů liší od tendencí u týchž ukazatelů, které byly zjištěny u výrobců v Unii zařazených do vzorku. Poukazovalo se zejména na výrobu v Unii, produktivitu, prodej, průměrné náklady práce a zaměstnanost.
(178)
Jak je uvedeno ve 121. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, makroekonomické ukazatele byly zjištěny ve vztahu ke všem výrobcům v Unii. Pokud jsou stejné údaje sestaveny pro jednotlivé výrobce v Unii nebo pro skupinu výrobců v Unii (tj. výrobce v Unii zařazené do vzorku), nejsou tendence nutně totožné, jelikož se při tomto srovnání nebere v úvahu například váha každé posuzované společnosti. Výsledky srovnání makroekonomických ukazatelů pro všechny výrobce v Unii a pro výrobce v Unii zařazené do vzorku nejsou proto nutně smysluplné a neumožňují vyvodit závěr, že jeden či druhý soubor údajů není spolehlivý. Při porovnání tendencí u makroekonomických ukazatelů výrobního odvětví Unie s týmiž konsolidovanými ukazateli pro výrobce v Unii zařazené do vzorku lze u řady ukazatelů, jako je výroba, výrobní kapacita, objemy prodeje, zaměstnanost a produktivita výrobního odvětví Unie mezi rokem 2011 a obdobím šetření, zaznamenat rozdíly v tendencích. U všech těchto ukazatelů vykazovali výrobci v Unii zařazení do vzorku lepší výsledky než celé výrobní odvětví Unie. Důvodem je skutečnost, že v období šetření mnoho výrobců v Unii, kteří nebyli zařazeni do vzorku, výrobu ukončilo nebo se dostalo do platební neschopnosti, což mělo tudíž negativní dopad na makroekonomický ukazatel vypočítaný na úrovni Unie. Tato tvrzení byla proto zamítnuta.
(179)
Jedna zúčastněná strana uvedla, že závěr ve 153. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, a to že analýza situace ve výrobním odvětví Unie ukázala jednoznačně klesající vývoj všech hlavních ukazatelů újmy, se zakládal na údajích, které poskytl konzultant. V této souvislosti se objasňuje, že na straně jedné makroekonomické ukazatele uvedené v tabulkách 4-a až 6-c prozatímního nařízení vycházely z údajů získaných od konzultanta, které byly pokud možno porovnány s jinými dostupnými zdroji. Na straně druhé mikroekonomické ukazatele uvedené v tabulkách 7-a až 11-c prozatímního nařízení vycházely z údajů získaných od výrobců v Unii zařazených do vzorku, které Komise ověřila na místě. Je třeba rovněž uvést, že rozhodující faktory pro stanovení újmy, která byla způsobena výrobnímu odvětví Unie, jako je úroveň ziskovosti výrobního odvětví Unie, průměrná prodejní cena v Unii a rovněž výpočty cenového podbízení, se zakládaly na údajích získaných od výrobců v Unii zařazených do vzorku a vyvážejících výrobců, které byly ověřeny na místě. Výše uvedené tvrzení bylo proto zamítnuto.
(180)
Jelikož s ohledem na obecnou metodiku posuzování hospodářské situace výrobního odvětví Unie nebyly vzneseny žádné jiné připomínky, potvrzuje se 118. až 123. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
5.2. Makroekonomické ukazatele
5.2.1. Výroba, výrobní kapacita a využití kapacity
(181)
AFASE uvedla, že stanovený objem výroby modulů, který byl uveden ve 124. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, a výrobní kapacita výrobního odvětví Unie zjištěná pro moduly a články v témže bodě odůvodnění, jsou nadhodnocené, a poskytla údaje z jiných zdrojů (tj. EPIA, IMS a BNEF), které udávaly nižší objemy.
(182)
Objem výroby uvedený ve 124. bodě odůvodnění prozatímního nařízení vycházel z informací týkajících se kotovaných i nekotovaných společností. Vývoj výroby v Unii uvedený ve 124. bodě odůvodnění prozatímního nařízení je v souladu s vývojem spotřeby v Unii uvedeným ve 108. bodě odůvodnění prozatímního nařízení. Naopak údaje, které ohledně objemů výroby poskytla AFASE, vykazovaly rozdílné tendence oproti spotřebě v Unii uvedené ve 108. bodě odůvodnění prozatímního nařízení a statistickým údajům o spotřebě v Unii, které zveřejnila EPIA.
(183)
Co se týká výrobní kapacity, při šetření bylo odhaleno, že zjištění uvedená ve 124. bodě odůvodnění prozatímního nařízení zahrnovala výrobní kapacity společností, které v období šetření podaly návrh na zahájení insolvenčního řízení nebo ukončily výrobu, přičemž své výrobní závody a stroje neprodaly, a mohly tudíž výrobu velmi rychle obnovit. Jak je uvedeno ve 182. bodě odůvodnění, číselné údaje ve 124. bodě odůvodnění prozatímního nařízení zahrnovaly rovněž údaje od nekotovaných společností.
(184)
Jak je zmíněno výše ve 137. bodě odůvodnění, údaje, které poskytl nezávislý konzultant, byly ověřeny a bylo shledáno, že jsou přiměřeně přesné. Na základě výše uvedených skutečností se neusuzovalo, že údaje poskytnuté AFASE, které vycházely z jiných dostupných zdrojů, jsou nutně v rozporu s prozatímními zjištěními.
(185)
Přijetí údajů, které poskytla AFASE, by každopádně nemělo dopad na celkové zjištění, že výrobnímu odvětví Unie byla způsobena podstatná újma, jelikož negativní trend těchto ukazatelů, tj. výroba v Unii a výrobní kapacita v Unii, by byl ještě výraznější.
(186)
Jeden spolupracující dovozce, který není ve spojení, uvedl, že objem výroby, výrobní kapacita a využití kapacity měly být zjištěny pouze na základě údajů výrobců v Unii, kteří byli zařazeni do vzorku. Jelikož se však jedná o makroekonomické ukazatele, musí být stanoveny na úrovni všech výrobců v Unii, aby poskytovaly smysluplnou a úplnou představu o situaci výrobního odvětví Unie. Toto tvrzení bylo proto zamítnuto.
(187)
Po poskytnutí konečných informací jedna strana požádala, aby Komise objasnila, jak konzultant vypočítal roční výrobu v Unii. Jiná strana Komisi požádala, aby blíže vysvětlila srovnání různých dostupných údajů týkajících se celkové výrobní kapacity v Unii. Jiná strana navrhla, aby byly údaje o celkové výrobě v Unii a výrobní kapacitě získány od výrobců v Unii zařazených do vzorku, jelikož to by poskytlo spolehlivější výsledek. V této souvislosti bylo uvedeno, že veřejně dostupné údaje nejsou přesné kvůli důvěrné povaze těchto údajů a že kterékoli výzkumné středisko nebo konzultant musí svou analýzu založit na řadě odhadů a předpokladů.
(188)
Objasňuje se, že roční výroba v Unii byla vypočítána na základě údajů, které konzultantovi nahlásili výrobci v Unii. Pokud nebylo možné získat pro konkrétní rok údaje o roční výrobě určitého výrobce v Unii, byla tato odhadnuta použitím míry využití kapacity v předchozím roce na novou výrobní kapacitu v daném roce. Orgány rovněž porovnaly údaje, které získal konzultant, s údaji uvedenými v odpovědích výrobního odvětví Unie na dotazníky ke stanovení reprezentativnosti před zahájením řízení. Oboje údaje byly podobné.
(189)
Co se týká žádosti o bližší vysvětlení srovnání různých dostupných údajů o výrobní kapacitě v Unii, podotýká se, že tyto informace již byly poskytnuty ve spise, který byl zúčastněným stranám k dispozici pro kontrolu. Tato žádost byla proto zamítnuta.
(190)
Výroba v Unii a výrobní kapacita představují makroekonomické ukazatele, a musí být proto stanoveny na úrovni celého výrobního odvětví Unie, nikoli na úrovni výrobců v Unii, kteří byli zařazeni do vzorku.
(191)
Po poskytnutí konečných informací jedna strana tvrdila, že metodika použitá ke sběru údajů o výrobě (především pohovory a návštěvy výrobních závodů) neumožňuje dospět ke spolehlivým výsledkům, jelikož kvůli důvěrné povaze těchto údajů se je společnosti zdráhají zveřejnit. Tuto metodiku nelze proto považovat za přiměřenou. To údajně potvrzuje skutečnost, že ačkoli konzultant využil mnohem vyšší počet výrobců v Unii, než je počet, který Komise vzala v úvahu při zkoumání reprezentativnosti v počáteční fázi, celkový objem výroby zjištěný konzultantem je nižší než celkový objem výroby stanovený Komisí pro účely přezkumu reprezentativnosti. Tato strana dále tvrdila, že informace týkající se tohoto ukazatele újmy nelze proto považovat za skutečné důkazy ve smyslu čl. 3 odst. 2 základního nařízení.
(192)
Za prvé se objasňuje, že počet výrobců, které vzal v úvahu na straně jedné konzultant a na straně druhé Komise, byl velkou měrou stejný, a tvrzení, že výsledky nejsou konzistentní, bylo proto třeba zamítnout. Dále se připomíná, že údaje shromážděné konzultantem byly pokud možno porovnány s jinými zdroji a bylo zjištěno, že odhady jsou dostatečně spolehlivé. Potvrzuje se proto, že údaje o výrobě, které poskytl konzultant, se považovaly za skutečné důkazy ve smyslu čl. 3 odst. 2 základního nařízení.
(193)
Jelikož s ohledem na výrobu, výrobní kapacitu a využití kapacity nebyly vzneseny žádné jiné připomínky, potvrzuje se 124. až 128. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
5.2.2. Objem prodeje a podíl na trhu
(194)
Jedna zúčastněná strana uvedla, že podíl výrobního odvětví Unie na trhu s moduly činil v roce 2009 pouze 19 % a že pokles o 6 procentních bodů v posuzovaném období nelze považovat za újmu.
(195)
Snížení podílu na trhu o 6 procentních bodů v posuzovaném období je třeba posoudit na základě nárůstu spotřeby modulů v Unii o více než 200 % v témže období. Výrobní odvětví Unie nemohlo těžit z vyšší spotřeby; naopak, ani v situaci rostoucí spotřeby se mu nepodařilo zvýšit odpovídajícím způsobem objem prodeje a zaznamenalo úbytek podílu na trhu. Toto tvrzení je proto třeba zamítnout.
(196)
Jedna strana tvrdila, že metodika použitá ke sběru údajů o prodeji (především pohovory a návštěvy výrobních závodů) neumožnila vyvodit spolehlivé výsledky, jelikož kvůli důvěrné povaze těchto údajů se je společnosti zdráhají zveřejnit. Tuto metodiku proto nelze považovat za přiměřenou. Obdobně nelze tyto údaje považovat za skutečné důkazy ve smyslu čl. 3 odst. 2 základního nařízení. Jak bylo uvedeno výše ve 137. bodě odůvodnění, údaje, které shromáždil konzultant, byly pokud možno porovnány s jinými zdroji a bylo zjištěno, že odhady jsou dostatečně spolehlivé. Potvrzuje se proto, že údaje o prodeji, které poskytl konzultant, se považovaly za skutečný důkaz ve smyslu čl. 3 odst. 2 základního nařízení.
(197)
Jelikož s ohledem na objem prodeje výrobního odvětví Unie a jeho podíl na trhu nebyly vzneseny žádné jiné připomínky, potvrzuje se 129. až 131. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
5.2.3. Zaměstnanost a produktivita
(198)
Po poskytnutí konečných informací jedna strana uvedla, že metodika použitá ke zjištění celkové zaměstnanosti v Unii v posuzovaném období nebyla správná. Tato strana tvrdila, že pokud nebyly pro určitého výrobce v Unii k dispozici údaje o míře zaměstnanosti, byla místo toho vzata v úvahu průměrná zaměstnanost u těch výrobců v Unii, pro něž byly tyto údaje dostupné. To bylo třeba zamítnout, jelikož metodika použitá ke stanovení celkové zaměstnanosti byla jiná, tj. v případě, že pro určitého výrobce v Unii nebyly k dispozici údaje o zaměstnanosti, byl tento údaj odhadnut na základě údajů téže společnosti z předchozího roku nebo předchozích let. Jak je uvedeno výše ve 137. bodě odůvodnění, tato metodika byla ověřena a shledána jako přiměřená. Tvrzení bylo proto zamítnuto.
(199)
Jelikož s ohledem na zaměstnanost ve výrobním odvětví Unie a jeho produktivitu nebyly vzneseny žádné připomínky, potvrzuje se 132. až 134. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
5.2.4. Velikost dumpingového rozpětí a překonání účinků dřívějšího dumpingu
(200)
Jelikož v této souvislosti nebyly vzneseny žádné připomínky, potvrzuje se 135. a 136. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
5.3. Mikroekonomické ukazatele
5.3.1. Ceny a faktory ovlivňující ceny
(201)
Jedna zúčastněná strana zpochybnila zjištění, že pokles průměrných prodejních cen měl zničující účinek na ziskovost výrobního odvětví Unie. Tato strana uvedla, že se ve stejné míře snižovaly i průměrné náklady výrobního odvětví Unie, a proto je pokles ceny přirozený. Jak je však popsáno ve 138. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, při šetření bylo zjištěno, že se prodejní cena výrobního odvětví Unie snížila více než průměrné výrobní náklady, a tento pokles nákladů se proto nepromítl do ziskovosti výrobního odvětví Unie. Potvrzuje se proto, že snížení prodejní ceny výrobního odvětví Unie mělo zničující účinek na ziskovost výrobního odvětví Unie, a tvrzení v tomto ohledu byla zamítnuta.
(202)
Jiná strana zpochybnila závěr uvedený ve 138. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, že ceny byly v období šetření na neudržitelné úrovni, a tvrdila, že o tom musí rozhodnout tržní síly. Stejná strana vznesla námitky rovněž proti závěru uvedenému v témže bodě odůvodnění, a to že výrobní odvětví Unie nemohlo mít prospěch z poklesu nákladů kvůli tlaku dumpingového dovozu na ceny. V této souvislosti orgány podotýkají toto: „neudržitelná úroveň“ poukazuje na skutečnost, že výrobní odvětví Unie prodávalo se ztrátou, a nemohlo proto z dlouhodobého hlediska přežít. Otázka, zda je úroveň cen udržitelná, je proto pouze otázkou vztahu mezi výrobními náklady a cenami. Tvrzení „nemohlo mít prospěch z poklesu nákladů“ odkazuje na skutečnost, že náklady klesaly pomaleji než ceny. Obě tato tvrzení jsou ve 138. bodě odůvodnění prozatímního nařízení doložena důkazy. Toto tvrzení bylo proto nutno zamítnout.
(203)
Jelikož s ohledem na průměrné prodejní ceny výrobního odvětví Unie nebyly vzneseny žádné jiné připomínky, potvrzuje se 137. a 138. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
5.3.2. Náklady práce
(204)
Tatáž zúčastněná strana uvedla, že v rozporu s tím, co bylo uvedeno ve 140. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, neexistovala v posuzovaném období žádná inflace, a celkové zvýšení nákladů práce proto nemohlo být způsobeno tímto činitelem.
(205)
V rozporu s tím, co tvrdila dotčená strana, šetření odhalilo, že v posuzovaném období došlo k inflaci a že růst nákladů práce omezený na moduly lze vysvětlit inflací a zvýšením produktivity.
(206)
Jedna zúčastněná strana tvrdila, že újma byla výrobnímu odvětví Unie způsobena růstem nákladů práce a současným snižováním produktivity. Za prvé je však třeba uvést, že náklady práce byly v případě článků stálé, zatímco produktivita vzrostla u článků i modulů. Zvýšení nákladů u modulů lze proto vysvětlit vyšší produktivitou. Šetření mimoto ukázalo, že náklady práce nepředstavují významnou část výrobních nákladů, jak již bylo uvedeno ve 203. bodě odůvodnění prozatímního nařízení. Tento argument proto bylo nutno zamítnout.
(207)
Na tomto základě se potvrzují zjištění uvedená ve 139. a 140. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
5.3.3. Zásoby
(208)
Jedna zúčastněná strana uvedla, že zvýšení stavu zásob v posuzovaném období jako procentního podílu celkové výroby není významné, a nelze ho proto pokládat za důkaz újmy. Tato strana dále tvrdila, že uvedení hodnot týkajících se stavu zásob ve 141. bodě odůvodnění prozatímního nařízení je zavádějící, jelikož zásoby jsou na rozdíl od objemu výroby výrobního odvětví Unie vyjádřeny v kW místo v MW.
(209)
V tomto ohledu se připomíná, že se 143. bod odůvodnění prozatímního nařízení změní a měl by znít „… Růst zásob obdobného výrobku v průběhu posuzovaného období není významným faktorem pro stanovení, zda byla výrobnímu odvětví Unie způsobena podstatná újma“. Výskyt administrativní chyby je zřejmý z předchozí věty, v níž se vyvozuje závěr, že výrobci v Unii měli tendenci udržovat pouze omezené zásoby obdobného výrobku a vyrábět na základě objednávek.
(210)
Skutečnost, zda jsou zásoby vyjádřeny v kW nebo v MW, se při zjišťování, zda byla výrobnímu odvětví Unie způsobena podstatná újma, nepovažovala za důležitou.
(211)
Po poskytnutí konečných informací několik stran uvedlo, že by zásoby měly být stanoveny pro celé výrobní odvětví Unie a že údaje pouze deseti výrobců v Unii nejsou reprezentativní. Objasňuje se, že se zásoby považují za mikroekonomický ukazatel, a měly by být proto stanoveny na základě informací získaných pro jednotlivé společnosti, v tomto případě od vzorku výrobců v Unii, který se považoval za reprezentativní pro celé výrobní odvětví Unie. Výše uvedené tvrzení bylo proto zamítnuto.
(212)
Jelikož s ohledem na zásoby nebyly vzneseny žádné jiné připomínky, potvrzuje se 141. až 143. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
5.3.4. Ziskovost, peněžní tok, investice a návratnost investic a schopnost získat kapitál
(213)
Na základě připomínky jedné zúčastněné strany se objasňuje, že tvrzení, že vývoj peněžního toku sledoval mezi rokem 2009 a obdobím šetření „narůstající negativní trend“, které je uvedeno ve 148. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, nebylo správné, jelikož peněžní tok u modulů se sice mezi rokem 2009 a 2010 snížil, v roce 2011 však rostl a poté se v období šetření opět snížil.
(214)
Tatáž strana tvrdila, že údaje o investicích uvedené ve 149. bodě odůvodnění prozatímního nařízení jsou příliš nízké v porovnání s výrobní kapacitou výrobního odvětví Unie, která byla uvedena ve 124. bodě odůvodnění prozatímního nařízení. K doložení tohoto tvrzení tato strana uvedla, že ví o investicích, které uskutečnil jeden výrobce v Unii s cílem zvýšit kapacitu a jejichž náklady byly mnohem vyšší. Dotčená strana vyvodila závěr, že zjištěná výrobní kapacita výrobního odvětví Unie musí být proto nadhodnocena. Podotýká se, že toto tvrzení nebylo doloženo žádnými důkazy, zejména co se týká investic, které uskutečnil dotyčný výrobce v Unii. Údaje o investicích uvedené v prozatímním nařízení naopak vycházely ze skutečných a ověřených informací od výrobců v Unii zařazených do vzorku. Je třeba uvést, že toto tvrzení bylo založeno rovněž na srovnání celkových investic výrobců v Unii zařazených do vzorku s celkovou výrobní kapacitou celého výrobního odvětví Unie, což nelze považovat za vhodný základ pro srovnání, jelikož nebyly vzaty v úvahu veškeré investice celého výrobního odvětví Unie. Toto tvrzení proto bylo třeba zamítnout.
(215)
Jelikož s ohledem na ziskovost, peněžní tok, investice a návratnost investic a schopnost získat kapitál nebyly vzneseny žádné jiné připomínky, potvrzuje se 144. až 152. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
5.4. Závěry
(216)
S ohledem na výše uvedené skutečnosti se potvrzují závěry ve 153. až 158. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, tj. že výrobnímu odvětví Unie byla způsobena podstatná újma ve smyslu č. 3 odst. 5 základního nařízení.
E. PŘÍČINNÉ SOUVISLOSTI
1. Úvod
(217)
Po poskytnutí prozatímních informací řada zúčastněných stran uvedla, že v rámci provedené analýzy příčinných souvislostí nebyly škodlivé účinky dumpingového dovozu vyčísleny, odděleny a rozlišeny od účinků jiných známých činitelů, které současně působily újmu výrobnímu odvětví Unie. Mimoto bylo uvedeno, že Komise neprovedla společnou analýzu všech těchto jiných známých činitelů.
(218)
V reakci na toto tvrzení je třeba uvést, že Komise v souladu s ustálenou praxí nejprve ověřila, zda existuje příčinná souvislost mezi dumpingovým dovozem a újmou způsobenou výrobnímu odvětví Unie, a za druhé zkoumala, zda jiné známé činitele narušily zjištěnou příčinnou souvislost mezi podstatnou újmou, která byla způsobena výrobnímu odvětví Unie, a dumpingovým dovozem. V rámci této analýzy byly účinky jiných známých činitelů na situaci výrobního odvětví Unie posouzeny, rozlišeny a odděleny od škodlivých účinků dumpingového dovozu, aby bylo zajištěno, že jakákoliv újma způsobená těmito jinými činiteli není přičítána dumpingovému dovozu. Bylo zjištěno, že žádný z těchto činitelů neměl na situaci výrobního odvětví významný dopad (pokud vůbec nějaký), který by mohl změnit skutečnost, že posuzovanou podstatnou újmu je nutno přičíst dumpingovému dovozu. Z těchto důvodů bylo tvrzení zamítnuto.
(219)
Po poskytnutí konečných informací řada zúčastněných stran výše uvedená tvrzení zopakovala. V tomto ohledu se uvádělo, že Komise měla prostřednictvím odůvodněného a přiměřeného vysvětlení jednoznačně uvést, že újma způsobená jinými činiteli než dumpingovým dovozem není přičítána tomuto dovozu.
(220)
V tomto šetření byl po přezkoumání všech skutečností vyvozen závěr, že podstatnou újmu výrobnímu odvětví Unie způsobil samotný dumpingový dovoz. V tomto ohledu se uvádí, že vyčíslení účinků jiných známých činitelů nebylo možné, a proto bylo provedeno kvalitativní hodnocení, jak je uvedeno ve 164. až 222. bodě odůvodnění prozatímního nařízení. Závěrem bylo potvrzeno, že podstatnou újmu výrobnímu odvětví Unie způsobil dumpingový dovoz. Usuzovalo se, že účinky jiných činitelů na negativní vývoj výrobního odvětví Unie byly omezené. Je třeba uvést, že podle čl. 3 odst. 6 a 7 základního nařízení není uložena žádná povinnost, pokud jde o formu analýzy přičtení a nepřičtení újmy, kterou je nutno provést. Podle čl. 3 odst. 6 a 7 základního nařízení je naopak nutno tuto analýzu provést tak, aby bylo možno oddělit a rozlišit škodlivé účinky dumpingového dovozu od škodlivých účinků způsobených jinými činiteli. Při šetření nebyly nalezeny žádné důkazy, že všechny jiné známé činitele, které mohly přispět ke způsobené újmě, a to společně nebo samostatně, narušily příčinnou souvislost mezi dumpingovým dovozem a podstatnou újmou, která byla způsobena výrobnímu odvětví Unie. Vzhledem k výše uvedené analýze bylo potvrzeno, že jiné známé činitele nebyly takové, aby mohly změnit zjištění, že podstatnou újmu, která byla způsobena výrobnímu odvětví Unie, je nutno přičíst dumpingovému dovozu. Z těchto důvodů byla výše uvedená tvrzení zamítnuta.
(221)
Po poskytnutí prozatímních informací vznesly některé zúčastněné strany námitky proti zjištění uvedenému ve 160. bodě odůvodnění prozatímního nařízení. Tyto strany zopakovaly, že podmínky na trhu výrobku, který je předmětem šetření, jsou v jednotlivých členských státech různé, a že by proto analýza příčinných souvislostí měla být provedena na úrovni každého členského státu odděleně. Tyto strany mimoto uvedly, že mezi členskými státy existují rozdíly, pokud jde o vnitrostátní režimy podpory, míru slunečního záření a cenu elektrické energie (včetně regulačních poplatků), a že na každém trhu existují různé tržní segmenty (zařízení pro obytné budovy s výkonem nižším než 40 kW, komerční a průmyslová zařízení s výkonem mezi 40 kW a 1 MW a zařízení pro veřejné služby s výkonem mezi 1 MW a 10 MW). Tato strana tvrdila, že vzhledem k těmto skutečnostem by měla být analýza příčinných souvislostí provedena odděleně pro každý členský stát na straně jedné a pro segment velkých zařízení a pro segment zařízení pro obytné budovy na straně druhé.
(222)
Po poskytnutí konečných informací některé zúčastněné strany zopakovaly své tvrzení, že analýza příčinných souvislostí měla být provedena na úrovni jednotlivých členských států, aniž by však v této souvislosti předložily další tvrzení nebo nové důkazy.
(223)
Šetření prokázalo, že prodejní a dovozní ceny jsou v celé Unii podobné. Lze proto usuzovat, že pro výrobek, který je předmětem šetření, skutečně existuje jeden trh. Šetření rovněž neodhalilo, že by výrobci v jednotlivých členských státech nebo regionech soustředili své činnosti na tento zvláštní trh nebo že by se dumpingový dovoz soustředil v jednom členském státě nebo regionu. Žádná ze zúčastněných stran mimoto neuvedla, že dumping a újmu je třeba analyzovat na úrovni jednotlivých členských států, což by však bylo předpokladem pro provedení analýzy příčinných souvislostí pro každý stát zvlášť. Při šetření nebyly nalezeny žádné důkazy, že by toto představovalo vhodný přístup, zejména vzhledem ke skutečnosti, že v celé Unii existují podobné ceny posuzovaného výrobku na úrovni Unie. Mimoto se podotýká, že se míra slunečního záření může lišit i v jednotlivých regionech v témže členském státě, jižní Francie má například větší míru slunečního záření než severní Francie, nebo jednotlivé regiony jednoho členského státu mohou mít rozdílné režimy podpory (např. Belgie), a že se tudíž dopad těchto činitelů na poptávku může lišit mezi jednotlivými regiony téhož členského státu. Rozdíly v právních rámcích jednotlivých členských států a/nebo regionů a rozdíly v podmínkách, jako je míra slunečního záření, však nemohou odůvodnit samostatnou analýzu příčinných souvislostí, a tudíž samostatnou analýzu újmy a dumpingu. Tato tvrzení bylo proto nutno zamítnout.
(224)
Jiná zúčastněná strana uvedla, že ačkoli jsou jiné činitele důležité, při stanovení poptávky jsou hlavním faktorem vnitrostátní režimy podpory. Tatáž strana zpochybnila rovněž to, že v některých oblastech již bylo dosaženo cenové parity, a tvrdila, že ceny modulů od období šetření vzrostly, zatímco ceny elektřiny klesly. Tato strana dále uvedla, že přinejmenším v určitých členských státech neumožňují regulační, hospodářské a technické podmínky zapojení do elektrické sítě, a že v případě těchto členských států není proto podstatné, zda bylo dosaženo cenové parity. Tato strana však k doložení výše uvedených tvrzení neposkytla žádné důkazy. Výše uvedená tvrzení každopádně potvrzují, že se situace s ohledem na vnitrostátní režimy podpory i cenovou paritu může mezi jednotlivými členskými státy do jisté míry lišit. Žádné z poskytnutých informací však nebyly takové, aby prokazovaly, že je odůvodněná analýza, která je provedena odděleně pro každý členský stát.
(225)
Po poskytnutí konečných informací tatáž zúčastněná strana tvrzení zopakovala a poskytla určité informace, které údajně prokazují rozdílné podmínky na trhu v jednotlivých členských státech a segmentech. Poskytnuté informace však nebylo možno pokládat za přesvědčivé, jelikož sestávaly z powerpointové prezentace bez jakýchkoli podpůrných důkazů, a tudíž neprokazovaly, že je odůvodněná analýza zvlášť pro každý členský stát. Tvrzení této strany bylo proto zamítnuto.
(226)
Na tomto základě byl vyvozen závěr, že by analýza příčinných souvislostí provedená odděleně pro jednotlivé členské státy a/nebo regiony a segmenty neodpovídala tržní realitě. Jelikož v tomto ohledu nebyly vzneseny žádné jiné připomínky, potvrzují se zjištění uvedená ve 159. a 160. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
(227)
Čínská vláda tvrdila, že Komise provedla analýzu příčinných souvislostí nekonzistentně, jelikož analýza újmy byla provedena zvlášť pro moduly a články, zatímco analýza příčinných souvislostí mezi typy výrobků nerozlišovala. V této souvislosti se podotýká, že ačkoli byly ukazatele újmy uvedeny zvlášť pro každý typ výrobku, závěry, k nimž se dospělo u každého ukazatele, se týkají celého výrobku, který je předmětem šetření. Připomíná se rovněž, že moduly a články jsou jediným výrobkem, a proto byla analýza příčinných souvislostí provedena na tomto základě. Tvrzení bylo proto zamítnuto.
2. Účinek dumpingového dovozu
(228)
Jedna zúčastněná strana pochybovala, zda existuje dostatečná souvislost mezi dumpingovým dovozem dotčeného výrobku z ČLR a podstatnou újmou, která byla způsobena výrobnímu odvětví Unie. Uvádělo se, že to dokládá na straně jedné skutečnost, že mezi roky 2009 a 2010 významně vzrostlo ziskové rozpětí výrobního odvětví Unie u článků (ze ztráty na zisk ve výši 12 %), zatímco v témže období byla cena čínského dovozu o 36 % nižší než ceny výrobního odvětví Unie a podíl tohoto dovozu na trhu se zdvojnásobil. Na straně druhé se podíl čínského dovozu na trhu mezi roky 2010 a 2011 zvýšil pouze o 6 procentních bodů, ačkoli spotřeba v témže období vzrostla mnohem více, přičemž výrobní odvětví Unie přesto zaznamenalo úbytek ve výši 36 %. Tato strana rovněž tvrdila, že v období šetření se dovoz článků z jiné třetí země uskutečnil na stejné cenové úrovni jako v případě čínského dovozu, získal však větší podíl na trhu, který odpovídá úbytku podílu výrobního odvětví Unie na trhu.
(229)
Šetření ukázalo, že podíl čínského dovozu na trhu u všech typů výrobků během posuzovaného období neustále rostl (17 procentních bodů u modulů, 17 procentních bodů u článků). Dumpingový dovoz z ČLR vzrostl o více než 300 % u modulů a o 482 % u článků. Současně docházelo ke značnému a neustálému snižování čínských dovozních cen (v posuzovaném období 64 % u modulů a 42 % u článků) a v období šetření byly tyto ceny podstatně nižší než ceny výrobního odvětví Unie. Výrobní odvětví Unie současně přišlo v posuzovaném období o podíl na trhu a (jak je popsáno ve 153. a 154. bodě odůvodnění prozatímního nařízení) všechny hlavní ukazatele újmy vykazovaly klesající vývoj. Potvrzuje se proto, že existuje jednoznačná časová souvislost mezi nárůstem dumpingového dovozu a ztrátou podílu výrobního odvětví Unie na trhu.
(230)
Jak je uvedeno ve 161. a 162. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, tato časová souvislost byla zjištěna u všech typů výrobků zvlášť. Analýza dopadu dovozu na ziskové rozpětí výrobního odvětví Unie provedená odděleně pro každý rok posuzovaného období nevede k smysluplným výsledkům, jelikož existenci dumpingu a podstatné újmy, jakož i příčinnou souvislost mezi nimi není třeba zjistit pro každý rok zvlášť. Souvislost mezi dumpingovým dovozem a podstatnou újmou je dostatečně prokázána analýzou vývoje v celém posuzovaném období.
(231)
Uvádí se rovněž, že ziskovost výrobního odvětví Unie je jedním z faktorů zmíněných v čl. 3 odst. 5 základního nařízení, který by měl být ověřen při zkoumání dopadu dumpingového dovozu na situaci výrobního odvětví Unie. Skutečnost, že výrobní odvětví Unie bylo v určitém roce ziskové, nutně neznamená, že mu nebyla způsobena podstatná újma. Ztráta podílu výrobního odvětví Unie na trhu nemusí mimoto přesně odpovídat nárůstu podílu dumpingového dovozu na trhu, aby byla zjištěna příčinná souvislost mezi újmou a dumpingovým dovozem. Jiné činitele (např. dovoz z jiných třetích zemí nebo vývoj spotřeby), které mohly mít dopad na újmu způsobenou výrobnímu odvětví Unie, byly přezkoumány a posouzeny zvlášť ve 164. až 224. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
(232)
Časová shoda mezi rostoucím dumpingovým dovozem ve značném množství, jehož ceny byly nižší než ceny výrobního odvětví Unie, a stále nejistější situací výrobního odvětví Unie je v daném případě jasným ukazatelem příčinné souvislosti, jak je uvedeno ve 161. až 163. bodě odůvodnění prozatímního nařízení. Tvrzení týkající se nedostatečné souvislosti mezi dumpingovým dovozem a podstatnou újmou, která byla způsobena výrobnímu odvětví Unie, byla proto zamítnuta.
(233)
Po poskytnutí konečných informací stejná zúčastněná strana i nadále zpochybňovala analýzu příčinných souvislostí, jelikož ziskovost výrobního odvětví Unie nebyla analyzována konkrétně pro určité roky (zejména rok 2010), nýbrž za celé posuzované období.
(234)
V této souvislosti je třeba uvést, že ohledně příčinné souvislosti nelze vyvodit platné závěry vyčleněním jednoho konkrétního roku z posuzovaného období a přitom současně nebrat v potaz vývoj výrobního odvětví Unie během celého posuzovaného období a jeho souvislost s vývojem dumpingového dovozu. Tato analýza může vést pouze k částečné představě a nelze z ní vyvodit spolehlivé závěry. Míra ziskovosti, která ovlivnila rovněž jiné finanční ukazatele, jichž výrobní odvětví Unie dosáhlo v roce 2010, byla vysoká kvůli obzvláště velkému skoku ve spotřebě v Unii, který byl způsoben velmi štědrými režimy podpory, což výrobnímu odvětví Unie umožnilo dosáhnout v témže roce největšího zlepšení prodeje, jež však bylo pouze dočasné a každopádně nebylo u tohoto typu výrobního odvětví udržitelné. Toto tvrzení bylo proto nutno zamítnout.
(235)
Jelikož s ohledem na účinek dumpingového dovozu nebyly vzneseny žádné další připomínky, potvrzují se zjištění uvedená ve 159. až 163. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
3. Účinek jiných činitelů
3.1. Dovoz z jiných třetích zemí
(236)
Řada zúčastněných stran podala po poskytnutí prozatímních informací připomínky k zjištěním, která se týkala dovozu z jiných třetích zemí, a zopakovala je i po poskytnutí konečných informací. Tyto strany však nepředložily žádné nové informace a podpůrné důkazy, které by mohly změnit příslušná prozatímní zjištění.
(237)
Tyto strany vyzdvihovaly zejména objem dovozu článků z Tchaj-wanu. Absolutní objem dovozu dotčeného výrobku z Tchaj-wanu (1 132 MW) však představuje pouze velmi malý podíl (méně než 5 %) v porovnání s celkovou spotřebou v Unii (21 559 MW) a dovozem z ČLR (15 005 MW). Dovoz z Tchaj-wanu proto přispěl pouze okrajově (pokud vůbec) k újmě, která byla způsobena výrobnímu odvětví Unie, a nenarušuje příčinnou souvislost.
(238)
Jelikož s ohledem na dovoz z jiných třetích zemí nebyly vzneseny žádné připomínky, potvrzují se zjištění uvedená ve 164. až 167. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
3.2. Vývoj spotřeby v Unii
(239)
Jedna zúčastněná strana uvedla, že Komise neanalyzovala dopad vývoje spotřeby. V této souvislosti se uvádělo, že dovoz z ČLR nepokrývá celý nárůst spotřeby, a že ačkoli v případě modulů přišlo výrobní odvětví Unie mezi rokem 2009 a 2010 o podíl na trhu, v témže období se jeho ziskovost zvýšila. Uvádělo se rovněž, že v roce 2009, kdy měl dovoz článků z ČLR podíl na trhu ve výši pouze 8 %, zaznamenalo výrobní odvětví Unie 8 % ztrátu.
(240)
Jak je uvedeno ve 168. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, i přes pokles spotřeby v Unii v období šetření si dumpingový dovoz z ČLR během posuzovaného období svůj podíl na trhu udržel (moduly), nebo ho zvýšil (články) na úkor výrobního odvětví Unie. Nelze proto učinit závěr, že pokles spotřeby byl takový, aby narušil příčinnou souvislost mezi dumpingovým dovozem a újmou, kterou utrpělo výrobní odvětví Unie. Šetření mimoto ukázalo, že kapacita výrobního odvětví Unie byla každopádně mnohem nižší než úroveň spotřeby, klesající spotřeba v období šetření proto nemohla mít dopad na újmu, která byla způsobena výrobnímu odvětví Unie. Toto tvrzení bylo proto zamítnuto.
(241)
Jiná zúčastněná strana pochybovala, zda v případě neexistence vnitrostátních režimů podpory bude v Unii i nadále existovat poptávka. Tato strana tvrdila, že mezi poptávkou a režimy podpory existuje souvislost a že bez těchto režimů nebudou projekty v odvětví fotovoltaiky ziskové, a proto zanikne rovněž poptávka po solárních panelech.
(242)
Jak je uvedeno ve 169. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, během šetření byly získány určité údaje, že i v případě neexistence režimů podpory v Unii existovala poptávka a že bude existovat i nadále. Tato strana neposkytla žádné důkazy, které by mohly tato zjištění zpochybnit. Jelikož v tomto ohledu nebyly poskytnuty žádné nové informace, potvrzují se zjištění uvedená ve 169. bodě odůvodnění prozatímního nařízení a tvrzení v tomto ohledu bylo zamítnuto.
(243)
Po poskytnutí konečných informací čínská vláda uvedla, že skutečnost, že kapacita výrobního odvětví Unie každopádně neuspokojovala poptávku v Unii, není důležitá, jelikož se objem prodeje modulů uskutečněný výrobním odvětví Unie snižoval v souladu se spotřebou, a zopakovala, že újmu výrobnímu odvětví Unie způsobil pokles spotřeby mezi rokem 2011 a obdobím šetření. Ačkoli se mezi rokem 2011 a obdobím šetření spotřeba v Unii skutečně snížila a objem prodeje modulů vykazoval podobnou klesající tendenci, je třeba toto posoudit ve vztahu k vývoji čínských dumpingových cen, které byly podstatně nižší než ceny výrobního odvětví Unie, a nutily tudíž výrobní odvětví Unie prodávat se ztrátou. V této souvislosti se připomíná, že (jak je uvedeno ve 111. bodě odůvodnění prozatímního nařízení) si dumpingový dovoz z ČLR svůj podíl na trhu udržel (moduly), nebo ho zvýšil (články) v době, kdy spotřeba klesala. Současně se významně snížily ceny čínského dovozu a byly podstatně nižší než prodejní ceny výrobního odvětví Unie. Toto tvrzení bylo proto zamítnuto.
(244)
Jelikož ohledně vývoje spotřeby v Unii nebyly vzneseny žádné další připomínky, potvrzují se zjištění uvedená ve 168. a 169. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
3.3. Zaručené výkupní ceny jako hlavní příklad režimů podpory
(245)
Po poskytnutí prozatímních informací několik stran zopakovalo, že příčina újmy způsobené výrobnímu odvětví Unie souvisí s vývojem zaručených výkupních cen. Tyto strany tvrdily, že vývoj zaručených výkupních cen vyvíjel silný tlak na snižování cen, a tudíž na ziskovost výrobního odvětví Unie. Jedna zúčastněná strana uvedla, že byl posouzen pouze dopad vývoje zaručených výkupních cen na poptávku, zatímco měl být analyzován rovněž dopad na ceny. V téže souvislosti několik zúčastněných stran uvedlo, že většina členských států významně snížila ceny již v roce 2010, což vyvíjelo tlak na snižování cen modulů.
(246)
S ohledem na toto tvrzení je třeba uvést, že členské státy snižovaly zaručené výkupní ceny v různé době a různou rychlostí a že vyvození obecné představy pro celou Unii je poměrně obtížné. Bez ohledu na okamžik, kdy výše zaručených výkupních cen dosáhly velmi nízkých úrovní, nelze významný pokles cen a ziskovosti výrobního odvětví Unie v posuzovaném období vysvětlit výhradně nebo převážně snižováním zaručených výkupních cen. Za prvé, podle informací získaných pro Německo a Itálii, které v roce 2011 společně představovaly přibližně 75 % trhu Unie, byl pokles průměrných prodejních cen výraznější než snížení zaručených výkupních cen v období šetření. Za druhé, shromážděné důkazy prokazují, že u některých zemí, jako je Itálie, i v situaci velmi štědrých zaručených výkupních cen muselo výrobní odvětví Unie významně snížit své ceny. Během období šetření museli výrobci v Unii prodávat za ceny nižší, než byly jejich výrobní náklady, přičemž hlavní příčinou byla skutečnost, že čínští vyvážející výrobci měli na trhu Unie 80 % podíl, a mohli tudíž ovlivňovat mechanismus stanovování cen.
(247)
Při šetření bylo rovněž zjištěno, že až do roku 2011 vedly vyšší zaručené výkupní ceny společně s klesajícími cenami modulů v Unii k tomu, že investice do solární energie byly pro investory mimořádně přitažlivé a zajišťovaly velmi vysokou návratnost. To mělo za následek vysoký počet investic, a tudíž i vysokou poptávku po solárních panelech. V důsledku rostoucí poptávky významně vzrostla celková výše vyplacených zaručených výkupních cen a většina členských států revidovala stávající režimy zaručených výkupních cen a ceny snížila s cílem zamezit mimo jiné růstu nákladů na elektřinu. To ukazuje, že snižování zaručených výkupních cen mohlo být rovněž výsledkem klesajících cen, a nikoli naopak.
(248)
Po poskytnutí konečných informací jedna strana uvedla, že mezi výše uvedeným 246. bodem odůvodnění, že posouzení poptávky pro celou Unii je obtížné, a 223. bodem odůvodnění, v němž se uvádí, že by analýza příčinných souvislostí pro každý členský stát zvlášť nevedla k smysluplným výsledkům, existuje rozpor. V této souvislosti se objasňuje, že v hodnocení ve výše uvedeném 246. bodě odůvodnění se odkazuje na potíže při získání celkové představy o vývoji zaručených výkupních cen pro celou Unii, a nikoli o poptávce v Unii, jak tvrdila zúčastněná strana. Z toho tudíž vyplývá, že mezi oběma body odůvodnění neexistuje rozpor, a tvrzení bylo proto zamítnuto.
(249)
Po poskytnutí konečných informací jedna strana tvrdila, že i v situaci vysokých zaručených výkupních cen se mohla cena modulů významně snížit kvůli technologickému vývoji, úsporám z rozsahu, nižším nákladům a rostoucí celosvětové výrobní kapacitě. S ohledem na toto tvrzení se podotýká, že získané důkazy prokazují, že italští výrobci museli své ceny snížit pod výrobní náklady i v situaci vysokých zaručených výkupních cen. Ačkoli výše uvedené faktory mohou mít skutečně dopad na průměrné náklady, nemohou vysvětlit skutečnost, proč museli výrobci v Unii své ceny snížit pod úroveň výrobních nákladů. Vyvozuje se proto závěr, že ceny do neudržitelné úrovně tlačil především dumpingový dovoz z ČLR, a toto tvrzení bylo zamítnuto.
(250)
Po poskytnutí konečných informací jedna strana uvedla, že závěr uvedený výše ve 247. bodě odůvodnění, a to že snižování zaručených výkupních cen mohlo být rovněž výsledkem klesajících cen, a nikoli naopak, není doložen žádnými důkazy.
(251)
Podotýká se, že závěry vyvozené ve 247. bodě odůvodnění vycházely z informací, které byly k dispozici během šetření, a popsaný scénář se skutečně považoval za přiměřený vzhledem okolnostem na tomto zvláštním trhu. Tvrzení bylo proto zamítnuto.
(252)
Po poskytnutí konečných informací jedna strana zopakovala, že nesouhlasí se závěrem, že tlak na snižování cen výrobců v Unii vyvíjel především dumpingový dovoz, a tvrdila, že výrobce v Unii naopak nutil snižovat ceny pokles zaručených výkupních cen. Tato strana zopakovala, že po snížení zaručených výkupních cen se ceny fotovoltaických systémů snižovaly v souladu s poklesem zaručených výkupních cen, aby náklady pro společnosti připravující projekty nevzrostly, což nakonec vyvíjelo cenový tlak na výrobce v Unii.
(253)
Jelikož k doložení těchto tvrzení nebyly předloženy žádné přesvědčivé důkazy, zachovala Komise svou analýzu a závěry uvedené ve 246. a 247. bodě odůvodnění.
(254)
Tatáž strana tvrdila, že trhy jsou ovlivněny vývojem zaručených výkupních cen, a poskytla informace prokazující počet fotovoltaických zařízení v letech 2012 a 2013 ve Spojeném království. Informacemi, které tato strana poskytla, byla publikace vlády Spojeného království, která byla založena na týdenních registracích v centrálním registru zaručených výkupních cen ve Spojeném království (Central FIT Register). Podotýká se, že se tyto informace týkaly většinou doby mimo období šetření a vztahovaly se pouze na jeden členský stát, zatímco se toto šetření zaměřovalo na situaci na celém trhu v Unii. Každopádně se nezpochybňuje, že výše zaručených výkupních cen ovlivňuje poptávku, jelikož ziskovost investic v místech s menší mírou slunečního záření závisí na výši zaručených výkupních cen. Aby se však prokázalo, že výše zaručených výkupních cen, která byla stanovena v období šetření, způsobila újmu, musely by zúčastněné strany prokázat, že by zvýšení cen výrobců v Unii na úroveň, která nezpůsobuje újmu, znamenalo, že výrobci v Unii nejsou schopni prodávat dotčený výrobek, jelikož investice do fotovoltaických systémů by při této výši cen nebyly životaschopné. Žádné takovéto důkazy nebyly předloženy. Toto tvrzení bylo proto zamítnuto.
(255)
Tvrzení, že snižování zaručených výkupních cen narušilo příčinnou souvislost mezi dumpingovým dovozem a podstatnou újmou, která byla způsobena výrobnímu odvětví Unie, bylo proto zamítnuto.
(256)
Po poskytnutí prozatímních informací jedna strana zopakovala, že vývoj zaručených výkupních cen způsobil, že investiční příležitosti v oblasti solární energie přestaly být pro investory přitažlivé, a snížil tak i poptávku po dotčeném výrobku. Jiná strana tvrdila, že zjištění uvedené ve 173. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, tj. že i po nedávném pozastavení režimu zaručených výkupních cen se ve Španělsku nadále uskutečňují investice, nebylo správné.
(257)
Dopadem zaručených výkupních cen na poptávku se zabýval 173. bod odůvodnění prozatímního nařízení. Jelikož v tomto ohledu nebyly předloženy žádné nové argumenty, bylo výše uvedené tvrzení, že se poptávka snížila kvůli vývoji zaručených výkupních cen, zamítnuto. Co se týká investic ve Španělsku, objasňuje se, že zjištění ve 177. bodě odůvodnění prozatímního nařízení vycházela z informací, které byly získány během šetření a ověřeny při inspekci na místě. Jelikož dotčená strana neposkytla v tomto ohledu žádné nové informace nebo důkazy, bylo nutno toto tvrzení zamítnout.
(258)
Po poskytnutí prozatímních informací několik stran uvedlo, že v situaci nízkých zaručených výkupních cen byly investice do fotovoltaických projektů ekonomicky životaschopné pouze tehdy, pokud pro ně byly zajištěny levnější solární panely dovážené z ČLR. Uvádělo se proto, že podstatnou újmu výrobnímu odvětví Unie způsobilo snižování zaručených výkupních cen. Jiná strana uvedla, že výše zaručených výkupních cen ovlivňuje mechanismus stanovování cen modulů.
(259)
Je třeba zmínit, že se náklady na modul, při nichž je projekt ještě ekonomicky životaschopný, mezi jednotlivými členskými státy nebo regiony liší v závislosti na řadě faktorů, jako jsou zaručené výkupní ceny, jiné regulační pobídky, míra slunečního záření, ceny elektřiny vyráběné z konvenčních zdrojů atd.
(260)
Šetření mimoto ukázalo, že současná zařízení jsou na zaručených výkupních cenách stále méně závislá, jelikož v řadě regionů v Evropě, jako je velká část Itálie, Španělsko, Portugalsko, jižní Francie a Řecko, bylo u některých typů zařízení pravděpodobně dosaženo cenové parity.
(261)
Z výše uvedených důvodů byla tvrzení v tomto ohledu zamítnuta.
(262)
Jedna zúčastněná strana uvedla, že Komise neověřila, zda nemělo výrobní odvětví Unie předjímat, že režimy státní podpory budou náhle ukončeny nebo omezeny. K doložení tohoto tvrzení nebyly předloženy žádné informace. Je však třeba uvést, že na základě získaných údajů nic nenasvědčuje tomu, že výrobní odvětví Unie nereagovalo přiměřeně na tržní signály (tj. vývoj spotřeby) a jiné dostupné informace (tj. omezení režimů podpory). Toto tvrzení bylo proto zamítnuto.
(263)
Jedna zúčastněná strana uvedla, že snižování zaručených výkupních cen způsobilo pokles prodeje výrobního odvětví Unie, jelikož investice byly životaschopné pouze v případě nízkých čínských cen. Shromážděné důkazy ve skutečnosti prokazují pouze mírný pokles prodeje výrobního odvětví Unie v období šetření v rozporu s tím, co by se očekávalo v případě, že by fotovoltaické projekty byly životaschopné pouze s čínskými moduly. Naopak, prodej modulů výrobního odvětví Unie v roce 2011 vzrostl, načež se v období šetření mírně snížil a sledoval stejnou tendenci jako spotřeba. Toto tvrzení bylo proto zamítnuto.
(264)
Jiná zúčastněná strana tvrdila, že zjištění uvedená ve 174. a 175. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, tj. že změny zaručených výkupních cen nenarušují příčinnou souvislost, nemá skutkový ani právní základ a není v souladu s čl. 3 odst. 7 základního nařízení, jelikož Komise neposoudila úroveň újmy, která byla způsobena snižováním zaručených výkupních cen, a jelikož se domnívala, že významný pokles ceny výrobního odvětví Unie byl důsledkem pouze dumpingového čínského dovozu. Tatáž strana tvrdila, že pokles ceny modulů, článků a destiček představoval celosvětový jev, a nebyl způsoben tlakem čínského dovozu.
(265)
Pokud jde o tvrzení, že Komise neposoudila úroveň újmy, která byla způsobena snižováním zaručených výkupních cen, odkazuje se na 174., 175. a 182. bod odůvodnění prozatímního nařízení a na výše uvedený 245. až 263. bod odůvodnění, v nichž Komise vyvodila závěr, že pokles poptávky ani dopad zaručených výkupních cen na ceny Unie nebyl takový, aby narušil příčinnou souvislost mezi újmou způsobenou výrobnímu odvětví Unie a dumpingovým dovozem, a to bez ohledu na to, zda a v jaké míře mohly být způsobeny snižováním zaručených výkupních cen. Tvrzení, že zjištění Komise nemají skutkový základ, bylo proto zamítnuto. Co se týká tvrzení, že pokles ceny modulů a článků byl celosvětovým jevem, odkazuje se na 164. až 167. bod odůvodnění prozatímního nařízení, v nichž byly posouzeny objemy a ceny dovozu do Unie z jiných zemí než ČLR. Ačkoli ceny modulů a článků skutečně vykazují celosvětově klesající tendenci, ceny dumpingového dovozu z ČLR tuto klesající tendenci ještě zhoršily a způsobily ztráty. Na základě výše uvedených skutečností bylo toto tvrzení zamítnuto.
3.4. Jiná finanční podpora poskytovaná výrobnímu odvětví Unie
(266)
Jelikož s ohledem na jiné režimy finanční podpory poskytované výrobnímu odvětví Unie nebyly vzneseny žádné připomínky, potvrzují se zjištění uvedená ve 184. a 185. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
3.5. Nadbytečná kapacita
(267)
Jedna zúčastněná strana zopakovala své tvrzení, že příčinou podstatné újmy byla spíše nadbytečná kapacita na trhu Unie a světovém trhu celkově než dovoz z ČLR. V této souvislosti se uvádělo, že výrobní odvětví Unie příliš zvýšilo svou výrobní kapacitu, jak dokládá nízká míra využití kapacity, a proto si případnou újmu způsobilo samo. Údajným dopadem nadbytečné kapacity v Unii a na celém světě se již zabýval 185. až 190. bod odůvodnění prozatímního nařízení, a jelikož nebyly předloženy žádné nové informace, toto tvrzení bylo nutno zamítnout.
(268)
Jiná zúčastněná strana uvedla, že nadbytečná kapacita vedla k racionalizaci cen. V tomto ohledu je třeba na straně jedné uvést, že nadbytečná kapacita vedla ve skutečnosti k snížení cen výrobního odvětví Unie na minimum a jejich stlačování, které bylo v průměru vyšší než pokles výrobních nákladů. Jak je uvedeno ve 186. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, zvyšování kapacity ze strany výrobního odvětví Unie na druhou stranu sledovalo vývoj trhu a považovalo se za přiměřené. Zvýšení kapacity pro výrobu článků bylo nižší než u modulů. Dotčená strana nepředložila v této souvislosti žádné nové informace nebo důkazy, a tvrzení v tomto ohledu bylo proto nutno zamítnout.
(269)
Jiná zúčastněná strana uvedla, že příčinou újmy, která byla způsobena výrobnímu odvětví Unie, je zaměření se výrobního odvětví Unie pouze na speciální investice a neuskutečnění potřebných investic za účelem navýšení kapacity a snížení nákladů. Toto tvrzení nebylo obdobně možné potvrdit zjištěními v rámci šetření, která prokazovala, že výrobní odvětví Unie zvýšilo v posuzovaném období svou výrobní kapacitu a efektivnost (124. a 187. bod odůvodnění prozatímního nařízení). Toto tvrzení bylo proto zamítnuto.
(270)
Jedna zúčastněná strana mimoto tvrdila, že výrobní odvětví Unie zvyšovalo svou výrobní kapacitu i přes nízkou míru využití kapacity, čímž si samo způsobilo újmu. Toto tvrzení bylo založeno na porovnání tendence v oblasti investic výrobců v Unii, kteří byli zařazeni do vzorku, a tendence v oblasti využití kapacity v celém výrobním odvětví Unie, což nepředstavuje vhodný základ pro srovnání. Šetření mimoto ukázalo, že výrobní odvětví Unie nerozšiřovalo své výrobní kapacity v míře, která by přesahovala vývoj spotřeby v Unii, toto tvrzení bylo proto zamítnuto.
(271)
Ze získaných důkazů mimoto vyplývá, že prostřednictvím investic do nových strojů se výrobnímu odvětví Unie podařilo snížit výrobní náklady a stát se nákladově konkurenceschopnějším. Toto tvrzení proto muselo být zamítnuto.
(272)
Jedna zúčastněná strana tvrdila, že závěry uvedené ve 189. bodě odůvodnění prozatímního nařízení jsou v rozporu se zjištěními ve 124. a 186. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, aniž by poskytla bližší vysvětlení upřesňující povahu nebo rozsah údajných rozporů. Toto tvrzení bylo proto zamítnuto.
(273)
Po poskytnutí konečných informací některé zúčastněné strany pochybovaly, zda bylo zvyšování kapacity výrobního odvětví Unie přiměřené a sledovalo vývoj na trhu, zejména vývoj spotřeby v Unii. Co se však týká modulů, výrobní kapacita vzrostla o 106 %, zatímco spotřeba v Unii se v posuzovaném období zvýšila o 221 %, tj. více než dvojnásobně. Stejně tak v případě článků vzrostla výrobní kapacita o 39 %, zatímco spotřeba v Unii se v posuzovaném období zvýšila o 87 %. To prokazuje, že růst kapacity byl podstatně nižší než růst spotřeby, a nelze jej tudíž považovat za nepřiměřený, jelikož v Unii nikdy neexistovala nadbytečná kapacita. Analýza, zda bylo zvyšování kapacity přiměřené, by mimoto neměla být založena na meziroční analýze, nýbrž brát v úvahu tendenci během celého posuzovaného období. Zvýšení kapacity se obvykle projeví plně až po určité době od uskutečnění investic a analýza provedená pro jeden rok může vést ke zkreslené představě. Toto tvrzení bylo proto zamítnuto.
(274)
Jelikož ohledně nadbytečné kapacity výrobního odvětví Unie nebyly vzneseny žádné jiné připomínky, potvrzují se zjištění uvedená ve 185. až 190. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
3.6. Dopad cen surovin
(275)
Některé zúčastněné strany zopakovaly, že výrobní odvětví Unie (nebo přinejmenším jeho část) nemohlo využít pokles cen polykrystalického křemíku v období šetření kvůli dlouhodobým smlouvám týkajícím se surovin. S odkazem na zjištění ve 193. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, v němž se uvádí, že výrobní odvětví Unie bylo schopno znovu sjednat dlouhodobé smlouvy se svými dodavateli (včetně výrobců destiček), a mohlo proto těžit z nižších cen, tyto strany tvrdily, že sjednání nových smluv nebo ukončení dlouhodobých smluv týkajících se polykrystalického křemíku a/nebo destiček mělo za následek penále. Na podporu tohoto tvrzení předložily dotyčné strany tiskové články, v nichž se uvádělo, že někteří výrobci v Unii čelí soudním sporům nebo že ukončili své smlouvy. Určité strany poskytly informace, které údajně potvrzovaly, že dlouhodobé smlouvy nebylo možno sjednat znovu.
(276)
Polykrystalický silikon představuje hlavní surovinu pro výrobce destiček. Šetření ukázalo, že ceny polykrystalického křemíku vzrostly v roce 2008, kdy dosáhly svého vrcholu ve výši přibližně 500 USD/kg, v roce 2009 se však opět snížily na přibližně 50-55 USD/kg na konci roku 2009 a v roce 2010 a počátkem roku 2011 zaznamenaly pouze mírně stoupající tendenci. V období šetření se ceny významně snížily na 30 USD/kg (zprávy Společného výzkumného střediska o vědě a politice, zpráva o stavu odvětví fotovoltaiky pro rok 2012). Je nutno podotknout, že dopad cen polykrystalického křemíku na výrobní odvětví Unie mohl být pouze okrajový, jelikož případný účinek na náklady na výrobu článků a modulů byl v hodnotovém řetězci zmírněn. Výše zmíněné tiskové články se mimoto týkaly vývoje po období šetření, který neměl vliv na situaci dotčených výrobců v Unii během období šetření, a nelze jej proto vzít v úvahu. Tato záležitost byla po uložení prozatímních opatření blíže prověřena, a lze proto potvrdit, že se výrobnímu odvětví Unie skutečně podařilo znovu sjednat nejen ceny stanovené v dlouhodobých smlouvách, nýbrž rovněž případné smluvní penále související s těmito dlouhodobými smlouvami.
(277)
Jedna z výše uvedených zúčastněných stran rovněž tvrdila, že postačuje, že se dlouhodobé smlouvy týkaly pouze některých výrobců v Unii, a že situace celého výrobního odvětví Unie není podstatná. Tato strana uvedla, že vyšší náklady nemají nutně na všechny hospodářské subjekty stejný dopad. Toto tvrzení nebere v potaz zjištění, že pro výrobní odvětví Unie jako celek bylo zjištěno, že průměrné ceny polykrystalického křemíku nebyly v mnoha případech vyšší než tržní ceny nebo než ceny na okamžitém trhu, a proto se otázka, zda vyšší náklady ovlivňují všechny hospodářské subjekty, či jen některé z nich, nepovažovala za relevantní. Toto tvrzení bylo proto zamítnuto.
(278)
Jiná zúčastněná strana požadovala, aby Komise oddělila, rozlišila a vyčíslila účinky každého činitele, který má dopad na situaci výrobního odvětví Unie; posoudit zvlášť je třeba zejména účinek významného poklesu cen polykrystalického křemíku. V této souvislosti se uvádělo, že pokles prodejních cen způsobilo spíše snížení cen polykrystalického křemíku než cenový tlak ze strany čínského dovozu. Co se týká výrobního odvětví Unie, je třeba uvést, že se průměrné prodejní ceny snížily mnohem více než průměrné výrobní náklady, na něž mohl mít pokles cen surovin dopad. Toto tvrzení bylo proto zamítnuto.
(279)
Po poskytnutí konečných informací některé zúčastněné strany zopakovaly, že dopad nižších cen polykrystalického křemíku na náklady výrobního odvětví Unie nebyl v hodnotovém řetězci omezen nebo zmírněn, jak se usuzovalo při šetření. Jak již bylo uvedeno výše ve 276. bodě odůvodnění, polykrystalických křemík je hlavní surovinou pro výrobce destiček, proto se usuzovalo, že případný dopad na náklady na výrobu článků nebo modulů bude v hodnotovém řetězci zmírněn. Zúčastněné strany neposkytly žádné důkazy, které by mohly toto zjištění zpochybnit. Šetření mimoto prokázalo, že se snížení cen polykrystalického křemíku v posuzovaném období odrazilo v průměrných nákladech na výrobu článků a modulů výrobců v Unii zařazených do vzorku, které se snížily v podobné míře jako ceny polykrystalického křemíku. Jedna zúčastněná strana se dotázala na dopad údajného penále, které muselo výrobní odvětví Unie zaplatit kvůli novému sjednání smluv s dodavateli. V tomto ohledu nelze vyloučit, že určitý omezený počet výrobců musel v posuzovaném období případně uhradit penále za zrušení smluv týkajících se dodávek destiček.
Komise však nenašla žádné důkazy, že by toto penále mohlo mít vliv na situaci celého výrobního odvětví Unie nebo bylo reprezentativní. Takovéto důkazy neposkytla ani dotyčná zúčastněná strana. Ačkoli nelze zcela vyloučit, že penále mohlo mít určitý negativní dopad na omezený počet výrobců v Unii, celkový dopad na výrobní odvětví Unie je proto nanejvýš okrajový, a nemůže tudíž narušit příčinnou souvislost mezi dumpingovým dovozem a újmou způsobenou celému výrobnímu odvětví Unie. Tato tvrzení bylo proto třeba zamítnout.
(280)
Jiná zúčastněná strana uvedla, že pokles prodejních cen výrobku, který je předmětem šetření, v Unii je částečně zapříčiněn snížením ceny polykrystalického křemíku. V tomto ohledu je však třeba uvést, že šetření prokázalo, že dovoz z ČLR byl dumpingový a jeho cena byla podstatně nižší než ceny výrobního odvětví Unie. Pokles cen proto překračoval snížení výrobních nákladů, které lze vysvětlit nižšími cenami surovin. Pokud by byl pokles cen pouze účinkem nižších cen surovin, nebylo by výrobní odvětví Unie nuceno snížit své prodejní ceny pod úroveň výrobních nákladů. Toto tvrzení bylo proto nutno zamítnout.
(281)
Jiná strana zopakovala, že soudní spor jednoho výrobce v Unii po skončení období šetření mohl ovlivnit situaci přinejmenším tohoto výrobce v Unii již v období šetření. Tato strana nevysvětlila, jak a nakolik tato událost, k níž došlo po období šetření, mohla mít dopad na situaci tohoto výrobce v období šetření. Stejně tak nebyly při šetření nalezeny žádné důkazy prokazující takovéto účinky. Toto tvrzení bylo proto třeba zamítnout.
(282)
Tatáž zúčastněná strana mimoto zpochybnila výše uvedená zjištění, jelikož údajně nebyly předloženy žádné důkazy. Zjištění v rámci šetření však vycházela z faktů a skutečných důkazů, jejichž verze bez důvěrných údajů byly poskytnuty všem zúčastněným stranám.
(283)
Jelikož s ohledem na dopad cen surovin nebyly vzneseny žádné jiné připomínky, potvrzují se zjištění uvedená ve 191. až 194. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
3.7. Újma, kterou si výrobní odvětví Unie způsobilo samo: dopad automatizace, velikost, úspory z rozsahu, konsolidace, inovace, nákladová efektivnost, dovoz výrobního odvětví Unie
(284)
Po poskytnutí prozatímních informací určité zúčastněné strany zopakovaly, že příčinou újmy, kterou utrpělo výrobní odvětví Unie, byly nedostatečné úspory z rozsahu. Bylo zopakováno, že menší výrobci jsou oproti větším, vertikálně integrovaným výrobcům v nevýhodě, a jakoukoli újmu, kterou tito výrobci utrpěli, proto nelze přičítat dumpingovému dovozu. Jiná zúčastněná strana tvrdila, že automatizace výrobního procesu je nákladná, a že proto jsou při snižování výrobních nákladů důležitější úspory z rozsahu.
(285)
Šetření ukázalo, že ani větší a vertikálně integrované výrobní odvětví Unie nemohlo kvůli dumpingovému dovozu plně těžit z vysoké míry využití kapacity, aby dosáhlo úspor z rozsahu. Šetření každopádně neodhalilo souvislost mezi velikostí, vertikální integrací a vyšší ziskovostí, jelikož vysoký cenový tlak ze strany dumpingového dovozu tento vztah změnil. Šetření rovněž ukázalo, že na trhu, na němž byla míra využití kapacit nízká, již výhoda v podobě úspor z rozsahu neexistovala, což platí rovněž pro čínské výrobce. Tato tvrzení byla proto zamítnuta.
(286)
Jedna zúčastněná strana mimoto uvedla, že investoři a banky projekty nefinancují, je-li výrobce modulů příliš malý, jelikož větší výrobci poskytují lepší záruky a jsou „financovatelnější“. Jinými slovy, investoři a banky se zdráhají financovat fotovoltaické projekty, které využívají moduly vyráběné v Unii. Při šetření však bylo zjištěno, že případné preference investorů a bank týkající se financování čínských výrobců, kteří mají větší výrobní kapacity, jsou výsledkem narušení, které bylo na trhu Unie způsobeno dumpingovým dovozem. Jak bylo uvedeno ve 285. bodě odůvodnění, velikost výrobních linek nehraje roli, pokud je míra využití kapacity nízká. Toto tvrzení bylo proto zamítnuto.
(287)
Jedna zúčastněná strana zopakovala, že výrobní odvětví Unie má nepříznivou nákladovou strukturu v porovnání s čínskými konkurenty, jelikož ti mají nižší náklady práce, náklady na elektřinu a náklady na odpisy, a mimoto mají nejnovější vybavení. Dotyčná strana však nebyla s to poskytnout nové informace nebo podpůrné důkazy, které by mohly změnit příslušná zjištění v rámci tohoto šetření. Tvrzením, že čínští výrobci používají nejnovější vybavení, se zabýval 203. bod odůvodnění prozatímního nařízení, v němž bylo uvedeno, že vyvážející výrobci v ČLR nemají žádné komparativní výhody, jelikož se stroje a vybavení dovážejí z Evropské unie. Výše uvedená tvrzení byla proto zamítnuta.
(288)
Jiná strana uvedla, že čínští výrobci mají komparativní výhodu, pokud jde o ceny polykrystalického křemíku a úspory z rozsahu, což má za následek nižší náklady na stroje. Tato strana neposkytla v tomto ohledu žádné nové informace nebo podpůrné důkazy, které by mohly změnit zjištění uvedená ve 195. a 196. a rovněž ve 203. bodě odůvodnění prozatímního nařízení. Tvrzení této strany bylo proto nutno zamítnout.
(289)
Připomíná se, že (jak je uvedeno ve 203. bodě odůvodnění prozatímního nařízení a zmíněno rovněž výše ve 287. bodě odůvodnění) vyvážející výrobci v ČLR nemají žádné komparativní výhody, pokud jde o používané suroviny a stroje, jelikož obojí se většinou dováží z Unie. Jedna zúčastněná strana výše uvedené skutečnosti zpochybnila, aniž by však poskytla jakékoli důkazy. Co se týká nákladů práce a režijních nákladů, včetně nákladů na odpisy, ty představovaly v období šetření v průměru méně než 10 % celkových nákladů modulu a nemělo se za to, že hrají významnou úlohu. Pokud jde o náklady na elektřinu, ty představovaly v období šetření v průměru méně než 1 % celkových nákladů modulu, a nemělo se za to, že hrají významnou úlohu. Tvrzení, že čínští výrobci používají nejnovější vybavení, nebylo mimoto doloženo.
(290)
Jedna zúčastněná strana zopakovala, že někteří výrobci v Unii pořizují články a/nebo moduly v dotčené zemi a přeprodávají tyto výrobky na trhu Unie jako své vlastní. Tato strana požadovala, aby újma vyplývající z těchto transakcí nebyla přičítána dumpingovému dovozu. Šetření však odhalilo, že dovoz dotčeného výrobku uskutečňovaný výrobním odvětvím Unie byl svou povahou doplňkový a z hlediska objemu omezený ve srovnání s výrobou v Unii, a jeho dopad je proto pouze okrajový (pokud vůbec nějaký) a nelze mít za to, že by narušil příčinnou souvislost mezi dumpingovým dovozem a újmou způsobenou výrobnímu odvětví Unie.
(291)
Jeden dovozce, který není ve spojení, tvrdil, že se prozatímní nařízení nezabývalo dostatečně skutečností, že počet zaměstnanců v posuzovaném období vzrostl. S ohledem na toto tvrzení se uvádí, že zaměstnanost vzrostla mezi rokem 2009 a 2011 u modulů a poté se v období šetření snížila. V případě článků se zaměstnanost zvyšovala až do roku 2010, načež v roce 2011 klesla a v období šetření se dále snížila. Podotýká se, že v případě modulů sledovala zaměstnanost tendenci výroby v Unii. Pokud jde o články, jelikož čínský dovoz zvyšoval během celého období svůj podíl na trhu, nemohlo mít výrobní odvětví Unie prospěch z rostoucí spotřeby, jak se předpokládalo. Pokles zaměstnanosti v roce 2011 a v období šetření proto odpovídá společnostem, které se buď dostaly do platební neschopnosti, nebo ukončily výrobu článků.
(292)
Po poskytnutí konečných informací jedna zúčastněná strana zopakovala, že újma, která byla způsobena výrobnímu odvětví Unie, souvisela s malou velikostí a neexistencí úspor z rozsahu. Jak již bylo vysvětleno výše ve 285. bodě odůvodnění a ve 195. a 196. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, ani na světovém trhu nemůže mít velikost, a tudíž výhoda v podobě úspor z rozsahu, význam, pokud je míra využití obecně nízká a pokud na celosvětové úrovni existuje ohromná nadbytečná kapacita. Toto tvrzení bylo proto třeba zamítnout.
(293)
Tatáž strana mimoto zopakovala, že újma způsobená výrobnímu odvětví Unie souvisela s neschopností výrobního odvětví Unie dosáhnout nákladové výhody. Tato strana tvrdila, že to je zapříčiněno především skutečností, že většina výrobců v Unii je vertikálně integrovaná. Tato strana však neposkytla žádné další informace, nakolik mohla mít skutečnost, že výrobci jsou vertikálně integrovaní, negativní dopad na jejich nákladovou strukturu. Toto tvrzení bylo proto nutno zamítnout.
(294)
Jelikož v této souvislosti nebyly vzneseny žádné jiné připomínky, potvrzuje se 195. až 206. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
3.8. Konkurence produktů z tenkého fotovoltaického filmu a jiných fotovoltaických technologií
(295)
Po poskytnutí prozatímních informací jedna zúčastněná strana zopakovala tvrzení, že příčinou újmy způsobené výrobnímu odvětví Unie je konkurence produktů z tenkého fotovoltaického filmu a jiných fotovoltaických technologií, neboť tyto technologie soutěží s výrobkem, který je předmětem šetření, zejména v případě zařízení montovaných na zemi a komerčních/průmyslových střešních systémů, které představují značnou část celkového fotovoltaického trhu Unie.
(296)
Šetření prokázalo, že ačkoli produkty z tenkého fotovoltaického filmu jsou levnější než výrobek, jenž je předmětem šetření, z hlediska celkového trhu se solární energií v Unii zaujímají pouze omezený podíl, jelikož mají mnohem nižší účinnost přeměny a nižší výkon ve wattech než krystalické křemíkové moduly. Podle dostupných informací nebyl vobdobí šetření podíl produktů z tenkého fotovoltaického filmu na trhu v porovnání s celkovým trhem se solární energií v Unii významný. Potvrzují se proto zjištění ve 208. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, že ačkoliv mezi produkty z tenkého filmu a dotčeným výrobkem může existovat určitá konkurence, je tato konkurence považována za okrajovou. Z těchto důvodů bylo nutno tvrzení, která byla v tomto ohledu předložena, zamítnout.
(297)
Po poskytnutí konečných informací jedna zúčastněná strana zopakovala, že újmu výrobnímu odvětví Unie pravděpodobně způsobila konkurence produktů z tenkého fotovoltaického filmu. V této souvislosti strana uvedla, že v Německu byl podíl produktů z tenkého fotovoltaického filmu na celkovém trhu se solární energií po většinu období šetření značný a snížil se teprve počátkem roku 2012.
(298)
Šetření ukázalo, že průměrné ceny produktů z tenkého filmu byly skutečně nižší než průměrné ceny výrobku, který je předmětem šetření.
(299)
Jak je však uvedeno výše ve 296. bodě odůvodnění, produkty z tenkého fotovoltaického filmu mají mnohem nižší účinnost přeměny a nižší výkon ve wattech než krystalické křemíkové moduly, a proto konkurence těchto produktů (pokud vůbec existuje) nemohla přispět k újmě způsobené výrobnímu odvětví Unie, jelikož krystalické křemíkové moduly představují na trhu se solární energií v Unii převládající technologii. Zpráva Společného výzkumného střediska o stavu odvětví fotovoltaiky pro rok 2012 uvádí, že v důsledku poklesu cen polykrystalického křemíku přišel tenký film v posledních letech o podíl na trhu ve prospěch krystalických křemíkových modulů.
(300)
Jelikož v této souvislosti nebyly vzneseny žádné jiné připomínky, potvrzují se zjištění uvedená ve 207. až 210. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
3.9. Finanční krize a její vliv na přístup k financím
(301)
Po poskytnutí prozatímních informací bylo uvedeno, že je třeba oddělit a rozlišit škodlivé účinky finanční krize a její vliv na přístup k financím a nepřičítat je dumpingovému dovozu.
(302)
V tomto ohledu se odkazuje na 212. bod odůvodnění prozatímního nařízení, který se zabývá dopady finanční krize a hospodářské recese na situaci výrobního odvětví Unie. Tento bod odůvodnění podrobně objasňuje důvody, na nichž je založeno tvrzení, že ačkoliv finanční krize měla určitý dopad na situaci výrobního odvětví Unie, nemohla narušit příčinnou souvislost mezi dumpingovým dovozem a újmou způsobenou výrobnímu odvětví Unie. Toto konkrétní odůvodnění zúčastněné strany nezpochybnily ani neposkytly nové informace nebo důkazy, které by mohly změnit zjištění uvedená v tomto bodě odůvodnění. Tvrzení v tomto ohledu byla proto zamítnuta.
(303)
Uvádělo se rovněž, že příčinou újmy, která byla způsobena výrobnímu odvětví Unie, bylo to, že se výrobní odvětví Unie nesnažilo najít vhodné financování, a že by Komise měla ověřit, zda výrobní odvětví Unie žádalo o financování v době, kdy bylo ziskové. Šetření ve skutečnosti prokázalo, že v roce 2010, kdy bylo výrobní odvětví Unie dosud ziskové, se úroveň investic v porovnání s rokem 2009 zvýšila u modulů o 315 % a u článků o 10 %. Jelikož odvětví fotovoltaiky je kapitálově náročné, očekává se, že výrobní odvětví Unie neustále hledá vhodné financování, aby zvýšilo svou nákladovou efektivnost a soutěžilo s nekalým dumpingovým dovozem. Vyvozuje se proto závěr, že nedostatečný přístup k financím byl výsledkem narušené situace, která byla způsobena dumpingovým dovozem, a nikoli její příčinou. Výše uvedené tvrzení bylo proto zamítnuto.
(304)
Po poskytnutí konečných informací jedna zúčastněná strana zopakovala, že je třeba oddělit a rozlišit škodlivé účinky finanční krize a nepřičítat je dumpingovému dovozu. Tato strana odkázala na veřejně dostupné informace, které uváděly, že nejméně jeden výrobce v Unii považoval krizi za hlavní příčinu újmy. Toto šetření vycházelo ve svých zjištěních z údajů konkrétních společností, které značně přesahují veřejně dostupná prohlášení jednotlivých společností. Veřejně dostupné prohlášení, na něž se odkazuje, nemůže proto zpochybnit zjištění uvedená ve 212. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, v němž byl vyvozen závěr, že ačkoliv finanční krize měla určitý dopad na situaci výrobního odvětví Unie, nemohla narušit příčinnou souvislost mezi dumpingovým dovozem a podstatnou újmou způsobenou výrobnímu odvětví Unie. Toto tvrzení bylo proto zamítnuto.
(305)
Jiná zúčastněná strana uvedla, že je nutno vzít v úvahu rozdílný přístup výrobního odvětví Unie k financování v porovnání s čínskými vyvážejícími výrobci. Tato strana tvrdila, že to bylo jedním z hlavních faktorů, které výrobnímu odvětví Unie způsobily podstatnou újmu, a nikoli dumpingový dovoz. Bylo však zjištěno, že přednostní přístup řady čínských vyvážejících výrobců k financování narušuje trh a může být jedním z hlavních důvodů, které čínským vyvážejícím výrobcům umožňují vyvážet dotčený výrobek za dumpingové ceny. Tento faktor proto nenarušuje příčinnou souvislost mezi dumpingovým dovozem a podstatnou újmou způsobenou výrobnímu odvětví Unie. Toto tvrzení bylo proto zamítnuto.
(306)
Jelikož s ohledem na důsledky finanční krize nebyly vzneseny žádné další připomínky, potvrzuje se 211. a 212. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
3.10. Vývozní výkonnost výrobního odvětví Unie
(307)
Jelikož nebyly podány žádné připomínky za účelem přehodnocení zjištění uvedených ve 213. a 215. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, tato zjištění se potvrzují.
3.11. Objev ložisek plynu z plynonosných břidlic v Evropské unii
(308)
Jelikož nebyly podány žádné připomínky za účelem přehodnocení zjištění uvedených ve 215. až 217. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, tato zjištění se potvrzují.
3.12. Systém Evropské unie pro obchodování s emisemi (ETS)
(309)
Jelikož nebyly podány žádné připomínky za účelem přehodnocení zjištění uvedených ve 218. a 219. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, tato zjištění se potvrzují.
3.13. Rozhodnutí v oblasti řízení
(310)
Některé zúčastněné strany zopakovaly tvrzení uvedené ve 220. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, že příčinou způsobené podstatné újmy byla nejméně u jednoho z výrobců v Unii nesprávná rozhodnutí v oblasti řízení. Tyto strany poskytly další informace v podobě tiskového článku. Poskytnuté informace však nebylo možno ověřit a nemohly změnit zjištění v rámci tohoto šetření, že rozhodnutí v oblastí řízení dotčené společnosti byla obvyklá a opatrná a neměla žádný dopad na celé výrobní odvětví Unie. Výše uvedená tvrzení byla proto zamítnuta.
(311)
Jelikož v této souvislosti nebyly předloženy žádné jiné argumenty, potvrzují se zjištění uvedená ve 220. a 221. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
3.14. Jiné vládní politiky
(312)
Jelikož nebyly podány žádné připomínky za účelem přehodnocení zjištění uvedených ve 222. odůvodnění prozatímního nařízení, tato zjištění se potvrzují.
3.15. Jiná tvrzení
(313)
Jedna zúčastněná strana uvedla, že příčinou újmy, která byla způsobena výrobnímu odvětví Unie, byla nevýhoda předvoje a nedostatečná politická podpora ze strany Evropské komise v předchozích letech. Tato strana rovněž tvrdila, že kromě vnitrostátních režimů podpory jsou na každém trhu důležitými faktory také obyvatelstvo, HDP, spotřeba elektřiny, možnosti financování a připojitelnost do sítě. Výše uvedená strana však nebyla schopna svá tvrzení doložit, a tato byla proto zamítnuta.
(314)
Po poskytnutí konečných informací tatáž zúčastněná strana zopakovala, že příčinou újmy, která byla způsobena výrobnímu odvětví Unie, byla nevýhoda předvoje. Toto tvrzení však nebylo analyzováno ani doloženo; bylo proto třeba je zamítnout.
4. Souhrnné posouzení jiných činitelů, u nichž bylo zjištěno, že přispěly k újmě
(315)
Šetření prokázalo, že k újmě mohly přispět tyto jiné činitele: dovoz dotčeného výrobku z Tchaj-wanu; snižování zaručených výkupních cen; dlouhodobé smlouvy omezeného počtu výrobců v Unii týkající se polykrystalického křemíku; finanční a hospodářská krize.
(316)
Jak bylo uvedeno výše v oddíle 3.1 resp. 3.6, možné přispění dovozu z Tchaj-wanu a dlouhodobých smluv omezeného počtu výrobců v Unii týkajících se polykrystalického křemíku je nanejvýš pouze okrajové, jelikož případný dopad byl v hodnotovém řetězci dále zmírněn.
(317)
Co se týká hospodářské a finanční krize, šetření ukázalo, že hlavní příčinou potíží výrobního odvětví Unie při přístupu ke kapitálu potřebnému pro investice byl dumpingový dovoz, který výrobnímu odvětví Unie zabránil v prodeji výrobků za ziskové ceny v době, kdy trh v Unii vykazoval vysoká tempa růstu (2009-2011).
(318)
Co se týká zaručených výkupních cen, třetí strany nebyly schopny prokázat, že výše zaručených výkupních cen během období šetření byly tak nízké, že výrobcům v Unii znemožnily prodávat dotčený výrobek za ceny, které nezpůsobují újmu. Orgány zastávají názor, že snižování zaručených výkupních cen může vysvětlit nižší poptávku, jelikož investice v určitých místech již nebyly životaschopné. Nemůže však narušit příčinnou souvislost, a to ani ve spojení s ostatními činiteli, u nichž bylo zjištěno, že přispěly k újmě, jelikož zaručené výkupní ceny byly dosud na úrovni, při níž by v případě, že by neexistoval dumpingový dovoz, mohli výrobci v Unii prodávat své výrobky za ceny, které nezpůsobují újmu.
(319)
Ani po posouzení kumulativního účinku čtyř jiných činitelů, které mohly přispět k újmě, není proto narušena příčinná souvislost mezi dumpingovým dovozem a újmou.
5. Závěr ohledně příčinné souvislosti
(320)
Veškeré účinky jiných činitelů újmy než dumpingový dovoz byly analyzovány jednotlivě i společně. Vyvozuje se proto závěr, že souhrnné posouzení všech činitelů, které mohly mít společně dopad na újmu způsobenou výrobnímu odvětví Unie (tj. dovoz ze třetích zemí, zaručené výkupní ceny, dopad cen surovin, finanční krize), nevysvětluje újmu, která byla způsobena výrobnímu odvětví Unie, zejména pokud jde o nízké ceny a finanční ztráty způsobené pronikáním levného dovozu dotčeného výrobku z ČLR ve značném množství. Na základě výše uvedených skutečností se potvrzují prozatímní zjištění uvedená ve 223. a 224. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, že dumpingový dovoz z ČLR způsobil výrobnímu odvětví Unie podstatnou újmu ve smyslu čl. 3 odst. 6 základního nařízení.
F. ZÁJEM UNIE
1. Úvodní poznámky
(321)
Po poskytnutí prozatímních informací jedna zúčastněná strana uvedla, že posouzení zájmu Unie nebylo založeno na reprezentativním počtu hospodářských subjektů.
(322)
Komise kontaktovala jednotlivé hospodářské subjekty následujícím způsobem.
(323)
Dovozci, kteří nejsou ve spojení: jak je uvedeno ve 12. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, Komise kontaktovala všech 250 dovozců, kteří nejsou ve spojení, uvedených žadatelem a v souladu s článkem 17 základního nařízení vybrala prozatímní vzorek tak, aby pokrýval co největší reprezentativní objem dovozu, který by mohl být v době, která je k dispozici, přiměřeně přezkoumán. Jak je však uvedeno ve 12. a 232. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, pouze u jedné společnosti, která byla prozatímně vybrána, se po ověření skutečně potvrdilo, že je dovozcem, který není ve spojení. Po vyhlášení prozatímního nařízení bylo k další spolupráci v rámci šetření vyzváno dalších patnáct dovozců, kteří nejsou ve spojení a kteří v počáteční fázi předložili formulář pro výběr vzorku, nebyli však do vzorku zařazeni. Šest z nich souhlasilo a obdrželo dotazník a pět jich poskytlo odpověď, přičemž tři odpovědi se považovaly za dostatečně úplné. Konečný vzorek dovozců, kteří nejsou ve spojení, proto zahrnuje čtyři dovozce, kteří nejsou ve spojení a na něž připadá 2 % až 5 % dovozu dotčeného výrobku. Pokud jde o tento nízký procentní podíl, je třeba mít na paměti, že se většina dovozu dotčeného výrobku do Unie neuskutečňuje prostřednictvím dovozců, kteří nejsou ve spojení, jak bylo objasněno ve 12. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
(324)
Jiné hospodářské subjekty než dovozci, kteří nejsou ve spojení (hospodářské subjekty na počátku výrobního řetězce a hospodářské subjekty navazující na výrobní odvětví Unie): jak je uvedeno ve 226. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, Komise rozeslala rovněž zvláštní dotazníky přibližně 150 hospodářským subjektům (včetně dovozců, kteří nejsou ve spojení), kteří se přihlásili po zahájení šetření, mohli tudíž Komisi poskytnout příslušné údaje. Při šetření byly vzaty v úvahu nejen odpovědi na dotazníky, nýbrž rovněž ověřitelné a náležitě doložené připomínky a podání zúčastněných stran předložená ve stanovených lhůtách, a to bez ohledu na to, zda tyto strany odpověděly na dotazník, či nikoli. AFASE předala Komisi připomínky jménem svých členů - hospodářských subjektů působících v oblasti fotovoltaiky, jež byly rovněž analyzovány.
(325)
Vzhledem k výše uvedeným skutečnostem byly shromážděny dostatečné údaje, které umožnily smysluplné posouzení zájmu Unie. Z těchto důvodů bylo dotyčné tvrzení zamítnuto.
(326)
Jedna zúčastněná strana Komisi požádala, aby objasnila, jak Komise zacházela s předloženými dotazníky dovozců, které byly určeny hospodářským subjektům navazujícím na výrobní odvětví Unie.
(327)
V odpovědi na tuto žádost se uvádí, že se 36 odpovědí uvedených ve 241. bodě odůvodnění prozatímního nařízení týkalo odpovědí na přílohu B oznámení o zahájení řízení, jejímž účelem bylo případně vybrat vzorek dovozců, kteří nejsou ve spojení.
(328)
Co se týká odpovědí na dotazník, které poskytly dva hospodářské subjekty uvedené ve 12. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, jedna byla vzata v úvahu v příslušné analýze hospodářských subjektů navazujících na výrobní odvětví Unie. Druhý hospodářský subjekt poskytl doplňkové informace, které prokázaly, že v rozporu s tím, co bylo uvedeno ve 12. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, je skutečně dovozcem modulů, nikoli však dovozcem článků. Informace uvedené v jeho odpovědi na dotazník však nepostačovaly k tomu, aby byl zařazen do analýzy týkající se dovozců, kteří nejsou ve spojení, a to kvůli skutečnosti, že poskytnuté odpovědi nebyly úplné.
(329)
Po uložení prozatímních opatření se uskutečnily další inspekce na místě v prostorách dvou společností připravujících projekty (viz výše 8. bod odůvodnění). Pro účely tohoto šetření bylo mimoto analyzováno a vzato v úvahu (viz níže 369. až 371. bod odůvodnění) šest odpovědi na zvláštní dotazníky (viz 324. bod odůvodnění), které předložili poskytovatelé služeb působící rovněž v odvětví fotovoltaiky (logistika, přeprava, styk s veřejností atd.) a které se původně nepovažovaly za dostatečně úplné (viz 241. bod odůvodnění prozatímního nařízení).
(330)
Při analýze zájmu Unie se vycházelo z těchto informací:
-
odpovědi na dotazník obdržené od osmi výrobců v Unii zařazených do vzorku a čtyř dovozců, kteří nejsou ve spojení a kteří byli zařazeni do vzorku, a rovněž odpovědi na zvláštní dotazník obdržené od osmi hospodářských subjektů na počátku výrobního řetězce a třinácti hospodářských subjektů navazujících na výrobní odvětví Unie (sedm společností připravujících projekty/montážních firem; šesti poskytovatelů služeb, kteří působí rovněž v odvětví fotovoltaiky) z celkem 150 hospodářských subjektů, které se přihlásily po zahájení řízení a obdržely zvláštní dotazníky,
-
údaje ověřené během inspekcí na místě v prostorách osmi výrobců v Unii, jednoho dovozce, který není ve spojení, dvou hospodářských subjektů na počátku výrobního řetězce, čtyř hospodářských subjektů navazujících na výrobní odvětví Unie (společnosti připravující projekty/montážní firmy) a jednoho sdružení (viz 17. bod odůvodnění prozatímního nařízení a 8. bod odůvodnění výše),
-
údaje o zájmu Unie, které poskytly jiné zúčastněné strany, včetně sdružení, a rovněž veřejně dostupné údaje o vývoji fotovoltaického trhu v Evropě, zejména dokument EPIA „Global Market Outlook for Photovoltaics 2013-2017“.
2. Zájem výrobního odvětví Unie
(331)
Některé zúčastněné strany pochybovaly, že by výrobní odvětví Unie mohlo mít z opatření prospěch, a tvrdily, že i) opatření sníží poptávku po fotovoltaických výrobcích v Unii, a výrobní odvětví Unie nebude proto moci zvýšit svůj prodej, ii) výrobní odvětví Unie má malé výrobní závody, a není proto schopno uspokojit poptávku po určitých typech zařízení, jako jsou komerční střešní systémy a velká zařízení montovaná na zemi, iii) výrobci v Unii nejsou „financovatelní“, iv) uložení cel na články fakticky zvýší výrobní náklady výrobců modulů v Unii a učiní je méně přitažlivými pro spotřebitele, v) v případě významného poklesu čínského dovozu využijí menší dovoz z ČLR s největší pravděpodobností výrobci z jiných třetích zemí.
(332)
Co se týká tvrzení, že opatření sníží poptávku po fotovoltaických výrobcích v Unii, a výrobní odvětví Unie proto nebude moci zvýšit svůj prodej, podotýká se, že strany nemohly předložit žádné ověřitelné důkazy o existenci přímé souvislosti mezi uložením opatření a poklesem poptávky po fotovoltaických výrobcích, která byla (jak bylo prokázáno) v posledních letech ovlivněna řadou faktorů.
(333)
V odpovědi na tvrzení, že výrobní odvětví Unie má malé výrobní závody, a není proto schopno uspokojit poptávku po některých typech zařízení, jako jsou komerční střešní systémy a velká zařízení montovaná na zemi, je třeba uvést, že šetření prokázalo, že výrobní odvětví Unie je schopno dodávat jak komerční a průmyslová zařízení (mezi 40 kW a 1 MW), tak i zařízení pro tržní segment veřejných služeb (1 MW až 10 MW). Při šetření nebylo navíc zjištěno, že v rámci jednoho projektu nelze použít výrobky dodávané různými výrobci. Toto tvrzení bylo proto zamítnuto.
(334)
Tvrzení, že výrobní odvětví Unie nebude mít z opatření prospěch, jelikož výrobci v Unii nejsou „financovatelní“, a že investiční fondy nebudou souhlasit s financováním projektů, které používají moduly vyráběné v EU, nebylo doloženo. Každopádně se předpokládá, že uložení opatření obnoví spravedlivé podmínky na trhu, což by mělo investory, včetně z bankovního sektoru, ujistit o schopnosti výrobců v Unii připravit životaschopné projekty. Z těchto důvodů bylo dotyčné tvrzení zamítnuto.
(335)
Co se týká tvrzení, že uložení cel na články fakticky zvýší výrobní náklady výrobců modulů v Unii a učiní je méně přitažlivými pro spotřebitele, uvádí se, že ačkoli není vyloučeno, že by po uložení cel mohlo dojít k určitému růstu cen, je třeba vzít v úvahu rovněž skutečnost, že veřejně dostupné zdroje naznačují trend klesajících cen modulů a článků. Proto i v případě, že by se náklady na články mohly v důsledku opatření zvýšit, celkový trend klesajících cen by měl vést k snížení nákladů na moduly. Dotyční výrobci se mohou rovněž rozhodnout, že budou články pořizovat v Unii, a nikoli z ČLR. Rovněž se očekává, že uložení opatření zvýší využití kapacity výrobců článků v Unii, což zvýší jejich úspory z rozsahu, a tudíž sníží náklady. Toto tvrzení bylo proto zamítnuto.
(336)
Tvrzení, že v případě významného poklesu čínského dovozu po uložení opatření z toho budou mít s největší pravděpodobností prospěch spíše jiné třetí země než výrobní odvětví Unie, šetření nepotvrdilo. Šetření neodhalilo žádné jednoznačné signály, že jiné třetí země přesměrují masivně svůj vývoz na trh Unie, zejména vzhledem k pravděpodobnému rozšiřování trhů v jiných třetích zemích, především v Asii, jak odhadují veřejně dostupné zdroje. Mimoto nejsou k dispozici žádné údaje, že i kdyby se v důsledku poklesu čínského dovozu dovoz z jiných třetích zemí zvýšil, nebude výrobní odvětví Unie schopno soutěžit s dovozem z těchto zemí.
(337)
V reakci na poskytnutí konečných informací některé strany tvrdily, že je nereálné očekávat vznik udržitelného výrobního odvětví Unie vyrábějícího moduly a články, jelikož neexistuje racionálně uvažující investor, který by investoval do výrobců v Unii, kteří údajně mají nepříznivou nákladovou strukturu, a nemohou proto vyrábět za konkurenceschopné ceny. Šetření nepotvrdilo, že výrobní odvětví Unie má nepříznivou nákladovou strukturu, jak je objasněno ve 202. a 203. bodě odůvodnění prozatímního nařízení. Neexistence dumpingového dovozu a větší využití výrobních kapacit by proto měly zajistit úspory z rozsahu a umožnit vznik udržitelného výrobního odvětví Unie. Vzhledem k výše uvedeným skutečnostem bylo tvrzení zamítnuto.
(338)
Jedna strana uvedla, že poptávka v Unii je ovlivněna vývojem zaručených výkupních cen a že s tímto vývojem je spojena návratnost investic, kterou investoři očekávají. Konkrétně se uvádělo, že pokud v Unii dojde v důsledku cel k růstu cen a vývoj zaručených výkupních cen nebude sledovat tento růst, poptávka se sníží a výrobní odvětví Unie nebude mít z uložených cel prospěch.
(339)
V reakci na výše uvedené tvrzení se podotýká, že navzdory souvislosti mezi výší zaručených výkupních cen a poptávkou po fotovoltaických zařízeních z důkazů shromážděných během šetření vyplývá, že budoucí poptávka bude na zaručených výkupních cenách a jiných režimech podpory závislá stále méně, jelikož u některých typů zařízení na řadě míst v Unii bude pravděpodobně dosaženo cenové parity (viz 260. bod odůvodnění výše). Očekávaná návratnost investic by měla být mimoto založena na spravedlivých tržních cenách. Jak je uvedeno ve 335. bodě odůvodnění výše, ačkoli není vyloučeno, že po uložení opatření může dojít k určitému růstu cen, je třeba uvést, že podle veřejně dostupných zdrojů vykazují ceny celkově klesající tendenci. Tvrzení je proto zamítnuto.
(340)
Zúčastněné strany uvedly, že jelikož je poptávka po solárních panelech ovlivněna režimy podpory, zejména zaručenými výkupními cenami, a výší cen elektřiny pro konečné spotřebitele (které určují cenovou paritu), může být cenová pružnost poptávky velmi vysoká. Ačkoli je pravda, že významné zvýšení cen může vést k významnému poklesu poptávky kvůli zvláštní povaze trhu, jak poukázaly tyto zúčastněné strany, je toto tvrzení nutno zamítnout, jelikož je velmi nepravděpodobné, že růst cen způsobený opatřeními bude významný, a to z následujících důvodů. Za prvé, veškeré dostupné zdroje potvrzují, že významné snižování cen dotčeného výrobku zaznamenané v celém období šetření a od období šetření do současnosti bude pokračovat.
Za druhé, hospodářským dopadem závazku, který Komise přijala, je to, že čínští vyvážející výrobci budou dodávat dotčený výrobek za minimální dovozní cenu nižší než 60 c/W, což je mnohem méně než cena, která byla zaznamenána v období šetření, a to při objemu, který odpovídá přibližně současnému podílu na trhu. Na této cenové úrovni není velmi pravděpodobné, že by se poptávka významně snížila, jelikož tato cenová úroveň zajišťuje dostatečnou poptávku jak pod stávající výší podpory poskytované režimy podpory, tak pod stávající úrovní cenové parity. Cena elektřiny pro konečné spotřebitele má podle očekávání růst, zatímco cena dotčeného výrobku se má snižovat. Prostřednictvím vzorce pro indexaci závazek zajišťuje, aby minimální dovozní cena zohledňovala další pokles cen dotčeného výrobku. Tato tvrzení bylo proto nutno zamítnout.
(341)
Několik zúčastněných stran zopakovalo tvrzení, že zájem výrobního odvětví Unie není podstatný, jelikož přidaná hodnota, kterou v hodnotovém řetězci v oblasti fotovoltaiky vytvoří předcházející a navazující výrobní odvětví, je mnohem významnější než přidaná hodnota vytvořená výrobním odvětvím Unie. Tvrzení, že různé segmenty v odvětví fotovoltaiky mají rozdílnou přidanou hodnotu, není zpochybněno. Jak je uvedeno ve 228. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, šetření prokázalo, že výrobní odvětví Unie utrpělo podstatnou újmu způsobenou nekalými obchodními praktikami. Někteří výrobci v Unii již byli nuceni své výrobní závody uzavřít, a pokud by nebyla opatření uložena, jeví se jako jisté další zhoršení situace. Jelikož všechny segmenty odvětví fotovoltaiky jsou vzájemně úzce propojené, poškodil by zánik výroby v Unii celé odvětví fotovoltaiky, poněvadž to by bylo zcela závislé na dodávkách pořizovaných externě. Proto i z důvodu zabezpečení dodávek bylo toto tvrzení zamítnuto.
(342)
V reakci na poskytnutí konečných informací jedna zúčastněná strana zopakovala tvrzení, že pro to, zda by mělo být uloženo antidumpingové clo, je důležitá vyšší přidaná hodnota dotčeného výrobku vytvořená předcházejícím a navazujícím odvětvím v porovnání s výrobním odvětvím Unie. V této souvislosti se potvrzuje, že při posuzování zájmu Unie uvážily orgány pozitivní a negativní důsledky, které může mít clo na jednotlivé hospodářské subjekty. Zatímco dopad na předcházející a navazující odvětví je omezený, opatření umožní výrobnímu odvětví Unie překonat účinky dřívějšího dumpingu.
(343)
Jedna strana zpochybnila počet pracovních míst, který uložení opatření zajistí. Tato strana uvedla, že výrobní odvětví Unie zaměstnává přibližně 6 000 osob, a nikoli 25 000 osob, jak je uvedeno ve 229. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
(344)
Na podporu výše uvedeného tvrzení však nebyly předloženy žádné důkazy, a tvrzení bylo proto zamítnuto. Objasňuje se, že vzhledem k vyloučení destiček z definice výrobku činila zaměstnanost ve výrobním odvětví Unie v období šetření přibližně 21 000 osob. Zúčastněné strany nepředložily žádný důkaz, že se počet zaměstnanců ve výrobním odvětví Unie po období šetření významně změnil.
(345)
Šetření prokázalo, že výrobnímu odvětví Unie byla dumpingovým dovozem z ČLR způsobena podstatná újma, takže nebylo schopno amortizovat investice prostřednictvím ziskového prodeje. Očekává se, že uložení opatření obnoví spravedlivé obchodní podmínky na trhu Unie a umožní výrobnímu odvětví Unie soutěžit za stejných podmínek. Pravděpodobné snížení dovozu z ČLR by mělo výrobnímu odvětví Unie v krátkodobém horizontu umožnit, aby zvýšilo svůj prodej v Unii, a tudíž lépe využívalo dostupné výrobní kapacity. To může zajistit úspory z rozsahu. Ačkoli je možné, že v krátkodobém horizontu ceny obdobného výrobku v důsledku opatření porostou, celkový trend klesajících cen bude pravděpodobně zachován, a to na straně jedné kvůli dalšímu snižování nákladů na výrobu výrobku, který je předmětem šetření, a na straně druhé kvůli konkurenčnímu tlaku ze strany výrobců ve třetích zemích, kteří budou na trhu Unie rovněž soutěžit.
(346)
Jelikož nebyly vzneseny žádné jiné připomínky, potvrzuje se 227. a 231. bod odůvodnění prozatímního nařízení s výjimkou údaje o zaměstnanosti, jak bylo uvedeno výše ve 344. bodě odůvodnění.
3. Zájem dovozců, kteří nejsou ve spojení
(347)
Po poskytnutí prozatímních informací dovozce, který není ve spojení, který před uložením prozatímních opatření poskytl odpověď na dotazník a který se považoval za prozatímní vzorek, uvedl, že závěry ohledně dopadu opatření na dovozce, kteří nejsou ve spojení, byly založeny pouze na jeho vlastní odpovědi na dotazník, nelze je proto pokládat za reprezentativní.
(348)
V prozatímním nařízení byla zjištění týkající se dovozců, kteří nejsou ve spojení, založena na jediné společnosti, jelikož (jak je objasněno ve 232. bodě odůvodnění prozatímního nařízení) pouze u jednoho ze tří dovozců prozatímně zařazených do vzorku spočívala hlavní činnost v obchodování s dotčeným výrobkem. Jak je uvedeno výše ve 21. bodě odůvodnění, po uložení prozatímních opatření se vzorek zvětšil, bylo kontaktováno více dovozců, kteří nejsou ve spojení, a z pěti dalších obdržených odpovědí na dotazník byly pouze tři dostatečně úplné a umožňovaly smysluplné posouzení. V konečné fázi byl proto vzorek dovozců, kteří nejsou ve spojení, rozšířen a zahrnoval čtyři dovozce. Během období šetření kolísal podíl činnosti čtyř spolupracujících dovozců, kteří nejsou ve spojení a kteří byli zařazeni do vzorku, související s dotčeným výrobkem mezi 60 % a 100 % jejich celkové podnikatelské činnosti. Čtyři spolupracující dovozci, kteří nejsou ve spojení, mimoto pořizovali v ČLR od 16 % do 100 % celkového dovozu modulů, přičemž pouze jeden z nich pořizoval výrobek pouze z dotčené země. Ziskovost čtyř spolupracujících dovozců, kteří nejsou ve spojení a kteří byli zařazeni do vzorku, související s dotčeným výrobkem činila v období šetření v průměru 2,3 %.
(349)
Jedna zúčastněná strana uvedla, že dopad cel na dovozce, kteří nejsou ve spojení, byl podhodnocen, jelikož neexistují bezprostřední alternativní zdroje dodávek, které by mohly nahradit čínský dovoz dotčeného výrobku, pokud budou uložena cla, a že změna zdroje dodávek je obtížná vzhledem ke skutečnosti, že se velká část výroby nachází v ČLR a že by to znamenalo značné dodatečné náklady.
(350)
V této souvislosti se připomíná, že by uložení opatření nemělo vést k vymizení dovozu dotčeného výrobku z ČLR. Ze šetření vyplynulo, že možný pokles dovozu z ČLR bude mít dopad zejména na ty dovozce, kteří pořizují dotčený výrobek výhradně z ČLR, což platí pouze v případě jednoho ze čtyř spolupracujících dovozců, kteří nejsou ve spojení. Co se týká dopadu opatření na finanční situaci dovozců, kteří nejsou ve spojení, nebylo vyloučeno, že může být negativní, byl však vyvozen závěr, že to bude do značné míry záviset na jejich schopnosti změnit zdroje dodávek nebo přenést alespoň částečně možnou vyšší cenu na odběratele. V případě hospodářských subjektů, které dovážejí výrobek rovněž z jiných zdrojů než z ČLR nebo kteří dovážejí rovněž jiné produkty než dotčený výrobek, bude negativní dopad dále omezen. Komise se proto domnívá, že ačkoli je pravděpodobný negativní dopad na dovozce dotčeného výrobku, tento dopad bude v průměru omezený.
(351)
Jeden dovozce, který není ve spojení, uvedl, že před přijetím výrobků od nového dodavatele musí vynaložit značný čas a finanční investice. V této souvislosti bylo v reakci na poskytnutí konečných informací uvedeno, že inspekčnímu týmu byly v době inspekce na místě předloženy příslušné důkazy o nutnosti dlouhého testování, které musí dovozce provést, než se rozhodne pro dodávky od určitého vývozce.
(352)
Uznává se, že navázání nového vztahu mezi dovozcem a dodavatelem může vyžadovat dodatečné náklady a čas (např. na testování výrobku). Současně se zdá, že změna dodavatelů představuje běžné riziko, které je započítáno v činnosti dovozců a které souvisí se skutečností, že se fotovoltaický trh vyvíjí, a tudíž prochází neustálými změnami (např. úpadky, spojení), což vyžaduje přechod na nové dodavatele. Mimoto lze předpokládat, že testování vyžadují rovněž nové typy modulů, které se neustále dostávají na trh (např. s novými vlastnostmi z hlediska účinnosti). V této souvislosti se zdá, že testování nového výrobku (i od téhož dodavatele) je spíše normou než neobvyklou činností. Tvrzení bylo proto zamítnuto.
(353)
V reakci na poskytnutí konečných informací dvě strany zopakovaly tvrzení, že nebyl náležitě zohledněn zájem dovozců, kteří nejsou ve spojení. Jedna strana tvrdila, že neposkytnutí verzí odpovědí dalších spolupracujících dovozců na dotazníky bez důvěrných údajů neumožnilo stranám provést náležité posouzení. Strana zpochybnila hodnocení Komise, pokud jde o možnost vyššího dovozu z jiných třetích zemí do Unie, což dovozcům umožní změnit dodávky, a to na základě tvrzení, že jiné třetí trhy rychle rostou. Za tímto účelem strana tvrdila, že tento předpoklad je v rozporu se závěry ve 336. bodě odůvodnění, v němž se tvrdí, že dovoz z jiných třetích zemí nebude masivní. Jiná strana pochybovala, zda Komise dodržela zásadu zákazu diskriminace, jelikož při posuzování Komisí byla výrobcům v Unii přisuzována větší důležitost než ostatním hospodářským subjektům.
(354)
Za prvé se potvrzuje, že verze odpovědí dalších spolupracujících dovozců na dotazníky bez důvěrných údajů, které byly obdrženy po vyhlášení prozatímního nařízení, byly zařazeny do spisu, do něhož mohly zúčastněné strany nahlédnout. Za druhé, mezi předpokladem, že v reakci na nižší dovoz z ČLR může vzrůst dovoz z jiných třetích zemí a že by toto zvýšení nemělo být masivní vzhledem k rostoucí poptávce po fotovoltaických zařízeních ve světě, neexistuje rozpor. Jelikož se očekává, že výrobní odvětví Unie získá zpět určitou část podílu na trhu, který předtím držely výrobky z ČLR, nelze vyloučit určitou ztrátu činnosti u dovozců, kteří nejsou ve spojení. Podotýká se však, že se celková velikost fotovoltaického trhu má podle očekávání v dlouhodobém horizontu zvětšovat, jelikož na stále více místech bude dosaženo cenové parity. Rovněž je objasněno, že stejně jako ve všech šetřeních týkajících se ochrany obchodu byla situace výrobního odvětví Unie posouzena s cílem zjistit, zda mu byla dumpingovým dovozem způsobena podstatná újma, v rámci analýzy zájmu Unie však byl zájem výrobního odvětví Unie posouzen na stejném základě jako u ostatních hospodářských subjektů, včetně dovozců, kteří nejsou ve spojení. Rovněž se objasňuje, že se šetření týkající se toho, zda byla výrobnímu odvětví Unie způsobena podstatná újma, řídí zejména ustanoveními čl. 3 odst. 5 základního nařízení, jež stanoví minimální normy pro toto šetření. Zájem Unie je analyzován pouze v případě zjištění dumpingu působícího újmu v souladu s normami stanovenými v článku 21 základního nařízení. Usuzovalo se proto, že pravděpodobný negativní dopad opatření na některé dovozce, zejména ty, kteří pořizují výrobek výhradně z ČLR, nepřevažuje nad přínosy opatření pro výrobní odvětví Unie a střednědobými a dlouhodobými přínosy pro fotovoltaický trh v Unii, které vyplývají ze spravedlivé hospodářské soutěže.
(355)
Jelikož nebyly vzneseny žádné další připomínky, potvrzuje se na základě informací vztahujících se na čtyři dovozce zařazené do vzorku 233. a 234. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
4. Zájem hospodářských subjektů na počátku výrobního řetězce
(356)
Po poskytnutí prozatímních informací několik stran zopakovalo tvrzení, že většina vstupů v hodnotovém řetězci v oblasti fotovoltaiky pochází z Unie a že by tato výhodná situace mohla skončit, pokud budou uložena cla, jelikož se výroba dotčeného výrobku v ČLR v důsledku cla sníží. V reakci na poskytnutí konečných informací jedna strana uvedla, že opatření mohou v tomto případě vést k jiným opatřením, která ČLR případně uloží na výrobky z Unie.
(357)
Jak je uvedeno ve 239. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, očekává se, že čínský dovoz bude trh Unie zásobovat i po zavedení cel. Různé veřejně dostupné zdroje v odvětví fotovoltaiky, například dokument EPIA „Global Market Outlook for Photovoltaics 2013-2017“, mimoto odhadují, že k případnému snížení poptávky v Unii by mělo dojít pouze krátkodobě (v roce 2013 a 2014), jelikož v dalších letech spotřeba v Unii poroste. Jak je vyvozeno ve 239. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, odstranění nekalých obchodních praktik ve střednědobém a dlouhodobém horizontu pravděpodobně umožní udržitelný růst na fotovoltaickém trhu v Unii, z něhož by měly mít prospěch všechny hospodářské subjekty v Unii. Co se týká tvrzení ohledně možných odvetných opatření ze strany ČLR v reakci na opatření v daném případě, připomíná se, že ČLR může stejně jako jakýkoli jiný člen WTO využít šetření týkající se ochrany obchodu pouze v odůvodněných případech a toto šetření musí dodržovat přísná pravidla WTO. Komise tato šetření sleduje s cílem zajistit dodržování pravidel WTO. Tvrzení bylo proto zamítnuto.
(358)
Některé strany zpochybnily závěr uvedený ve 239. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, že nižší vývoz hospodářských subjektů na počátku výrobního řetězce z Unie do ČLR může být nahrazen vývozem na jiné trhy, a uvedly, že cla sníží celosvětovou poptávku po výrobku.
(359)
V tomto ohledu se za prvé podotýká, že se nepředpokládá, že v důsledku cel bude čínský dovoz zcela ukončen. Informace získané v průběhu šetření mimoto neprokazují přímou souvislost mezi vývojem dovozu z ČLR na trh Unie a vývozem z ČLR na ostatní trhy. Veřejně dostupné zdroje, například dokument EPIA „Global Market Outlook for Photovoltaics 2013-2017“, mimoto odhadují, že světový fotovoltaický trh v příštích letech poroste. Co se týká čínského trhu, existují signály, že se domácí spotřeba v ČLR značně zvýší (jak uvedla například EPIA). Vzhledem k výše uvedeným skutečnostem se nepředpokládá, že vývoz hospodářských subjektů na počátku výrobního řetězce z Unie do ČLR v důsledku uložení cel pravděpodobně významně klesne.
(360)
Je třeba rovněž uvést, že pokles poptávky v Unii v letech 2013 a 2014 zmíněný ve 357. bodě odůvodnění může mít negativní dopad na hospodářské subjekty na počátku výrobního řetězce. To však nelze spojovat (přinejmenším nikoli z velké části) se cly, jelikož se předpokládal dlouho před uložením prozatímních opatření. Pokud jde o výrobce strojů pro odvětví fotovoltaiky z Unie (jak je rovněž uvedeno ve 239. bodě odůvodnění prozatímního nařízení), kvůli existující značné rezervní kapacitě v ČLR není pravděpodobné, že by jejich vývoz do ČLR mohl významně vzrůst, a to ani v případě, že čínští vyvážející výrobci zvýší objem výroby. Z informací získaných během šetření rovněž vyplývá, že na výrobce strojů může mít dopad i čínský 12. pětiletý plán pro solární fotovoltaické odvětví, který předpokládá, že by do roku 2015 mělo 80 % zařízení pro výrobu článků pocházet z ČLR. Pokud je této změny dosaženo v souladu s pravidly WTO, může to dále omezit možnost výrobců v Unii soutěžit na čínském trhu. Výše uvedené tvrzení bylo proto zamítnuto.
(361)
V reakci na poskytnutí konečných informací čínská vláda tvrdila, že 12. pětiletý plán pro solární fotovoltaické odvětví obsahuje pouze některé obecné hlavní zásady, které nejsou závazné, jelikož se nepředpokládají žádné donucovací pravomoci, proto by se neměl považovat za známku toho, že možnost výrobců strojů v Unii soutěžit na čínském trhu bude omezená. V tomto ohledu se podotýká, že čínská vláda zařadila ve 12. pětiletém plánu odvětví fotovoltaiky mezi nejstrategičtější odvětví a rovněž vydala zvláštní plán pro solární fotovoltaické odvětví. V tomto plánu vyslovila čínská vláda podporu „špičkovým podnikům“ a „klíčovým podnikům“ a zavázala se „prosazovat provádění různých politik na podporu fotovoltaiky“ a „zajistit celkovou přípravu podpůrných politik v oblasti výrobního odvětví, financí, zdanění …“. Jelikož plán obsahuje základní směrodatné cíle, jichž má čínské výrobní odvětví dosáhnout v pětiletém období, má hluboký dopad na podnikatelské prostředí, a to jak v ČLR, tak v zemích, které s ČLR obchodují. Vzhledem k výše uvedeným skutečnostem existují jednoznačné náznaky, že plán omezuje svobodnou volbu čínských výrobců článků a konkurenční tlak ze strany výrobců v Unii, kteří vyrábějí zařízení vyvážené na čínský trh. Toto tvrzení bylo proto zamítnuto.
(362)
Jeden spolupracující výrobce surovin zpochybnil možnost, že by jiné trhy kompenzovaly nižší výrobu na čínském trhu, vzhledem k značné vytvořené výrobní kapacitě v ČLR, kterou by nebylo možné snadno vybudovat jinde.
(363)
Vzhledem k závěrům uvedeným výše ve 359. bodě odůvodnění je toto tvrzení zamítnuto, jelikož neexistují žádné údaje o údajně nižší výrobě na čínském trhu.
(364)
Jedna zúčastněná strana zpochybnila počet zaměstnanců v odvětví na počátku výrobního řetězce, který byl uveden ve 236. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
(365)
Objasňuje se, že se počet 4 200 zaměstnanců uvedený v prozatímním nařízení týkal pouze spolupracujících hospodářských subjektů na počátku výrobního řetězce, jako jsou výrobci vybavení a dodavatel polykrystalického křemíku, a to na základě jejich odpovědí na dotazník, a nikoli celého odvětví.
(366)
Po vyloučení destiček z definice výrobku by měli mít výrobci tohoto výrobku v Unii z uložení cel nicméně prospěch, jelikož se očekává, že výrobní odvětví Unie zvýší svou výrobu článků a modulů.
(367)
Jelikož nebyly vzneseny žádné další připomínky, potvrzuje se 235. a 240. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
5. Zájem hospodářských subjektů navazujících na výrobní odvětví Unie
(368)
Jak je uvedeno výše ve 329. bodě odůvodnění, po uložení prozatímních opatření se uskutečnily další inspekce na místě u dvou společností připravujících projekty.
(369)
Kromě sedmi odpovědí na dotazníky poskytnutých hospodářskými subjekty navazujících na výrobní odvětví Unie, jejichž činnost přímo souvisí s obdobným výrobkem (a to společností připravujících projekty a montážních firem), jejichž analýza představovala základ pro posouzení hospodářských subjektů navazujících na hospodářské odvětví Unie v prozatímním nařízení, bylo blíže analyzováno šest dalších odpovědí na dotazníky, které byly poskytnuty v prozatímní fázi a které se nepovažovaly za dostatečně úplné (viz 241. bod odůvodnění prozatímního nařízení), jelikož obsahovaly údaje o relativním významu jejich činnosti související s fotovoltaikou v porovnání s celkovou činností.
(370)
Těmito šesti dalšími dotčenými hospodářskými subjekty byli poskytovatelé služeb v odvětví fotovoltaiky (logistika, přeprava, styk s veřejností atd.), tudíž hospodářské subjekty, jejichž činnost přímo nesouvisí s výrobkem, který je předmětem šetření. I přes určité nedostatky v odpovědích údaje uvedené v dotaznících prokazovaly, že činnost těchto hospodářských subjektů související s fotovoltaikou je v porovnání s jejich celkovou činností pouze okrajová. V období šetření představovala činnost související s fotovoltaikou přibližně pouze 5 % jejich celkového obratu a 8 % jejich celkové zaměstnanosti. Ziskovost činila v průměru přibližně 7 %. Podotýká se však, že údaje týkající se ziskovosti nebyly úplné, jelikož ne všechny hospodářské subjekty poskytly příslušné údaje.
(371)
Na základě další analýzy byl vyvozen závěr, že vzhledem k poskytnutým údajům nebude případný dopad opatření na hospodářskou situaci poskytovatelů služeb v odvětví fotovoltaiky pravděpodobně významný.
(372)
Po poskytnutí prozatímních a konečných informací zpochybnila řada stran reprezentativnost údajů hospodářských subjektů navazujících na výrobní odvětví Unie, které se týkaly obratu, ziskovosti a zaměstnanosti a které Komise odvodila z odpovědí na dotazníky poskytnutých sedmi hospodářskými subjekty navazujícími na výrobní odvětví Unie. AFASE předložila „průzkum“, který provedla u svých členů (montážních firem) s cílem doložit, že u většiny montážních firem představuje podnikání v oblasti fotovoltaiky hlavní zdroj příjmů. AFASE rovněž tvrdila, že hospodářské subjekty navazující na výrobní odvětví Unie, zejména montážní firmy, dosáhnou pouze jednociferného ziskového rozpětí (na rozdíl od zjištění uvedených ve 242. bodě odůvodnění prozatímního nařízení), což jim neumožní absorbovat případná cla.
(373)
Pokud jde o reprezentativnost údajů použitých v prozatímním nařízení, Komise použila všechny údaje, jež poskytly hospodářské subjekty navazující na výrobní odvětví Unie, které odpověděly na zvláštní dotazník, a rovněž podání AFASE, jak je objasněno výše ve 330. bodě odůvodnění.
(374)
Co se týká tvrzení, že podnikání v oblasti fotovoltaiky představuje pro montážní firmy hlavní zdroj příjmů, další analýza odpovědí na dotazník, které poskytlo sedm hospodářských subjektů navazujících na výrobní odvětví Unie (montážní firmy a společnosti připravující projekty), potvrdila, že činnost přímo související s výrobkem, který je předmětem šetření, představuje v průměru přibližně 42 % celkové činnosti těchto hospodářských subjektů a ziskovost činí v průměru 11 %. Pokud se však vezmou v úvahu rovněž jejich ostatní činnosti (nesouvisející přímo s výrobkem, který je předmětem šetření), celkový význam významně vzroste u tří z celkem sedmi hospodářských subjektů. Příslušný poměr byl proto v období šetření v rozmezí od přibližně 45 % do 100 %. U sedmi hospodářských subjektů (montážních firem a společností připravujících projekty) by ziskovost činnosti v oblasti fotovoltaiky včetně činností, které přímo nesouvisejí s výrobkem, který je předmětem šetření, činila v průměru 9 %. Pokud jde o zaměstnanost, činnost v oblasti fotovoltaiky, včetně činností, které nesouvisejí přímo s výrobkem, který je předmětem šetření, by v období šetření u těchto sedmi hospodářských subjektů představovala přibližně 660 pracovních míst na plný úvazek. Kromě fotovoltaických projektů a zařízení působily tyto hospodářské subjekty rovněž v oblasti zařízení pro větrnou energii a výroby elektrických zařízení.
(375)
Usuzovalo se, že případný dopad opatření na hospodářské subjekty navazující na výrobní odvětví Unie je třeba posoudit především na základě jejich činnosti přímo spojené s výrobkem, který je předmětem šetření, jež v období šetření dosáhla ziskovosti v průměrné výši 11 %. I v případě posouzení na základě celkové činnosti v oblasti fotovoltaiky nesouvisející přímo s výrobkem, který je předmětem šetření, by však byly závěry podobné závěrům vyvozeným v prozatímní fázi, jelikož celkově se jednotlivé zohledněné faktory, a to ziskovost a možnost absorbovat část cla, významně nezmění (ziskovost se sníží z průměrných 11 % na průměrných 9 %). V reakci na poskytnutí konečných informací jedna strana, v jejichž prostorách Komise provedla inspekci na místě, zpochybnila reprezentativnost závěru ohledně ziskovosti montážních firem a společností připravujících projekty, která byla podle ní údajně založena pouze na jedné transakci. Toto tvrzení se zamítá, jelikož Komise vypočítala ziskovost hospodářského subjektu navazujícího na výrobní odvětví Unie na základě veškerých údajů, které hospodářské subjekty navazující na výrobní odvětví Unie poskytly ve svých odpovědích na dotazník.
(376)
S ohledem na průzkum, který AFASE provedla u svých členů, se za prvé podotýká, že všechny hospodářské subjekty měly možnost přihlásit se po zahájení šetření a odpovědět na zvláštní dotazník určený pro hospodářské subjekty navazující na výrobní odvětví Unie, v němž byly požadovány informace potřebné pro posouzení dopadu cel na tyto hospodářské subjekty. Za druhé, v průzkumu nebyla uvedena totožnost montážních firem, což neumožňovalo ověřit například relevantnost a spolehlivost poskytnutých údajů. Za třetí, ačkoli se řada otázek položených v tomto průzkumu týkala schopnosti montážních firem absorbovat možná cla, v průzkumu nebyl uveden žádný odkaz na zisk, kterého tyto montážní firmy dosáhly v období šetření, chyběly tudíž důležité údaje pro vyhodnocení dopadu opatření. Z poskytnutého průzkumu nebylo proto možno odvodit smysluplné závěry.
(377)
Řada stran zpochybnila závěry uvedené ve 247. a 250. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, že pracovní místa v segmentu navazujícím na výrobní odvětví Unie budou negativně ovlivněna z krátkodobého hlediska a že celkový dopad bude negativní, avšak jen v omezeném rozsahu, jelikož fotovoltaický trh v Unii má podle odhadů ve střednědobém a dlouhodobém horizontu růst. Některé strany rovněž tvrdily, že pokles poptávky postihne zejména montážní firmy, které jsou závislé na fotovoltaických zařízeních.
(378)
Možný úbytek pracovních míst v důsledku uložení cel byl blíže analyzován. Informace získané během šetření obecně potvrdily, že v odvětví navazujícím na výrobní odvětví Unie dojde mezi rokem 2011 a 2012 k úbytku pracovních míst v důsledku snížení poptávky po fotovoltaických zařízeních v Unii přibližně o 5 GW, jak bylo uvedeno již ve 246. bodě odůvodnění prozatímního nařízení. Tento úbytek pracovních míst nelze spojovat s opatřeními, jelikož je odrazem vývoje na trhu. V roce 2013 a 2014 se předpokládá další snížení poptávky, což s největší pravděpodobností povede k dalšímu úbytku pracovních míst v odvětví fotovoltaiky. Takovýto vývoj poptávky předpovídala významná výzkumná střediska, jako je EPIA, již před zahájením šetření, a úbytek pracovních míst proto nelze přičíst uložení opatření.
(379)
Výrobní odvětví Unie předložilo studii poradenské společnosti PriceWaterHouseCoopers (dále jen „PWC“) týkající se možného dopadu opatření na pracovní místa související s fotovoltaikou. Studie společnosti PWC odkazuje na dřívější studii jiné poradenské společnosti Prognos, která předpokládala vysoké úbytky pracovních míst na fotovoltaickém trhu v důsledku uložení opatření, na něž upozornila AFASE před uložením prozatímních cel a jimiž se zabýval 243. až 246. bod odůvodnění prozatímního nařízení. Studie společnosti PWC kritizovala studii vyhotovenou společností Prognos a poukazovala na skutečnost, že celkový počet zaniklých pracovních míst podle odhadů společnosti Prognos překročil ve skutečnosti celkový počet stávajících pracovních míst v odvětví fotovoltaiky v Unii. Pokud jde o dopad cel na trhu Unie, společnost PWC dospěla k opačným závěrům než společnost Prognos a předpokládala čistý kladný dopad na pracovní místa v Unii a to, že přínosy převáží nad možnými negativními účinky cel (např. na poptávku). Jelikož nebyla předložena žádná nová doložená tvrzení týkající se dopadu opatření na zaměstnanost v odvětví navazujícím na výrobní odvětví Unie, potvrzují se závěry uvedené ve 247. až 250. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
(380)
AFASE tvrdila, že Komise nezveřejnila zdroj 20 % statistické odchylky vykazované u počtu přímých pracovních míst v oblasti fotovoltaiky vypočítaného pro rok 2011, jak bylo uvedeno ve 245. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
(381)
Tato 20 % statistická odchylka, která může platit směrem nahoru i dolů, vyšla najevo během inspekce na místě u EPIA. To ukazuje potíže při stanovení přesných údajů o zaměstnanosti v odvětví navazujícím na výrobní odvětví Unie, jelikož je k dispozici jen málo zdrojů sběru údajů, které si navíc často protiřečí.
(382)
V reakci na poskytnutí konečných informací některé strany tvrdily, že se analýza Komise nezabývala skutečností, že cla jen přispějí k úbytku pracovních míst v důsledku nižšího počtu fotovoltaických zařízení po roce 2011. Uvádělo se, že tato ztráta pracovních míst, zejména v navazujícím odvětví, úzce souvisí se skutečností, že montážní firmy jsou závislé na solárních zařízeních. AFASE mimoto kritizovala Komisi kvůli tomu, že nevzala náležitě v úvahu průzkum, který provedla u svých členů, a podobný průzkum, který provedla Solar Trade Association ve Spojeném království, jež tuto závislost údajně dokládají.
(383)
Co se týká toho, že se Komise údajně nezabývala dopadem cla na pracovní místa, odkazuje se na výše uvedený 377. a 379. bod odůvodnění, které se zabývají tvrzeními ohledně dopadů opatření na pracovní místa v odvětví fotovoltaiky a v nichž se uznává, že z krátkodobého hlediska mohou být kvůli opatřením skutečně negativně dotčena pracovní místa v navazujícím odvětví.
(384)
Co se týká průzkumu AFASE a Solar Trade Association ze Spojeného království, v reakci na poskytnutí konečných informací byla zveřejněna rovněž totožnost společností, které odpověděly na dotazník. Průzkumy však vykazovaly nedostatky, jelikož některé odpovědi nebyly například úplné. Analýza průzkumů ukázala následující. Pokud jde o průzkum AFASE, za prvé se podotýká, že většina z 50 montážních firem, které odpověděly na dotazník, prohlásila, že působí výhradně na fotovoltaickém trhu. Patnáct z celkem 50 montážních firem prohlásilo, že do jisté míry působí rovněž v jiných oblastech nesouvisejících s fotovoltaikou, jako je montáž v oblasti topení, elektřiny a zařízení pro větrnou energii. V případě průzkumu ve Spojeném království vykonávalo 21 z celkem 31 společností ve Spojeném království, které odpověděly na dotazník, rovněž jiné činnosti než činnosti v oblasti fotovoltaiky. Tento výsledek ukazuje, že s ohledem na téměř polovinu společností připravujících projekty a montážních firem platí zjištění uvedená ve 247. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, která se týkají možnosti vykonávat jiné činnosti, jako je montáž v oblasti topení nebo elektřiny, instalatérství a jiná zařízení pro energii z obnovitelných zdrojů. Uznává se však, že tato možnost může existovat v menším rozsahu, než se předpokládalo v prozatímním nařízení. Zmírňující dopad na úbytek pracovních míst může být proto méně významný, než se předpokládalo původně. Za druhé, některé hospodářské subjekty, u nichž AFASE a Solar Trade Association ve Spojeném království provedly průzkum, používají výrobky vyráběné v Unii a některé po uložení opatření plánují nákup jiných než čínských výrobků, aby zamezily růstu cen. Jejich závislost na čínském dovozu a dopad opatření budou tudíž podle očekávání omezené, jelikož tyto hospodářské subjekty mají přístup k výrobkům vyráběným v Unii.
Za třetí, odhad dopadu opatření na podnikání všech hospodářských subjektů, které se zúčastnily průzkumu, neumožňuje vyvodit spolehlivé závěry, jelikož jejich hodnocení se velmi lišilo. Některé společnosti nebyly dokonce schopny tento dopad posoudit. Za čtvrté, rovněž odpovědi na otázku ohledně počtu fotovoltaických projektů, u nichž v případě cel hrozí zrušení, byl v průzkumu ve Spojeném království v rozmezí od „ne mnoho“ po „všechny projekty“. Některé hospodářské subjekty nebyly schopny odhad provést. V obou průzkumech mimoto chyběla otázka týkající se ziskovosti hospodářských subjektů, které odpověděly na dotazník, což je důležité pro posouzení možné absorpce růstu cen (pokud k němu dojde) v důsledku cla.
(385)
Jiné strany uvedly, že montážní firmy nemohou snadno změnit své činnosti nebo přejít na jiná zařízení související s obnovitelnými zdroji energie kvůli velmi rozdílným technologiím a know-how. Pokud by byla cla uložena, podnikání by ukončily. Po poskytnutí konečných informací toto tvrzení zopakovala jedna zúčastněná strana, která uvedla, že montážní firmy investovaly značné zdroje do specializace na odvětví fotovoltaiky, jako je zvláštní odborná příprava, což prokazuje, že se zaměřují především na odvětví fotovoltaiky a že nebudou schopny přejít snadno na jiné činnosti.
(386)
Toto tvrzení nebylo dostatečně doloženo, jelikož nebylo prokázáno, jaké znalosti musí montážní firmy získat a jak obtížné a nákladné je získání těchto znalostí. Bez ohledu na to orgány potvrzují, že montážní firmy vyvinuly know-how, které je specifické pro instalaci fotovoltaických modulů. Vývoj tohoto know-how je však poměrně nový a rozšiřuje základní odborné znalosti montážních firem týkající se montáže v oblasti elektřiny a topení, instalatérství atd. Know-how se vyvíjelo rovněž v reakci na nekalé praktiky, konkrétně masivní příliv dumpingového dovozu z ČLR. Bez ohledu na specializované dovednosti zaměstnanců montážních firem je toto tvrzení nutno posoudit souběžně s analýzou uvedenou výše ve 378. a 382. bodě odůvodnění, jež se týkala situace v oblasti zaměstnanosti v odvětví navazujícím na výrobní odvětví Unie, která může být z krátkodobého hlediska negativně ovlivněna, avšak v důsledku udržitelného obchodu povede ve střednědobém až dlouhodobém horizontu k zvýšení zaměstnanosti v montážních firmách. Tvrzení bylo proto zamítnuto.
(387)
Několik stran zpochybnilo tvrzení týkající se schopnosti hospodářských subjektů navazujících na výrobní odvětví Unie absorbovat částečně možný růst cen, jak bylo uvedeno ve 247. bodě odůvodnění prozatímního nařízení. Rovněž tento argument nebyl dostatečně doložen, takže nebylo možné posoudit, nakolik je toto tvrzení pravdivé. Jak je uvedeno výše ve 374. bodě odůvodnění, ziskovost spolupracujících hospodářských subjektů navazujících na výrobní odvětví Unie přímo související s dotčeným výrobkem byla odhadnuta v průměru přibližně na 11 %, což dotyčným hospodářským subjektům umožňuje absorbovat alespoň částečně určitý růst cen, pokud k němu dojde. V této souvislosti se připomíná (jak bylo uvedeno výše ve 335. bodě odůvodnění), že ceny vykazují celkově klesající tendenci. Argument byl proto zamítnut.
(388)
V reakci na poskytnutí konečných informací některé strany zopakovaly tvrzení ohledně vážného rizika poklesu poptávky po solárních produktech v Unii v důsledku opatření, což podle těchto stran hovoří proti uložení opatření. Jedna strana tvrdila, že solární energie v současnosti vykazuje vysokou cenovou pružnost poptávky a i omezený růst ceny solárních produktů povede k významnému snížení poptávky. Tato strana odhadla, že antidumpingové clo ve výši 30 % může poptávku dále snížit o 8 GW, zatímco clo ve výši 50 % by poptávku snížilo o 10 GW. Ve stejném duchu odkázala AFASE na studii, kterou provedl analytik trhu a která v roce 2013 rovněž předpokládá snížení poptávky až o 2 GW v důsledku 50 % cla, což je pokles v mnohem menším rozsahu.
(389)
Ačkoli během šetření předložily strany kromě výše uvedených scénářů různé další scénáře týkající se snížení poptávky, tyto neobsahovaly srovnatelné výsledky. I když nelze vyloučit, že clo může vést k snížení poptávky po fotovoltaických zařízeních, vyčíslení tohoto dopadu je obtížné vzhledem k různým prvkům, které ovlivňují přitažlivost fotovoltaických zařízení v Unii (viz např. 258. bod odůvodnění prozatímního nařízení). I kdyby v krátkodobém horizontu došlo k takovémuto poklesu poptávky, očekává se, že střednědobé a dlouhodobé přínosy vyplývající ze spravedlivého obchodu převáží nad krátkodobým negativním dopadem. Sama AFASE připustila, že posouzení přímé souvislosti mezi poptávkou a clem bude možné až po uložení cla. Toto tvrzení bylo proto zamítnuto.
(390)
Jelikož nebyly vzneseny žádné další připomínky, potvrzuje se 243. a 250. bod odůvodnění prozatímního nařízení. Zjištění týkající se šesti poskytovatelů služeb, u nichž činnost související s fotovoltaikou představuje pouze malý zlomek jejich celkové činnosti (viz 370. bod odůvodnění), nemění závěr uvedený ve 250. bodě odůvodnění prozatímního nařízení stejně jako jej nemění odlišení činnosti, která přímo nesouvisí s dotčeným výrobkem, u sedmi společností připravujících projekty/montážních firem, jak je uvedeno v 374. bodě odůvodnění.
6. Zájem konečných uživatelů/spotřebitelů
(391)
Po poskytnutí prozatímních informací některé strany zopakovaly tvrzení, že cla zvýší cenu dotčeného výrobku. Dojde proto k poklesu poptávky po fotovoltaických zařízeních, jelikož ta budou pro spotřebitele příliš drahá a nebudou dostatečně přitažlivá pro ostatní investory.
(392)
Jak již bylo uvedeno výše ve 335. bodě odůvodnění, ačkoli v důsledku uložení opatření může dojít k dočasnému růstu cen, celkově ceny vykazují klesající tendenci, jak potvrdila řada veřejných zdrojů. Ačkoli je obtížné vyčíslit přesně případný růst cen v důsledku opatření a následný možný pokles poptávky, připomíná se řada skutečností. Za prvé, výrobek, který je předmětem šetření, představuje 50 % celkových nákladů na fotovoltaická zařízení, a clo může být proto přinejmenším částečně absorbováno. Za druhé, soutěžení výrobního odvětví Unie s výrobci ze třetích zemí, kteří již jsou přítomni na trhu Unie, pravděpodobně udrží ceny na nízké úrovni. Výrobní odvětví Unie by současně mělo být schopno dosáhnout lepších finančních výsledků kvůli úsporám z rozsahu vyplývajícím z lepšího využití výrobních závodů a nižších výrobních nákladů. Za třetí, poptávka po fotovoltaických zařízeních souvisí nejen s výší ceny výrobku, který je předmětem šetření, nýbrž rovněž s výší zaručených výkupních cen. Předpokládá se, že při současné nízké úrovni poptávky v porovnání s rokem 2011 a obdobím šetření by se zaručené výkupní ceny neměly snižovat stejně rychle jako v posuzovaném období, což umožní pokračující investice do fotovoltaických projektů. Tvrzení bylo proto zamítnuto.
(393)
V reakci na poskytnutí konečných informací jedna strana výše uvedené odůvodnění zpochybnila. Tato strana tvrdila, že trend klesajících cen nelze po uložení opatření udržet. Tato strana připomenula, že opatření představují velmi významné zvýšení nákladů, které nemůže být v plné výši vyrovnáno snížením nákladů nebo dovozem z jiných třetích zemí. Mimoto zopakovala, že výrobní odvětví Unie nebude moci uskutečnit nové investice do výrobních závodů a strojů a hospodářské subjekty navazující na hospodářské odvětví Unie mohou absorbovat jen malou část, dosahuje-li jejich zisk 11 %. Mimoto neexistují žádné důkazy, které by naznačovaly, že růst cen mohou vyrovnat zaručené výkupní ceny.
(394)
Připomíná se, že se v rozporu s tímto tvrzením neočekává, že růst cen vyplývající z opatření může být plně vyrovnán, nýbrž to, že je možné dočasné zvýšení cen po uložení opatření (viz 247. bod odůvodnění prozatímního nařízení). Tento růst cen může vyplývat z rozdílu mezi čínskými dumpingovými cenami a cenami jiných než čínských výrobků. Informace získané během šetření však umožňují tvrdit, že případný růst cen může být částečně absorbován řadou faktorů, a to vzhledem k ziskům v odvětví navazujícím na výrobní odvětví Unie ve výši 11 %. Co se týká tvrzení, že neexistují žádné důkazy, které naznačují, že by zaručené výkupní ceny mohly vyrovnat růst cen, lze přiměřeně předpokládat, že zaručené výkupní ceny budou postupem času upraveny v souladu s vývojem cen u projektů.
(395)
Jedna strana uvedla, že od března 2013 vzrostly ceny modulů v Evropě o 20 % a že od roku 2013 existuje značný nedostatek zásob. Toto tvrzení nebylo doloženo, přičemž naopak veřejné zdroje informací ve skutečnosti potvrzují poměrně stálé ceny ve druhém čtvrtletí roku 2013. I kdyby byly tyto informace pravdivé, odrážely by pouze skutečnost, že po zavedení celní evidence dovozu bylo zohledněno riziko možného antidumpingového cla. Tvrzení bylo proto zamítnuto.
(396)
Jiná strana tvrdila, že fotovoltaické projekty nezajistí pro investora návratnost, pokud nebude snižování zaručených výkupních cen odpovídat klesajícím nákladům na projekt, včetně ceny modulů, jelikož ty představují významnou část nákladů daného projektu. Za tímto účelem bylo uvedeno, že cla zpochybní životaschopnost mnoha fotovoltaických projektů, jelikož zvýší cenu.
(397)
Jak bylo uvedeno ve 335. bodě odůvodnění výše, ceny článků a modulů vykazují celkově klesající tendenci. Význam zaručených výkupních cen na trhu se snižuje, jelikož v řadě regionů bude pravděpodobně dosaženo cenové parity. Z těchto důvodů bylo tvrzení, že by cena fotovoltaických modulů mohla mít negativní dopad na fotovoltaické projekty, včetně otázky jejich životaschopnosti, zamítnuto.
(398)
Jedna zúčastněná strana poskytla interní model s cílem prokázat, že by v případě uložení cel byla životaschopnost mnoha fotovoltaických projektů ohrožena.
(399)
Tento model neumožňoval náležité vyčíslení, nakolik by se v případě vyšších cen článků a modulů mohla snížit přitažlivost investic do fotovoltaických zařízení (např. návratnost investic). Předpoklad, že by případné clo bylo zcela přeneseno na konečné uživatele nebo spotřebitele, který byl použit v uvedeném modelu, však vzhledem ke stávajícím ziskovým rozpětím hospodářských subjektů navazujících na výrobní odvětví Unie není pravděpodobný. Investiční rozhodnutí není mimoto založeno vždy pouze na ceně modulů, nýbrž závisí rovněž na mnoha jiných faktorech, včetně mimo jiné existence celkově příznivého rámce pro fotovoltaická zařízení v dané zemi, úrovně podpory resp. ceny elektřiny (v případě cenové parity). Tyto dodatečné faktory nejsou jako takové závislé na clu. Toto tvrzení bylo proto zamítnuto.
(400)
Jelikož nebyly vzneseny žádné další připomínky, potvrzuje se 252. a 254. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
7. Jiné argumenty
(401)
Po poskytnutí prozatímních informací bylo zopakováno tvrzení, že výrobní odvětví Unie není schopné zásobovat trh Unie a že trh Unie může zásobovat pouze ČLR.
(402)
Tímto tvrzením se zabýval 256. bod odůvodnění prozatímního nařízení. I v případě přijetí konzervativnějšího předpokladu ohledně výrobní kapacity Unie (viz 183. bod odůvodnění výše) by společná rezervní kapacita Unie a třetích zemí postačovala k doplnění možného poklesu čínského dovozu v krátkodobém horizontu. Ve střednědobém horizontu lze přiměřeně očekávat, že výrobní odvětví Unie rozšíří svou výrobní kapacitu, aby mohlo uspokojit poptávku, což mu umožní dosáhnout úspor z rozsahu, a to zase povede k dalšímu snižování cen. Tvrzení bylo proto zamítnuto.
(403)
Některé strany zopakovaly tvrzení týkající se problémů dosáhnout cílů Komise v oblasti energie z obnovitelných zdrojů, které jsou stanoveny pro rok 2020, pokud budou uložena cla. Tímto tvrzením se zabývalo již prozatímní nařízení (257. až 259. bod odůvodnění), proto vzhledem k neexistenci dalších informací se potvrzuje 257. a 259. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
8. Závěr ohledně zájmu Unie
(404)
Vzhledem k výše uvedeným skutečnostem se potvrzuje hodnocení uvedené ve 260. a 261. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
(405)
Neexistují proto přesvědčivé důvody proti uložení konečných opatření na dovoz dotčeného výrobku pocházejícího z ČLR.
G. KONEČNÁ ANTIDUMPINGOVÁ OPATŘENÍ
(406)
Vzhledem k dosaženým závěrům ohledně dumpingu, újmy, příčinných souvislostí a zájmu Unie by měla být uložena konečná antidumpingová opatření, aby se předešlo vzniku další újmy, kterou výrobnímu odvětví Unie způsobuje dumpingový dovoz.
1. Úroveň pro odstranění újmy
(407)
Za účelem stanovení výše těchto opatření byla vzata v úvahu zjištěná dumpingová rozpětí a výše cla nezbytná pro odstranění újmy, která je působena výrobcům v Unii, aniž by přitom byla překročena zjištěná dumpingová rozpětí.
(408)
Po poskytnutí prozatímních informací jedna zúčastněná strana zpochybnila 10 % ziskové rozpětí použité k výpočtu úrovně pro odstranění újmy a tvrdila, že je pro toto výrobní odvětví za současné situace na trhu příliš vysoké a že bylo použito pro moduly i pro články. Podotýká se, že právním kritériem pro stanovení zisku před zdaněním za účelem výpočtu úrovně pro odstranění újmy je to, zda by tohoto zisku mohlo dané výrobní odvětví přiměřeně dosáhnout za běžných podmínek hospodářské soutěže, tj. bez dumpingu. V souladu s judikaturou Tribunálu je takovýmto ziskem zisk, jehož bylo dosaženo na počátku posuzovaného období, tj. před nárůstem dumpingového dovozu. Cílový zisk byl proto upraven na 8 %, a to na základě váženého průměru zisku, jehož výrobní odvětví Unie dosáhlo u modulů a článků v roce 2009 a 2010, kdy bylo ziskové.
(409)
Po poskytnutí konečných informací výrobní odvětví Unie uvedlo, že by se jako úroveň ziskovosti, kterou mohlo výrobní odvětví Unie přiměřeně dosáhnout bez dumpingu, měla použít ziskovost v roce 2010, a nikoli průměrné ziskové rozpětí za roky 2009 a 2010. V této souvislosti se tvrdilo, že ziskovost v roce 2009 byla nedostatečná a situace v těchto dvou letech se jednoznačně lišila, zejména vzhledem k vývoji spotřeby v roce 2010, která v uvedeném roce účinky dumpingu zmírnila. V tomto ohledu je třeba uvést, že při stanovování úrovně pro odstranění újmy není důležité, zda bylo průměrné ziskové rozpětí dosažené výrobním odvětvím Unie „dostatečné“. Jak je uvedeno ve 264. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, úroveň pro odstranění újmy by měla být založena na zisku, jehož lze přiměřeně dosáhnout bez dumpingového dovozu. V souladu s běžnou praxí orgány při šetření usuzují, že této úrovně bylo dosaženo na počátku posuzovaného období. Jelikož v tomto případě zaznamenalo výrobní odvětví Unie u prodeje článků ztráty již na počátku posuzovaného období v roce 2009, nebyla tato metodika vhodná a považovalo se za spolehlivější vycházet při stanovení úrovně pro odstranění újmy z průměrného ziskového rozpětí v prvním a druhém roce posuzovaného období. V této souvislosti se rovněž usuzovalo, že není podstatné, že se situace v těchto dvou letech lišila.
(410)
Jiná zúčastněná strana zopakovala, že by pro moduly a články měl být stanoven rozdílný cílový zisk, jelikož ziskovost u těchto typů výrobků vykazovala v posuzovaném období rozdílnou tendenci. Ačkoli ukazatele byly pro každý typ výrobku uvedeny zvlášť, závěry vyvozené pro každý ukazatel se vztahují na celý výrobek, který je předmětem šetření. Připomíná se rovněž, že moduly a články představují jediný výrobek, a proto dumpingová rozpětí a úroveň pro odstranění újmy byly stanoveny na tomto základě.
(411)
Na vypočítaná rozpětí újmy měly mimoto dopad náklady po dovozu u revidovaného vzorku dovozců, kteří nejsou ve spojení (jenž byl pozměněn z důvodů objasněných ve 21. bodě odůvodnění). Všechna rozpětí cenového podbízení byla ovlivněna opravou cen CIF, vyloučením destiček a novým cílovým ziskem.
(412)
Jedna strana tvrdila, že se prodej výrobců v Unii zařazených do vzorku zaměřoval na dražší segment trhu, jako je segment zařízení pro obytné budovy/malých komerčních zařízení, který přitahoval vyšší zaručené výkupní ceny, a navrhla, aby byly prodejní ceny výrobního odvětví Unie odpovídajícím způsobem upraveny. Je třeba podotknout, že by toto tvrzení nemělo být pro výpočet rozpětí újmy rozhodující, jelikož šetření prokázalo, že výrobci v Unii nebyli ziskoví.
(413)
Jelikož s ohledem na úroveň pro odstranění újmy nebyly vzneseny žádné jiné připomínky, potvrzuje se metodika popsaná ve 263. až 266. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
2. Konečná opatření
(414)
Vzhledem k dosaženým závěrům ohledně dumpingu, újmy, příčinných souvislostí a zájmu Unie se v souladu s čl. 9 odst. 4 základního nařízení usuzuje, že by na dovoz krystalických křemíkových fotovoltaických modulů nebo panelů a článků typů používaných v krystalických křemíkových fotovoltaických modulech nebo panelech pocházejících nebo odesílaných z ČLR měla být uložena konečná antidumpingová opatření, a to na úrovni nižší z hodnot odpovídajících dumpingovému rozpětí a rozpětí újmy podle pravidla nižšího cla. V daném případě by v souladu s tímto pravidlem měla být celní sazba stanovena na úrovni zjištěných rozpětí újmy.
(415)
Podotýká se, že souběžně s antidumpingovým řízením probíhalo antisubvenční řízení. Vzhledem k použití pravidla nižšího cla a skutečnosti, že konečná subvenční rozpětí jsou nižší než úroveň pro odstranění újmy, se považuje za vhodné uložit konečné vyrovnávací clo na úrovni stanovených konečných subvenčních rozpětí a poté uložit konečné antidumpingové clo do příslušné úrovně pro odstranění újmy. Na základě výše uvedených skutečností je celní sazba, která budou uložena, stanovena takto:
Společnost
Subvenční rozpětí
Dumpingo-vé rozpětí
Úroveň pro odstranění újmy
Vyrovná-vací clo
Anti-dumpingové clo
Changzhou Trina Solar Energy Co. Ltd;
Trina Solar (Changzhou) Science & Technology Co. Ltd;
Changzhou Youze Technology Co. Ltd;
Trina Solar Energy (Shanghai) Co. Ltd;
Yancheng Trina Solar Energy Technology Co. Ltd
3,5 %
90,3 %
48,2 %
3,5 %
44,7 %
Delsolar (Wujiang) Ltd
de minimis
111,5 %
64,9 %
0,0 %
64,9 %
Jiangxi LDK Solar Hi-Tech Co. Ltd
LDK Solar Hi-Tech (Hefei) Co. Ltd
LDK Solar Hi-Tech (Nanchang) Co. Ltd
LDK Solar Hi-Tech (Suzhou) Co. Ltd
11,5 %
91,9 %
58,2 %
11,5 %
46,7 %
JingAo Solar Co. Ltd
Shanghai JA Solar Technology Co. Ltd
JA Solar Technology Yangzhou Co. Ltd
Hefei JA Solar Technology Co. Ltd
Shanghai JA Solar PV Technology Co. Ltd
5,0 %
97,5 %
56,5 %
5,0 %
51,5 %
Jinko Solar Co. Ltd
Jinko Solar Import and Export Co. Ltd
ZHEJIANG JINKO SOLAR CO. LTD
ZHEJIANG JINKO SOLAR TRADING CO. LTD
6,5 %
88,1 %
47,7 %
6,5 %
41,2 %
Jinzhou Yangguang Energy Co. Ltd
Jinzhou Huachang Photovoltaic Technology Co. Ltd
Jinzhou Jinmao Photovoltaic Technology Co. Ltd
Jinzhou Rixin Silicon Materials Co. Ltd
Jinzhou Youhua Silicon Materials Co. Ltd
6,4 %
53,8 %
33,7 %
6,4 %
27,3 %
RENESOLA ZHEJIANG LTD
RENESOLA JIANGSU LTD
4,6 %
88,1 %
47,7 %
4,6 %
43,1 %
Wuxi Suntech Power Co. Ltd
Suntech Power Co. Ltd
Wuxi SunShine Power Co. Ltd
Luoyang Suntech Power Co. Ltd
Zhenjiang Ren De New Energy Science Technology Co. Ltd
Zhenjiang Rietech New Energy Science Technology Co. Ltd
4,9 %
73,2 %
46,3 %
4,9 %
41,4 %
Yingli Energy (China) Co. Ltd
Baoding Tianwei Yingli New Energy Resources Co. Ltd
Hainan Yingli New Energy Resources Co. Ltd
Hengshui Yingli New Energy Resources Co. Ltd
Tianjin Yingli New Energy Resources Co. Ltd
Lixian Yingli New Energy Resources Co. Ltd
Baoding Jiasheng Photovoltaic Technology Co. Ltd
Beijing Tianneng Yingli New Energy Resources Co. Ltd
Yingli Energy (Beijing) Co. Ltd
6,3 %
93,3 %
41,8 %
6,3 %
35,5 %
Další společnosti spolupracující v rámci antidumpingového šetření (s výjimkou společností, na něž se vztahuje zbytkové clo v souběžném antisubvenčním prováděcím nařízení (EU) č. 1239/2013 (18)) (příloha I)
6,4 %
88,1 %
47,7 %
6,4 %
41,3 %
Další společnosti spolupracující v rámci antidumpingového šetření, na něž se vztahuje zbytkové clo v souběžném antisubvenčním prováděcím nařízení (EU) č. 1239/2013 (příloha II)
11,5 %
88,1 %
47,7 %
11,5 %
36,2 %
Všechny ostatní společnosti
11,5 %
111,5 %
64,9 %
11,5 %
53,4 %
(416)
Individuální sazby antidumpingového cla pro společnosti uvedené v tomto nařízení byly stanoveny na základě zjištění současného šetření. Odrážejí tedy stav zjištěný během šetření, pokud jde o tyto společnosti. Tyto celní sazby (oproti celostátnímu clu použitelnému na „všechny ostatní společnosti“) jsou proto výlučně použitelné na dovoz výrobků pocházejících z ČLR a vyrobených těmito společnostmi, tedy konkrétními uvedenými právnickými osobami. Na dovážené výrobky vyrobené jakoukoli jinou společností, která není konkrétně uvedena v normativní části tohoto nařízení spolu se svým názvem, včetně subjektů ve spojení se společnostmi konkrétně uvedenými, se tyto sazby nevztahují a tyto výrobky podléhají celní sazbě použitelné pro „všechny ostatní společnosti“.
(417)
Po poskytnutí informací čínská vláda tvrdila, že vážené průměrné clo pro společnosti uvedené v příloze I a příloze II je v rozporu s antidumpingovou dohodou WTO, jelikož je údajně založeno na váženém průměru cel vypočítaných zvlášť pro vyvážející výrobce článků a modulů zařazené do vzorku. Toto hodnocení však není správné. Pro vyvážející výrobce zařazené do vzorku byla vypočítána jednotná celní sazba pro jejich veškerý vývoz dotčeného výrobku - a většina vyvážejících výrobců vyvážela články i moduly. Hodnocení, že cla byla vypočítána zvlášť pro vyvážející výrobce článků a modulů, proto není správné, a toto tvrzení nelze uznat.
(418)
Pokud by se po uložení dotčených opatření podstatně zvýšil objem vývozu některé ze společností využívajících nižší individuální celní sazby, lze takovéto zvýšení objemu považovat samo o sobě za změnu obchodních toků v důsledku uložených opatření ve smyslu čl. 13 odst. 1 základního nařízení. Za takových okolností a za předpokladu, že jsou splněny příslušné podmínky, lze zahájit šetření zaměřené proti obcházení předpisů. V rámci takového šetření lze mimo jiné prošetřit potřebu zrušit individuální celní sazby a následně uložit celostátní clo.
(419)
Každou žádost o použití těchto individuálních sazeb antidumpingového cla pro jednotlivé společnosti (například po změně názvu subjektu nebo po vytvoření nových výrobních nebo obchodních subjektů) je třeba předložit Komisi spolu se všemi příslušnými informacemi, zejména pokud jde o jakékoli změny v činnostech příslušné společnosti v souvislosti s výrobou, domácím prodejem a prodejem na vývoz, například spojených s takovou změnou názvu nebo změnou týkající se výrobních a obchodních subjektů. Bude-li to vhodné, bude nařízení odpovídajícím způsobem změněno formou aktualizace seznamu společností, na něž se vztahují individuální celní sazby.
(420)
Aby bylo zajištěno rovné zacházení pro nové vývozce a spolupracující společnosti nezařazené do vzorku a uvedené v příloze I a příloze II tohoto nařízení, mělo by se vážené průměrné clo uložené posledně jmenovaným společnostem vztahovat i na všechny nové vývozce, kteří by jinak měli nárok na přezkum podle čl. 11 odst. 4 základního nařízení.
(421)
Opatření se ukládají proto, aby bylo výrobcům v Unii umožněno překonat účinky dumpingu působícího újmu. Pokud by nastala počáteční nerovnováha mezi možným prospěchem pro výrobce v Unii a náklady pro ostatní hospodářské subjekty v Unii, mohla by být vyrovnána tím, že se zvýší a/nebo znovu zahájí výroba v Unii.
(422)
Předpokládaný scénář týkající se vyšší výroby v Unii však nemusí být v souladu s vývojem na tomto nestabilním trhu. Jak je uvedeno ve 108. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, spotřeba modulů v Unii mezi rokem 2009 a 2011 vzrostla o 264 % a během šestiměsíčního období mezi rokem 2011 a obdobím šetření se snížila o 43 procentních bodů. Tato nestabilita je ještě patrnější při srovnání období od roku 2006 do roku 2011, kdy spotřeba modulů v Unii vzrostla z méně než 1 GW na téměř 20 GW, což představuje nárůst okolo 2 000 %, a to za pouhých pět let. Předpokládá se, že tato nestabilita bude pokračovat, a odhady zveřejněné obchodními sdruženími ukazují rozdíly mezi různými scénáři ve výši 100 % a více i ve střednědobém horizontu, tj. pro roky 2014-2015.
(423)
Za těchto výjimečných podmínek se tedy považuje za vhodné omezit dobu trvání opatření pouze na dva roky.
(424)
Tato doba by měla být pro výrobce v Unii dostatečná na to, aby zvýšili a/nebo znovu zahájili výrobu, aniž by současně vážně ohrozila situaci ostatních hospodářských subjektů v Unii. Má se za to, že dvouleté období bude nejvhodnější pro analýzu toho, zda v důsledku uložení opatření skutečně došlo k zvýšení výroby v Evropě, a tím byly vyváženy negativní dopady na ostatní hospodářské subjekty v Unii.
(425)
Po poskytnutí konečných informací jeden výrobce v Unii uvedl, že doba trvání omezená na dva roky je příliš krátká na to, aby bylo možno překonat způsobenou újmu. Mimoto se uvádělo, že dvouletá doba trvání výrobcům v Unii neumožní předložit obchodní plány pro tento a příští hospodářský rok. V této souvislosti se uvádí, že opatření potrvají do prosince 2015, což by mělo postačovat, aby výrobci v Unii předložili obchodní plány do roku 2015.
(426)
Výrobce v Unii mimoto nezpochybnil důvody pro omezení doby trvání na dva roky, zejména nestabilitu trhu. Výrobce dokonce výslovně ocenil přezkum v případě, že opatření bude nutné změnit kvůli změněné situaci na trhu. Jelikož pravděpodobnost změny tržních podmínek během dvou let je na tomto nestabilním trhu vysoká, považovalo se za vhodné omezit opatření zpočátku na dva roky.
(427)
Po poskytnutí konečných informací žadatel uvedl, že dvouleté období nepostačuje pro investice do výroby, a odkázal na 424. bod odůvodnění. Kvůli značné rezervní kapacitě výrobního odvětví Unie lze zvýšení výroby dosáhnout lepším využitím stávajících výrobních kapacit, což by mělo být možné bez významných dodatečných investic.
(428)
Žadatel rovněž uvedl, že uložení konečného antidumpingového cla na dobu dvou let nepostačuje k tomu, aby mohlo výrobní odvětví Unie překonat účinky předchozího dumpingu. Uložení antidumpingového cla však nemůže pohlížet pouze na zájmy samotného výrobního odvětví Unie, nýbrž musí možný přínos pro výrobce v Unii porovnat s náklady pro ostatní hospodářské subjekty v Unii. Na tomto základě je rozhodnutí omezit opatření na dva roky zachováno.
(429)
Všem stranám byly sděleny základní skutečnosti a úvahy, na nichž byl založen záměr doporučit uložení konečného antidumpingového cla na dovoz krystalických křemíkových fotovoltaických modulů nebo panelů a článků typů používaných v krystalických křemíkových fotovoltaických modulech nebo panelech pocházejících nebo odesílaných z ČLR a konečný výběr částek zajištěných prostřednictvím prozatímního cla (poskytnutí konečných informací). Všem stranám byla poskytnuta lhůta, během níž mohly k poskytnutí konečných informací předložit připomínky.
(430)
Ústní a písemné připomínky předložené zúčastněnými stranami byly zváženy a ve vhodných případech zohledněny.
3. Zpětná působnost
(431)
Pokud jde o možné uplatňování antidumpingových opatření se zpětnou působností, je třeba posoudit kritéria stanovená v čl. 10 odst. 4 základního nařízení. Podle čl. 10 odst. 4 písm. b) je jedním z hlavních kritérií, které musí být splněno, „podstatné zvýšení vývozu“, a to „vedle výše vývozu, která způsobila újmu během šetřeného období“.
(432)
Srovnání průměrného měsíčního dovozu (19) modulů a článků s průměrným měsíčním dovozem za období celní evidence (březen 2013-červen 2013) ukazuje prudký pokles objemu dovozu po období šetření. Jak je uvedeno ve 110. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, průměrné měsíční dovážené množství čínských modulů a článků činilo v období šetření 1 250 MW (20). Pro srovnání, během období celní evidence byl průměrný měsíční objem dovozu čínských modulů a článků přibližně pouze poloviční.
(433)
Vzhledem k nestabilní povaze trhu by podstatné zvýšení vývozu mohlo být alternativně posouzeno v relativním vyjádření namísto absolutního vyjádření. Za účelem posouzení, zda došlo k podstatnému zvýšení dovozu v relativním vyjádření, je třeba srovnat objemy dovozu se spotřebou na trhu Unie, tj. spotřeba by se musela snižovat podstatně rychlejším tempem než čínský dovoz. Jelikož objem dovozu čínských modulů a článků v období celní evidence byl v porovnání s objemem během období šetření pouze poloviční, musel by být pokles spotřeby podstatně vyšší než 50 %. Ačkoli přesné údaje o spotřebě v období celní evidence nejsou k dispozici, neexistují žádné signály, že by se spotřeba snížila o více než 50 %.
(434)
Z výše uvedených důvodů není kritérium týkající se podstatného zvýšení dovozu splněno. Vyvozuje se proto závěr, že konečné antidumpingové clo nebude uloženo se zpětnou platností přede dnem použitelnosti prozatímních opatření.
H. PODOBA OPATŘENÍ
(435)
Po přijetí prozatímních antidumpingových opatření nabídla skupina spolupracujících vyvážejících výrobců, včetně společností ve spojení v ČLR a v Evropské unii, spolu s CCCME společný cenový závazek podle čl. 8 odst. 1 základního nařízení. Nabídku závazku podpořily rovněž čínské orgány.
(436)
Komise nabídku přezkoumala a rozhodnutím 2013/423/EU nabídku závazku přijala. Jak bylo uvedeno ve 3., 4. a 7. bodě odůvodnění tohoto rozhodnutí, s cílem posoudit, zda cenový závazek odstraňuje škodlivé účinky dumpingu, analyzovala Komise změněné podmínky na trhu, které jsou trvalé povahy a které se týkaly mimo jiné stávajících vývozních cen a úrovně pro odstranění újmy, s ohledem na niž bylo zjištěno, že je nižší než úroveň dumpingu.
(437)
Po přijetí rozhodnutí 2013/423/EU vyvážející výrobci společně s CCCME předložili oznámení týkající se změny původní nabídky závazku. Požádali o revizi závazku tak, aby se zohlednilo vyloučení destiček z definice výrobku, jak bylo popsáno v 31. a 72. bodě odůvodnění. Ve lhůtě stanovené v čl. 8 odst. 2 základního nařízení mimoto požádala řada dalších vývozců o zařazení do závazku.
(438)
Prováděcím rozhodnutím 2013/707/EU potvrdila Komise s ohledem na konečná cla přijetí závazku, který nabídli vývozci uvedení v příloze zmíněného rozhodnutí,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Ukládá se konečné antidumpingové clo na dovoz krystalických křemíkových fotovoltaických modulů nebo panelů a článků typů používaných v krystalických křemíkových fotovoltaických modulech nebo panelech (tloušťka článků nepřesahuje 400 mikrometrů), v současnosti kódů KN ex 8501 31 00, ex 8501 32 00, ex 8501 33 00, ex 8501 34 00, ex 8501 61 20, ex 8501 61 80, ex 8501 62 00, ex 8501 63 00, ex 8501 64 00 a ex 8541 40 90 (kódy TARIC 8501310081, 8501310089, 8501320041, 8501320049, 8501330061, 8501330069, 8501340041, 8501340049, 8501612041, 8501612049, 8501618041, 8501618049, 8501620061, 8501620069, 8501630041, 8501630049, 8501640041, 8501640049, 8541409021, 8541409029, 8541409031 a 8541409039) a pocházejících nebo odesílaných z Čínské lidové republiky, ledaže jsou v tranzitu ve smyslu článku V GATT.
Z definice dotčeného výrobku jsou vyloučeny tyto typy výrobků:
-
přenosné solární nabíječky skládající se z méně než šesti článků a napájející přístroje elektřinou nebo sloužící k nabití baterií,
-
produkty z tenkého fotovoltaického filmu,
-
krystalické křemíkové fotovoltaické výrobky, jež jsou trvale zabudovány do elektrických spotřebičů, jež mají jinou funkci než výrobu elektrické energie a které spotřebovávají elektřinu vyrobenou zabudovaným(i) krystalickým(i) křemíkovým(i) fotovoltaickým(i) článkem (články),
-
moduly nebo panely s výstupním stejnosměrným napětím nepřesahujícím 50 V a výkonem nepřesahujícím 50 W určené výhradně pro přímé použití k nabití baterií v systémech se stejnými charakteristikami, pokud jde o napětí a výkon.
2. Sazba konečného antidumpingového cla, která se použije na čistou cenu s dodáním na hranice Unie, před proclením, je pro výrobek popsaný v odstavci 1 a vyrobený níže uvedenými společnostmi stanovena takto:
Společnost
Celní sazba
Doplňkový kód TARIC
Changzhou Trina Solar Energy Co. Ltd
Trina Solar (Changzhou) Science & Technology Co. Ltd
Changzhou Youze Technology Co. Ltd;
Trina Solar Energy (Shanghai) Co. Ltd;
Yancheng Trina Solar Energy Technology Co. Ltd
44,7 %
B791
Delsolar (Wujiang) Ltd
64,9 %
B792
Jiangxi LDK Solar Hi-Tech Co. Ltd
LDK Solar Hi-Tech (Nanchang) Co. Ltd
LDK Solar Hi-Tech (Suzhou) Co. Ltd
46,7 %
B793
LDK Solar Hi-Tech (Hefei) Co. Ltd
46,7 %
B927
JingAo Solar Co. Ltd
Shanghai JA Solar Technology Co. Ltd
JA Solar Technology Yangzhou Co. Ltd
Hefei JA Solar Technology Co. Ltd
Shanghai JA Solar PV Technology Co. Ltd
51,5 %
B794
Jinko Solar Co.Ltd
Jinko Solar Import and Export Co. Ltd
ZHEJIANG JINKO SOLAR CO. LTD
ZHEJIANG JINKO SOLAR TRADING CO. LTD
41,2 %
B845
Jinzhou Yangguang Energy Co. Ltd
Jinzhou Huachang Photovoltaic Technology Co. Ltd
Jinzhou Jinmao Photovoltaic Technology Co. Ltd
Jinzhou Rixin Silicon Materials Co. Ltd
Jinzhou Youhua Silicon Materials Co. Ltd
27,3 %
B795
RENESOLA ZHEJIANG LTD
RENESOLA JIANGSU LTD
43,1 %
B921
Wuxi Suntech Power Co. Ltd
Suntech Power Co. Ltd
Wuxi Sunshine Power Co. Ltd
Luoyang Suntech Power Co. Ltd
Zhenjiang Ren De New Energy Science Technology Co. Ltd
Zhenjiang Rietech New Energy Science Technology Co. Ltd
41,4 %
B796
Yingli Energy (China) Co. Ltd
Baoding Tianwei Yingli New Energy Resources Co. Ltd
Hainan Yingli New Energy Resources Co. Ltd
Hengshui Yingli New Energy Resources Co. Ltd
Tianjin Yingli New Energy Resources Co. Ltd
Lixian Yingli New Energy Resources Co. Ltd
Baoding Jiasheng Photovoltaic Technology Co. Ltd
Beijing Tianneng Yingli New Energy Resources Co. Ltd
Yingli Energy (Beijing) Co. Ltd
35,5 %
B797
Další společnosti spolupracující v rámci antidumpingového šetření (s výjimkou společností, na něž se vztahuje zbytkové clo v souběžném antisubvenčním prováděcím nařízení (EU) č. 1239/2013) (příloha I)
41,3 %
Další společnosti spolupracující v rámci antidumpingového šetření, na něž se vztahuje zbytkové clo v souběžném antisubvenčním prováděcím nařízení (EU) č. 1239/2013 (příloha II)
36,2 %
Všechny ostatní společnosti
53,4 %
B999
3. Není-li stanoveno jinak, použijí se platné celní předpisy.
4. Pokud jakýkoli nový vyvážející výrobce z Čínské lidové republiky poskytne Komisi dostatečné důkazy o tom, že:
-
v období od 1. července 2011 do 30. června 2012 (období šetření) nevyvážel zboží popsané v odstavci 1 do Unie,
-
není ve spojení s žádným vývozcem ani výrobcem v Čínské lidové republice, na něž se vztahují antidumpingová opatření uložená tímto nařízením,
-
po skončení období šetření, na němž jsou založena tato opatření, buď vyvezl dotčený výrobek do Unie, nebo uzavřel neodvolatelný smluvní závazek vyvézt značné množství dotčeného výrobku do Unie,
může být odstavec 2 změněn zařazením nového vyvážejícího výrobce mezi spolupracující společnosti nezařazené do vzorku, na nějž se tudíž vztahuje vážená průměrná celní sazba ve výši 41,3 %.
Článek 2
1. Částky zajištěné v podobě prozatímního antidumpingového cla podle nařízení (EU) č. 513/2013 na dovoz destiček (tloušťka destiček nepřesahuje 400 mikrometrů) a modulů nebo panelů s výstupním stejnoměrným napětím nepřesahujícím 50 V a výkonem nepřesahujícím 50 W určených výhradně pro přímé použití k nabití baterií v systémech se stejnými charakteristikami, pokud jde o napětí a výkon, pocházejících nebo odesílaných z Čínské lidové republiky se uvolňují.
2. Částky zajištěné v podobě prozatímního antidumpingového cla podle nařízení (EU) č. 513/2013 na dovoz krystalických křemíkových fotovoltaických modulů nebo panelů a článků typů používaných v krystalických křemíkových fotovoltaických modulech nebo panelech (tloušťka článků nepřesahuje 400 mikrometrů), v současnosti kódů KN ex 8501 31 00, ex 8501 32 00, ex 8501 33 00, ex 8501 34 00, ex 8501 61 20, ex 8501 61 80, ex 8501 62 00, ex 8501 63 00, ex 8501 64 00 a ex 8541 40 90 (kódy TARIC 8501231200281, 8501310089, 8501320041, 8501320049, 8501330061, 8501330069, 8501340041, 8501340049, 8501612041, 8501612049, 8501618041, 8501618049, 8501620061, 8501620069, 8501630041, 8501630049, 8501640041, 8501640049, 8541409021, 8541409029, 8541409031 a 8541409039) pocházejících nebo odesílaných z Čínské lidové republiky, ledaže jsou v tranzitu ve smyslu článku V GATT, se vybírají s konečnou platností. Zajištěné částky, které převyšují konečnou sazbu antidumpingových cel, se uvolňují.
Článek 3
1. Dovoz, pro nějž bylo předloženo prohlášení k propuštění do volného oběhu v případě výrobků v současnosti kódu KN ex 8541 40 90 (kódy TARIC 8541409021, 8541409029, 8541409031 a 8541409039) a na nějž jsou vystaveny faktury společnostmi, od kterých Komise přijala závazky a jejichž názvy jsou uvedeny v příloze prováděcího rozhodnutí 2013/707/EU, je osvobozen od antidumpingového cla uloženého podle článku 1, pokud:
a)
společnost uvedená v příloze prováděcího rozhodnutí 2013/707/EU vyrobila, dodala a fakturovala výše uvedené výrobky přímo nebo prostřednictvím své společnosti ve spojení, která je rovněž uvedena v příloze prováděcího rozhodnutí 2013/707/EU, buď svým společnostem ve spojení v Unii, které působí jako dovozci a propouštějí zboží do volného oběhu v Unii, nebo prvnímu nezávislému odběrateli, který působí jako dovozce a propouští zboží do volného oběhu v Unii, a
b)
k tomuto dovozu je přiložena závazková faktura, což je obchodní faktura obsahující alespoň údaje a prohlášení uvedené v příloze III tohoto nařízení a
c)
k tomuto dovozu je přiloženo osvědčení o vývozním závazku podle přílohy IV tohoto nařízení a
d)
zboží deklarované a předložené celním orgánům přesně odpovídá popisu uvedenému v závazkové faktuře.
2. Přijetím prohlášení o propuštění do volného oběhu vzniká celní dluh:
a)
pokud je u dovozu popsaného v odstavci 1 zjištěno, že není splněna jedna nebo více podmínek stanovených v uvedeném odstavci; nebo
b)
pokud Komise zruší přijetí závazku podle čl. 8 odst. 9 nařízení (ES) č. 1225/2009 prostřednictvím nařízení nebo rozhodnutí, které odkazuje na konkrétní transakce, a prohlásí příslušné závazkové faktury za neplatné.
Článek 4
Společnosti, od kterých Komise přijala závazky a jejichž názvy jsou uvedeny v příloze prováděcího rozhodnutí 2013/707/EU, a s výhradou určitých podmínek v ní uvedených, vystaví faktury rovněž u transakcí, které nejsou osvobozeny od antidumpingového cla. Tato faktura je obchodní faktura obsahující alespoň údaje uvedené v příloze V tohoto nařízení.
Článek 5
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Použije se do 7. prosince 2015.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 2. prosince 2013.
REGOLAMENTO DI ESECUZIONE (UE) N. 1238/2013 DEL CONSIGLIO
del 2 dicembre 2013
che istituisce un dazio antidumping definitivo e riscuote definitivamente il dazio provvisorio sulle importazioni di moduli fotovoltaici in silicio cristallino e delle loro componenti essenziali (celle) originari o provenienti dalla Repubblica popolare cinese
IL CONSIGLIO DELL'UNIONE EUROPEA,
visto il trattato sul funzionamento dell'Unione europea,
visto il regolamento (CE) n. 1225/2009 del Consiglio, del 30 novembre 2009, relativo alla difesa contro le importazioni oggetto di dumping da parte di paesi non membri della Comunità europea (1) («il regolamento di base»), in particolare l'articolo 9, paragrafo 4, e l'articolo 14, paragrafo 1,
vista la proposta della Commissione europea, presentata previa consultazione del comitato consultivo,
considerando quanto segue:
A. PROCEDURA
1. Misure provvisorie
(1)
Con il regolamento (UE) n. 513/2013 (2) («il regolamento provvisorio»), la Commissione europea («la Commissione») ha istituito un dazio antidumping provvisorio sulle importazioni di moduli fotovoltaici in silicio cristallino e delle relative componenti essenziali (celle e wafer) originari o provenienti dalla Repubblica popolare cinese («RPC» o «paese interessato»).
(2)
L'inchiesta è stata aperta in seguito a una denuncia presentata in data 25 luglio 2012 da EU ProSun («il denunciante») per conto di fabbricanti che rappresentano più del 25 % della produzione totale dell'Unione di moduli fotovoltaici («moduli FV») in silicio cristallino e delle relative componenti essenziali. La denuncia conteneva elementi di prova prima facie dell'esistenza di pratiche di dumping sul prodotto citato e del grave pregiudizio da esso provocato, elementi ritenuti sufficienti per giustificare l'avvio di un'inchiesta.
2. Registrazione
(3)
Come indicato al considerando 3 del regolamento provvisorio, in seguito a una richiesta del denunciante corredata dai necessari elementi di prova, la Commissione ha adottato, in data 1o marzo 2013, il regolamento (UE) n. 182/2013 (3) che dispone la registrazione delle importazioni di moduli FV in silicio cristallino e delle relative componenti essenziali (celle e wafer) originari o provenienti dalla Repubblica popolare cinese a decorrere dal 6 marzo 2013. Il regolamento provvisorio ha posto fine alla registrazione delle importazioni ai fini dell'inchiesta antidumping in applicazione dell'articolo 14, paragrafo 5, del regolamento di base, dal momento che un dazio antidumping provvisorio garantiva protezione contro le importazioni oggetto di dumping.
(4)
Alcune parti interessate hanno affermato che la decisione relativa alla registrazione delle importazioni era infondata, in quanto non erano soddisfatte le condizioni di cui all'articolo 14, paragrafo 5, del regolamento di base. Tali tesi non erano tuttavia corroborate dai fatti o basate su validi elementi di prova. Nel momento in cui è stata presa la decisione di registrare le importazioni la Commissione disponeva di elementi di prova prima facie sufficienti a giustificarne la necessità, in particolare un netto aumento in termini sia di importazioni in assoluto sia di quota di mercato. Le pretese delle parti a questo riguardo sono pertanto state respinte.
3. Accettazione di un impegno in relazione a dazi provvisori
(5)
Con decisione 2013/423/UE (4)la Commissione ha accettato l'offerta di impegno dei produttori esportatori e della Camera di commercio cinese per l'importazione e l'esportazione di macchinari e prodotti elettronici («CCCME»).
4. Fase successiva del procedimento
(6)
In seguito alla divulgazione dei principali fatti e considerazioni in base ai quali è stata decisa l'istituzione delle misure antidumping provvisorie («divulgazione delle conclusioni provvisorie»), il governo cinese («GC») e diverse parti interessate hanno presentato osservazioni scritte in merito alle conclusioni provvisorie. Le parti che ne hanno fatto richiesta hanno avuto la possibilità di essere sentite. L'Alleanza per un'energia solare accessibile («AFASE»), che rappresenta gli importatori e gli operatori a valle e a monte, e un importatore hanno richiesto e ottenuto audizioni in presenza del consigliere-auditore della direzione generale del Commercio.
(7)
La Commissione ha continuato a raccogliere e verificare tutte le informazioni ritenute necessarie ai fini delle conclusioni definitive. Le osservazioni presentate oralmente e per iscritto dalle parti interessate sono state esaminate e le conclusioni provvisorie sono state, al caso, modificate di conseguenza.
(8)
Sono state inoltre effettuate visite di verifica presso le sedi delle seguenti società:
i)
Operatori a valle
-
Jayme de la Costa, Pedroso, Portogallo
-
Sunedison Spain Construction, Madrid, Spagna
ii)
Consulente indipendente
-
Europressedienst, Bonn, Germania
(9)
AFASE ha messo in discussione la base giuridica per la visita effettuata presso la sede di Europressedienst, poiché essa non è parte interessata in questa inchiesta e di conseguenza non rientra nel campo di applicazione dell'articolo 16 del regolamento di base. Europressedienst, come indicato ai considerando 99 e 120 del regolamento provvisorio, ha fornito informazioni sugli indicatori macroeconomici. Si precisa che la Commissione ha svolto una verifica in loco presso la sede di Europressedienst in base al principio di buona amministrazione, per verificare l'affidabilità e la correttezza dei dati sui quali basava le proprie conclusioni.
(10)
Il GC ha ribadito l'argomentazione secondo la quale il suo diritto di difesa in relazione all'accesso ai fascicoli consultabili dalle parti interessate è stato violato in quanto (i) dai fascicoli non riservati mancavano informazioni senza che fosse fornita una «giusta causa» o sintesi sufficientemente dettagliate o, eccezionalmente, i motivi della mancata presentazione delle sintesi non riservate, (ii) mancava la versione non riservata dell'intera risposta al questionario di un produttore dell'Unione e (iii) i ritardi nella presentazione delle versioni non riservate delle risposte al questionario dei produttori dell'Unione disponibili per le parti interessate erano eccessivi.
(11)
(i) Per quanto riguarda l'affermazione secondo cui mancavano informazioni dal fascicolo consultabile, la parte interessata non ha specificato a quali informazioni si riferisse. (ii) La sua affermazione che non fosse stata messa a disposizione la versione non riservata di un'intera risposta al questionario non era corretta. (iii) Per quanto riguarda i ritardi nella messa a disposizione delle risposte non riservate dei questionari dei produttori dell'Unione inseriti nel campione, è stato spiegato alla parte interessata che i questionari erano inseriti nel fascicolo non riservato solo dopo che fosse stata controllata la loro completezza e la ragionevolezza della sintesi. Al fine di garantire il diritto all'anonimato dei produttori dell'Unione, è stato inoltre accertato che le versioni non riservate dei questionari non rivelavano in effetti l'identità del produttore in questione. In alcuni casi era quindi necessario correggere di conseguenza le versioni non riservate dalla parte che le aveva fornite, prima che esse fossero messe a disposizione di altre parti interessate.
(12)
In ogni caso, si è ritenuto che questo non ledesse in alcun modo l'esercizio dei diritti di difesa delle parti interessate. La Commissione ha fornito a tutte le parti interessate la possibilità di rispondere alle informazioni incluse nel fascicolo consultabile in tempo utile affinché le loro osservazioni potessero essere prese in considerazione, ove corroborate e motivate, prima delle conclusioni dell'inchiesta. La parte interessata ha avuto ogni possibilità di presentare osservazioni in merito ai questionari dei fabbricanti UE inclusi nel campione, anche dopo la fase provvisoria e la divulgazione delle conclusioni definitive. Pertanto, anche se la divulgazione e l'accesso al fascicolo consultabile dalle parti interessate si basano su disposizioni di legge differenti, si noti che le parti interessate hanno avuto molte occasioni di trasmettere osservazioni su tutte le informazioni messe a disposizione da qualsiasi parte dell'inchiesta. Pertanto, quest'argomentazione è stata respinta.
(13)
Tutte le parti interessate sono state informate dei principali fatti e considerazioni in base ai quali si intendeva raccomandare l'istituzione di un dazio antidumping definitivo sulle importazioni di moduli fotovoltaici in silicio cristallino e delle relative componenti essenziali (celle) originari o provenienti dalla Repubblica popolare cinese e la riscossione definitiva degli importi depositati a titolo di dazio provvisorio («divulgazione delle conclusioni definitive»). A tutte le parti è stato concesso un periodo entro il quale presentare osservazioni sulla divulgazione delle conclusioni definitive.
(14)
Le osservazioni presentate dalle parti interessate sono state esaminate e, se pertinenti, tenute in considerazione.
5. Accettazione di un impegno in vista di dazi definitivi
(15)
In seguito alla divulgazione delle conclusioni definitive, la Commissione ha ricevuto un'offerta modificata di impegno da parte dei produttori esportatori e della CCCME, che disciplina anche la parallela inchiesta antisovvenzioni. Con la decisione di esecuzione 2013/707/UE (5), del 4 dicembre 2013, relativa alla conferma dell'accettazione di un impegno offerto in relazione ai procedimenti antidumping e antisovvenzioni relativi alle importazioni di moduli fotovoltaici in silicio cristallino e delle relative componenti essenziali (celle) originari o provenienti dalla Repubblica popolare cinese per il periodo di applicazione di misure definitive, la Commissione ha confermato di accettare tale impegno.
6. Parti interessate al procedimento
(a) Campionamento dei fabbricanti UE
(16)
Dopo l'istituzione delle misure provvisorie alcune parti interessate hanno ribadito che l'eccesso di riservatezza ha impedito loro di formulare osservazioni in merito alla selezione del campione dei fabbricanti UE e quindi di esercitare adeguatamente il loro diritto di difesa. La Commissione ha già affrontato la questione al considerando 9 del regolamento provvisorio. Poiché a questo proposito non sono stati forniti nuovi elementi, si confermano le conclusioni di cui al considerando 9 del regolamento provvisorio.
(17)
Il GC ha ribadito che l'uso di riservatezza sull'identità dei denuncianti e dei fabbricanti UE inseriti nel campione non è giustificato. Come già indicato al considerando (9) del regolamento provvisorio, i fabbricanti UE hanno chiesto che i loro nomi non venissero divulgati per timore di rappresaglie. La Commissione ha ritenuto che tali richieste fossero sufficientemente fondate per essere accettate. Le informazioni che sono state fornite alla Commissione al fine di dimostrare il rischio di ritorsioni non possono essere divulgate a terzi, dal momento che questo comprometterebbe le finalità della richiesta di riservatezza. Inoltre, nel caso in cui, come segnalato dal GC, un fabbricante UE abbia riesaminato la propria posizione rivelando la propria identità con la presentazione di una domanda di procedimento giudiziario contro il regolamento provvisorio, non vi è più motivo di rivelare informazioni sulla base delle quali è stato concesso l'anonimato, poiché l'identità è stata rivelata.
(18)
In seguito alla divulgazione delle conclusioni provvisorie, una parte interessata ha ribadito che le informazioni sulle quali era basata la selezione del campione non erano attendibili, senza però fornire nuovi elementi di prova al riguardo. Questa tesi è stata pertanto respinta.
(19)
In seguito alla divulgazione delle conclusioni definitive, la CCCME ha ribadito le argomentazioni in merito al metodo utilizzato per la selezione del campione provvisorio di fabbricanti UE. È stato affermato, in particolare, che le istituzioni non avrebbero tenuto conto di 120 produttori. La Commissione ha già affrontato la questione al considerando 9 del regolamento provvisorio. Inoltre, le istituzioni hanno verificato il comportamento delle società presentate in tale elenco. È risultato che tale elenco comprende soprattutto installatori, distributori, importatori collegati e produttori esportatori in Cina, Taiwan e India. Esso non era pertanto di natura tale da dimostrare che le istituzioni avessero trascurato un numero significativo di fabbricanti UE. Inoltre, la CCCME non ha contestato la produzione totale dell'Unione fornendo dati alternativi, né ha presentato alcuna prova che la rappresentatività del campione fosse compromessa, in quanto nessuno dei presunti ulteriori fabbricanti UE sarebbero rientrati nel campione, se ciò fosse stato noto alla Commissione.
(20)
In seguito all'esclusione dei wafer dalla definizione del prodotto in esame e quindi dall'ambito della presente inchiesta come affermato al considerando 32, il campione finale risultava composto da otto fabbricanti UE. In assenza di ulteriori osservazioni relative al campionamento dei fabbricanti UE si confermano le conclusioni di cui ai considerando da 7 a 10 del regolamento provvisorio come modificati sopra.
(b) Campionamento degli importatori non collegati
(21)
In seguito all'istituzione di misure provvisorie, come indicato al considerando 12 del regolamento provvisorio, la Commissione ha contattato altri importatori che avevano già collaborato all'inchiesta nella fase di apertura fornendo informazioni fondamentali sulle loro attività relative al prodotto in esame durante il periodo dell'inchiesta, come precisato nell'avviso di apertura. Lo scopo era di determinare se le dimensioni del campione di importatori indipendenti potessero essere ampliate. Sei società, qualificate come importatori non collegati che commerciavano nel prodotto in questione (che cioè lo acquistavano per poi rivenderlo), si sono manifestate e hanno accettato di collaborare all'inchiesta. Di queste sei, cinque hanno risposto entro il termine stabilito. Solo tre delle cinque risposte ricevute erano sufficientemente complete e hanno permesso una valutazione significativa. Su questa base, il campione degli importatori indipendenti è stato ampliato a comprendere quattro importatori per i moduli, corrispondenti a circa il 2 % - 5 % del totale delle importazioni dal paese interessato. Tenuto conto della struttura degli importatori non collegati, per lo più piccole e medie imprese, data la limitatezza delle risorse a disposizione delle istituzioni non è stato possibile avere un campione che rappresentasse una quota maggiore.
(22)
In assenza di ulteriori osservazioni in merito al campionamento degli importatori non collegati si confermano i considerando 11 e 12 del regolamento provvisorio come modificati sopra.
(c) Campionamento dei produttori esportatori
(23)
In seguito alla divulgazione delle conclusioni provvisorie una serie di società non inserite nel campione hanno presentato osservazioni affermando che la loro situazione era diversa da quella delle società incluse nel campione. Esse hanno affermato che, di conseguenza, avrebbero dovuto beneficiare di un'aliquota di dazio individuale a norma dell'articolo 17, paragrafo 3, del regolamento di base. Dato il numero elevato di società (spesso gruppi di società) che hanno collaborato, non è stato tuttavia possibile esaminarle singolarmente. Di conseguenza, a norma dell'articolo 9, paragrafo 6, queste società sono soggette al dazio medio ponderato delle società incluse nel campione.
(24)
In assenza di ulteriori osservazioni in merito al campionamento dei produttori esportatori si confermano i considerando 13 e 14 del regolamento provvisorio.
7. Periodo dell'inchiesta e periodo in esame
(25)
Come indicato al considerando 19 del regolamento provvisorio, l'inchiesta relativa al dumping e al pregiudizio ha riguardato il periodo compreso tra il 1o luglio 2011 e il 30 giugno 2012 («periodo dell'inchiesta» o «PI»). L'esame delle tendenze pertinenti alla valutazione del pregiudizio copre il periodo compreso tra il 2009 e la fine del periodo dell'inchiesta («periodo in esame»).
B. PRODOTTO IN ESAME E PRODOTTO SIMILE
1. Introduzione
(26)
Come indicato ai considerando da 20 a 49 del regolamento provvisorio, il prodotto in esame è stato definito in via provvisoria come moduli o pannelli fotovoltaici in silicio cristallino e celle e wafer del tipo utilizzato nei moduli o pannelli fotovoltaici in silicio cristallino, originari o importati dalla RPC. Lo spessore delle celle e dei wafer è non superiore a 400 μm. Tale prodotto è attualmente classificato ai codici NC ex 3818 00 10, ex 8501 31 00, ex 8501 32 00, ex 8501 33 00, ex 8501 34 00, ex 8501 61 20, ex 8501 61 80, ex 8501 62 00, ex 8501 63 00, ex 8501 64 00 ed ex 8541 40 90 («il prodotto in esame»).
(27)
Sono esclusi dalla definizione di prodotto in esame i seguenti tipi di prodotto:
-
caricatori solari che sono costituiti da meno di sei celle, sono portatili e caricano apparecchi elettrici o batterie
-
prodotti fotovoltaici a film sottile
-
prodotti FV in silicio cristallino che vengono integrati in modo permanente in apparecchi elettrici non destinati a produrre elettricità i quali consumano l'elettricità generata dalle suddette celle fotovoltaiche in silicio cristallino in essi integrate.
2. Contestazioni riguardanti la definizione del prodotto
2.1. Esclusione dei wafer
(28)
In seguito alla divulgazione delle conclusioni provvisorie le parti interessate hanno affermato che i wafer dovrebbero essere eliminati dalla definizione del prodotto poiché essi non condividono le stesse caratteristiche fisiche, chimiche e tecniche di base di celle e moduli. Oltre alle argomentazioni presentate nella fase provvisoria, dopo la divulgazione delle conclusioni provvisorie ne sono state addotte altre due al riguardo.
(29)
Innanzitutto, le parti interessate hanno sostenuto che i wafer possono essere utilizzati per scopi diversi da quello della produzione di celle, in particolare per la produzione di circuiti integrati e altri microdispositivi. A tale proposito si osserva che non tutti i wafer sono inclusi nella definizione del prodotto oggetto della presente inchiesta, che è limitato a «wafer del tipo utilizzato nei moduli o pannelli FV in silicio cristallino» e wafer aventi «spessore non superiore a 400 micrometri». Sebbene esistano certamente wafer in altre applicazioni, l'inchiesta non ha mai riguardato i wafer utilizzati nella fabbricazione di altri prodotti come ad esempio i circuiti integrati. Inoltre nessun produttore, importatore o utente presente sul mercato per questi altri tipi di wafer si è fatto avanti per sostenere che i suoi wafer sarebbero soggetti a registrazione o dazi antidumping provvisori Si conferma pertanto che i suddetti altri tipi di wafer non sono soggetti alla definizione del prodotto oggetto della presente inchiesta. Al tempo stesso, ciò dimostra che i wafer non hanno necessariamente lo stesso uso finale di celle e moduli.
(30)
In secondo luogo, le parti interessate hanno affermato che i wafer non trasformati non possiedono nessuna delle caratteristiche elettriche essenziali che distinguono celle e moduli solari dagli altri prodotti. In particolare, i wafer non hanno la capacità di generare energia elettrica dalla luce solare, che è la funzione principale di celle e moduli fotovoltaici cristallini.
(31)
Questa affermazione può essere accettata. In effetti, dopo ulteriori verifiche e contrariamente a quanto stabilito al considerando 36 del regolamento provvisorio, vale a dire che «moduli, celle e wafer hanno lo stesso uso finale: trasformare cioè la luce solare in energia elettrica», solo nel momento in cui il wafer viene trasformato in una cella esso ottiene la funzionalità per la produzione di energia elettrica.
(32)
A causa delle diverse caratteristiche fisiche e tecniche di base, definite nel corso dell'inchiesta, fra l'altro come la funzionalità di generare energia elettrica dalla luce solare, si conclude nel complesso che i wafer vanno esclusi dalla definizione del prodotto in esame e pertanto dall'ambito del presente procedimento.
2.2. Inchieste separate per celle e moduli
(33)
Le parti interessate hanno ribadito che celle e moduli non sono un unico prodotto e devono quindi essere valutati separatamente, così ribadendo per lo più le argomentazioni già esaminate nei considerando da 27 a 39 del regolamento provvisorio. Tuttavia, a differenza dei wafer, celle e moduli presentano la stessa caratteristica di base, vale a dire la capacità di generare energia elettrica dalla luce solare. Queste argomentazioni sono state pertanto respinte.
(34)
In seguito alla divulgazione delle conclusioni definitive un esportatore ha sostenuto che le celle non possano di per sé produrre energia elettrica, ma per farlo devono presumibilmente essere integrate in moduli. Tuttavia, ogni cella ha una capacità, solitamente di circa 4W, di generare energia elettrica dalla luce solare. Sebbene tale potenza possa essere insufficiente per la maggior parte delle applicazioni che richiedono di assemblare in moduli molteplici celle, ciò non significa che una cella non possieda già di per sé la capacità di generare energia elettrica.
(35)
In seguito alla divulgazione delle conclusioni definitive, un esportatore ha affermato che l'impossibilità di stabilire un valore normale per i moduli sulla base del valore normale delle celle, come indicato al considerando 100, dimostra che moduli e celle non dovrebbero essere considerati un prodotto unico
(36)
A tale riguardo va notato che nella maggior parte delle inchieste antidumping, compresa la presente, si effettua un confronto tra i valori normali e i prezzi all'esportazione in base ai tipi di prodotto. Ciò avviene perché spesso un'ampia varietà di tipi di prodotto presenta le stesse caratteristiche fisiche, tecniche e/o chimiche, il che spesso porta a una situazione in cui i tipi di prodotto con prezzi e costi notevolmente diversi rientrano nella definizione del prodotto in esame. Il semplice fatto che non sia possibile stabilire un valore normale per un determinato tipo di prodotto in base al valore normale di un altro tipo di prodotto non significa di per sé che questi tipi di prodotti non possano essere considerati un prodotto unico. Come indicato al considerando 32, sia le celle che i moduli condividono le stesse caratteristiche fisiche e tecniche di base, tra cui la funzionalità di generare energia elettrica dalla luce solare.
(37)
Si sostiene inoltre che se celle e moduli fossero un unico prodotto avente lievi differenze non dovrebbe essere difficile adeguare i prezzi delle celle per fissare un prezzo dei moduli. A tale proposito si osserva che non è prescritto che fra i diversi tipi di prodotto in esame vi siano solo lievi differenze. Al contrario, è sufficiente che i diversi tipi del prodotto in esame condividano le stesse caratteristiche fisiche, tecniche e/o chimiche di base. Fra le altre caratteristiche, in questo caso, c'è per l'appunto la funzionalità di moduli e celle per generare energia elettrica dalla luce solare.
(38)
La stessa parte ha inoltre affermato che le celle non sono solo un altro tipo di modulo, ma un prodotto completamente diverso. In realtà la cella è l'elemento essenziale di un modulo, e in quanto tale essa chiaramente non è «un prodotto completamente diverso», dal momento che moduli e celle presentano la stessa caratteristica di base della produzione di elettricità a partire dalla luce solare, come indicato al considerando 32.
(39)
La medesima parte ha affermato inoltre che, al momento di selezionare i campioni dei fabbricanti UE e degli esportatori cinesi, la differenza tra celle e moduli è stata presa in considerazione. Sono state quindi stabilite aliquote di dazio diverse per i moduli e per le celle. A tale proposito si conferma che la differenza tra moduli e celle è stata effettivamente presa in considerazione nel selezionare il campione di fabbricanti UE e di esportatori cinesi, come indicato ai considerando 10 e 14 del regolamento provvisorio. Ciò, tuttavia, è stato fatto al solo scopo di assicurare che il campione sia rappresentativo e non significa di per sé che celle e moduli non vadano considerati come un prodotto unico, o che vadano stabilite aliquote di dazio diverse per celle e moduli. In effetti, al fine di garantire che il campione fosse rappresentativo per tutti i tipi di prodotto, era importante distinguere tra celle e moduli al momento di selezionare il campione. Inoltre, essendovi un certo grado di incertezza riguardo alla questione se celle e moduli dovessero essere considerati come un prodotto unico o due prodotti distinti, è stato necessario garantire la rappresentatività per entrambi i risultati possibili.
(40)
Si afferma inoltre che il considerando 100 attestante che i costi di trasformazione per i moduli sono significativi è in contrasto con il considerando 32 del regolamento provvisorio, in cui si afferma che il valore aggiunto non si concentra su una particolare fase del processo di produzione. A tale proposito va ricordato che il considerando 100 precisa anche che la differenza di costo tra celle e moduli è del 34 %, il che significa che il 66 % del valore di un modulo deriva dalla cella. Si conclude pertanto che il valore aggiunto non si concentra su una particolare fase del processo di produzione.
(41)
I produttori esportatori hanno sostenuto che il fatto che l'impegno imponga prezzi e volumi minimi all'importazione diversi per celle e moduli presumibilmente conferma che si tratta di prodotti distinti che richiedono due inchieste distinte. La differenza fra i prezzi minimi all'importazione è però solo un'indicazione che celle e moduli sono gruppi di tipi di prodotti diversi che vengono venduti a prezzi diversi. È pertanto necessario definire prezzi diversi per rendere significativi i prezzi minimi all'importazione.
(42)
Inoltre, il fatto che celle e moduli siano gruppi di tipi di prodotto diversi non è di per sé rilevante ai fini della definizione del prodotto in esame. Per la definizione del prodotto in esame, è sufficiente che i prodotti presentino le stesse caratteristiche di base e utilizzazioni finali come nel caso di moduli e celle, come descritto ai considerando 32 e 48.
(43)
Il GC ha affermato che stabilire se celle e moduli siano o meno un solo prodotto in questione non affronta un certo numero di criteri definiti dall'organo di appello nella causa CE - Amianto (6). Questi criteri sono tuttavia utilizzati per definire il «prodotto simile», non il prodotto in esame. In altre parole, tali criteri devono essere utilizzati per definire il prodotto simile, per esempio il prodotto simile prodotto dall'industria dell'Unione, che è poi confrontato con il prodotto in esame esportato dai produttori esportatori cinesi. Questi criteri non sono pertinenti nella definizione del prodotto in esame. In ogni caso, le istituzioni osservano che l'applicazione dei criteri utilizzati nella causa CE - Amianto alla definizione del prodotto in esame nel presente caso non porterebbe a un risultato diverso. Il primo e il secondo criterio (caratteristiche, natura e qualità o, rispettivamente, a impieghi finali) sono identici ai criteri «caratteristiche fisiche, chimiche e tecniche e utilizzi finali» impiegati nei considerando precedenti. Il terzo criterio (gusti e abitudini dei consumatori) non è veramente utile per il caso presente, poiché le celle sono la componente essenziale dei moduli; quanto al quarto criterio, ossia la classificazione tariffaria, si osserva che sia celle che moduli possono essere fatti rientrare sotto la voce doganale 8541 40 90, mentre le voci raggruppate al numero 8501 riguardano i generatori elettrici in generale e non quelli solari in particolare.
(44)
Altre parti interessate hanno sostenuto che un'obiettiva applicazione dei criteri elaborati dalla Corte di giustizia in casi precedenti (7) presumibilmente porta a concludere che moduli e celle sono prodotti diversi. A tale riguardo va notato che la Corte indica soltanto una serie di criteri che possono essere presi in considerazione - e che non vi è alcun obbligo di utilizzare tutti i criteri in tutti i casi, dal momento che possono non rivelarsi tutti pertinenti. Tali criteri sono stati valutati ai considerando da 27 a 39 del regolamento provvisorio, in cui si è constatato che un certo numero di criteri non è pertinente nel caso di specie. Anche nella causa Brosmann la valutazione se i diversi tipi di calzature appartengano al «prodotto in esame» è stata effettuata sulla base di soli tre criteri giudicati pertinenti. Poiché le parti interessate non hanno addotto motivi che dimostrino come un'applicazione obiettiva dei criteri porti alla conclusione che moduli e celle sono prodotti distinti, l'argomentazione non può essere accolta.
(45)
Si rammenta inoltre che celle e moduli hanno gli stessi impieghi finali fondamentali, sono cioè venduti per essere inseriti in sistemi solari FV. Le prestazioni dei moduli sono direttamente legate a quelle delle celle, come indicato al considerando 28 del regolamento provvisorio.
(46)
Una parte interessata ha affermato che con l'esclusione dei wafer dalla definizione del prodotto, e a causa della notevole lavorazione necessaria per fabbricare i moduli dalle celle, anche l'affermazione secondo cui celle e moduli hanno gli stessi impieghi finali vada respinta. Si sostiene inoltre che la valutazione che moduli e celle abbiano gli stessi impieghi finali si basa sul presupposto che wafer, moduli e celle abbiano lo stesso processo di produzione.
(47)
In primo luogo, la conclusione che la valutazione che moduli e celle abbiano gli stessi impieghi finali si basi sul processo di produzione è errata. Sebbene entrambe le affermazioni siano effettivamente allo stesso considerando 36 del regolamento provvisorio, ciò non significa che una conclusione si basi sull'altro presupposto. La parola «inoltre» che separa le due affermazioni chiarisce che la seconda non si basa sulla prima. Inoltre, le due affermazioni sono intese ad affrontare questioni distinte della stessa voce «Impieghi finali e intercambiabilità». La prima affermazione in merito al processo produttivo si riferisce all'intercambiabilità, la seconda all'impiego finale. L'ipotesi che la valutazione che moduli e celle abbiano gli stessi impieghi finali si basi sul presupposto che wafer, moduli e celle abbiano lo stesso processo di produzione è dunque inesatta.
(48)
Quanto all'effettivo impiego finale di celle e moduli, non viene contestato dalle parti interessate che moduli e celle siano venduti per essere inseriti in sistemi solari FV. La conclusione che moduli e celle abbiano lo stesso impiego finale è pertanto confermata.
2.3. Celle mono- e multicristalline
(49)
Una parte interessata ha affermato che non vi era alcuna produzione di celle monocristalline nell'Unione, e che le sue esportazioni di celle monocristalline non facevano concorrenza all'industria dell'Unione. Dall'inchiesta risulta tuttavia che nell'Unione vi è invece una produzione di celle monocristalline. L'argomentazione è stata pertanto respinta. In ogni caso il Tribunale ha sostenuto nella causa Brosmann che l'assenza di produzione comunitaria di un determinato tipo di prodotto non è un fattore decisivo.
2.4. Clausola «proveniente da»
(50)
Le parti interessate hanno sostenuto che l'estensione del campo di applicazione dell'inchiesta a prodotti «provenienti dalla» RPC era ingiustificata, poiché l'inchiesta era stata avviata solo contro prodotti originari della RPC.
(51)
Tuttavia, le merci spedite dalla RPC erano già coperte nella fase di apertura. Al punto 5 dell'avviso di apertura (8) si legge che «le società che spediscono il prodotto in esame dalla Repubblica popolare cinese, ma ritengono che una parte o anche la totalità di queste esportazioni non abbia la sua origine doganale nella Repubblica popolare cinese, sono invitate a manifestarsi durante l'inchiesta e a fornire tutte le informazioni pertinenti». È pertanto chiaro che a tutte le società che spediscono merci dalla RPC è stata data l'opportunità di collaborare all'inchiesta. Inoltre, dato che il prodotto in esame comprende spesso componenti e parti provenienti da diversi paesi, al punto 5 dell'avviso di apertura si dichiara che «si potranno adottare disposizioni speciali» per affrontare questo problema.
(52)
Si ritiene quindi che tutti gli operatori economici interessati siano stati debitamente informati della possibilità di adottare all'occorrenza disposizioni speciali per le merci provenienti dalla RPC e siano stati invitati a cooperare all'inchiesta. L'ambito dell'inchiesta non è stato pertanto esteso ai prodotti «provenienti dalla RPC», in quanto questi ultimi erano compresi sin dall'inizio.
(53)
In seguito alla divulgazione delle conclusioni, alcune parti interessate hanno affermato che, a prescindere dalle disposizioni nell'avviso di apertura di cui al considerando 51, l'inchiesta è stata limitata alle merci originarie della RPC e non ha valutato l'impatto delle merci spedite dalla RPC.
(54)
A tale riguardo va notato che le seguenti misure sono state adottate per garantire che tutte le merci spedite dalla RPC, e non solo quelle originarie della RPC, fossero esaminate nel corso dell'inchiesta:
-
tutte le società che spediscono il prodotto in esame dalla RPC sono state invitate a manifestarsi durante l'inchiesta a prescindere dall'origine delle merci.
-
All'allegato A dell'avviso di apertura gli esportatori sono stati invitati a riferire informazioni su tutti i prodotti fabbricati dalla società. Tali informazioni non erano limitate alle merci originarie della RPC.
-
Sulla base di tali informazioni, che comprendevano tutte le esportazioni verso l'UE a prescindere dall'origine delle merci, è stato selezionato un campione rappresentativo.
-
I produttori inclusi nel campione hanno ricevuto un questionario per «produttori esportatori nell'Unione europea», e la RPC è stata denominata «paese interessato» e non paese di origine. Era quindi evidente che erano sottoposte a inchiesta tutte le merci a prescindere dalla loro origine.
(55)
Su tale base si è concluso che l'inchiesta riguardava tutte le merci originarie o provenienti dalla RPC, e che i risultati dell'inchiesta, compreso il dumping e il pregiudizio, riguardano tutte le merci originarie o provenienti dalla RPC.
(56)
In seguito alla divulgazione delle conclusioni definitive, le parti interessate hanno sostenuto che la denuncia conteneva solo elementi di prova prima facie relativi alle importazioni di pannelli solari originari della RPC e non merci spedite dalla RPC. A tale riguardo occorre chiarire che la denuncia riguardava in effetti merci «dalla RPC», come si vede dalla pagina di copertina presentata dal richiedente recante il timbro. Prima di questa vi è un'altra pagina del fascicolo che effettivamente usa l'espressione «originari della Repubblica popolare cinese». Ma questo caso non faceva parte del documento presentato dal denunciante, ma è stato aggiunto come pagina di copertina dai servizi della Commissione, usando la denominazione dell'inchiesta anziché ripetere il titolo della denuncia. Si ritiene pertanto che la denuncia comprendesse tutte le merci provenienti dalla RPC, che fossero originarie della RPC o meno.
(57)
I produttori esportatori cinesi hanno sostenuto inoltre che i produttori esportatori dei paesi terzi non possono essere ragionevolmente tenuti a sapere che anche i loro prodotti potrebbero essere interessati dall'inchiesta. A questo proposito va osservato che le misure non si applicano alle merci in transito ai sensi dell'articolo V del GATT. Pertanto i produttori esportatori che non hanno operazioni in corso nella RPC non sono interessati dalla misura. Inoltre, nessun produttore esportatore nei paesi terzi si è manifestato per sollevare la questione che i prodotti esportati siano soggetti al dazio antidumping.
(58)
Gli stessi produttori esportatori hanno sostenuto che ai produttori esportatori dei paesi terzi non è stato chiesto di manifestarsi e che essi non hanno avuto la possibilità di dimostrare che i loro prodotti non sono oggetto di dumping. Le istituzioni ritengono che tali produttori esportatori che non hanno alcuna operazione nella RPC non siano interessati dalle misure, in quanto i loro prodotti, se provenienti dalla RPC, sono considerati in transito. Tutti gli altri produttori esportatori sono stati informati tramite l'avviso di apertura che le operazioni da loro svolte fanno parte dell'inchiesta.
(59)
Il GC ha affermato che sebbene l'articolo 1, paragrafo 3, del regolamento di base permetta di derogare al principio secondo cui il paese esportatore è il paese d'origine, tale articolo non può essere utilizzato nel presente caso. A sostegno di tale affermazione esso sostiene che non non è stata effettuata un'analisi completa sulla questione se il paese esportatore possa essere un paese intermedio. Le istituzioni non concordano con questa interpretazione dell'articolo 1, paragrafo 3, del regolamento di base. Nessuna parte nega che esiste una notevole produzione nella RPC. Che essa sia o meno il paese di origine dei prodotti finiti dipende da vari fattori. L'analisi di dumping, pregiudizio, nesso di causalità e interesse dell'Unione effettuata dalle istituzioni si riferisce a quella produzione, che il prodotto finito esportato abbia o meno la sua origine doganale nella Repubblica popolare cinese. Essendoci forti indizi che non tutti i prodotti fabbricati almeno parzialmente nella RPC sarebbero considerati come aventi la propria origine doganale nella RPC stessa, le istituzioni hanno deciso che era necessario coprire anche i prodotti per i quali la RPC è solo un paese intermedio.
(60)
Il GC ha inoltre sostenuto che, poiché a nessun esportatore cinese è stato concesso il TEM, non esiste un prezzo comparabile di pannelli solari nella RPC, e di conseguenza essa non può essere utilizzata come paese intermedio. Si osserva tuttavia a questo proposito che le tre condizioni di cui all'articolo 1, paragrafo 3, del regolamento di base sono solo a titolo d'esempio e non tutte le condizioni possono essere rilevanti in tutti i casi. Nel caso di specie, poiché a nessun esportatore cinese è stato concesso il TEM, si è dovuto stabilire il prezzo comparabile nel paese di riferimento - e tale prezzo comparabile è lo stesso a prescindere dal fatto che la Repubblica popolare cinese sia considerata il paese di origine o il paese intermedio. Pertanto la questione se esista o meno un prezzo comparabile «in tale paese» è irrilevante, poiché in questo caso il prezzo comparabile non è stabilito «in tale paese» ma nel paese di riferimento.
2.5. Caricatori solari
(61)
In seguito alla divulgazione delle conclusioni provvisorie, le parti interessate hanno affermato che la definizione di «caricatori solari che sono costituiti da meno di sei celle» risulta troppo restrittiva e deve essere estesa a prodotti aventi una funzione analoga che non rientrano in tale definizione, come ad esempio i prodotti con dimensioni simili che utilizzano un numero maggiore di celle più piccole.
(62)
Le parti interessate hanno inoltre affermato che la definizione di «prodotti FV in silicio cristallino che vengono integrati in modo permanente in apparecchi elettrici» risulta troppo restrittiva, in quanto ne è escluso solo l'apparecchio elettrico completo mentre le componenti per l'energia solare da inserirvi non sono necessariamente escluse.
(63)
In effetti, un'analisi delle argomentazioni di cui sopra ha dimostrato che è più opportuno aggiungere all'esclusione di tali prodotti un criterio basato su uno standard tecnico. In particolare è stato appurato che le definizioni dello standard seguente definiscono in modo più adeguato i prodotti che vanno esclusi dal campo d'applicazione delle misure: Standard internazionale IEC 61730-1, classi di applicazione, classe C: Tensione limitata, applicazioni limitate (p. 13) (9).
(64)
In seguito alla divulgazione delle conclusioni definitive sono pervenute osservazioni riguardanti l'esclusione che si basano sullo standard internazionale di cui sopra. Si è sostenuto che, anziché fare riferimento allo standard, sarebbe più opportuno definire l'esclusione sulla base della tensione di uscita e della potenza di uscita come «moduli o pannelli con una tensione di uscita uguale o inferiore a 50 V CC e potenza di uscita uguale o inferiore a 50 W esclusivamente per l'impiego diretto come caricabatterie nei sistemi con le stesse caratteristiche di tensione e di potenza». La tesi ha potuto essere accettata e l'esclusione è determinata in via definitiva in base a tale definizione.
2.6. Moduli solari integrati nel tetto
(65)
Un'altra parte interessata ha sostenuto che i moduli solari integrati nel tetto dovrebbero essere esclusi dalla definizione del prodotto in esame, in quanto essi combinano la funzionalità dei moduli solari con quella di tegole o lastre di ardesia dei tetti e non sarebbero quindi direttamente intercambiabili con un modulo solare standard.
(66)
L'inchiesta ha tuttavia dimostrato che sia i moduli standard che quelli solari integrati nel tetto devono rispettare le medesime norme elettriche. Inoltre un modulo solare di tale tipo non può venire semplicemente sostituito con un modulo standard, ma può essere invece sostituito da un modulo standard insieme a tegole o lastre di ardesia. Tali prodotti pertanto hanno essenzialmente la stessa proprietà tecnica di generare elettricità dall'energia solare. La funzionalità aggiunta (altrimenti fornita dal materiale di copertura per i tetti) non è stata considerata sostanziale e non può giustificare l'esclusione dei moduli solari integrati nel tetto dalla definizione del prodotto.
(67)
In seguito alla divulgazione delle conclusioni definitive la stessa parte interessata ha sostenuto che l'assenza di doppia intercambiabilità fra moduli solari integrati nel tetto e moduli solari standard è un'indicazione della necessità di escludere i moduli solari integrati nel tetto dal campo di applicazione delle misure, facendo riferimento al caso calzature (10) in generale e a quello delle calzature sportive con tecnologia speciale («STAF») in particolare. Tuttavia, le ragioni per l'esclusione delle STAF sono state numerose, e l'assenza di doppia intercambiabilità di per sé non è stata considerata un motivo sufficiente dal Tribunale nella causa Brosmann (11), che ha confermato che prodotti molto diversi come le calzature da città e quelle da escursione possono effettivamente essere ritenuti prodotto in esame in una singola inchiesta antidumping nonostante le loro differenze.
(68)
La parte interessata ha inoltre sostenuto che l'assenza di produzione nell'Unione e il fatto che la parte interessata sia in possesso dei diritti di proprietà intellettuale sono presumibilmente la conferma che i moduli solari integrati nel tetto sono innovativi e diversi da tutti gli altri prodotti. Tuttavia, riferendosi ancora alla causa sulle calzature menzionata dalla parte interessata, il Tribunale ha stabilito che «l'assenza di una produzione comunitaria di quel tipo di calzature e l'esistenza di un brevetto non sono probanti.» (12) Di conseguenza, in questo caso le calzature a tecnologia brevettata sono state ritenute prodotto in esame.
(69)
La parte interessata ha anche affermato che i moduli solari integrati nel tetto dovrebbero essere esclusi dalla definizione del prodotto in esame, in quanto essi sono venduti a prezzi sensibilmente più elevati dei moduli standard. Inoltre, nella causa riguardante le calzature, le STAF al di sopra di un determinato prezzo sono state escluse dalla definizione del prodotto in esame. A tale riguardo va osservato che un modulo solare integrato nel tetto combina in effetti le funzionalità di modulo solare e di tegola o lastra di ardesia, come indicato al considerando 66. Un confronto diretto dei prezzi non è quindi significativo, dal momento che la funzionalità aggiunta porta naturalmente ad un aumento dei prezzi.
(70)
In risposta a tale argomentazione, la parte interessata ha sostenuto che, sulla base di tali argomentazioni, non sarebbe mai possibile far valere le differenze di prezzo come indicatore supplementare che giustifica l'esclusione dalla definizione del prodotto. Tuttavia, questa interpretazione è di portata troppo vasta. Quanto affermato al considerando precedente è semplicemente che in questo particolare caso, in cui i moduli integrati nel tetto combinano la funzionalità del prodotto in esame e di quella di un altro prodotto (in questo caso delle tegole o lastre di ardesia), il prezzo naturalmente non è significativo. Ciò non significa in alcun modo che in altri casi la differenza di prezzo non possa essere un indicatore utile per stabilire se un prodotto debba o meno essere escluso dalla definizione di prodotto in esame.
(71)
Infine, la parte interessata ha sostenuto che il suo fornitore di moduli solari integrati nel tetto deve avere la possibilità di accedere all'impegno sui prezzi minimi. Sembra tuttavia che l'esportatore cinese in questione non abbia collaborato all'inchiesta, e in quanto parte che non ha collaborato non è ammesso a partecipare all'impegno. Questa richiesta non può pertanto essere accettata.
3. Conclusione
(72)
Stante quanto precede, la definizione del prodotto in esame è stabilita in via definitiva come moduli o pannelli FV in silicio cristallino e celle e wafer del tipo utilizzato nei moduli o pannelli FV in silicio cristallino, originari o provenienti dalla Repubblica popolare cinese, a meno che non siano in transito ai sensi dell'articolo V del GATT. Lo spessore delle celle non è superiore a 400 μm. Tale prodotto è attualmente classificato ai codici NC ex 8501 31 00, ex 8501 32 00, ex 8501 33 00, ex 8501 34 00, ex 8501 61 20, ex 8501 61 80, ex 8501 62 00, ex 8501 63 00, ex 8501 64 00 ed ex 8541 40 90.
(73)
Sono esclusi dalla definizione di prodotto in esame i seguenti tipi di prodotto:
-
caricatori solari, composti da meno di sei celle, portatili e destinati ad alimentare apparecchi elettrici o a ricaricare batterie;
-
prodotti fotovoltaici a film sottile;
-
prodotti fotovoltaici in silicio cristallino che vengono integrati in modo permanente in apparecchi elettrici non destinati a produrre elettricità i quali consumano l'elettricità generata dalle suddette celle fotovoltaiche in silicio cristallino in essi integrate;
-
moduli o pannelli con una tensione di uscita uguale o inferiore a 50 V CC e potenza di uscita uguale o inferiore a 50 W esclusivamente per impiego diretto come caricabatterie nei sistemi con le stesse caratteristiche di tensione e di potenza.
(74)
In seguito all'esclusione dei wafer l'analisi è stata rivista escludendo i dati e le analisi relative ai wafer, se non diversamente indicato. Dato che durante il PI i wafer rappresentavano soltanto una modesta percentuale delle importazioni del prodotto in esame nell'Unione (circa il 2 % in valore), si ritiene che l'esclusione dei wafer comporti un effetto trascurabile o nullo sulle conclusioni raggiunte. Tutte le osservazioni delle parti interessate sono state valutate, ma qualsiasi eventuale riferimento ai wafer è stato escluso. Di conseguenza tutti i riferimenti e i corrispondenti dati relativi ai wafer indicati nei considerando del regolamento provvisorio non sono più applicabili, anche laddove i relativi considerando siano confermati dal presente regolamento.
(75)
Le conclusioni provvisorie, modificate in conformità dei considerando da 19 a 74 di cui sopra, sono pertanto definitivamente confermate. Ai fini del presente procedimento e in conformità di una prassi costante si è quindi ritenuto che tutti i tipi del prodotto in esame debbano essere considerati come un unico prodotto.
C. DUMPING
1. Repubblica popolare cinese
1.1. Trattamento riservato alle imprese operanti in condizioni di economia di mercato («TEM»)
(76)
In seguito alla divulgazione delle conclusioni provvisorie le parti interessate hanno sostenuto che la determinazione del TEM è avvenuta dopo la scadenza dei termini (trascorsi, cioè, i tre mesi di cui all'articolo 2, paragrafo 7, lettera c), del regolamento di base) e che l'inchiesta andasse perciò immediatamente chiusa
(77)
Al riguardo tali parti hanno sostenuto che la modifica del regolamento di base (13) che presumibilmente estendeva a otto mesi il termine per la determinazione del TEM è entrata in vigore solo dopo la scadenza del termine di tre mesi precedentemente in vigore. La modifica si applicherebbe solo alle inchieste future e a quelle in corso qualora il termine fissato per presentare la determinazione del TEM non fosse ancora scaduto al momento della presentazione della domanda.
(78)
L'articolo 2 della modifica del regolamento di base stabilisce tuttavia chiaramente che «il presente regolamento si applica a tutte le nuove inchieste e alle inchieste in corso al 15 dicembre 2012». Tale articolo, o addirittura l'intero regolamento, non contiene alcun riferimento alla restrizione «qualora il termine fissato per presentare la determinazione del TEM non fosse ancora scaduto» sostenuta dalle parti interessate. L'argomentazione non può pertanto essere accolta.
(79)
In seguito alla divulgazione delle conclusioni definitive alcune parti interessate hanno ribadito l'argomentazione secondo cui la determinazione del TEM è presentata oltre la scadenza dei termini, senza mettere in dubbio il fatto che la modifica del regolamento di base di cui al considerando 78 si applica a tutte le inchieste in corso, il che comprende la presente inchiesta. Si conclude quindi in via definitiva che la determinazione del TEM non è stata presentata oltre la scadenza dei termini.
(80)
In seguito alla divulgazione delle conclusioni definitive un esportatore ha affermato che il TEM non doveva essere negato perché tre società che hanno cessato l'attività nel corso del 2011 non disponevano di una serie ben definita di documenti contabili di base. In particolare, è stato chiesto in base a quale norma contabile una società che ha cessato l'attività debba comunque preparare tali documenti contabili.
(81)
A tale proposito si osserva che le norme contabili non stabiliscono quali società siano tenute a redigere il loro bilancio, ma il modo in cui tali bilanci debbano essere redatti. Nel caso della RPC, si tratta dell'«Accounting Standard for Business Enterprises: Basic Standard», che all'articolo 4 stabilisce che «un'impresa redige relazioni finanziarie». Si tratta di un obbligo vincolante, e non è prevista alcuna esenzione per le società che hanno cessato l'attività.
(82)
Inoltre queste società, pur avendo cessato l'attività, possedevano ancora asset (fra cui terreni, edifici, macchinari e scorte) e passività, ed esistevano come entità giuridiche almeno fino all'inizio del 2013. Si ritiene pertanto che tali società fossero tenute a pubblicare i documenti contabili per l'anno 2011, e la mancanza di tali documenti costituisce una violazione del criterio 2.
(83)
In seguito alla divulgazione delle conclusioni definitive gli esportatori hanno inoltre osservato che i benefici ricevuti dai regimi fiscali preferenziali e dalle sovvenzioni non rappresentano una quota significativa del loro fatturato, il che sarebbe confermato dalla parallela inchiesta antisovvenzioni.
(84)
A questo proposito si rammenta che tale argomentazione è stata già trattata al considerando 65 del regolamento provvisorio. È stato sottolineato che, in particolare, a causa della natura di tale vantaggio, il vantaggio assoluto ottenuto durante il PI è irrilevante nel valutare se la distorsione sia «significativa». La tesi è pertanto respinta.
(85)
In mancanza di altre osservazioni riguardo al TEM, si confermano tutte le determinazioni di cui ai considerando da 50 a 69 del regolamento provvisorio.
1.2. Esame individuale
(86)
Come indicato al considerando 70 del regolamento provvisorio, 18 produttori esportatori o gruppi di produttori esportatori non inclusi nel campione che hanno collaborato hanno presentato richieste di esame individuale a norma dell'articolo 17, paragrafo 3, del regolamento di base. Nel caso di specie, il campione era già composto da sette gruppi di società, che di norma sono costituiti da un certo numero di produttori esportatori, operatori commerciali collegati e importatori collegati nell'Unione e nei paesi terzi. Un esame individuale di 18 ulteriori (gruppi di) produttori esportatori, in aggiunta ai sette gruppi di produttori esportatori inclusi nel campione, risulterebbe indebitamente gravoso e impedirebbe la tempestiva conclusione dell'inchiesta.
(87)
In assenza di altre osservazioni riguardo all'esame individuale, si confermano tutte le determinazioni di cui ai considerando 70 e 71 del regolamento provvisorio.
1.3. Paese di riferimento
(88)
Le parti interessate hanno osservato che l'India non è un paese di riferimento adeguato a causa di disposizioni in materia di contenuto locale per i progetti della «Missione nazionale solare Jawaharlal Nehru». Una delle parti ha sostenuto che fosse richiesto un contenuto locale del 75 %, mentre un'altra parte ha affermato che i produttori indiani possono praticare prezzi più elevati per i moduli di fabbricazione al 100 % nazionale. Esse hanno inoltre affermato che tali requisiti aumentano notevolmente i prezzi dei prodotti locali. A sostegno di tale affermazione è stato presentato un articolo di stampa indiano (14). Tuttavia, tale articolo è stato pubblicato quasi un anno dopo la fine del PI, e non è stata fornita dimostrazione del suo impatto durante il PI.
(89)
Lo stesso articolo riferiva tuttavia che l'industria indiana dell'energia solare si trova ad affrontare «una forte concorrenza da parte dei produttori cinesi e occidentali». Ciò è confermato dall'aumento costante delle importazioni in India, come affermato al considerando 92. Sebbene i requisiti in materia di contenuto locale possano senza dubbio avere ripercussioni sul mercato interno indiano, si può tuttavia concludere chiaramente che quello indiano è comunque un mercato competitivo, in cui numerose imprese indiane e straniere concorrono efficacemente le une con le altre.
(90)
Inoltre, in base alle informazioni pubblicate dal CCR (15), la maggior parte dei progetti della Missione nazionale solare Jawaharlal Nehru sarà on-line a partire dal 2015. Infatti, l'obiettivo per i sistemi FV connessi alla rete nell'ambito di tale missione per il 2012 era pari a soli 50 MW rispetto a un totale di capacità di connessione in India superiore a 1 GW già nel giugno 2012. Ciò dimostra che durante il PI l'importanza della Missione nazionale solare Jawaharlal Nehru sul totale degli impianti solari in India è stata inferiore al 5 %, e quindi l'incidenza della missione e dei suoi requisiti in materia di contenuto locale, se esistevano già durante il PI, un fatto che non è stato stabilito dalle parti interessate, è stata, nel migliore dei casi, molto limitata. La maggior parte degli impianti durante il PI, circa il 65 %, sono stati installati nello Stato del Gujarat, col sostegno di politiche statali.
(91)
Le parti interessate hanno sostenuto che durante il PI il mercato indiano è stato protetto de facto dalle importazioni provenienti da una varietà di fonti, tra cui la RPC, poiché dall'inizio del 2012 si profilava l'avvio di un'inchiesta antidumping. Il 23 novembre 2012 l'India ha in effetti avviato un'inchiesta antidumping nei confronti delle importazioni di celle e moduli solari da RPC, Malaysia, Taiwan e USA, ossia solo dopo quasi cinque mesi dalla fine del PI.
(92)
Questa denuncia non è tuttavia corroborata dallo sviluppo delle importazioni di celle e moduli solari riportate dalle statistiche commerciali indiane (16):
Valori in milioni di USD
aprile 2010 - marzo 2011
aprile 2011 - marzo 2012
aprile 2012 - marzo 2013
RPC
77,33
577,24
371,72
Indice
100
746
481
Totale
252,63
1 348,48
827,07
Indice
100
534
327
(93)
La tabella precedente indica che le importazioni di celle e moduli solari sono aumentate di oltre il 600 % per la RPC e di oltre il 400 % complessivamente tra il 2010/11 e il 2011/12. Successivamente i valori delle importazioni hanno registrato un certo calo, ma ciò è avvenuto anche per i prezzi di celle e moduli solari. In effetti il calo del valore delle importazioni tra il 2011/2012 e il 2012/2013 è in linea con il calo dei prezzi comunicati dalle società di consulenza specializzate quali la pvXchange per lo stesso periodo, il che porta a concludere che i volumi delle importazioni si sono mantenuti piuttosto stabili tra il 2011/2012 e il 2012/2013. Si conclude quindi che il mercato indiano non è stato de facto protetto durante il PI dalle importazioni provenienti da una varietà di fonti, fra cui la RPC.
(94)
In seguito alla divulgazione delle conclusioni definitive il GC ha dichiarato che gli USA hanno chiesto consultazioni con l'India nell'ambito delle procedure di risoluzione delle controversie dell'OMC riguardo ai requisiti in materia di contenuto locale della Missione nazionale solare Jawaharlal Nehru il 6 febbraio 2013. L'effetto di tali norme in materia di contenuto locale, in combinazione con l'inchiesta antidumping di cui al considerando 91, avrebbe condotto a un calo del 38 % in termini di valore nell'aprile 2012 - marzo 2013 rispetto all'anno prima, in contrasto con l'aumento degli anni precedenti.
(95)
A tale riguardo va notato che la diminuzione in termini di valore è dovuta a una diminuzione dei prezzi piuttosto che dei volumi delle importazioni. In seguito alla divulgazione delle conclusioni definitive una parte interessata ha fornito informazioni sull'andamento delle importazioni di celle e moduli solari sul mercato indiano in termini di volume tra il 2010 e il marzo 2013. Questo dato indica un aumento costante delle importazioni di moduli e celle solari sul mercato indiano in termini di volume. Si conclude pertanto che il mercato indiano non è stato de facto protetto a causa dell'incombere di un'inchiesta antidumping, ed i presunti, ma non comprovati e nel migliore dei casi trascurabili effetti dei requisiti in materia di contenuto locale nell'ambito della Missione di cui al considerando 90 non hanno impedito un aumento costante delle importazioni in termini di volume.
(96)
Si sottolinea inoltre che il periodo aprile 2012 - marzo 2013 evidenziante i presunti effetti della Missione sulle importazioni in India si situa in gran parte dopo il PI. Qualsiasi eventuale impatto di questo presunto calo sul PI non può quindi che essere trascurabile.
(97)
Una parte interessata ha sostenuto che la Tata Power Solar («Tata») abbia fatto ingresso sul mercato solo di recente e non sia perciò un produttore appropriato del paese di riferimento. A tale riguardo va notato che la società, denominata in precedenza «Tata BP Solar», produce moduli solari dal 1989 e non si può quindi ritenere che sia entrata nel mercato solo di recente. Secondo le informazioni fornite da un'altra parte interessata, effettivamente la Tata è entrata nel mercato molto prima dei cinque principali esportatori cinesi inclusi nel campione.
(98)
Una parte interessata ha sostenuto che Taiwan sarebbe un paese di riferimento più appropriato dell'India, poiché le dimensioni delle società di Taiwan sono maggiormente paragonabili a quelle degli esportatori cinesi, e vi è anche la collaborazione dei produttori di Taiwan. Altre parti interessate hanno inoltre contestato il fatto che l'India possa essere un paese di riferimento ragionevole date le dimensioni relativamente piccole della Tata, ma senza proporre alternative più valide.
(99)
In effetti le società taiwanesi hanno collaborato. Una di esse ha collaborato pienamente, mentre un'altra ha collaborato solo in parte. L'unica società taiwanese che ha collaborato pienamente non ha tuttavia le dimensioni della Tata, in particolare in termini di vendite e di produzione di moduli che rappresentano circa il 90 % delle vendite del prodotto interessato, laddove la Tata vende molto più della società taiwanese che in questo settore ha vendite molto ridotte, come già menzionato al considerando 76 del regolamento provvisorio. In seguito alla divulgazione delle conclusioni definitive, un esportatore ha chiesto se la società di Taiwan che parzialmente collaborato in parte sia stata contattata per fornire le informazioni mancanti. A tale proposito si fa riferimento al considerando 76 del regolamento provvisorio, nel quale si precisa che Taiwan non poteva essere utilizzato come paese di riferimento poiché le società taiwanesi che hanno collaborato producevano quasi esclusivamente celle, mentre le esportazioni cinesi sono principalmente sotto forma di moduli. Ciò vale anche per il produttore di Taiwan che ha collaborato in parte. Dal momento che questo produttore era stato già considerato inadatto per questo motivo, non si è ritenuto opportuno richiedere ulteriori informazioni a tale società.
(100)
La stessa parte interessata ha sostenuto che la pressoché totale assenza di vendite di moduli non squalifica di per sé Taiwan come paese analogo, dal momento che i costi di trasformazione delle celle in moduli possono essere stabiliti senza troppe difficoltà. Tuttavia ciò non è giustificato dai dati dell'inchiesta. Produrre un modulo a partire da una cella impone molteplici fasi di produzione, durante le quali viene creata una quota significativa del valore aggiunto del modulo. Come indicato al considerando 137 del regolamento provvisorio, durante il PI la differenza nel prezzo medio di celle e moduli era pari a 555,92 EUR, o 54 %, mentre la differenza nel costo ammontava a 377,99 EUR, o 34 %. Ciò significa che una parte preponderante di un eventuale valore normale di Taiwan per i moduli dovrebbe basarsi su adeguamenti dei costi di trasformazione, il che non può essere considerato più ragionevole che prendere in considerazione un paese in cui il valore normale può essere basato sui prezzi delle vendite sul mercato nazionale per la maggior parte del prodotto in esame. Si ritiene pertanto che l'India sia stata scelta come paese di riferimento in modo ragionevole, tenendo conto delle informazioni affidabili a disposizione.
(101)
Un'altra parte interessata ha sostenuto che non è stato fornito alcun motivo per cui gli Stati Uniti non siano stati considerati come un paese di riferimento adeguato. Si rimanda a questo proposito al considerando 74 del regolamento provvisorio, in cui si afferma con chiarezza che «gli USA non sarebbero un paese di riferimento adeguato soprattutto perché durante una parte del PI il mercato statunitense era protetto dalle importazioni cinesi con misure antidumping e antisovvenzioni». In mancanza di osservazioni sulla protezione del mercato statunitense in quanto tale, la posizione in materia rimane invariata.
(102)
Le parti interessate hanno sostenuto che il risultato del calcolo del dumping è falsato a causa delle differenze nelle economie di scala tra i produttori cinesi e quello indiano. Si è quindi verificato se esistesse effettivamente una correlazione tra i volumi di produzione di una società e il suo margine di dumping.
(103)
Due dei sette gruppi di società inclusi nel campione sono composti da società di dimensioni medie (Jinzhou Yangguang e Delsolar) e cinque da società di grandi dimensioni (JingAo, LDK, Suntech, Trina e Yingli). Fra quelle medie la Jinzhou Yangguang ha registrato il margine più basso, mentre Delsolar ha il margine più elevato. I margini delle cinque società più grandi si situano fra questi due estremi. Ciò dimostra chiaramente l'assenza di correlazione tra economie di scala e margini di dumping. Si considera perciò che il calcolo del dumping non sia falsato a causa delle differenze nelle economie di scala tra i produttori cinesi e quello indiano.
(104)
In seguito alla divulgazione delle conclusioni definitive, le parti interessate hanno affermato che l'assenza di correlazione tra le economie di scala e i margini di dumping non dimostra che non vi sia alcun impatto delle economie di scala e della comparabilità dei prezzi. In una situazione in cui il margine di dumping si basa su un identico valore normale per tutti gli esportatori come nel caso di specie, il margine di dumping è determinato soprattutto dai prezzi all'esportazione. L'assenza di correlazione tra economie di scala e margine di dumping pertanto dimostra ugualmente l'assenza di correlazione tra economie di scala e prezzi di vendita. Si conclude pertanto che le differenze nelle economie di scala non influenzano la comparabilità dei prezzi nel caso di specie.
(105)
Una parte interessata ha affermato che il produttore del paese di riferimento praticava prezzi di vendita sul mercato interno estremamente elevati, presumibilmente assai maggiori di quelli dell'industria dell'Unione, dal momento che il margine di dumping supera notevolmente il margine di sottoquotazione. Tale affermazione è stata fatta raffrontando i valori normali indiani con i prezzi dell'industria dell'Unione. Questo raffronto è comunque viziato in quanto il valore normale indiano si basa solo sulle vendite remunerative. Specialmente in una situazione in cui l'industria dell'Unione è in perdita, non sorprende che i prezzi remunerativi in India superino il prezzo medio dell'industria dell'Unione. Pertanto il fatto che il valore normale indiano superi i prezzi medi dell'industria dell'Unione non dimostra che la scelta dell'India quale paese di riferimento sia irragionevole.
(106)
Una parte interessata ha sostenuto che i prezzi della Tata sono falsati, poiché tale società è collegata alla Tata Power, una società di servizi. Ciò consente presumibilmente alla Tata di praticare prezzi più elevati nelle aree servite dalla Tata Power. Tuttavia non sono stati presentati elementi di prova né quantificazione di questo presunto effetto. Questa tesi non è stata pertanto accettata.
(107)
In seguito alla divulgazione delle conclusioni definitive un esportatore ha sostenuto che la Tata è una società non competitiva con elevati costi di produzione e prezzi di vendita, il che sarebbe il motivo per cui nel dicembre 2011 la BP Solar si è ritirata dall'impresa comune. A sostegno di ciò viene citato un articolo di stampa secondo il quale «l'uscita di BP dall'industria dell'energia solare dopo circa quattro decenni dimostra quanto sia diventato competitivo e affollato questo mercato». Tuttavia tale articolo non indicava solo la Tata come società non competitiva, ma trattava della situazione del mercato dei pannelli solari in generale, parlando di «concorrenza agguerrita che segna un'industria», e dicendo che «molte società in tutto il mondo hanno chiuso stabilimenti, licenziato centinaia di lavoratori e presentato istanza di fallimento». Tale articolo non può pertanto dimostrare che la Tata sia una società non competitiva con costi di produzione e prezzi di vendita elevati.
(108)
In seguito alla divulgazione delle conclusioni, un esportatore ha affermato che la Tata non è stata inclusa come parte dell'industria nazionale indiana nel quadro dell'attuale inchiesta antidumping indiana in corso di cui al considerando 91 sopra grazie alle sue notevoli importazioni di celle. Mentre si conferma che la Tata non è certamente parte dell'industria nazionale indiana nel quadro dell'attuale inchiesta antidumping indiana, ciò non significa automaticamente che non sia un produttore appropriato del paese di riferimento. Il valore normale era basato esclusivamente su celle e moduli prodotti dalla Tata in India, e non sulle merci importate. Il fatto che nella fabbricazione di alcuni prodotti fossero utilizzate componenti importate non significa che il valore normale risultante non sia rappresentativo per l'India, tanto più che esso si basa principalmente sui prezzi di vendita e non sui costi.
(109)
Il GC ha sostenuto che le vendite di moduli della Tata rappresentano presumibilmente solo lo 0,3 % delle esportazioni cinesi verso l'UE e non possono essere considerate rappresentative, con riferimento alla sentenza del Tribunale nella causa Detlef Nölle (17). In quella causa il Tribunale ha ritenuto che, quando la produzione totale in un paese rappresenta solo l'1,25 % del volume delle esportazioni verso l'UE, ciò corrisponde a un'indicazione che il mercato in esame non è molto rappresentativo. Nel caso di specie, il GC non ha confrontato il volume totale della produzione in India con il totale delle esportazioni cinesi, ma solo la produzione di una società indiana con il totale delle esportazioni di tutti gli esportatori cinesi. Questo confronto è però falsato, poiché in un mercato competitivo caratterizzato da molteplici attori i quantitativi relativi a un solo produttore non sono indicativi della rappresentatività del mercato nel suo insieme. Inoltre, non si tratta neanche del confronto effettuato nella causa Detlef Nölle, nel quale la produzione totale del paese è stata confrontata con le esportazioni totali. Secondo le informazioni fornite dalla Camera di commercio cinese per l'importazione e l'esportazione di macchinari («CCCME»), si prevedeva che la produzione indiana superasse i 2 GW entro la fine del 2012, ossia poco dopo la fine del PI. Una siffatta produzione sarebbe pari al 14 % delle esportazioni cinesi verso l'UE, ben al di sopra della soglia indicativa del 5 % menzionata nella sentenza Detlef Nölle.
(110)
In seguito alla divulgazione delle conclusioni una parte interessata ha fatto riferimento al fatto che la Tata manca di integrazione a monte e deve procurarsi i wafer da terzi. Si sostiene che tale mancanza di integrazione verticale a monte porti a un aumento dei costi rispetto ai produttori cinesi integrati verticalmente. Questa affermazione non è stata tuttavia suffragata da elementi di prova. In particolare, il costo complessivo della Tata sarebbe più elevato soltanto se i prezzi di acquisto dei wafer superassero il costo di produzione di un wafer, che è incerto poiché molte società del settore solare hanno registrato perdite durante il PI. Inoltre, anche i grandi produttori cinesi verticalmente integrati hanno spesso acquistato quantità rilevanti di wafer da fornitori indipendenti, il che conferma la conclusione che la mancanza di integrazione verticale in wafer non porta necessariamente a costi più elevati per i moduli e le celle.
(111)
Una parte interessata ha sostenuto che il paese di riferimento non è competitivo. Tale tesi è suffragata dal fatto che la produzione di celle solari in India nel 2013 si trova al livello più basso raggiunto in 5 anni. La relazione citata dalla parte interessata dimostrava tuttavia che durante il PI la produzione indiana di celle era ancora ad un livello elevato prossimo al picco indicato. Il significativo calo della produzione si è verificato dopo il PI e non ha avuto quindi alcun effetto sui risultati dell'inchiesta.
(112)
Un altro argomento avanzato a sostegno dell'affermazione secondo cui il paese di riferimento non è competitivo è l'inchiesta antidumping di cui al considerando 91. Le istituzioni osservano che l'inchiesta è ancora in corso, e che quindi non si possono trarre conclusioni. In generale le inchieste antidumping non sono indicative di una mancanza di competitività, ma un'indicazione che l'industria nazionale ritiene di essere sottoposta a pratiche commerciali sleali da parte dei concorrenti situati in paesi terzi.
(113)
Nel complesso la Commissione ritiene che la scelta dell'India quale paese di riferimento non sia irragionevole.
(114)
In mancanza di altre osservazioni riguardo al paese di riferimento, si confermano tutte le determinazioni di cui ai considerando da 72 a 77 del regolamento provvisorio.
1.4. Valore normale
(115)
In seguito alla divulgazione delle conclusioni provvisorie una parte interessata ha osservato che le società indiane hanno venduto principalmente moduli non destinati a essere connessi alla rete, che hanno prezzi e costi più elevati rispetto ai moduli destinati a essere connessi alla rete venduti dagli esportatori cinesi. Si è inoltre affermato che di norma i moduli del primo tipo hanno potenza inferiore a quelli da connettere.
(116)
Si noti in proposito che sono stati stabiliti valori normali diversi per moduli di «formato standard» con più di 36 celle, generalmente connessi, e moduli più piccoli con 36 celle o meno, generalmente utilizzati senza connetterli. Si considera pertanto appurato che si sia stabilito un valore normale adeguato per tutti i tipi di prodotto, inclusi i moduli di entrambi i tipi.
(117)
Un'altra parte interessata ha dichiarato che la Tata svolge anche attività di responsabile di progetti, e che le vendite di questa società non sono quindi paragonabili alla pura e semplice vendita dei moduli dei produttori esportatori cinesi. A tale riguardo si fa notare che il confronto tra i prezzi indiani sul mercato interno e i prezzi all'esportazione cinesi è stato fatto esclusivamente per la vendita di moduli, mentre le vendite di progetti completi o soluzioni integrate non sono state utilizzate per determinare il valore normale, in quanto non sono state considerate confrontabili.
(118)
In assenza di altre osservazioni riguardo al valore normale si confermano tutte le determinazioni di cui ai considerando da 78 a 86 del regolamento provvisorio.
1.5. Prezzo all'esportazione
(119)
In seguito alla divulgazione delle conclusioni provvisorie alcuni esportatori inclusi nel campione hanno formulato osservazioni su aspetti di minore rilievo riguardo al prezzo all'esportazione utilizzato per stabilire il margine di dumping. Laddove giustificato, tali osservazioni sono state prese in considerazione e hanno condotto a una leggera modifica del margine di dumping delle società interessate.
(120)
In assenza di altre osservazioni riguardo al prezzo all'esportazione si confermano tutte le determinazioni di cui ai considerando da 87 a 89 del regolamento provvisorio.
1.6. Confronto
(121)
In seguito alla divulgazione delle conclusioni provvisorie alcuni esportatori inclusi nel campione hanno formulato osservazioni su aspetti di minor rilievo riguardo ai margini di tolleranza utilizzati per confrontare i prezzi all'esportazione. Laddove giustificato, tali osservazioni sono state prese in considerazione e hanno condotto a una leggera modifica del margine di dumping delle società interessate.
(122)
In seguito alla divulgazione delle conclusioni provvisorie si è constatato un errore materiale che ha dato luogo a un adeguamento errato del valore normale per il trasporto merci nazionali. Tale errore è stato corretto e ha comportato una leggera diminuzione dei margini di dumping.
(123)
In seguito alla divulgazione delle conclusioni, una parte interessata ha affermato che un adeguamento per lo stadio commerciale può essere giustificato poiché la parte non vende direttamente agli installatori, ma a rivenditori e distributori. La parte ha chiesto informazioni dettagliate sui canali di vendita del produttore del paese di riferimento, che non hanno potuto essere fornite al fine di tutelare le informazioni confidenziali. In alternativa, la base di clienti del produttore del paese di riferimento è stata classificata in diverse categorie a seconda del volume delle vendite, il che ha rivelato che un adeguamento dello stadio commerciale non era giustificato.
(124)
In risposta a questa analisi la parte interessata ha ammesso che una differenza dei quantitativi delle vendite avrebbe comportato differenze di prezzo, ma ha mantenuto l'argomentazione secondo cui presumibilmente praticherebbe prezzi più alti agli installatori che ai distributori/rivenditori anche se l'installatore acquistasse una quantità analoga al distributore/rivenditore. Questa tesi non è stata tuttavia suffragata da elementi di prova e non si è pertanto potuto prenderla in considerazione.
(125)
In assenza di altre osservazioni riguardo al prezzo all'esportazione si confermano tutte le determinazioni di cui ai considerando da 90 a 92 del regolamento provvisorio.
1.7. Margini di dumping
(126)
Un produttore esportatore incluso nel campione ha chiesto una comunicazione completa dei suoi calcoli del dumping, sostenendo che non avrebbe altrimenti potuto fare osservazioni in merito all'accuratezza degli stessi. Dal momento che a tale società non era stato concesso il TEM, il valore normale è stato basato sui dati relativi all'India come paese di riferimento. Poiché solo un produttore del paese di riferimento ha offerto piena collaborazione all'inchiesta, le informazioni del paese di riferimento non possono essere divulgate a livello del tipo di prodotto al fine di tutelare le informazioni riservate. La tesi deve pertanto essere respinta.
(127)
Per le società inserite nel campione, il valore normale medio ponderato di ciascun tipo di prodotto simile, calcolato per il paese di riferimento, è stato confrontato alla media ponderata del prezzo all'esportazione del tipo corrispondente del prodotto in esame, come stabilito all'articolo 2, paragrafi 11 e 12, del regolamento di base.
(128)
Il margine di dumping medio ponderato dei produttori esportatori che hanno collaborato all'inchiesta non inclusi nel campione è stato calcolato a norma dell'articolo 9, paragrafo 6, del regolamento di base. Tale margine è stato quindi calcolato in base ai margini calcolati per i produttori esportatori inseriti nel campione.
(129)
Su tale base il margine di dumping definitivo calcolato per le società che hanno collaborato non incluse nel campione è stato fissato all'88,1 %.
(130)
Per tutti gli altri produttori esportatori della RPC, i margini di dumping sono stati calcolati in base ai dati disponibili, come dispone l'articolo 18 del regolamento di base. A tal fine è stato innanzitutto stabilito il livello di collaborazione, comparando il volume delle esportazioni verso l'Unione indicato dai produttori esportatori che hanno collaborato con il volume delle esportazioni cinesi secondo quanto affermato al considerando 167.
(131)
Poiché le parti che hanno collaborato rappresentavano oltre l'80 % di tutte le esportazioni cinesi nell'Unione, il livello di collaborazione può essere considerato elevato Non esistendo motivi per ritenere che alcun produttore esportatore si sia volutamente astenuto dal collaborare, il margine di dumping residuo è stato fissato al livello della società inserita nel campione con il margine di dumping più elevato. Ciò è stato ritenuto opportuno poiché non esistevano elementi per ritenere che le società che non hanno collaborato avessero praticato dumping a un livello inferiore e per garantire l'efficacia delle misure.
(132)
In base a quanto precede i margini di dumping definitivi espressi in percentuale del prezzo cif franco frontiera dell'Unione al lordo del dazio sono i seguenti:
Società
Margine di dumping
Changzhou Trina Solar Energy Co. Ltd
Trina Solar (Changzhou) Science & Technology Co. Ltd
Changzhou Youze Technology Co. Ltd
Trina Solar Energy (Shanghai) Co. Ltd
Yancheng Trina Solar Energy Technology Co. Ltd
90,3 %
Delsolar (Wujiang) Ltd,
111,5 %
Jiangxi LDK Solar Hi-Tech Co. Ltd
LDK Solar Hi-Tech (Hefei) Co. Ltd
LDK Solar Hi-Tech (Nanchang) Co. Ltd
LDK Solar Hi-Tech (Suzhou) Co. Ltd
91,9 %
JingAo Solar Co. Ltd
Shanghai JA Solar Technology Co. Ltd
JA Solar Technology Yangzhou Co. Ltd
Hefei JA Solar Technology Co. Ltd
Shanghai JA Solar PV Technology Co. Ltd
97,5 %
Jinzhou Yangguang Energy Co. Ltd
Jinzhou Huachang Photovoltaic Technology Co. Ltd
Jinzhou Jinmao Photovoltaic Technology Co. Ltd
Jinzhou Rixin Silicon Materials Co. Ltd
Jinzhou Youhua Silicon Materials Co. Ltd
53,8 %
Wuxi Suntech Power Co. Ltd
Suntech Power Co. Ltd
Wuxi Sunshine Power Co. Ltd
Luoyang Suntech Power Co. Ltd
Zhenjiang Ren De New Energy Science Technology Co. Ltd
Zhenjiang Rietech New Energy Science Technology Co. Ltd
73,2 %
Yingli Energy (China) Co. Ltd
Baoding Tianwei Yingli New Energy Resources Co. Ltd
Hainan Yingli New Energy Resources Co. Ltd
Hengshui Yingli New Energy Resources Co. Ltd
Tianjin Yingli New Energy Resources Co. Ltd
Lixian Yingli New Energy Resources Co. Ltd
Baoding Jiasheng Photovoltaic Technology Co. Ltd
Beijing Tianneng Yingli New Energy Resources Co. Ltd
Yingli Energy (Beijing) Co. Ltd
93,3 %
Altre società che hanno collaborato (allegato I, allegato II)
88,1 %
Tutte le altre società
111,5 %
D. PREGIUDIZIO
1. Definizione di industria dell'Unione e di produzione dell'Unione
(133)
Il prodotto simile è stato fabbricato da circa 215 fabbricanti UE. Le istituzioni hanno verificato le affermazioni delle parti interessate secondo cui i fabbricanti erano in numero superiore; da tale verifica è emerso che i presunti fabbricanti in più erano in realtà in gran parte produttori esportatori, importatori a essi collegati, distributori e installatori.
(134)
In seguito alla divulgazione delle conclusioni provvisorie diverse parti interessate hanno contestato il fatto che i dati forniti da Europressedienst, un consulente indipendente («il consulente»), fossero stati utilizzati per determinare, tra le altre cose, la produzione dell'Unione, la capacità produttiva dell'Unione nonché altri indicatori macroeconomici di pregiudizio concernenti l'industria dell'Unione e i dati sulle importazioni. Tali parti hanno sollevato dubbi sull'indipendenza del consulente sostenendo che esso fosse collegato al denunciante, e hanno inoltre chiesto che fosse chiarito su quale base era stato selezionato dalla Commissione, mettendone inoltre in dubbio la competenza nella raccolta di dati economici relativi al settore del fotovoltaico. A questo proposito si è affermato che la Commissione avrebbe dovuto basare le sue conclusioni su dati provenienti da altre fonti disponibili, in particolare da noti istituti di ricerca. Per contestare l'affidabilità dei dati presentati dal consulente AFASE ha infine presentato un riferimento alle prassi ottimali per la presentazione di elementi di prova di natura economica e di raccolta di dati nei casi riguardanti l'applicazione degli articoli 101 e 102 del trattato sul funzionamento dell'Unione europea (TFUE) e nei casi di concentrazione.
(135)
Per quanto riguarda i presunti legami tra consulente e denunciante, le parti interessate non hanno presentato alcun elemento di prova che dimostrasse l'esistenza di tali legami. Analogamente, l'inchiesta non ha portato alla luce alcun elemento di prova relativo a rapporti che andassero oltre il mero carattere commerciale. In seguito alla divulgazione delle conclusioni definitive una parte interessata ha osservato che vi erano indicazioni che gli elementi di prova prima facie presentati dall'industria dell'Unione nella denuncia fossero basati su dati forniti dallo stesso consulente. Pur riconoscendo che i risultati per alcuni indicatori erano effettivamente simili a elementi di prova contenuti nella denuncia, ciò non significa necessariamente che essi siano stati stabiliti sulla base di un'unica fonte. A questo proposito, la denuncia riporta le varie fonti utilizzate.
(136)
Come spiegato al considerando 99 del regolamento provvisorio, la Commissione ha ritenuto opportuno utilizzare questa consulenza nel corso dell'attuale inchiesta a causa dell'indisponibilità da altre fonti pubbliche dei necessari dati macroeconomici che coprissero l'intero mercato dell'Unione e i dati sulle importazioni. Prima di incaricare la Europressedienst la Commissione ha valutato la metodologia utilizzata dal consulente per la raccolta dei dati pertinenti nonché la sua capacità di fornire i dati necessari separatamente per tutti i tipi di prodotto e per tutto il periodo considerato.
(137)
Inoltre, nel corso dell'inchiesta i dati forniti dal consulente sono stati confrontati, ove possibile, con altre fonti disponibili e sono stati confermati. A tale riguardo va notato che sul mercato operano diverse società di ricerca specializzate nella raccolta di statistiche relative al fotovoltaico e che le cifre riportate non sono quasi mai identiche. Ciò è dovuto alla difficoltà per qualsiasi istituto di ricerca di ottenere cifre precise; gli indicatori riportati per il mercato fotovoltaico risulteranno quindi sempre basati su stime, a prescindere dalla fonte dei dati numerici. In questo contesto il controllo incrociato effettuato dalla Commissione consisteva nel confrontare le tendenze dei dati ricevuti dal consulente con quelle degli stessi dati pubblicati da altri enti di ricerca, il Centro comune di ricerca della Commissione europea («CCR») e l'associazione europea dell'industria fotovoltaica («EPIA») sugli stessi argomenti, se disponibili. Non sono state rilevate differenze significative a seguito del controllo incrociato, poiché le tendenze degli indicatori per i quali è stato eseguito tale controllo sono risultate simili. Le conclusioni provvisorie non si sono pertanto basate solo sui dati forniti dal consulente, ma anche sull'analisi e sulla valutazione di tali dati eseguita dalla Commissione stessa. Come già ricordato al considerando 9, inoltre, dopo l'istituzione delle misure provvisorie è stata effettuata una visita di verifica presso la sede del consulente. La Commissione ha effettuato il controllo in loco presso la sede del consulente per verificare l'affidabilità della metodologia e dei dati forniti. Tale controllo è stato effettuato al fine di dare un seguito al controllo incrociato dei dati da parte della Commissione e di ottenere ulteriori garanzie riguardo l'affidabilità e la qualità dei dati e della relativa metodologia.
Il controllo in loco è stato ritenuto opportuno in applicazione del principio di buona amministrazione, anche se tali dati non erano stati forniti da una parte interessata ma da un consulente. La Commissione è stata di conseguenza ulteriormente rassicurata sull'affidabilità dei dati forniti dal consulente.
(138)
Una parte ha sostenuto che la metodologia di controllo incrociato utilizzata dalla Commissione non è stata spiegata in modo sufficientemente dettagliato e ha chiesto che fossero svelate le altre fonti utilizzate per tale controllo. Tale parte ha inoltre sostenuto che la metodologia utilizzata non era in ogni caso valida nella misura in cui erano state confrontate solo le tendenze delle varie fonti e non i valori assoluti.
(139)
Per quanto riguarda le altre fonti utilizzate per il controllo incrociato dei dati forniti dal consulente, si tratta delle relazioni pubblicate da CCR ed EPIA sugli stessi argomenti. Quanto al confronto dei dati con altre fonti, si osserva che essi hanno registrato non solo tendenze analoghe ma anche analoga entità. Si è quindi concluso che la metodologia utilizzata era adeguata e le tesi al riguardo sono state respinte.
(140)
Per quanto riguarda l'esperienza del consulente, si osserva che la sua attività principale è la raccolta di dati collegati al settore del fotovoltaico e lo sviluppo di una banca dati costantemente aggiornata delle società attive nel mercato fotovoltaico. Tali dati sono pubblicati in riviste specializzate del settore e utilizzati anche da singole società per le quali il consulente esegue ricerche specializzate. La base dati sviluppata da Europressedienst è regolarmente aggiornata e ripubblicata. Il consulente ha inoltre vari anni di esperienza nel settore. Più precisamente, la metodologia del consulente consiste nel raccogliere, sottoporre a controlli incrociati e agglomerare le informazioni utilizzando varie fonti disponibili sul mercato. A tal fine esso raccoglie i dati per mezzo di questionari standard inviati alle società che figurano nel database o per via telefonica, in particolare dai fabbricanti UE, oppure nel corso delle fiere specializzate, in particolare dai produttori di paesi terzi. Quando risulta impossibile ottenere le informazioni dai canali testé menzionati, Europressedienst controlla le relazioni finanziarie delle società operanti nel settore fotovoltaico o collabora gratuitamente con altri istituti di ricerca al fine di ottenere dati o di sottoporli a controllo incrociato. È stato verificato e in effetti confermato che il consulente ha utilizzato tali fonti nell'attività quotidiana. Alla luce di quanto sopra si è ritenuto opportuno utilizzare i servizi di Europressedienst nella presente inchiesta e le richieste delle parti a tale riguardo sono state pertanto respinte.
(141)
Per quanto riguarda le pratiche ottimali in materia di presentazione di elementi di prova di natura economica emesse dalla Commissione, è opportuno osservare quanto segue. In primo luogo, si tratta di un documento che non può vincolare la Commissione, poiché non è stato adottato dal Collegio ma pubblicato dal servizio competente con lo scopo di fornire raccomandazioni alle parti per quanto riguarda la presentazione di elementi di prova di natura economica. In secondo luogo, le pratiche ottimali riguardano la presentazione dell'analisi economica e dei dati utilizzati in talune indagini in materia di concorrenza, vale a dire quelle di cui agli articoli 101 e 102 del TFUE e nei casi di concentrazione. Le norme applicabili, le norme di prova e i poteri di indagine della Commissione in tali casi di concorrenza non possono essere paragonati alle inchieste di difesa commerciale, alle quali si applica una serie di norme completamente diverse.
(142)
In seguito alla divulgazione delle conclusioni provvisorie diverse parti hanno contestato la metodologia utilizzata dal consulente sostenendo che esso non raggiungerebbe gli standard scientifici riconosciuti. Come indicato al considerando 137, tuttavia, la metodologia è stata valutata e i dati risultanti sono stati confrontati e verificati e, di conseguenza, considerati congruenti con altri dati pubblicati e quindi ragionevolmente affidabili Punti specifici sollevati dalle parti interessate, principalmente da AFASE, sono stati chiariti e resi disponibili nel fascicolo dell'indagine consultabile dalle parti interessate.
(143)
La CCCME ha affermato che il metodo dell'aggregazione dei dati non è stato chiarito. Tale tesi è stata respinta, poiché le informazioni pertinenti sono state messe a disposizione di tutte le parti interessate nel fascicolo dell'indagine consultabile dalle parti interessate.
(144)
In seguito alla divulgazione delle conclusioni definitive alcune parti hanno ribadito le loro preoccupazioni circa la scelta del consulente fatta dalla Commissione e circa la qualità dei dati forniti. A tale riguardo si è affermato che i dati del consulente possono essere ordinati e acquistati ad hoc per soddisfare le richieste specificamente identificate dei potenziali clienti e potrebbero pertanto non essere obiettivi. La CCCME ha inoltre contestato il fatto che i dati raccolti dal consulente possano essere considerati prove dirette ai sensi dell'articolo 3, paragrafo 2, del regolamento di base, poiché i dati erano in larga misura basati su ipotesi e stime. È stato inoltre sottolineato che i dati forniti non erano sufficientemente corroborati da elementi di prova nel fascicolo e che non avevano carattere esplicito, obiettivo e verificabile.
(145)
Per quanto riguarda tali argomentazioni, si fa riferimento ai considerando 136 e 137 nei quali si forniscono informazioni aggiuntive circa la scelta del consulente. Si fa inoltre notare che la Commissione ha assunto il consulente sulla base delle migliori informazioni disponibili in quel momento e in piena conformità al regolamento finanziario della Commissione applicabile alla procedura. Si rammenta altresì che la capacità del consulente di fornire tutti i dati necessari a tempo debito è stata di grande importanza, poiché la Commissione era vincolata ai termini previsti per la pubblicazione delle conclusioni provvisorie dell'inchiesta in corso.
(146)
Per quanto riguarda la qualità dei dati forniti e se essa possa essere considerata un elemento di prova diretto in conformità dell'articolo 3, paragrafo 2, del regolamento di base, come indicato al considerando 137, la metodologia utilizzata dal consulente per la raccolta dei dati è stata esaminata e considerata di qualità soddisfacente. Inoltre, come citato allo stesso considerando, i dati forniti dal consulente sono stati ove possibile confrontati con altre fonti e trovati ragionevolmente accurati. Si osserva infine che il consulente ha una base dati che viene aggiornata regolarmente, indipendentemente dalle esigenze e richieste dei clienti. La stessa base dati è utilizzata per aggregare e fornire statistiche relative al fotovoltaico a vari clienti, e quindi l'affermazione che i dati non fossero oggettivi è stata respinta.
(147)
In seguito alla divulgazione delle conclusioni definitive una parte interessata ha sostenuto che la Commissione non aveva comunicato le fonti, la metodologia utilizzata e le società con cui il consulente ha collaborato per la compilazione dei dati macroeconomici presentati. Un'altra parte interessata ha ribadito che la metodologia applicata dal consulente suggerisce risultati inesatti. Varie parti interessate hanno chiesto ulteriori informazioni circa la metodologia utilizzata dal consulente come il tasso medio di risposta ai questionari/alle interviste, la percentuale di dati raccolti tramite ciascun canale, il modo in cui tali dati sono stati verificati, le approssimazioni/ipotesi utilizzate per elaborare i dati, il numero delle società per le quali sono state fatte le approssimazioni, nonché almeno un'approssimazione del numero di dipendenti del consulente.
(148)
Per quanto riguarda tali tesi, va osservato che in seguito alla comunicazione delle misure provvisorie la Commissione ha fornito alle parti interessate la metodologia e le fonti utilizzate dal consulente nell'aggregazione dei dati e ha risposto alle questioni specifiche sollevate delle parti interessate a questo proposito dopo la comunicazione delle conclusioni provvisorie. Le ulteriori richieste di informazioni delle parti interessate seguite alla divulgazione delle conclusioni definitive sono ritenute coperte dalle informazioni rese disponibili dopo l'istituzione di dazi provvisori, nella misura consentita dalle limitazioni concernenti la riservatezza. Si sottolinea inoltre che la Commissione ha verificato in loco il modo in cui il consulente ha raccolto e aggregato i dati e i presupposti in base ai quali è stata effettuata tale aggregazione. I risultati della verifica sono stati soddisfacenti e la Commissione è stata rassicurata sulla congruità dei presupposti e sulla qualità dei dati forniti dal consulente. Inoltre le parti non hanno contestato i dati in quanto tali.
(149)
In seguito alla divulgazione delle conclusioni definitive un'altra parte ha chiesto chiarimenti per quanto riguarda il numero di fabbricanti UE presi in esame dal consulente nella raccolta dei dati e la sovrapposizione tra questi e i circa 215 fabbricanti UE noti alla Commissione. Al riguardo si precisa che i fabbricanti UE presi in esame dal consulente sono in gran parte gli stessi rispetto a quelli noti per rappresentare l'industria dell'Unione nella presente inchiesta a cui si riferisce il considerando 133.
(150)
In seguito alla divulgazione delle conclusioni definitive una parte ha sostenuto che la Commissione ha condotto l'analisi del pregiudizio in modo incoerente, cioè separatamente per i moduli e per le celle mentre il pregiudizio e il calcolo del margine di dumping erano stati effettuati come media ponderata dei prezzi per moduli e celle insieme. A tale riguardo va notato che, mentre gli indicatori sono stati indicati separatamente per ciascun tipo di prodotto, le conclusioni raggiunte per ciascun indicatore si riferiscono al prodotto in esame nel suo insieme. Si ricorda inoltre che i moduli e le celle sono un unico prodotto, e quindi i margini di dumping e il livello di eliminazione del pregiudizio sono stati calcolati su questa base. La tesi è stata pertanto respinta.
(151)
Infine, un'altra parte ha sostenuto che il calcolo del valore degli indicatori macroeconomici durante il PI è stato erroneamente basato su una media semplice degli anni 2011 e 2012, mentre tale metodo non sarebbe oggettivo e non porterebbe a risultati che riflettono la realtà durante il PI. Si precisa che la media semplice dei dati è stata utilizzata solo nei casi in cui vi erano tendenze analoghe nei periodi in questione. In caso tali tendenze fossero diverse la metodologia è stata opportunamente adeguata tenendo conto della realtà del mercato. La parte interessata non ha spiegato esaurientemente in quale misura i risultati della metodologia utilizzata non rifletterebbero la realtà del mercato. Tali tesi sono state pertanto respinte.
(152)
Sulla base di quanto sopra, e in assenza di altre osservazioni in merito, si confermano le conclusioni di cui ai considerando da 98 a 101 del regolamento provvisorio.
2. Determinazione del mercato pertinente dell'Unione
(153)
Diverse parti interessate hanno affermato che il pregiudizio avrebbe dovuto essere valutato separatamente per il mercato vincolato e per il mercato libero. Una parte ha sostenuto che i dati relativi alle celle destinate all'uso vincolato avrebbero dovuto essere esclusi dalla valutazione del pregiudizio in quanto essi non sono stati influenzati dalle importazioni oggetto di dumping.
(154)
Come indicato al considerando 105 del regolamento provvisorio occorre esaminare consumi, volumi di vendita, produzione, capacità di produzione, utilizzo degli impianti, crescita, investimenti, scorte, occupazione, produttività, flusso di cassa, utile sul capitale investito, capacità di ottenere capitali ed entità del margine di dumping facendo riferimento all'attività complessiva dell'industria dell'Unione, ossia compreso l'uso vincolato, in quanto la produzione destinata al mercato vincolato ha risentito anch'essa della concorrenza delle importazioni dal paese interessato.
(155)
L'inchiesta ha quindi rivelato che i fabbricanti UE integrati verticalmente sono stati costretti a importare prodotti oggetto di dumping (celle) e a cessare la produzione di questi prodotti a costo superiore al prezzo all'importazione, a seguito della pressione sui prezzi esercitata dalle importazioni oggetto di dumping. L'inchiesta ha inoltre rivelato che il mercato libero e il mercato vincolato hanno mostrato tendenze analoghe dei prezzi, il che dimostra parimenti come essi siano stati ugualmente colpiti dalle importazioni in questione.
(156)
In seguito alla divulgazione delle conclusioni definitive alcune parti hanno ribadito che la Commissione non è riuscita a fornire un'analisi adeguata e motivata del mercato vincolato o del perché non era stata eseguita un'analisi separata. Una parte ha sostenuto che non sono state fornite informazioni sull'incidenza della produzione dell'Unione destinata all'uso vincolato. È stato inoltre sostenuto che il considerando 106 del regolamento provvisorio, che conclude che i prezzi sul mercato vincolato non riflettono sempre i prezzi di mercato, fosse in contraddizione con le conclusioni di cui al considerando 155 secondo il quale il mercato libero e il mercato vincolato mostravano tendenze analoghe dei prezzi.
(157)
Va notato in primo luogo che il considerando 105 del regolamento provvisorio illustra i motivi per cui si è ritenuto opportuno esaminare gli indicatori di pregiudizio (ad eccezione della redditività) con riferimento all'attività complessiva dell'industria dell'Unione compreso l'uso vincolato. A tale riguardo si ricorda, come spiegato allo stesso considerando, che l'inchiesta ha dimostrato che la produzione destinata all'uso vincolato è stata altrettanto colpita dalla concorrenza delle importazioni dalla RPC, la qual cosa non è stata contestata di per sé dalle parti interessate. La tesi secondo cui non sono state fornite spiegazioni del motivo per cui non si è svolta un'analisi individuale è stata pertanto respinta. Analogamente, come si evince da tale conclusione, è stata respinta anche l'affermazione secondo la quale si sarebbe dovuta effettuare l'analisi separata del mercato vincolato.
(158)
In secondo luogo, sebbene sulla base di quanto precede l'incidenza della produzione dell'Unione destinata all'uso vincolato non sia stata ritenuta un elemento essenziale, si osserva che la produzione dell'Unione di celle destinate ad uso vincolato ha rappresentato circa la metà della produzione totale nel PI. Si precisa infine che il fatto che i prezzi sul mercato vincolato non riflettano quelli sul mercato libero non è necessariamente in contraddizione col fatto che entrambi i prezzi abbiano seguito le stesse tendenze, in quanto possono ancora essere a diversi livelli, oppure i movimenti di prezzo possono essere a un grado maggiore o minore, configurando quindi un quadro diverso. Sulla base di quanto precede, le affermazioni riguardanti il mercato vincolato sono state respinte.
(159)
Le parti interessate non hanno fornito alcuna informazione che potesse confutare le conclusioni relative alla determinazione del mercato dell'Unione. Per questi motivi le tesi in questo senso sono respinte e si confermano le conclusioni di cui ai considerando da 102 a 106 del regolamento provvisorio.
3. Consumo dell'Unione
(160)
Una parte interessata ha affermato che i dati sul consumo dell'Unione del prodotto in esame variano notevolmente a seconda della fonte utilizzata. Tale parte ha sostenuto che l'affidabilità dei dati può essere stabilita soltanto sulla base delle informazioni raccolte presso istituti specializzati o centri di ricerca. Alla luce delle spiegazioni e delle conclusioni di cui ai considerando da 134 a 152 concernenti l'affidabilità dei dati forniti dal consulente utilizzati nell'inchiesta tale argomentazione è stata respinta
(161)
La stessa parte interessata ha poi affermato che il consumo dell'Unione non dovrebbe essere stabilito semplicemente sommando le capacità di produzione di moduli disponibili nell'Unione, e che il consumo di moduli per i progetti realizzati in proprio dovrebbe esserne dedotto. L'argomentazione è stata respinta poiché il consumo di moduli è stato stabilito basandosi sulle nuove capacità di produzione dell'Unione. Si tratta di una prassi comune per determinare il consumo di moduli. Per le celle, il consumo è stato determinato sulla base della produzione di moduli dell'Unione.
(162)
Un'altra parte ha sostenuto che la metodologia descritta dal consulente riconosce la difficoltà di stabilire dati affidabili relativi al consumo. Si è inoltre affermato che i dati sulle importazioni così come le vendite all'esportazione dell'industria dell'Unione sono stati o basati su stime non verificabili o su dati incompleti e che il controllo incrociato della Commissione non era sufficiente a consentire la conclusione che tali dati fossero effettivamente affidabili e precisi.
(163)
Come già indicato ai considerando 136 e 137, la qualità dei dati e i metodi utilizzati per raccoglierli sono stati verificati dalla Commissione durante la visita in loco, in base alla quale si è ritenuto che i metodi impiegati fossero adeguati e i risultati precisi e ragionevolmente affidabili. Questa tesi è stata pertanto respinta.
(164)
Su tale base, e in mancanza di altre osservazioni relative al consumo dell'Unione, si confermano i considerando da 107 a 109 del regolamento provvisorio.
4. Importazioni dal paese interessato
4.1. Volume e quota di mercato delle importazioni provenienti dal paese interessato
(165)
Una parte interessata ha affermato che i dati relativi ai volumi delle importazioni del prodotto in esame variano notevolmente a seconda della fonte utilizzata. Tale parte ha sostenuto che l'affidabilità dei dati può essere stabilita soltanto sulla base delle informazioni raccolte presso istituti specializzati o centri di ricerca. Alla luce delle spiegazioni e delle conclusioni di cui ai considerando da 134 a 152 concernenti l'affidabilità dei dati forniti dal consulente utilizzati nell'inchiesta tale argomentazione è stata respinta
(166)
In seguito alla divulgazione delle conclusioni definitive una parte interessata ha contestato la metodologia utilizzata per stabilire il valore totale delle importazioni dalla RPC, sostenendo che esso era basato sulle transazioni effettuate al livello cif, dazio non corrisposto, ed è quindi dubbio che tali operazioni fossero destinate al consumo dell'Unione. A tale proposito si chiarisce che il valore totale delle importazioni dalla RPC in base ai dati forniti dal consulente non era stato utilizzato nelle conclusioni provvisorie e definitive, e che durante l'inchiesta sono stati determinati soltanto i volumi e prezzi delle importazioni come indicato nei considerando da 110 a 113 del regolamento provvisorio. Dal momento che la metodologia per determinare i prezzi all'importazione non è stata contestata in quanto tale dalla parte interessata in questione, si fa riferimento alle pertinenti conclusioni di cui ai considerando da 113 a 117 del regolamento provvisorio e ai considerando da 168 a 176. La tesi è stata pertanto respinta.
(167)
Su tale base, e in assenza di altre osservazioni riguardo alle importazioni del prodotto in esame dalla RPC, si confermano i considerando da 110 a 112 del regolamento provvisorio.
4.2. Prezzi delle importazioni e sottoquotazione dei prezzi
(168)
Un importatore non collegato che ha collaborato ha affermato che i prezzi all'importazione avrebbero dovuto essere stabiliti sulla base delle sue importazioni del prodotto in esame nell'Unione. Tuttavia i dati forniti da questo importatore nel corso dell'inchiesta rappresentavano solo una frazione del totale delle importazioni nell'Unione, e non era possibile trarre conclusioni significative per quanto riguarda il prezzo medio di tutte le importazioni dalla RPC durante l'intero periodo in esame, che ha una durata di diversi anni. La tesi è stata pertanto respinta.
(169)
Un'altra parte ha sostenuto che la metodologia utilizzata per determinare i prezzi non è stata spiegata, in particolare circa il modo in cui i dati delle varie fonti sono stati integrati e armonizzati. Si è inoltre affermato che i costi all'importazione avrebbero dovuto basarsi sulle informazioni verificate raccolte durante l'inchiesta, piuttosto che su stime.
(170)
Si ritiene che il metodo messo a disposizione delle parti interessate sia sufficientemente completo per comprendere in che modo sono state stabilite le cifre. Per quanto riguarda i costi «di importazione», si precisa che si è proceduto a un adeguamento dei prezzi spot per arrivare ai prezzi cif. La stima presentata è stata confermata con i dati raccolti durante l'inchiesta.
(171)
Dopo la comunicazione delle conclusioni provvisorie, numerose parti interessate hanno chiesto maggiori dettagli sul calcolo della sottoquotazione dei prezzi oltre a quelli già forniti al considerando 116 del regolamento provvisorio. Tali informazioni aggiuntive sono state fornite in comunicazioni bilaterali nella misura consentita dalla natura sensibile delle informazioni e dall'anonimato garantito ai produttori dell'Unione.
(172)
In linea con la decisione di escludere i wafer dalla definizione del prodotto (cfr. considerando da 21 a 25), tali prodotti sono stati esclusi anche dal calcolo della sottoquotazione dei prezzi. Vi sono state inoltre alcune correzioni dei prezzi cif forniti dalle parti interessate. Poiché il campione di importatori non collegati è stato riveduto per i motivi esposti al considerando 21, è stata utilizzata la media dei costi successivi all'importazione del nuovo campione degli importatori, quando i dati erano disponibili e completi.
(173)
Il confronto dei prezzi è stato effettuato in base ai singoli tipi di prodotti per transazioni allo stesso stadio commerciale, una volta apportati gli adeguamenti del caso e dedotti sconti e riduzioni. Il risultato del confronto, espresso in termini di percentuale del fatturato dei fabbricanti UE inclusi nel campione durante il PI, ha evidenziato margini di sottoquotazione medi ponderati che si collocano tra il 19,8 % e il 32,1 % per i moduli, tra il 4 % e il 28,5 % per le celle e l'8 % e il 29 % in termini generali per il prodotto in esame.
(174)
Va osservato che per un produttore esportatore incluso nel campione è stato stabilita una sottoquotazione dei prezzi negativa. Tuttavia, i quantitativi esportati non erano significativi e non possono quindi essere considerati rappresentativi.
(175)
Un produttore esportatore incluso nel campione ha contestato la fonte per l'adeguamento da mono a multi celle, senza però corroborare l'argomento. In effetti tale produttore non ha fornito nuove informazioni né elementi di prova, e l'affermazione è stata pertanto respinta.
(176)
In assenza di ulteriori osservazioni relative ai prezzi delle importazioni dalla RPC e al calcolo della sottoquotazione dei prezzi, si confermano le conclusioni di cui ai considerando da 113 a 117 del regolamento provvisorio.
5. Situazione economica dell'industria dell'Unione
5.1. Dati generali
(177)
Alcune parti hanno avanzato dubbi sull'attendibilità complessiva degli indicatori di pregiudizio macroeconomici utilizzati dalla Commissione ai fini della presente inchiesta. Esse hanno affermato che le tendenze accertate per un certo numero di questi indicatori divergevano da quelle per i medesimi indicatori stabiliti per i produttori dell'Unione inseriti nel campione. In particolare, è stato fatto riferimento a produzione dell'Unione, produttività, vendite, costo medio del lavoro e occupazione dell'Unione.
(178)
Come indicato al considerando 121 del regolamento provvisorio, gli indicatori macroeconomici sono stati stabiliti in relazione a tutti i fabbricanti UE. Nel caso in cui si raccolgano gli stessi dati in relazione a singoli fabbricanti UE o a un gruppo di produttori dell'Unione (cioè i produttori dell'Unione inclusi nel campione), le tendenze non sono necessariamente identiche, dal momento che, ad esempio, il peso di ogni società considerata non è preso in considerazione in tale confronto. Pertanto i risultati dell'attività di confronto degli indicatori macroeconomici per tutti i fabbricanti UE e di quelli per i fabbricanti UE inseriti nel campione non sono necessariamente pertinenti e non permettono di concludere che l'una o l'altra serie di dati sia inattendibile. In ogni caso, nel confrontare le tendenze degli indicatori macroeconomici dell'industria dell'Unione con i medesimi indicatori consolidati dei fabbricanti UE inseriti nel campione, si possono osservare differenze nelle tendenze di vari indicatori come la produzione, la capacità di produzione, i volumi di vendita, l'occupazione e la produttività dell'industria dell'Unione tra il 2011 e il PI. Per tutti questi indicatori, i fabbricanti UE inseriti nel campione hanno avuto risultati migliori dell'industria dell'Unione nel suo complesso. La ragione è che durante il PI molti dei fabbricanti UE non inseriti nel campione hanno cessato la produzione o sono diventati insolventi, producendo quindi un effetto negativo sull'indicatore macroeconomico calcolato a livello dell'Unione. Tali affermazioni sono state pertanto respinte.
(179)
Una parte interessata ha sostenuto che la conclusione di cui al considerando 153 del regolamento provvisorio, cioè che l'analisi della situazione dell'industria dell'Unione mostra chiaramente un andamento negativo di tutti i principali indicatori del pregiudizio, è basata sui dati forniti dal consulente. A tale riguardo si chiarisce che, da un lato, gli indicatori macroeconomici elencati nelle tabelle da 4-a a 6-c del regolamento provvisorio si basano su dati forniti dal consulente e sottoposti a controllo incrociato, quando possibile, con altre fonti disponibili. D'altro canto, gli indicatori microeconomici elencati nelle tabelle da 7-a a 11-c del regolamento provvisorio si basano sui dati raccolti presso i produttori dell'Unione inseriti nel campione e verificati in loco dalla Commissione. Va notato anche che gli elementi determinanti della situazione di pregiudizio dell'industria dell'Unione, come ad esempio i livelli di redditività di tale industria, i prezzi medi di vendita nell'Unione nonché il calcolo della sottoquotazione dei prezzi, sono stati determinati sulla base dei dati raccolti presso i fabbricanti UE inseriti nel campione e presso i produttori esportatori come da verifiche in loco. La tesi è stata pertanto respinta.
(180)
In assenza di ulteriori osservazioni riguardanti la metodologia generale della valutazione della situazione economica dell'industria dell'Unione, si confermano i considerando da 118 a 123 del regolamento provvisorio.
5.2. Indicatori macroeconomici
5.2.1. Produzione, capacità di produzione e utilizzo degli impianti
(181)
AFASE ha affermato che il volume di produzione stabilito per i moduli al considerando 124 del regolamento provvisorio e la capacità produttiva dell'industria dell'Unione stabilita per i moduli e le celle allo stesso considerando erano sopravvalutati e ha fornito dati da altre fonti (cioè EPIA, IMS e BNEF) che presentano volumi inferiori.
(182)
Il volume di produzione di cui al considerando 124 del regolamento provvisorio è basato su informazioni riguardanti sia le società quotate che quelle non quotate. L'andamento della produzione dell'Unione di cui al considerando 124 del regolamento provvisorio è in linea con l'andamento del consumo dell'Unione di cui al considerando 108 dello stesso regolamento. Al contrario i dati forniti da AFASE in merito ai volumi di produzione hanno mostrato tendenze diverse rispetto al consumo nell'Unione di cui al considerando 108 del regolamento provvisorio e alle statistiche sul consumo dell'Unione pubblicate dall'EPIA.
(183)
Quanto alla capacità di produzione, dall'inchiesta è emerso che le conclusioni di cui al considerando 124 del regolamento provvisorio includono la capacità di produzione di società che hanno presentato istanza di fallimento o cessato la produzione durante il PI, non vendendo tuttavia gli impianti e i macchinari di produzione e riuscendo perciò a riprendere la produzione molto rapidamente. Analogamente, come menzionato al considerando 182, le cifre presentate al considerando 124 del regolamento provvisorio includono dati relativi a società non quotate.
(184)
Infine, come indicato al considerando 137, i dati forniti dal consulente indipendente sono stati verificati e giudicati ragionevolmente accurati. In base a quanto precede, i dati forniti da AFASE basati su altre fonti disponibili sono risultati non necessariamente in contraddizione con le conclusioni provvisorie.
(185)
In ogni caso, accettare le cifre fornite da AFASE non avrebbe alcun impatto sulla conclusione generale che l'industria dell'Unione ha subito un notevole pregiudizio, in quanto le tendenza negativa di tali indicatori, cioè produzione dell'Unione e capacità di produzione dell'Unione, sarebbe ancora più pronunciata.
(186)
Un importatore non collegato che ha collaborato ha sostenuto che volume di produzione, capacità di produzione e utilizzazione degli impianti avrebbero dovuto essere determinati sulla base dei dati relativi ai soli fabbricanti UE inclusi nel campione. Tuttavia, trattandosi di indicatori macroeconomici, essi dovrebbero essere determinati a livello di tutti i fabbricanti UE al fine di stabilire un quadro completo e significativo della situazione dell'industria dell'Unione. Questa tesi è stata pertanto respinta.
(187)
In seguito alla divulgazione delle conclusioni definitive una parte ha chiesto alla Commissione di chiarire come la produzione annuale dell'Unione era stata calcolata dal consulente. Un'altra parte ha chiesto alla Commissione di fornire ulteriori spiegazioni sulla riconciliazione dei vari dati disponibili riguardanti la capacità di produzione totale dell'Unione. Un'altra parte ha suggerito che la produzione totale dell'Unione e la capacità di produzione avrebbero dovuto essere ottenute dai fabbricanti UE inseriti nel campione, poiché ciò avrebbe dato un risultato più attendibile. A tale riguardo, è stato affermato che i dati pubblicamente disponibili erano imprecisi a causa del carattere riservato di tali dati e che qualsiasi centro di ricerca o consulente avrebbe dovuto basare la propria analisi su una serie di stime e ipotesi.
(188)
Si precisa che la produzione annuale dell'Unione è stata calcolata sulla base delle cifre indicate dai fabbricanti UE al consulente. Quando non è stato possibile ottenere la produzione annuale di un determinato fabbricante UE per un determinato anno, essa è stata stimata applicando il tasso di utilizzo della capacità produttiva dell'anno precedente a quella di tale anno. Le istituzioni hanno inoltre confrontato la cifra ottenuta dal consulente con quelle indicate nelle risposte dell'industria dell'Unione ai questionari precedenti l'apertura del procedimento. Le cifre sono simili.
(189)
Per quanto riguarda la richiesta di fornire ulteriori spiegazioni sulla riconciliazione dei vari dati disponibili sulla capacità produttiva dell'Unione, si osserva che tali informazioni erano già state fornite nel fascicolo consultabile dalle parti interessate. La richiesta è stata pertanto respinta.
(190)
Infine, la produzione e la capacità di produzione dell'Unione sono indicatori macroeconomici e devono pertanto essere determinati a livello dell'intera industria dell'Unione anziché a livello dei fabbricanti UE inseriti nel campione.
(191)
In seguito alla divulgazione delle conclusioni definitive una parte interessata ha affermato che la metodologia utilizzata per raccogliere i dati di produzione (soprattutto i colloqui e le visite di siti di produzione) non permetteva di ottenere risultati affidabili a causa del carattere riservato di tali dati e di conseguenza della riluttanza delle società a dichiararli. Tale metodologia non può quindi essere considerata adeguata. Questo sarebbe stato confermato dal fatto che, sebbene il consulente abbia utilizzato un numero molto più elevato di fabbricanti UE di quello preso in considerazione dalla Commissione durante l'esame della rappresentatività nella fase di apertura, il volume totale di produzione stabilito dal consulente è inferiore al volume totale di produzione fissato dalla Commissione ai fini dell'esame della rappresentatività. Questa parte ha inoltre sostenuto che di conseguenza le informazioni relative a tale indicatore di pregiudizio non possono essere considerate un elemento di prova diretto ai sensi dell'articolo 3, paragrafo 2, del regolamento di base.
(192)
Innanzitutto va chiarito che il numero di produttori presi in considerazione dal consulente da un lato e dalla Commissione dall'altro corrispondeva in larga parte e che l'argomentazione secondo cui i risultati erano incoerenti è stata pertanto respinta. Si ricorda inoltre che i dati raccolti dal consulente sono stati confrontati con altre fonti per quanto possibile e si è constatato che le stime erano sufficientemente attendibili. Si conferma pertanto che le informazioni sui dati relativi alla produzione forniti dal consulente sono state considerate un elemento di prova diretto ai sensi dell'articolo 3, paragrafo 2, del regolamento di base.
(193)
In assenza di altre osservazioni sulla produzione, sulla capacità produttiva e sull'utilizzo degli impianti si confermano i considerando da 124 a 128 del regolamento provvisorio.
5.2.2. Volumi delle vendite e quota di mercato
(194)
Una parte interessata ha sostenuto che la quota di mercato dell'industria dell'Unione per i moduli corrispondeva già solamente al 19 % nel 2009 e che un calo di 6 punti percentuali nel corso del periodo in esame non può essere considerato un pregiudizio.
(195)
La diminuzione della quota di mercato di 6 punti percentuali nel periodo in esame va inserita nel contesto di un aumento dei consumi dell'Unione per i moduli di oltre il 200 % nel corso dello stesso periodo. L'industria dell'Unione non ha potuto beneficiare di questa crescita dei consumi; al contrario, anche nell'ipotesi di aumenti dei consumi essa non ha potuto aumentare in proporzione il volume delle vendite e ha subito perdite in termini di quota di mercato. L'argomentazione è stata pertanto respinta.
(196)
Una parte ha sostenuto che la metodologia utilizzata per raccogliere i dati sulle vendite (soprattutto i colloqui e le visite di siti di produzione) non permetteva di ottenere risultati affidabili a causa del carattere riservato di tali dati e di conseguenza della riluttanza delle società a dichiararli. Tale metodologia non può quindi essere considerata adeguata. Analogamente, tali dati non possono essere considerati elementi di prova diretti ai sensi dell'articolo 3, paragrafo 2, del regolamento di base. Come indicato al considerando 137 i dati raccolti dal consulente sono stati confrontati con altre fonti per quanto possibile e si è constatato che le stime erano sufficientemente attendibili. Si conferma pertanto che le informazioni sui dati delle vendite fornite dal consulente sono state considerate un elemento di prova diretto ai sensi dell'articolo 3, paragrafo 2, del regolamento di base.
(197)
In assenza di altre osservazioni riguardo al volume delle vendite dell'industria dell'Unione e alle sue quote di mercato si confermano le conclusioni di cui ai considerando da 129 a 131 del regolamento provvisorio
5.2.3. Occupazione e produttività
(198)
In seguito alla divulgazione delle conclusioni definitive una parte ha sostenuto che la metodologia utilizzata per stabilire l'occupazione totale nell'Unione nel corso del periodo in esame non era corretta. Tale parte sosteneva che, ove il tasso di occupazione di uno specifico fabbricante UE non fosse disponibile, era stata presa in considerazione la media complessiva dei fabbricanti UE per i quali queste informazioni erano disponibili. Tale tesi è stata rifiutata in quanto la metodologia utilizzata per stabilire l'occupazione totale è stata diversa: nei casi in cui i dati relativi all'occupazione per un determinato fabbricante UE non erano disponibili, la cifra è stata calcolata in base ai dati della stessa società dell'anno o degli anni precedenti. Come menzionato al considerando 137 questa metodologia è stata verificata e ritenuta ragionevole. La tesi è stata pertanto respinta.
(199)
In assenza di altre osservazioni relative al livello di occupazione e produttività dell'Unione, si confermano le conclusioni di cui ai considerando da 132 a 134 del regolamento provvisorio.
5.2.4. Entità del margine di dumping e capacità di ripresa dagli effetti di precedenti pratiche di dumping
(200)
In assenza di altre osservazioni nel merito si confermano le conclusioni di cui ai considerando 135 e 136.
5.3. Indicatori microeconomici
5.3.1. Prezzi e fattori che incidono sui prezzi
(201)
Una parte interessata ha contestato le conclusioni secondo cui la diminuzione dei prezzi medi di vendita ha avuto un effetto devastante sulla redditività dell'industria dell'Unione. Essa ha affermato che i costi medi dell'industria dell'Unione sono diminuiti in pari proporzione e che pertanto una diminuzione del prezzo è naturale. Tuttavia, come spiegato al considerando 138 del regolamento provvisorio, l'inchiesta ha stabilito che il prezzo delle vendite dell'industria dell'Unione ha registrato un calo addirittura maggiore rispetto ai suoi costi medi di produzione e che pertanto tale riduzione dei costi non si rispecchiava nella redditività dell'industria dell'Unione. Si conferma pertanto che il calo dei prezzi di vendita dell'industria dell'Unione ha avuto un effetto devastante sulla redditività dell'industria dell'Unione e le argomentazioni a tale riguardo sono state respinte.
(202)
Un'altra parte ha contestato la conclusione di cui al considerando 138 del regolamento provvisorio secondo cui durante il PI i prezzi erano crollati a livelli insostenibili, sostenendo che deciderlo starebbe alle forze del mercato. La stessa parte ha inoltre contestato la conclusione di cui allo stesso considerando secondo cui l'industria dell'Unione non ha potuto beneficiare della diminuzione dei costi causata dalla pressione sui prezzi esercitata dalle importazioni oggetto di dumping. A questo proposito, le istituzioni osservano quanto segue: «livello insostenibile» si riferisce al fatto che l'industria dell'Unione vendeva in perdita e dunque non poteva sopravvivere nel lungo periodo. La questione del livello dei prezzi sostenibile o meno è quindi solo questione del rapporto tra i costi e i prezzi di produzione. Con «non poter beneficiare della riduzione dei costi» si fa riferimento al fatto che i costi sono diminuiti più lentamente dei prezzi. Entrambe le affermazioni sono sostenute da elementi di prova al considerando 138 del regolamento provvisorio. L'argomentazione è stata pertanto respinta.
(203)
In assenza di altre osservazioni in merito ai prezzi di vendita medi dell'industria dell'Unione, si confermano i considerando 137 e 138 del regolamento provvisorio.
5.3.2. Costo della manodopera
(204)
La stessa parte interessata ha sostenuto che, contrariamente a quanto stabilito al considerando 140 del regolamento provvisorio, non vi è stata alcuna inflazione nel periodo in esame e che pertanto l'aumento complessivo del costo del lavoro non poteva essere stato causato da questo fattore.
(205)
Contrariamente a quanto affermato dalla parte interessata, dall'inchiesta è emerso che vi è stata inflazione durante il periodo in esame e che l'aumento complessivo del costo del lavoro, limitato ai moduli, può essere spiegato dall'inflazione e dall'aumento della produttività.
(206)
Una parte interessata ha sostenuto che la situazione pregiudizievole dell'industria dell'Unione è stata causata dall'aumento dei costi della manodopera e dal contemporaneo calo della produttività. Va osservato tuttavia, in primo luogo, che il costo della manodopera si è mantenuto stabile nel caso delle celle, mentre la produttività è aumentata sia per le celle che per i moduli. L'aumento di questi ultimi può pertanto essere spiegato con l'aumento della produttività. L'inchiesta ha inoltre dimostrato che il costo del lavoro non costituisce una parte significativa del costo di produzione, come già menzionato al considerando 203 del regolamento provvisorio. L'argomentazione è stata pertanto respinta.
(207)
Su tale base si confermano le conclusioni di cui ai considerando 139 e 140 del regolamento provvisorio.
5.3.3. Stock
(208)
Una parte interessata ha affermato che l'aumento del livello delle scorte nel periodo in esame, se espresso in percentuale della produzione totale, non sarebbe significativo e non può pertanto essere considerato come prova a favore del pregiudizio. La parte ha sostenuto inoltre che la presentazione del valore delle scorte al considerando 141 del regolamento provvisorio è fuorviante, in quanto le scorte sono espresse in kW anziché MW a differenza del volume di produzione dell'industria dell'Unione.
(209)
A tale riguardo va notato che le conclusioni di cui al considerando 143 del regolamento provvisorio vanno modificate e lette «… l'aumento delle scorte registrato dal prodotto simile durante il periodo in esame non è perciò un fattore di rilievo per stabilire se l'industria dell'Unione abbia subito un pregiudizio grave». L'esistenza di un errore di trascrizione risulta chiara dalla frase precedente, in cui si conclude che i fabbricanti UE tendono ad avere scorte limitate poiché la loro produzione si basa sugli ordini.
(210)
Si è infine considerato irrilevante che le scorte fossero espresse in kW o in MW per determinare se l'industria dell'Unione abbia o meno subito un grave pregiudizio
(211)
In seguito alla divulgazione delle conclusioni definitive alcune parti hanno sostenuto che le scorte avrebbero dovuto essere determinate per l'intera industria dell'Unione e che le cifre di soli dieci fabbricanti UE non erano rappresentative. Si precisa che le scorte sono state considerate un indicatore microeconomico e andrebbero pertanto stabilite in base alle informazioni raccolte società per società, nella fattispecie dal campione di fabbricanti UE considerati rappresentativi per tutta l'industria dell'Unione. La tesi è stata pertanto respinta.
(212)
In assenza di altre osservazioni relative alle scorte si confermano i considerando da 141 a 143 del regolamento provvisorio.
5.3.4. Redditività, flusso di cassa, investimenti, utile sul capitale investito e capacità di reperire capitali
(213)
Sulla scorta di un'osservazione fatta da una parte interessata si precisa che l'affermazione di cui al considerando 148 del regolamento provvisorio secondo cui i flussi di cassa hanno seguito una «tendenza sempre più negativa» tra il 2009 e il PI l era sbagliata, poiché i flussi di cassa per i moduli, nonostante un calo registrato tra il 2009 e il 2010, sono in realtà aumentati nel 2011, per poi scendere nuovamente nel PI.
(214)
La stessa parte ha affermato che le cifre relative agli investimenti indicate al considerando 149 del regolamento provvisorio erano troppo basse rispetto alla capacità produttiva dell'industria dell'Unione, come indicato al considerando 124 dello stesso regolamento provvisorio. A sostegno di tale tesi la parte ha comunicato di essere consapevole degli investimenti compiuti da un fabbricante UE in aumenti di capacità a costi molto superiori. La parte interessata ha concluso che pertanto la capacità produttiva stabilita per l'industria dell'Unione deve essere stata quindi sovrastimata. Si fa notare che questa tesi non è stata suffragata da alcun elemento di prova, in particolare per quanto riguarda gli investimenti effettuati dal fabbricante UE in questione. Per contro, le cifre degli investimenti nel regolamento provvisorio sono state calcolate utilizzando informazioni reali e verificate comunicate dai fabbricanti UE inseriti nel campione. Va osservato che anche questa tesi era basata sul confronto tra gli investimenti complessivi dei fabbricanti UE inclusi nel campione e la capacità produttiva totale dell'industria dell'Unione nel suo insieme, il che non può essere considerato una base di confronto appropriata poiché non è stato preso in considerazione il totale degli investimenti dell'intera industria dell'Unione. L'argomentazione è stata pertanto respinta.
(215)
In assenza di altre osservazioni relative a redditività, flusso di cassa, investimenti, utile sul capitale investito e capacità di ottenere capitali, si confermano i considerando da 144 a 152 del regolamento provvisorio.
5.4. Conclusioni
(216)
Alla luce di quanto precede si confermano le conclusioni di cui ai considerando da 153 a 158 del regolamento provvisorio, cioè che l'industria dell'Unione ha subito un grave pregiudizio ai sensi dell'articolo 3, paragrafo 5, del regolamento di base.
E. NESSO DI CAUSALITÀ
1. Introduzione
(217)
In seguito alla divulgazione delle conclusioni provvisorie, diverse parti interessate hanno sostenuto che l'analisi del nesso di causalità non ha separato, distinto e quantificato gli effetti pregiudizievoli delle importazioni oggetto di dumping dagli effetti di altri fattori noti che contemporaneamente causano pregiudizio all'industria dell'Unione. È stato inoltre affermato che la Commissione non ha realizzato un'analisi collettiva di questi altri fattori noti.
(218)
In risposta a tale obiezione si osserva che la Commissione, come da prassi consolidata, ha esaminato in primo luogo se esiste un nesso di causalità tra le importazioni oggetto di dumping e il pregiudizio subito dall'industria dell'Unione e in secondo luogo ha verificato se altri fattori noti avessero interrotto il nesso di causalità tra il notevole pregiudizio subito dall'industria dell'Unione e le importazioni oggetto di dumping. In questa analisi gli effetti degli altri fattori noti sulla situazione dell'industria dell'Unione sono stati valutati, distinti e separati dagli effetti pregiudizievoli delle importazioni oggetto di dumping per garantire che i danni causati da questi fattori non fossero attribuiti alle importazioni oggetto di dumping. Si è riscontrato che nessuno di essi ha prodotto ripercussioni di rilievo sulla situazione dell'industria tali da ribaltare la conclusione secondo cui il grave pregiudizio valutato è da attribuirsi alle importazioni oggetto di dumping. In base a tali considerazioni l'argomentazione è stata respinta.
(219)
In seguito alla divulgazione delle conclusioni definitive diverse parti interessate hanno ribadito le argomentazioni di cui sopra. A questo proposito è stato sostenuto che la Commissione dovrebbe stabilire espressamente, attraverso una spiegazione ragionata e adeguata, che il pregiudizio causato da fattori diversi dalle importazioni oggetto di dumping non sia attribuito a tali importazioni.
(220)
Nel corso della presente inchiesta si è concluso, dopo l'esame di tutti i fatti, che le importazioni oggetto di dumping considerate isolatamente hanno determinato un grave pregiudizio per l'industria dell'Unione. A questo proposito non è stato possibile quantificare gli effetti di altri fattori noti e pertanto è stata effettuata una valutazione qualitativa come stabilito ai considerando da 164 a 222 del regolamento provvisorio. In conclusione, si è confermato che il grave pregiudizio subito dall'industria dell'Unione è stato causato dalle importazioni oggetto di dumping. Infatti gli effetti di altri fattori sull'evoluzione negativa dell'industria dell'Unione sono stati ritenuti di portata limitata. Va osservato che a norma dell'articolo 3, paragrafi 6 e 7, del regolamento di base, non è imposto alcun obbligo per quanto riguarda la forma delle analisi di attribuzione e non attribuzione che devono essere effettuate. Al contrario, a norma dell'articolo 3, paragrafi 6 e 7, del regolamento di base, tali analisi devono essere effettuate in modo tale da consentire di separare e distinguere gli effetti pregiudizievoli delle importazioni oggetto di dumping dagli effetti pregiudizievoli causati da altri fattori. L'inchiesta non ha fatto emergere alcun elemento in base al quale tutti gli altri fattori noti che possano aver contribuito al pregiudizio subito, nel loro insieme o separatamente, annullino il nesso di causalità tra le importazioni oggetto di dumping e il grave pregiudizio subito dall'industria dell'Unione. Alla luce di quanto precede, è stato confermato che gli altri fattori noti non erano tali da confutare la conclusione secondo cui il grave pregiudizio subito dall'industria dell'Unione debba essere attribuito alle importazioni oggetto di dumping. In base a queste considerazioni tali argomentazioni sono state respinte.
(221)
In seguito alla divulgazione delle conclusioni provvisorie alcune parti interessate hanno contestato le conclusioni di cui al considerando 160 del regolamento provvisorio. Esse hanno ribadito che le condizioni di mercato del prodotto in esame sono diverse nei vari Stati membri e che pertanto l'analisi del nesso di causalità andrebbe effettuata separatamente a livello di ciascuno Stato membro. Queste parti hanno inoltre sostenuto che i regimi nazionali di sostegno, l'insolazione e i prezzi dell'energia elettrica sono diversi per ogni paese, e che in ciascun mercato esistono altresì segmenti di mercato diversi (residenziale - impianti di potenza inferiore a 40 kW, commerciale e industriale - impianti tra 40 kW e 1 MW, e destinato ai produttori di elettricità - impianti tra 1 MW e 10 MW). In considerazione di ciò, le parti hanno affermato che l'analisi del nesso di causalità deve essere effettuata separatamente per ciascuno Stato membro da un lato e per i segmenti residenziali e gli impianti su larga scala dall'altro.
(222)
In seguito alla divulgazione delle conclusioni definitive alcune parti interessate hanno ribadito la tesi secondo cui l'analisi del nesso di causalità deve essere svolta per Stato membro, senza tuttavia fornire ulteriori argomentazioni o nuovi elementi di prova al riguardo.
(223)
L'inchiesta ha rivelato che le vendite e i prezzi all'importazione sono simili in tutta l'Unione. Si può pertanto considerare che esiste effettivamente un mercato unico per il prodotto oggetto dell'inchiesta. Dall'inchiesta non è inoltre emerso che i produttori di ciascuno Stato membro o regione abbiano concentrato le proprie attività in questo mercato specifico o che le importazioni oggetto di dumping si siano concentrate in un solo Stato membro o regione. Nessuna delle parti interessate ha inoltre sostenuto che il dumping e il pregiudizio debbano essere analizzati a livello dei singoli Stati membri, il che sarebbe comunque una condizione indispensabile per lo svolgimento di un'analisi distinta del nesso di causalità per ogni Stato membro. L'inchiesta non ha fatto emergere alcun elemento di prova che dimostri che questo sarebbe risultato un approccio adeguato, in particolare poiché vi erano prezzi simili del prodotto in esame a livello dell'Unione. Va inoltre notato che l'insolazione può differire in regioni diverse degli stessi Stati membri (ad esempio la Francia meridionale ha più insolazione di quella settentrionale), o diverse regioni all'interno di uno Stato membro possono avere regimi di sostegno diversi (ad es. il Belgio), e che pertanto l'impatto di questi fattori sulla domanda può variare da una regione all'altra all'interno di uno stesso Stato membro. Tuttavia le differenze del quadro normativo di ciascuno Stato membro e/o regione e le differenze di condizioni quali l'insolazione non giustificano un'analisi distinta del nesso di causalità e quindi analisi distinte del pregiudizio e del dumping. Tali argomentazioni sono state pertanto respinte.
(224)
Un'altra parte interessata ha sostenuto che, sebbene altri fattori abbiano carattere pertinente, i regimi di sostegno nazionali rimangono la principale misura a determinare la domanda. La stessa parte ha inoltre messo in dubbio che in alcuni luoghi la parità di rete sia già stata raggiunta, sostenendo che i prezzi dei moduli sono aumentati dopo il PI, mentre i prezzi dell'elettricità sono diminuiti Essa ha inoltre sostenuto che, in ogni caso, almeno in alcuni Stati membri, le condizioni normative, economiche e tecniche non consentono il raccordo alla rete e per tali Stati membri risultava quindi irrilevante che la parità di rete fosse raggiunta o meno. Questa parte non ha tuttavia fornito alcun elemento di prova a sostegno di tali affermazioni. In ogni caso tali argomentazioni confermano che la situazione in materia sia di regimi nazionali di sostegno che di parità di rete può in certa misura differire tra Stati membri. Nessuna delle informazioni presentate era tuttavia di natura tale da dimostrare che sarebbe giustificata un'analisi separata per ciascuno Stato membro
(225)
In seguito alla divulgazione delle conclusioni definitive la stessa parte interessata ha ribadito tale tesi e ha presentato alcune informazioni che dimostrerebbero l'esistenza di condizioni di mercato diverse per Stato membro e per segmento. Non è stato tuttavia possibile considerare determinanti le informazioni presentate, in quanto esse consistevano in una presentazione Power Point senza alcuna prova a sostegno e, pertanto, non dimostravano la fondatezza di un'analisi distinta per ciascuno Stato membro. La tesi della parte è stata pertanto respinta.
(226)
Su tale base si è concluso che un'analisi del nesso di causalità per Stato membro e/o regione e per segmento non corrisponderebbe alla realtà del mercato. In assenza di altre osservazioni nel merito si confermano i considerando 159 e 160 del regolamento provvisorio.
(227)
Il GC ha affermato che la Commissione ha condotto l'analisi del nesso di causalità in modo incoerente, in quanto l'analisi del pregiudizio è stata effettuata separatamente per moduli e celle mentre l'analisi del nesso di causalità non differenziava tra tipi di prodotto. A tale riguardo va notato che, sebbene gli indicatori del pregiudizio siano stati effettivamente mostrati separatamente per ciascun tipo di prodotto, le conclusioni raggiunte per ciascun indicatore si riferiscono al prodotto in esame nel suo insieme. Si ricorda altresì che moduli e celle sono un unico prodotto e quindi l'analisi del nesso di causalità è stata condotta su questa base. La tesi è stata pertanto respinta.
2. Effetti delle importazioni oggetto di dumping
(228)
Una parte interessata ha contestato che esistesse una correlazione sufficiente tra le importazioni oggetto di dumping del prodotto in esame della RPC e il grave pregiudizio subito dall'industria dell'Unione. È stato affermato che questa obiezione sarebbe sostenuta, da un lato, dal fatto che dal 2009 al 2010 il margine di profitto dell'industria dell'Unione per le celle era notevolmente aumentato (da perdita al 12 %), mentre i prezzi delle importazioni cinesi erano del 36 % inferiori rispetto a quelli dell'industria dell'Unione e le importazioni dalla RPC hanno raddoppiato la loro quota di mercato nel corso dello stesso periodo. D'altro canto, tra il 2010 e il 2011 le importazioni cinesi hanno guadagnato solo 6 punti percentuali di quota di mercato, sebbene il consumo sia aumentato molto più nello stesso periodo, mentre l'industria dell'Unione ha avuto comunque una perdita del 36 %. Tale parte ha affermato inoltre che per quanto riguarda il PI le importazioni di celle da altri paesi terzi si collocavano allo stesso livello di prezzo delle importazioni cinesi ma hanno guadagnato una quota di mercato corrispondente alla perdita di quota di mercato dell'industria dell'Unione.
(229)
Dall'inchiesta è emerso che vi è stato un aumento costante della quota di mercato cinese per tutti i tipi di prodotto durante il periodo in esame (17 punti percentuali per i moduli, 17 punti percentuali per le celle). Le importazioni oggetto di dumping dalla RPC sono aumentate di oltre il 300 % per i moduli e del 482 % per le celle. Allo stesso tempo si è verificata una considerevole e costante diminuzione dei prezzi dei prodotti importati dalla Cina (64 % per i moduli e 42 % per le celle durante il periodo in esame) e nel corso del PI tali prezzi risultavano notevolmente inferiori a quelli dell'industria dell'Unione. Parallelamente, la quota di mercato dell'industria dell'Unione si è ridotta nel corso del periodo in esame, e, come illustrato nei considerando 153 e 154 del regolamento provvisorio, tutti i principali indicatori di pregiudizio hanno registrato un andamento negativo. Risulta pertanto che esiste una chiara contemporaneità tra l'aumento delle importazioni oggetto di dumping e la perdita di quote di mercato dell'industria dell'Unione.
(230)
Come dimostrato ai considerando 161 e 162 del regolamento provvisorio, questa contemporaneità è stata stabilita per tutti i tipi di prodotto presi singolarmente. L'analisi dell'incidenza delle importazioni sul margine di profitto dell'industria dell'Unione, separatamente per ogni anno del periodo in esame, non porta inoltre a risultati significativi, dal momento che l'esistenza di pratiche di dumping e di un grave pregiudizio e il relativo nesso di causalità non hanno bisogno di essere stabiliti per ciascun anno separatamente. La correlazione tra le importazioni oggetto di dumping e il grave pregiudizio è sufficientemente dimostrata da un'analisi dell'evoluzione riscontrata nel corso dell'intero periodo in esame.
(231)
Si noti inoltre che la redditività dell'industria dell'Unione è uno dei fattori di cui all'articolo 3, paragrafo 5, del regolamento di base che andrebbero analizzati al momento di esaminare l'effetto delle importazioni oggetto di dumping sulla situazione dell'industria dell'Unione. Di per sé il fatto che l'industria dell'Unione abbia conseguito utili durante un determinato anno non significa necessariamente che non abbia subito un grave pregiudizio Non occorre inoltre che la perdita di quote di mercato subita dall'industria dell'Unione corrisponda esattamente all'aumento della quota di mercato delle importazioni oggetto di dumping per stabilire un nesso di causalità tra il pregiudizio e le importazioni oggetto di dumping. Gli altri fattori (per esempio importazioni di altri paesi terzi o andamento del consumo) che possano aver avuto un effetto sulla situazione pregiudizievole dell'industria dell'Unione sono stati infine esaminati e trattati separatamente nei considerando da 164 a 224 del regolamento provvisorio.
(232)
La coincidenza temporale fra l'aumento delle importazioni oggetto di dumping in quantità significative, causa della sottoquotazione dei prezzi dell'industria dell'Unione, e la situazione sempre più precaria di tale industria è un chiaro indicatore dell'esistenza di un nesso di causalità nel caso di specie, come stabilito nei considerando da 161 a 163 del regolamento provvisorio. Le tesi concernenti l'assenza di correlazione tra le importazioni oggetto di dumping e il grave pregiudizio subito dall'industria dell'Unione sono state pertanto respinte.
(233)
In seguito alla divulgazione delle conclusioni definitive la stessa parte interessata ha continuato a contestare l'analisi del nesso di causalità perché la redditività dell'industria dell'Unione non era stata analizzata specificamente in relazione ad alcuni anni (in particolare il 2010), ma per l'intero periodo in esame.
(234)
A tale proposito va osservato che non è possibile trarre conclusioni valide relative al nesso di causalità isolando uno specifico anno del periodo in esame ignorando lo sviluppo dell'industria dell'Unione durante tutto il periodo in esame e le sue correlazioni con lo sviluppo delle importazioni oggetto di dumping. Tale analisi può condurre solo a una visione parziale e non è possibile trarne conclusioni valide. Pertanto i tassi di redditività, che hanno spinto anche altri indicatori finanziari che l'industria dell'Unione ha raggiunto nel corso del 2010, sono stati elevati a causa dell'incremento particolarmente forte del consumo dell'Unione, promosso da regimi di sostegno molto generosi, che hanno consentito all'industria dell'Unione di operare il più deciso miglioramento delle proprie vendite quello stesso anno, miglioramento che è tuttavia stato solo di natura temporanea e in ogni caso non sostenibile per questo tipo di industria. L'argomentazione è stata pertanto respinta.
(235)
In assenza di altre osservazioni in merito all'effetto delle importazioni oggetto di dumping si confermano le conclusioni di cui ai considerando da 159 a 163 del regolamento provvisorio.
3. Effetto di altri fattori
3.1. Importazioni da altri paesi terzi
(236)
In seguito alla divulgazione delle conclusioni provvisorie diverse parti interessate hanno formulato osservazioni riguardo ai risultati concernenti le importazioni da altri paesi terzi, reiterandole poi in seguito alla comunicazione delle conclusioni definitive. Queste parti interessate, tuttavia, non hanno fornito nuove informazioni o elementi di prova che avrebbero potuto modificare le conclusioni provvisorie pertinenti.
(237)
Tali parti hanno sottolineato in particolare il volume delle importazioni di celle da Taiwan. Tuttavia, in termini assoluti, il volume delle importazioni del prodotto in esame da Taiwan (1 132 MW) rappresenta una piccola quota (meno del 5 %) del consumo totale dell'Unione (21 559 MW) e rispetto alle importazioni dalla RPC (15 005 MW). Pertanto, le importazioni provenienti da Taiwan hanno eventualmente contribuito solo marginalmente al pregiudizio dell'industria dell'Unione, e non hanno interrotto il nesso di causalità.
(238)
In assenza di altre osservazioni relative alle importazioni da altri paesi terzi si confermano le conclusioni di cui ai considerando da 164 a 167 del regolamento provvisorio.
3.2. Evoluzione dei consumi dell'Unione
(239)
Una parte interessata ha affermato che la Commissione non ha analizzato l'effetto dell'evoluzione dei consumi. A tale riguardo si è affermato che le importazioni dalla RPC non hanno catturato l'intero aumento del consumo e che, sebbene nel caso dei moduli l'industria dell'Unione abbia perso quote di mercato tra il 2009 e il 2010, nel corso dello stesso periodo essa ha comunque aumentato la propria redditività. Si è inoltre asserito che nel 2009, quando le importazioni di celle dalla RPC avevano una quota di mercato dell'8 % solamente, l'industria dell'Unione ha comunque subito perdite per l'8 %.
(240)
Come indicato al considerando 168 del regolamento provvisorio, nonostante il calo del consumo dell'Unione registrato nel PI le importazioni oggetto di dumping dalla RPC hanno mantenuto la loro quota di mercato (moduli) o l'hanno aumentata (celle) a scapito dell'industria dell'Unione durante il periodo in esame. Non si può quindi concludere che la diminuzione del consumo sia stata tale da annullare il nesso di causalità tra le importazioni oggetto di dumping e il grave pregiudizio subito dall'industria dell'Unione. L'inchiesta ha inoltre dimostrato che, sebbene la capacità dell'industria dell'Unione sia stata in ogni caso notevolmente inferiore ai livelli di consumo, la diminuzione del consumo nel corso del PI può non aver avuto un effetto negativo sulla situazione dell'industria dell'Unione. La tesi è stata pertanto respinta.
(241)
Un'altra parte interessata ha contestato che la domanda nell'Unione continuerà ad esistere anche in assenza di regimi di sostegno nazionali. Essa ha sostenuto che esiste una correlazione tra la domanda e i regimi di sostegno, e che in assenza di tali regimi i progetti nel settore del fotovoltaico non sarebbero più redditizi e pertanto anche la domanda di pannelli solari scomparirebbe.
(242)
Come indicato al considerando 169 del regolamento provvisorio, durante l'inchiesta sono state raccolte alcune indicazioni secondo cui anche in assenza di regimi di sostegno la domanda esisteva ancora e continuerà ad esistere nell'Unione. La parte non ha presentato elementi di prova che possano inficiare tali conclusioni. In assenza di nuove informazioni nel merito, si confermano le conclusioni di cui al considerando 169 e la tesi al riguardo è stata respinta.
(243)
In seguito alla divulgazione delle conclusioni definitive il governo della RPC ha affermato che il fatto che l'industria dell'Unione in ogni caso non abbia avuto capacità sufficienti a soddisfare la domanda dell'Unione sarebbe irrilevante poiché il volume delle vendite di moduli dell'industria dell'Unione è diminuito in linea con il calo dei consumi e ha ribadito che il calo del consumo tra il 2011 e il PI ha causato il pregiudizio notevole subito dall'industria dell'Unione. Infatti, tra il 2011 e il PI il consumo dell'Unione e il volume delle vendite di moduli sono diminuiti con un andamento analogo, ma la situazione va valutata rispetto all'andamento dei prezzi sovvenzionati cinesi, di gran lunga inferiori ai prezzi dell'industria dell'Unione, che hanno costretto l'industria dell'Unione a vendere in perdita. A questo proposito si ricorda, come indicato al considerando 111 del regolamento provvisorio, che le importazioni oggetto di dumping dalla RPC hanno mantenuto la loro quota di mercato (moduli) o l'hanno aumentata (celle) nel momento in cui i consumi stavano calando. Al tempo stesso i prezzi delle importazioni cinesi sono notevolmente diminuiti, restando molto inferiori ai prezzi di vendita dell'industria dell'Unione. La tesi è stata pertanto respinta.
(244)
In assenza di altre osservazioni in merito all'andamento del consumo dell'Unione, si confermano le conclusioni di cui ai considerando 168 e 169 del regolamento provvisorio
3.3. Il principale esempio di regime di sostegno: le tariffe di immissione (Feed-in-tariffs - FIT)
(245)
In seguito alla divulgazione delle conclusioni provvisorie diverse parti interessate hanno reiterato che il pregiudizio subito dall'industria dell'Unione è stato causato dall'andamento delle tariffe di immissione («FIT»). Esse hanno sostenuto che l'andamento delle FIT abbia esercitato una forte pressione al ribasso sui prezzi e quindi sulla redditività dell'industria dell'Unione. Una parte interessata ha affermato che è stato esaminato soltanto l'effetto dello sviluppo delle FIT sulla domanda, mentre avrebbe dovuto essere analizzato anche quello sui prezzi. Nello stesso contesto, alcune parti interessate hanno sostenuto che la maggior parte degli Stati membri ha attuato riduzioni significative già nel 2010, esercitando così una pressione al ribasso sui prezzi dei moduli.
(246)
A tale proposito, occorre osservare che gli Stati membri hanno operato tagli delle FIT in momenti diversi e a ritmi diversi e che elaborare un quadro generale per l'intera Unione europea è piuttosto difficile. A prescindere dal momento in cui i tassi delle FIT hanno raggiunto livelli molto bassi, il significativo calo dei prezzi dell'Unione e della redditività della produzione durante il periodo in esame non può essere esclusivamente o essenzialmente spiegato dalla riduzione delle FIT. In primo luogo, sulla base delle informazioni raccolte per la Germania e l'Italia che rappresentavano insieme il 75 % circa del consumo dell'Unione nel 2011, il calo del prezzo medio delle vendite è stato più marcato rispetto alla diminuzione dei tassi delle FIT durante il PI. In secondo luogo, gli elementi di prova raccolti mostrano che, per alcuni paesi come l'Italia, nonostante il contesto di tassi delle FIT molto generosi, l'industria dell'Unione ha dovuto diminuire significativamente i suoi prezzi. Infine, durante il PI, i fabbricanti UE si sono visti costretti a vendere a prezzi inferiori ai costi di produzione, il che è principalmente una conseguenza del fatto che i produttori esportatori cinesi detenevano l'80 % del mercato dell'Unione e quindi il potere di influenzare il meccanismo di fissazione dei prezzi.
(247)
L'inchiesta inoltre ha stabilito che fino al 2011 i tassi delle FIT più elevati, unitamente al calo dei prezzi dei moduli nell'Unione, hanno reso gli investimenti in energia solare estremamente interessanti e gli investitori hanno guadagnato un elevato utile sul capitale investito. Si è pertanto registrato un numero elevato di investimenti e di conseguenza una domanda elevata di pannelli solari. In conseguenza dell'aumento della domanda l'importo totale di FIT corrisposto è aumentato notevolmente e la maggior parte degli Stati membri ha rivisto al ribasso gli attuali regimi di FIT per evitare, tra l'altro, aumenti del costo dell'energia elettrica. Ciò dimostra che i tagli delle FIT possono anche essere stati attuati a causa della diminuzione dei prezzi, e non viceversa.
(248)
In seguito alla divulgazione delle conclusioni definitive una parte ha affermato che vi era contraddizione tra il considerando 246, secondo il quale è difficile valutare la domanda per l'Unione nel suo complesso, e il considerando 223, che afferma che l'analisi del nesso di causalità per Stato membro non porterebbe a risultati significativi. Al riguardo si precisa che nella valutazione di cui al considerando 246 si fa riferimento alle difficoltà di trarre un quadro generale dell'andamento delle FIT per tutta l'Unione e non alla domanda dell'Unione, come sostenuto dalla parte interessata. Ne consegue che non esiste contraddizione tra i due considerando, e la tesi è stata pertanto respinta.
(249)
In seguito alla divulgazione delle conclusioni definitive una parte ha affermato che, anche in un contesto di tassi delle FIT elevati, il prezzo dei moduli può diminuire sensibilmente a causa dello sviluppo tecnologico, delle economie di scala, della riduzione dei costi e della crescente capacità di produzione. Per quanto riguarda questa tesi, va ricordato che dalle prove raccolte risulta che i produttori italiani hanno dovuto ridurre i loro prezzi rendendoli inferiori ai costi di produzione anche quando i tassi delle FIT erano molto elevati. I fattori succitati, sebbene possano aver effettivamente inciso sui costi medi, non possono spiegare perché i fabbricanti UE abbiano dovuto ridurre i loro prezzi al di sotto dei costi di produzione. Si è pertanto concluso che sono state soprattutto le importazioni oggetto di dumping provenienti dalla RPC a spingere i prezzi a livelli insostenibili e questa tesi è stata respinta.
(250)
In seguito alla divulgazione delle conclusioni definitive una parte interessata ha affermato che le conclusioni di cui al considerando 247, secondo cui i tagli delle FIT potrebbero anche essere stati una conseguenza della diminuzione dei prezzi e non viceversa, non è suffragata da alcun elemento di prova.
(251)
Va osservato che le conclusioni presentate nel considerando 247 di cui sopra sono state basate sulle informazioni disponibili nel corso dell'inchiesta e la situazione descritta è stata effettivamente considerata ragionevole, date le circostanze in questo specifico mercato. La tesi è stata pertanto respinta.
(252)
In seguito alla divulgazione delle conclusioni definitive una parte ha contestato la conclusione secondo la quale la pressione al ribasso sui prezzi dei fabbricanti UE era esercitata prevalentemente dalle importazioni sovvenzionate e ha affermato che, al contrario, erano stati i tagli delle FIT a costringere i fabbricanti UE a ridurre i loro prezzi. La stessa parte ha ribadito che quando è stata operata la riduzione delle FIT i prezzi dei sistemi FV sono diminuiti in linea col calo delle FIT, di modo che i costi di sviluppo dei progetti non aumentassero, il che a sua volta causato la pressione sui prezzi dei fabbricanti UE.
(253)
Poiché non è stata presentata alcuna prova inconfutabile a sostegno di tali tesi, la Commissione ha mantenuto la sua analisi e le sue conclusioni di cui ai considerando 246 e 247.
(254)
La stessa parte ha sostenuto che i mercati sono guidati dall'andamento delle FIT, e ha presentato informazioni che dimostravano il numero di impianti fotovoltaici per gli anni 2012 e 2013 nel Regno Unito. Le informazioni presentate da questa parte consistevano in una pubblicazione del governo del Regno Unito basata sulle iscrizioni settimanali al registro centrale delle FIT del Regno Unito (CFR). Si noti che queste informazioni si riferivano soprattutto a un periodo che non coincide con il PI e si riferivano ad un unico Stato membro, mentre l'inchiesta attuale si è concentrata sulla situazione del mercato dell'Unione nel suo insieme. In ogni caso, non è stato contestato che i livelli delle FIT influiscano sulla domanda, in quanto il rendimento degli investimenti in luoghi con meno irraggiamento solare dipende dal livello delle FIT. Tuttavia, per dimostrare che il livello al quale erano state fissate le FIT nel corso del PI ha causato il pregiudizio, le parti interessate avrebbero dovuto dimostrare che un aumento dei prezzi dei produttori dell'Unione al livello non pregiudizievole avrebbe significato che i produttori dell'Unione non sarebbero stati in grado di vendere il prodotto in esame, in quanto gli investimenti in sistemi FV non sarebbero stati redditizi a tali livelli di prezzo. Tale prova non è stata fornita. L'argomentazione è stata pertanto respinta.
(255)
Di conseguenza, la tesi secondo cui le riduzioni delle FIT hanno annullato il nesso di causalità tra le importazioni oggetto di dumping e il pregiudizio subito dall'industria dell'Unione è stata respinta.
(256)
In seguito alla divulgazione delle conclusioni provvisorie una parte ha ribadito che l'andamento delle FIT rendeva poco attraente per gli investitori la possibilità di investire nel solare riducendo quindi la domanda del prodotto. Un'altra parte ha sostenuto che le conclusioni di cui al considerando 173 del regolamento provvisorio, secondo cui in Spagna si sta ancora investendo nel PV nonostante la sospensione dei regimi FIT, non sono esatte.
(257)
L'effetto delle FIT sulla richiesta è stato affrontato al considerando 173 del regolamento provvisorio. Non essendo state avanzate nuove obiezioni a tale riguardo, la tesi di cui sopra è stata respinta. Per quanto riguarda gli investimenti in Spagna, si precisa che le conclusioni di cui al considerando 177 del regolamento provvisorio si basano su informazioni raccolte nel corso dell'inchiesta e verificate durante un'indagine in loco. Poiché la parte interessata non ha fornito nuove informazioni o nuovi elementi di prova a tale riguardo, l'affermazione è stata respinta.
(258)
In seguito della divulgazione delle conclusioni provvisorie, diverse parti hanno sostenuto che, nel contesto dei bassi tassi delle FIT, gli investimenti in progetti FV erano economicamente redditizi solo se alimentati con i pannelli solari importati dalla RPC a prezzi più bassi. Ciò dimostrerebbe che i tagli delle FIT hanno causato un grave pregiudizio all'industria dell'Unione. Un'altra parte ha sostenuto che il livello di tassi FIT influenza il meccanismo di fissazione dei prezzi per i moduli.
(259)
Va osservato che il costo di un modulo per cui il progetto sarebbe ancora economicamente redditizio varia secondo lo Stato membro o la regione in funzione di numerosi fattori quali FIT, altri incentivi normativi, insolazione, prezzi dell'energia elettrica convenzionale, ecc.
(260)
Dall'inchiesta è inoltre emerso che gli attuali impianti dipendono sempre meno dalle FIT, poiché per certi tipi di impianto la parità di rete è verosimilmente stata raggiunta in varie regioni europee, come gran parte dell'Italia, della Spagna, del Portogallo, del sud della Francia e della Grecia.
(261)
Per le motivazioni sopra indicate, le tesi a tale riguardo sono state respinte.
(262)
Una parte interessata ha sostenuto che la Commissione non ha verificato se l'industria dell'Unione sia stata o meno in grado di prevedere che i regimi di sostegno governativi sarebbero stati bruscamente ritirati o diminuiti. A sostegno di tale tesi non è stata portata alcuna argomentazione. Va tuttavia osservato che, in base alle prove raccolte, non si dispone di alcuna informazione che indichi che l'industria dell'Unione abbia risposto alle tendenze del mercato (vale a dire all'andamento del consumo) e ad altre informazioni disponibili (cioè la riduzione nei regimi di sostegno) in modo irragionevole. La tesi è stata pertanto respinta.
(263)
Una parte interessata ha affermato che i tagli delle FIT hanno causato il calo delle vendite dell'industria dell'Unione poiché gli investimenti risultavano redditizi solo ai bassi costi consentiti dai prezzi cinesi. Le prove raccolte in realtà mostrano una diminuzione solo lieve delle vendite dell'industria dell'Unione durante il PI, contrariamente a quanto ci si aspetterebbe se i progetti FV fossero stati redditizi solo usando moduli cinesi. Le vendite di moduli dell'industria dell'Unione sono anzi aumentate fino al 2011 per poi ridursi lievemente nel PI, seguendo lo stesso andamento del consumo. La tesi è stata pertanto respinta.
(264)
Un'altra parte interessata ha sostenuto che le conclusioni di cui ai considerando 174 e 175 del regolamento provvisorio secondo cui i cambiamenti delle FIT non avevano annullato il nesso di causalità non hanno alcuna base giuridica o di fatto e che sono incompatibili con l'articolo 3, paragrafo 7, del regolamento di base, perché la Commissione ha omesso di valutare il livello di pregiudizio causato dalle riduzioni delle FIT e perché ha ritenuto che la diminuzione significativa di prezzo dell'industria dell'Unione fosse stata unicamente conseguenza delle importazioni cinesi oggetto di dumping. La stessa parte ha sostenuto che la diminuzione del prezzo di moduli, celle e wafer è stata un fenomeno globale e non dovuto alla pressione delle importazioni cinesi.
(265)
Riguardo all'affermazione che la Commissione abbia omesso di valutare il livello di pregiudizio causato dai tagli delle FIT, si fa riferimento ai considerando 174, 175 e 182 del regolamento provvisorio e ai considerando da 245 a 263 di cui sopra, nei quali la Commissione ha concluso che né la diminuzione della domanda né l'effetto delle FIT sui prezzi dell'Unione sono stati tali da annullare il nesso di causalità tra il pregiudizio subito dall'industria dell'Unione e le importazioni oggetto di dumping dalla RPC, senza pronunciarsi in merito a se e in quale misura essi siano stati causati dai tagli delle FIT. La tesi secondo cui le conclusioni della Commissione non si basano su fatti concreti è stata pertanto respinta. Per quanto riguarda la tesi secondo cui il calo dei prezzi di moduli e cellule sarebbe stato un fenomeno globale, si fa riferimento ai considerando da 164 a 167 del regolamento provvisorio in cui sono stabiliti i volumi e i prezzi delle importazioni originarie di paesi terzi diversi dalla RPC nell'Unione. Anche se a livello mondiale si è in effetti registrata una tendenza al ribasso dei prezzi di moduli e cellule, i prezzi delle importazioni oggetto di dumping dalla RPC hanno esacerbato tale tendenza portandola a raggiungere livelli di perdita. Per questi motivi la tesi è stata respinta.
3.4. Altri sostegni finanziari concessi all'industria dell'Unione
(266)
In assenza di osservazioni relative ad altri regimi di sostegno finanziario all'industria dell'Unione, si confermano le conclusioni di cui ai considerando 184 e 185 del regolamento provvisorio.
3.5. Eccesso di capacità
(267)
Una delle parti interessate ha ribadito la tesi secondo cui il grave pregiudizio sarebbe stato determinato dalla situazione di eccesso di capacità sia sul mercato mondiale che su quello dell'Unione più che dalle importazioni dalla RPC. A questo proposito si è sostenuto che l'industria dell'Unione ha aumentato eccessivamente le sue capacità, come dimostrato dalla scarsa utilizzazione delle capacità produttive, e che quindi qualsiasi danno subito è stato autoinflitto. Il presunto effetto dell'eccesso di capacità nell'Unione e nel mondo è stato già affrontato ai considerando da 185 a 190 del regolamento provvisorio, e in assenza di nuovi elementi la tesi è stata pertanto respinta.
(268)
Un'altra parte interessata ha sostenuto che l'eccesso di capacità ha portato alla razionalizzazione dei prezzi. A tale proposito va osservato che, da un lato, l'eccesso di capacità ha portato, in sostanza, al livellamento verso il basso e alla contrazione dei prezzi dell'industria dell'Unione, che ha in media superato la riduzione dei costi di produzione; dall'altro lato, come indicato al considerando 186 del regolamento provvisorio, gli aumenti della capacità dell'industria dell'Unione hanno seguito l'evoluzione del mercato e sono stati considerati ragionevoli. L'aumento della capacità produttiva di celle è inoltre rimasto a un livello più basso rispetto ai moduli. La parte in questione non ha presentato nuove informazioni o nuovi elementi di prova, e le tesi a questo riguardo sono state pertanto respinte.
(269)
Un'altra parte interessata ha sostenuto che il pregiudizio subito dall'industria dell'Unione era dovuto al fatto che quest'ultima non ha effettuato gli investimenti necessari ad aumentare le capacità. Anche questa tesi non ha potuto essere confermata dai risultati dell'inchiesta, dai quali è emerso che l'industria dell'Unione ha aumentato capacità produttiva ed efficienza nel periodo in esame (cfr. i considerando 124 e 187 del regolamento provvisorio). Questa tesi è stata pertanto respinta.
(270)
Una delle parti interessate ha altresì sostenuto che l'industria dell'Unione ha aumentato la sua capacità di produzione nonostante il già basso tasso di utilizzazione degli impianti, dando così luogo a un pregiudizio autoinflitto. Tale tesi si basava sul confronto tra la tendenza degli investimenti dei produttori dell'Unione inseriti nel campione e l'andamento del tasso di utilizzo degli impianti dell'intera industria dell'Unione, che non è una base di confronto appropriata. Dall'inchiesta è inoltre emerso che l'industria dell'Unione non ha ampliato la sua capacità di produzione su una scala tale da superare l'andamento del consumo dell'Unione, e la tesi è stata pertanto respinta.
(271)
Gli elementi di prova raccolti indicano inoltre che, investendo in nuovi macchinari, l'industria dell'Unione ha potuto ridurre i costi di produzione e diventare più competitiva sotto il profilo dei costi. L'argomentazione è stata pertanto respinta.
(272)
Una parte interessata ha affermato che le conclusioni di cui al considerando 189 del regolamento provvisorio erano in contraddizione con le conclusioni di cui ai considerando 124 e 186 dello stesso regolamento, senza tuttavia fornire ulteriori spiegazioni circa la natura o la portata delle presunte contraddizioni. La tesi è stata pertanto respinta.
(273)
In seguito alla divulgazione delle conclusioni definitive alcune parti interessate hanno contestato che gli ampliamenti di capacità dell'industria dell'Unione fossero ragionevoli e seguissero l'evoluzione del mercato e in particolare l'andamento dei consumi dell'Unione. Tuttavia, per quanto riguarda i moduli, la capacità di produzione è aumentata del 106 %, mentre i consumi dell'Unione sono cresciuti del 221 % nel periodo considerato, ossia di più del doppio. Analogamente, per quanto riguarda le celle la capacità di produzione è aumentata del 39 %, mentre i consumi dell'Unione sono cresciuti dell'87 % nel periodo in esame. Ciò dimostra che l'aumento della capacità è stato notevolmente inferiore alla crescita dei consumi e che quindi non può essere ritenuto irragionevole, dato che non vi è mai stato un eccesso di capacità nell'Unione. Inoltre, l'analisi sulla ragionevolezza degli aumenti di capacità non dovrebbe essere effettuata su base annua, ma prendere in considerazione la tendenza nel periodo considerato. Gli aumenti di capacità divengono in genere pienamente operativi solo dopo un certo periodo di tempo dopo gli investimenti effettuati, e analizzare separatamente un solo anno può portare a una visione distorta. L'argomentazione è stata pertanto respinta.
(274)
In assenza di altre osservazioni concernenti l'eccesso di capacità dell'Unione si confermano le conclusioni di cui ai considerando da 185 a 190 del regolamento provvisorio.
3.6. Incidenza dei prezzi delle materie prime
(275)
Alcune parti interessate hanno riaffermato la tesi secondo cui l'industria dell'Unione, o almeno una sua parte, non ha potuto trarre beneficio dalla diminuzione dei prezzi del silicio cristallino durante il PI a causa dei contratti a lungo termine per le materie prime. Con riferimento alle conclusioni di cui al considerando 193 del regolamento provvisorio, in cui si dichiara che l'industria dell'Unione è stata in grado di rinegoziare i suoi contratti a lungo termine con i fornitori (inclusi i produttori di wafer) e ha potuto quindi beneficiare di prezzi inferiori, tali parti hanno affermato che le rinegoziazioni o la risoluzione dei contratti a lungo termine riguardanti silicio cristallino e/o wafer hanno comportato sanzioni. Per suffragare questa argomentazione, tali parti hanno presentato articoli di stampa secondo i quali alcuni fabbricanti UE stavano affrontando contenziosi o avevano posto fine ai loro contratti. Alcune parti hanno fornito informazioni che davano presunta conferma che i contratti a lungo termine non avevano potuto essere rinegoziati.
(276)
Il silicio cristallino è la principale materia prima per i produttori di wafer. Dall'inchiesta è emerso che i prezzi del silicio cristallino sono aumentati nel 2008 quando hanno raggiunto il picco di circa 500 $/kg, ma si sono nuovamente ridotti nel 2009 scendendo a circa 50-55 $/kg alla fine dell'anno, con solo una lieve tendenza all'aumento nel 2010 e all'inizio del 2011. I prezzi sono calati sensibilmente durante il PI fino a raggiungere 30$/kg (JRC Scientific and Policy Reports, PV Status Report 2012 - Rapporto sullo stato del fotovoltaico 2012 del CCR)). Va osservato che l'incidenza del prezzo del silicio cristallino sull'industria dell'Unione potrebbe essere stata piuttosto marginale, dal momento che eventuali effetti sui costi di produzione di celle e moduli risultano attenuati lungo la catena del valore. I suddetti articoli di stampa si riferivano inoltre agli sviluppi post-PI, che lasciavano impregiudicata la situazione dei fabbricanti UE in esame durante il PI e non possono pertanto essere presi in considerazione. La questione è stata ulteriormente analizzata dopo le misure provvisorie che si sono prese e, di conseguenza, si può confermare che l'industria dell'Unione è stata effettivamente in grado di rinegoziare non solo i prezzi dei contratti a lungo termine ma anche eventuali penali relative a tali contratti.
(277)
Una delle parti interessate ha inoltre obiettato che è sufficiente che solo una parte dei fabbricanti UE abbia risentito degli effetti negativi dei contratti a lungo termine, e che la situazione globale dell'industria dell'Unione è irrilevante. Essa ha affermato che l'aumento dei costi non deve necessariamente colpire tutti gli operatori nello stesso modo. Questa argomentazione non tiene conto del fatto che, per l'industria dell'Unione nel suo complesso, la media dei prezzi del silicio cristallino in molti casi non risultava superiore al prezzo di mercato o ai prezzi a pronti, e si è quindi ritenuta priva di rilievo la questione di stabilire se maggiori costi incidano su tutti gli operatori o solo su un numero ristretto di essi. L'argomentazione è stata pertanto respinta.
(278)
Un'altra parte interessata ha chiesto alla Commissione di distinguere, separare e quantificare gli effetti di ogni fattore avente incidenza sulla situazione dell'industria dell'Unione, in particolare considerando separatamente l'effetto del notevole calo del prezzo del silicio cristallino. A tale proposito si è affermato che a provocare il calo dei prezzi di vendita sia stata la diminuzione del prezzo del silicio cristallino anziché la pressione esercitata sui prezzi dalle importazioni cinesi. Per quanto riguarda l'industria dell'Unione va osservato che i prezzi di vendita medi sono diminuiti ben più del costo medio di produzione, su cui potrebbe incidere il calo dei prezzi delle materie prime. L'argomentazione è stata pertanto respinta.
(279)
In seguito alla divulgazione delle conclusioni definitive alcune parti interessate hanno ribadito che l'effetto della diminuzione del prezzo del silicio cristallino sui costi dell'industria dell'Unione non è stato limitato o attenuato attraverso la catena del valore come ha concluso l'inchiesta. Tuttavia, come già osservato al considerando 276, il silicio cristallino è la principale materia prima per i produttori di wafer, quindi gli effetti sui costi di produzione di celle o moduli sono risultati attenuati nella catena del valore. Le parti interessate non hanno addotto elementi di prova che potessero inficiare tale conclusione. Inoltre, l'inchiesta ha rivelato che il calo del prezzo del silicio cristallino nel periodo considerato si è riflesso nel costo medio di produzione di celle e moduli dell'industria dell'Unione inclusa nel campione, che è sceso a un livello analogo del prezzo del silicio cristallino. Una parte interessata ha messo in discussione l'effetto delle penali che l'industria dell'Unione doveva presumibilmente pagare a causa della rinegoziazione dei contratti di fornitura. A tale riguardo non si può escludere che un numero limitato di produttori possa aver dovuto pagare penali per la cancellazione di contratti di fornitura di wafer durante il periodo in esame.
La Commissione non ha tuttavia riscontrato elementi a conferma del fatto che tali penali possano aver inciso sulla situazione dell'industria dell'Unione nel suo complesso, né che esse siano state significative. Tali elementi non sono stati presentati neanche dalla parte interessata. Sebbene non si possa quindi escludere del tutto che le penali possano aver avuto un certo effetto negativo su un numero limitato di fabbricanti UE, l'incidenza complessiva sull'industria dell'Unione è nella migliore delle ipotesi marginale e, di conseguenza, non in grado di annullare il nesso di causalità tra le importazioni oggetto di dumping e il grave pregiudizio subito dall'industria dell'Unione nel suo insieme. Tali argomentazioni sono state pertanto respinte.
(280)
Un'altra parte interessata ha sostenuto che il calo dei prezzi di vendita del prodotto in esame nell'Unione è in parte dovuto alla riduzione del prezzo del silicio cristallino. A questo proposito va tuttavia osservato che dall'inchiesta è emerso che le importazioni dalla RPC sono state oggetto di dumping e tali da determinare una notevole sottoquotazione dei prezzi dell'industria dell'Unione. Il calo dei prezzi va pertanto oltre la riduzione dei costi di produzione che può essere spiegata con la diminuzione dei prezzi delle materie prime. Se il calo dei prezzi fosse stato semplicemente l'effetto di quello dei prezzi delle materie prime, l'industria dell'Unione non sarebbe stata costretta a diminuire i propri prezzi di vendita fino a portarli sotto i costi di produzione. Questa tesi è pertanto respinta.
(281)
Un'altra parte interessata ha ribadito che la controversia di un fabbricante UE dopo il PI può aver inciso almeno sulla situazione di tale fabbricante già durante il PI. La parte non ha tuttavia spiegato in che modo e in quale misura tale circostanza verificatasi dopo il PI possa aver avuto effetto sulla situazione di tale fabbricante durante il PI. Analogamente, l'inchiesta non ha rivelato alcun elemento di prova che dimostrasse tale effetto. La tesi è stata pertanto respinta.
(282)
La stessa parte interessata ha inoltre messo in discussione le conclusioni di cui sopra, dal momento che non sarebbe stata portata alcuna prova a sostegno. Le conclusioni dell'inchiesta si sono basate tuttavia su fatti e prove dirette, le versioni non riservate dei quali erano disponibili a tutte le parti interessate.
(283)
In assenza di altre osservazioni relative all'incidenza del prezzo delle materie prime, si confermano le conclusioni di cui ai considerando da 191 a 194 del regolamento provvisorio.
3.7. Pregiudizio autoinflitto: impatto di automazione, dimensioni, economie di scala, consolidamento, innovazione, efficienza in termini di costi, importazioni dell'industria dell'Unione
(284)
In seguito alla divulgazione delle conclusioni provvisorie, alcune parti interessate hanno riaffermato la tesi secondo cui il pregiudizio subito dall'industria dell'Unione fosse dovuto alla mancanza di economie di scala sufficienti. Si è ribadito che i piccoli produttori si troverebbero in posizione di svantaggio rispetto a quelli grandi integrati verticalmente e che perciò l'eventuale pregiudizio da essi subito non può essere attribuito alle importazioni oggetto di dumping. Un'altra parte interessata ha sostenuto che l'automazione del processo di produzione è costosa e che quindi le economie di scala risultano ancora più importanti per ridurre il costo di produzione.
(285)
Dall'inchiesta è emerso che a causa delle importazioni oggetto di dumping l'industria dell'Unione, anche i produttori più grandi e integrati verticalmente, non ha potuto beneficiare pienamente degli elevati tassi di utilizzo degli impianti per realizzare economie di scala In ogni caso l'inchiesta non ha portato alla luce alcuna correlazione tra dimensioni, integrazione verticale e più alti tassi di redditività, poiché l'elevata pressione sui prezzi dovuta alle importazioni oggetto di dumping ha modificato tale correlazione. Dall'inchiesta è emerso che il vantaggio delle economie di scala non esisteva più in un mercato caratterizzato da bassi tassi di utilizzo, il che vale anche per i produttori cinesi. Tali argomentazioni sono state pertanto respinte.
(286)
Una parte interessata ha inoltre affermato che investitori e banche non finanzierebbero progetti se il fabbricante dei moduli fosse troppo piccolo, poiché i produttori di maggiori dimensioni offrono migliori garanzie e sono più accettabili per le banche. In altri termini, investitori e banche sarebbero reticenti a finanziare progetti correlati al fotovoltaico usando moduli prodotti nell'Unione. L'inchiesta ha tuttavia dimostrato che l'eventuale maggiore propensione di investitori e banche a finanziare i produttori cinesi che hanno maggiori capacità di produzione è il risultato della distorsione che le importazioni oggetto di dumping hanno creato sul mercato dell'Unione. Come indicato sopra al considerando 285, le dimensioni delle linee di produzione non hanno alcun ruolo se i tassi di utilizzo rimangono bassi. L'argomentazione è stata pertanto respinta.
(287)
Una parte interessata ha ribadito che l'industria dell'Unione subiva le conseguenze di una struttura dei costi svantaggiosa rispetto ai suoi concorrenti cinesi, dal momento che questi ultimi godevano di minori costi del lavoro, dell'elettricità e degli ammortamenti, e disponevano inoltre di attrezzature più recenti. La parte in questione non è stata tuttavia in grado di fornire nuove informazioni o elementi di prova che potessero ribaltare le conclusioni dell'inchiesta a tale riguardo. In particolare, la tesi secondo cui i produttori cinesi si avvalgono delle attrezzature più recenti è trattata al considerando 203 del regolamento provvisorio, in cui si afferma che i produttori esportatori della RPC non godevano di alcun vantaggio comparativo, in particolare perché attrezzature e macchinari erano stati importati dall'Unione europea. Le tesi di cui sopra sono state pertanto respinte.
(288)
Un'altra parte ha affermato che i cinesi hanno goduto di un vantaggio comparativo riguardo al prezzo del silicio cristallino e delle economie di scala che si è tradotto in una riduzione del costo dei macchinari. Tale parte non ha fornito nuove informazioni o prove al riguardo che potessero ribaltare le conclusioni di cui ai considerando 195 e 196 nonché 203 del regolamento provvisorio. La tesi di tale parte è stata pertanto respinta.
(289)
Si ricorda che, come indicato al considerando 203 del regolamento provvisorio e menzionato altresì al considerando 287 qui sopra, i produttori esportatori della RPC non godono di alcun vantaggio comparativo riguardo alle materie prime e ai macchinari utilizzati, poiché entrambi sono in gran parte importati dall'Unione. Una parte interessata ha contestato quanto sopra, senza però fornire alcun elemento di prova. Riguardo al costo del lavoro e alle spese generali, compresi i costi di ammortamento, essi rappresentano in media meno del 10 % del costo totale di un modulo nel PI e si ritiene che non abbiano svolto un ruolo significativo. Riguardo ai costi dell'elettricità, essi rappresentano in media meno dell'1 % del costo totale di un modulo nel PI e si ritiene che non abbiano svolto un ruolo significativo. La tesi secondo cui i cinesi stessero utilizzando attrezzature più recenti non è stata inoltre suffragata da elementi di prova.
(290)
Una parte interessata ha altresì riaffermato la tesi secondo cui alcuni produttori dell'Unione si sarebbero riforniti di celle e/o moduli dal paese interessato per poi rivenderli come propri sul mercato dell'Unione. Essa ha chiesto che il pregiudizio derivante da queste operazioni non sia attribuito alle importazioni oggetto di dumping. Dall'inchiesta è tuttavia emerso che le importazioni dall'industria dell'Unione del prodotto in esame erano di natura complementare e di volume limitato rispetto alla produzione totale dell'Unione, e che pertanto la loro eventuale incidenza sarebbe solo marginale e non si ritiene che possa annullare il nesso di causalità tra importazioni oggetto di dumping e pregiudizio subito dall'industria dell'Unione.
(291)
Un importatore non collegato ha sostenuto che il fatto che il numero di dipendenti sia aumentato durante il periodo in esame non è stato tenuto sufficientemente in conto nel regolamento provvisorio. Per quanto riguarda questa affermazione, va osservato che l'occupazione è aumentata tra il 2009 e il 2011 per i moduli ed è poi diminuita durante il PI. Per le celle, l'occupazione è aumentata fino al 2010 per poi diminuire nel 2011 e calare ulteriormente durante il PI. Va osservato che per i moduli l'occupazione ha seguito l'andamento della produzione dell'Unione. Per le celle il fatto che le importazioni cinesi abbiano aumentato la loro quota di mercato durante tutto il periodo ha impedito all'industria dell'Unione di trarre il vantaggio previsto dalla crescita del consumo. Il calo dell'occupazione nel 2011 e nel PI è pertanto riconducibile alle società che sono state dichiarate insolventi o hanno cessato la produzione di celle.
(292)
In seguito alla divulgazione delle conclusioni definitive una delle parti interessate ha ribadito che il pregiudizio subito dall'industria dell'Unione era dovuto alle dimensioni limitate e alla mancanza di economie di scala. Come già spiegato al considerando 285 e ai considerando 195 e 196 del regolamento provvisorio, anche nel mercato globale la dimensione e quindi il vantaggio delle economie di scala non possono più esistere se i tassi di utilizzo sono generalmente bassi, e laddove esistano enormi eccessi di capacità a livello mondiale. La tesi è stata pertanto respinta.
(293)
La stessa parte ha inoltre ribadito che il pregiudizio subito dall'industria dell'Unione era dovuto alla sua incapacità di realizzare vantaggi in termini di costi. La parte ha affermato che ciò era in particolare dovuto al fatto che la maggior parte dei fabbricanti UE fossero integrati verticalmente. Tale parte non ha tuttavia comprovato in che misura il fatto che i produttori siano integrati verticalmente avrebbe avuto un'incidenza negativa sulla loro struttura dei costi. La tesi è stata pertanto respinta.
(294)
In assenza di altre osservazioni su questo punto, si confermano i considerando da 195 a 206 del regolamento provvisorio.
3.8. Concorrenza da parte di prodotti FV a film sottile e di altre tecnologie FV
(295)
In seguito alla divulgazione delle conclusioni provvisorie, una parte interessata ha ripetuto l'affermazione secondo cui il pregiudizio subito dall'industria dell'Unione è stato causato dalla concorrenza da parte di prodotti FV a film sottile e altre tecnologie FV poiché tali tecnologie erano in concorrenza con il prodotto in esame, in particolare per i sistemi montati a terra e quelli a tetto commerciali/industriali, che costituiscono una parte sostanziale del mercato FV totale dell'Unione.
(296)
L'inchiesta ha dimostrato che, sebbene i prodotti FV a film sottile siano meno costosi del prodotto in esame, essi non conquistano che una quota di mercato marginale del consumo totale dell'Unione in quanto risultano inferiori ai moduli in silicio cristallino in termini di efficienza della conversione energetica e potenza di uscita. In base alle informazioni disponibili, la quota di mercato dei prodotti a film sottile non è significativa rispetto al consumo totale dell'Unione durante il PI. Si confermano pertanto le conclusioni di cui al considerando 208 del regolamento provvisorio, secondo le quali, sebbene ci possa essere una certa concorrenza tra i prodotti a film sottile e il prodotto in esame, tale concorrenza è considerata marginale. Per questi motivi le tesi a questo proposito sono respinte.
(297)
In seguito alla divulgazione delle conclusioni definitive, una parte interessata ha ripetuto che la concorrenza da parte di prodotti a film sottile ha probabilmente causato il grave pregiudizio subito dall'industria dell'Unione. A tale proposito, la parte ha sostenuto che in Germania la quota di mercato dei prodotti a film sottile nel mercato complessivo dell'energia solare è stata considerevole nel corso della maggior parte del PI, ed è diminuita solo verso l'inizio del 2012.
(298)
Dall'inchiesta è emerso infatti che i prezzi medi dei prodotti a film sottile erano a livelli inferiori rispetto al livello medio dei prezzi del prodotto in esame.
(299)
Tuttavia, come indicato al considerando 296, i prodotti a film sottile hanno un'efficienza molto minore in termini di conversione e una più bassa potenza di uscita dei moduli in silicio cristallino e quindi l'eventuale concorrenza tra tali prodotti non avrebbe potuto contribuire al pregiudizio subito dall'industria dell'Unione, dal momento che i moduli in silicio cristallino sono la tecnologia dominante nel mercato dell'energia solare dell'Unione. Secondo il PV Status Report 2012 del CCR, a seguito del calo dei prezzi del silicio cristallino, negli ultimi anni il film sottile ha perso quota di mercato in favore dei moduli in silicio cristallino.
(300)
In assenza di altre osservazioni su questo punto, si confermano i considerando da 207 a 210 del regolamento provvisorio.
3.9. Crisi finanziaria e suoi effetti sull'accesso ai finanziamenti
(301)
In seguito alla divulgazione delle conclusioni provvisorie, si è affermato che gli effetti pregiudizievoli della crisi finanziaria e delle sue conseguenze sull'accesso ai finanziamenti andrebbero separati e distinti e non attribuiti alle importazioni oggetto di dumping.
(302)
A questo proposito si fa riferimento al considerando 212 del regolamento provvisorio, in cui si esaminano specificamente gli effetti della crisi finanziaria e della recessione economica sulla situazione dell'industria dell'Unione. Tale considerando illustra nel dettaglio le motivazioni alla base della constatazione che la crisi finanziaria, pur avendo avuto un impatto sulla situazione dell'interesse dell'Unione, non ha annullato il nesso di causalità tra le importazioni oggetto di dumping e il grave pregiudizio subito dall'industria dell'Unione. Questa motivazione non è stata contestata dalle parti interessate, né esse hanno fornito nuove informazioni o nuovi elementi di prova che potessero svalutare le conclusioni di cui al presente considerando. Le tesi al riguardo sono state pertanto respinte.
(303)
Si è inoltre affermato che il pregiudizio subito dall'industria dell'Unione fosse dovuto al mancato ottenimento da parte di quest'ultima di finanziamenti adeguati e che la Commissione debba appurare se l'industria dell'Unione abbia chiesto finanziamenti nel momento in cui aveva una buona redditività. L'inchiesta ha infatti dimostrato che nel 2010, quando l'industria dell'Unione era ancora in attivo, il livello degli investimenti per i moduli e per le celle è aumentato rispettivamente del 315 % e del 10 % rispetto al 2009. Poiché quella fotovoltaica è un'industria ad alta intensità di capitale, le società dell'Unione sono presumibilmente alla ricerca costante di finanziamenti adeguati al fine di migliorare l'efficienza in termini di costi e di competere con le importazioni sleali oggetto di dumping. Di conseguenza si è concluso che la mancanza di accesso ai finanziamenti è stata l'effetto, e non la causa, di una situazione di distorsione determinata dalle importazioni oggetto di dumping. La tesi è stata pertanto respinta.
(304)
In seguito alla divulgazione delle conclusioni definitive, una parte interessata ha ripetuto che gli effetti pregiudizievoli della crisi finanziaria dovrebbero essere separati e distinti e non dovrebbero venire attribuiti alle importazioni oggetto di dumping. La parte ha fatto riferimento a informazioni pubblicamente disponibili che indicavano che almeno un fabbricante UE percepiva la crisi finanziaria come causa principale della sua situazione pregiudizievole. La presente inchiesta ha basato le sue conclusioni su dati specifici di determinate società che vanno ben oltre le dichiarazioni pubblicamente disponibili di talune imprese. Pertanto, le informazioni accessibili al pubblico cui si faceva riferimento non possono privare di validità le conclusioni di cui al considerando 212 del regolamento provvisorio, in cui si conclude che la crisi finanziaria, pur avendo avuto una certa incidenza sulla situazione dell'industria dell'Unione, non è stata tale da annullare il nesso di causalità tra le importazioni oggetto di dumping e il grave pregiudizio subito dall'industria dell'Unione. Pertanto, questa tesi è stata respinta.
(305)
Un'altra parte interessata ha sostenuto che la differenza di accesso ai finanziamenti tra l'industria dell'Unione rispetto ai produttori esportatori cinesi dovrebbe essere presa in considerazione. Tale parte ha sostenuto che fosse questo, e non le importazioni oggetto di dumping, uno dei principali fattori a causare il grave pregiudizio subito dall'industria dell'Unione. L'accesso preferenziale ai finanziamenti di molti produttori esportatori cinesi è comunque risultato un elemento di distorsione delle condizioni del mercato, e potrebbe essere uno dei motivi principali che consentono ai produttori esportatori cinesi di esportare il prodotto in questione a prezzi di dumping. Tale fattore non annulla quindi il nesso di causalità tra le importazioni oggetto di dumping e il pregiudizio subito dall'industria dell'Unione. Questa tesi è stata pertanto respinta.
(306)
In assenza di altre osservazioni in merito agli effetti della crisi finanziaria, si confermano le conclusioni di cui ai considerando 211 e 212 del regolamento provvisorio.
3.10. Andamento delle esportazioni dell'industria dell'Unione
(307)
In assenza di osservazioni miranti a far riconsiderare le conclusioni di cui ai considerando 213 e 215 del regolamento provvisorio, dette conclusioni sono confermate.
3.11. Scoperta di depositi di gas di scisto nell'Unione europea
(308)
In assenza di osservazioni miranti a far riconsiderare le conclusioni di cui ai considerando da 215 a 217 del regolamento provvisorio, dette conclusioni sono confermate.
3.12. Sistema per lo scambio delle quote di emissione dell'Unione europea (European Union's Emissions Trading Scheme - ETS)
(309)
In assenza di osservazioni miranti a far riconsiderare le conclusioni di cui ai considerando 218 e 219 del regolamento provvisorio, dette conclusioni sono confermate.
3.13. Decisioni a livello gestionale
(310)
Alcune parti interessate hanno ribadito la tesi sollevata al considerando 220 del regolamento provvisorio secondo cui il grave pregiudizio subito da almeno uno dei fabbricanti UE sarebbe stato causato da decisioni di gestione errate. Tali parti hanno fornito ulteriori informazioni sotto forma di un articolo di stampa. Le informazioni fornite non hanno potuto tuttavia essere verificate e non hanno potuto ribaltare le conclusioni di questa inchiesta, secondo le quali le decisioni a livello gestionale adottate dalla società in questione erano normali e prudenti o non hanno avuto incidenza sull'industria dell'Unione nel suo insieme. Le tesi di cui sopra sono state pertanto respinte.
(311)
In assenza di altre osservazioni al riguardo, si confermano le conclusioni di cui ai considerando 220 e 221 del regolamento provvisorio.
3.14. Politiche governative di altro tipo
(312)
In assenza di osservazioni miranti a far riconsiderare le conclusioni di cui al considerando 222 del regolamento provvisorio, dette conclusioni sono confermate.
3.15. Altre argomentazioni
(313)
Una parte interessata ha sostenuto che il pregiudizio subito dall'industria dell'Unione era dovuto allo svantaggio di essere i primi arrivati e alla mancanza di sostegno politico della Commissione europea negli anni precedenti. Questa parte ha inoltre affermato che, a parte i regimi di sostegno nazionali, anche popolazione, PIL, consumo di energia elettrica, opportunità di finanziamento e connettibilità alla rete sono fattori importanti in ogni mercato. La parte in questione non è stata tuttavia in grado di presentare elementi a sostegno delle sue tesi, che sono state pertanto respinte.
(314)
In seguito alla divulgazione delle conclusioni definitive, la stessa parte interessata ha ribadito che il pregiudizio subito dall'industria dell'Unione era dovuto allo svantaggio del precursore. Tale tesi non è stata tuttavia analizzata né suffragata da elementi di prova, ed è pertanto stata respinta.
4. Valutazione cumulativa degli altri fattori che sono risultati contribuire al pregiudizio
(315)
Dall'inchiesta è emerso che i seguenti altri fattori possono aver contribuito al pregiudizio: importazioni del prodotto in esame da Taiwan; riduzione del livello delle FIT; contratti a lungo termine relativi al silicio cristallino di un numero limitato di fabbricanti UE; crisi economica e finanziaria.
(316)
Come già indicato nelle sezioni 3.1 e 3.6 rispettivamente, l'eventuale contributo delle importazioni da Taiwan e dei contratti a lungo termine di un numero limitato di fabbricanti UE è, nella migliore delle ipotesi, marginale, in quanto qualsiasi impatto è stato ulteriormente attenuato attraverso la catena del valore.
(317)
Per quanto riguarda la crisi economica e finanziaria, l'inchiesta ha dimostrato che la principale ragione delle difficoltà dell'industria dell'Unione nell'accedere ai capitali necessari per gli investimenti sono state le importazioni oggetto di dumping, che hanno impedito all'industria dell'Unione di vendere i suoi prodotti a prezzi remunerativi nel momento in cui il mercato dell'Unione evidenziava forti tassi di crescita (2009-2011).
(318)
Per quanto riguarda le FIT, le terze parti non sono state in grado di dimostrare che i livelli delle FIT durante il PI sarebbero stati così bassi da impedire ai fabbricanti UE di vendere il prodotto in esame a prezzi non pregiudizievoli. Le istituzioni ritengono che le riduzioni dei livelli delle FIT può spiegare la riduzione della domanda, in quanto gli investimenti in talune aree non erano più remunerativi. Esse non possono tuttavia annullare il nesso di causalità, anche insieme con gli altri fattori che risultano contribuire al pregiudizio, in quanto erano ancora a un livello al quale, in assenza di importazioni oggetto di dumping, i fabbricanti UE avrebbero potuto vendere i loro prodotti a prezzi non pregiudizievoli.
(319)
Pertanto, perfino tenendo in considerazione che l'effetto cumulativo dei quattro altri fattori possa aver contribuito al pregiudizio, il nesso di causalità tra dumping e pregiudizio non è annullato.
5. Conclusioni relative al nesso di causalità
(320)
Tutti gli effetti dei fattori di pregiudizio diversi dalle importazioni oggetto di dumping sono stati analizzati individualmente e collettivamente. Si conclude pertanto che la valutazione collettiva di tutti i fattori che potrebbero aver inciso sulla situazione pregiudizievole dell'industria dell'Unione (cioè importazioni da paesi terzi, FIT, incidenza dei prezzi delle materie prime, crisi finanziaria) collettivamente non riesce a spiegare il pregiudizio subito dall'industria dell'Unione, in particolare in termini di prezzi bassi e di perdite finanziarie dovute alla penetrazione delle importazioni a basso prezzo in quantità significative del prodotto in esame dalla RPC. In base a quanto detto si confermano quindi le conclusioni provvisorie di cui ai considerando 223 e 224 del regolamento provvisorio, secondo cui le importazioni oggetto di dumping dalla RPC hanno causato un notevole pregiudizio all'industria dell'Unione ai sensi dell'articolo 3, paragrafo 6, del regolamento di base.
F. INTERESSE DELL'UNIONE
1. Osservazioni preliminari
(321)
In seguito alla divulgazione delle conclusioni provvisorie, una parte interessata ha sostenuto che la valutazione dell'interesse dell'Unione non si è basata su un numero rappresentativo di operatori.
(322)
La Commissione ha contattato i diversi operatori secondo le modalità di seguito indicate.
(323)
Importatori non collegati: come indicato al considerando 12 del regolamento provvisorio, la Commissione ha preso contatto con tutti i 250 importatori non collegati indicati dal denunciante e scelto un campione provvisorio in conformità dell'articolo 17 del regolamento di base in modo da coprire il volume massimo rappresentativo delle importazioni che potesse essere ragionevolmente esaminato nel periodo di tempo a disposizione. Tuttavia, come indicato ai considerando 12 e 232 del regolamento provvisorio, soltanto una delle società selezionate in via provvisoria è stata in effetti, in seguito a verifica, confermata come importatore non collegato. Dopo la pubblicazione del regolamento provvisorio, quindici altri importatori non collegati, che avevano inizialmente presentato un modulo di campionamento nella fase iniziale ma non erano stati inseriti nel campione, sono stati invitati a collaborare ulteriormente all'inchiesta. Sei di essi hanno acconsentito e hanno ricevuto un questionario, e tre delle risposte ricevute sono state considerate sufficientemente complete. Il campione definitivo degli importatori non collegati si compone quindi di quattro importatori non collegati, che rappresentano tra il 2 % e il 5 % delle importazioni del prodotto in esame. Per quanto riguarda tale bassa percentuale, si deve tener presente che la maggior parte delle importazioni del prodotto in esame nell'Unione non avviene tramite importatori non collegati, come spiegato al considerando 12 del regolamento provvisorio.
(324)
Operatori diversi dagli importatori non collegati (operatori a monte e a valle): come spiegato al considerando 226 del regolamento provvisorio, la Commissione ha inoltre inviato questionari specifici a circa 150 operatori, compresi quegli importatori non collegati che si erano manifestati dopo l'apertura dell'inchiesta, che hanno pertanto avuto l'occasione di fornire i dati pertinenti alla Commissione. Sono state inoltre prese in considerazione non soltanto le risposte ai questionari ma anche le osservazioni e i dati verificabili e debitamente motivati presentati dalle parti interessate entro i termini, indipendentemente dal fatto che tali parti avessero risposto o meno al questionario. In particolare, AFASE ha trasmesso alla Commissione le proprie osservazioni a nome dei suoi membri - operatori nel settore FV - che sono state anch'esse esaminate.
(325)
Alla luce di quanto precede, sono stati raccolti elementi sufficienti per consentire una valutazione significativa dell'interesse dell'Unione. In base a tali motivazioni la tesi è stata respinta.
(326)
Una parte interessata ha chiesto alla Commissione di chiarire in che modo ha gestito i questionari degli importatori che considerava presentati da operatori a valle.
(327)
In risposta a tale richiesta si chiarisce che le 36 risposte indicate al considerando 241 del regolamento provvisorio riguardano risposte all'allegato B dell'avviso di apertura, il cui scopo era quello di campionare gli importatori non collegati ove necessario.
(328)
Per quanto riguarda le risposte ai questionari dei due operatori indicati al considerando 12 del regolamento provvisorio, per l'analisi degli operatori a valle ne è stato preso in considerazione uno. Il secondo operatore ha fornito informazioni supplementari secondo le quali, contrariamente a quanto affermato al considerando 12 del regolamento provvisorio, era effettivamente un importatore di moduli ma non un importatore di celle. Ciononostante, le informazioni fornite nella sua risposta al questionario non sono state sufficienti a far sì che fosse inserito nell'analisi degli importatori non collegati, in quanto le risposte presentate erano incomplete.
(329)
Dopo l'istituzione delle misure provvisorie sono state effettuate visite di verifica a due responsabili dei progetti (cfr. considerando 8). Ai fini della presente inchiesta (cfr. i considerando da 369 a 371) sono state inoltre analizzate e tenute in considerazione le risposte ai sei questionari specifici (cfr. considerando 341) presentate nella prima fase dell'inchiesta da fornitori di servizi nel settore del fotovoltaico (logistica, trasporti, relazioni pubbliche, ecc.), ritenute inizialmente non sufficientemente complete (cfr. considerando 241 del regolamento provvisorio).
(330)
In sintesi, per l'analisi dell'interesse dell'Unione ci si è basati sulle seguenti informazioni:
-
le risposte al questionario ricevute da otto fabbricanti UE inseriti nel campione e quattro importatori non collegati inseriti nel campione, nonché le risposte al questionario specifico ricevuto da otto operatori a monte e tredici operatori a valle (sette responsabili dei progetti/installatori; sei fornitori di servizi attivi anche nel settore del fotovoltaico) su 150 operatori che si erano manifestati dopo l'apertura e avevano ricevuto i questionari specifici;
-
i dati verificati nel corso delle visite in loco presso le sedi di otto fabbricanti UE, un importatore non collegato, due operatori a monte, quattro operatori a valle (responsabili dei progetti/installatori) e un'associazione (cfr. il considerando 17 del regolamento provvisorio e il considerando 8 di cui sopra);
-
i dati sull'interesse dell'Unione presentati da altre parti interessate, comprese associazioni, nonché dati pubblicamente disponibili sull'evoluzione del mercato fotovoltaico in Europa, in particolare: Prospettive globali di mercato dell'EPIA per il fotovoltaico per il periodo 2013-2017.
2. Interesse dell'industria dell'Unione
(331)
Alcune parti interessate hanno contestato la capacità dell'industria dell'Unione di beneficiare di qualsiasi misura eventualmente presa, sostenendo che (i) tali misure ridurrebbero la domanda di prodotti fotovoltaici nell'Unione e quindi l'industria dell'Unione non sarebbe in grado di aumentare le vendite, (ii) l'industria dell'Unione ha impianti di produzione di piccole dimensioni e pertanto non è in grado di soddisfare la domanda di taluni tipi di impianti, come quelli commerciali da tetto e grandi impianti montati a terra, (iii) i fabbricanti UE non sono accettabili per le banche, (iv) l'istituzione di dazi sulle celle aumenterebbe di fatto i costi di produzione dei fabbricanti di moduli dell'UE rendendoli meno attraenti per i consumatori, (v) in caso di calo significativo delle importazioni cinesi i produttori di altri paesi terzi trarranno probabilmente vantaggio dalle minori importazioni dalla RPC.
(332)
Per quanto riguarda l'affermazione secondo cui eventuali misure ridurrebbero la domanda di prodotti fotovoltaici nell'Unione e di conseguenza l'industria dell'Unione non sarebbe in grado di aumentare le vendite, si osserva che le parti non sono state in grado di fornire alcun elemento di prova verificabile dell'esistenza di un nesso diretto tra le misure prese e il calo della domanda di prodotti fotovoltaici, che ha dimostrato di essere influenzata nel corso degli anni da diversi fattori.
(333)
In risposta all'affermazione secondo cui l'industria dell'Unione ha impianti di produzione di piccole dimensioni e non è quindi in grado di soddisfare la domanda di taluni tipi di impianti, come quelli commerciali da tetto e grandi impianti montati a terra, giova rilevare che l'inchiesta ha dimostrato come l'industria dell'Unione abbia la capacità di fornire sia impianti commerciali che industriali (tra 40 kW e 1 MW) che quelli destinati ai produttori di elettricità (1 MW e 10 MW). Dall'inchiesta non sono inoltre emersi elementi di prova che i prodotti forniti da fabbricanti diversi non possano essere utilizzati per lo stesso progetto Questa tesi è stata pertanto respinta.
(334)
La tesi secondo cui l'industria dell'Unione non trarrebbe beneficio dalle misure prese poiché i fabbricanti UE non sono accettabili per le banche e i fondi di investimento non accettano di finanziare i progetti che fanno uso di moduli prodotti nell'UE non è suffragata da elementi di prova. In ogni caso, si ritiene che le nuove misure serviranno a ripristinare condizioni di effettiva concorrenza tali da rassicurare gli investitori del settore bancario quanto alla capacità dei fabbricanti UE di sviluppare progetti economicamente vitali. In base alle suddette motivazioni la tesi è stata pertanto respinta.
(335)
Riguardo alla tesi secondo cui l'istituzione di dazi sulle celle aumenterà di fatto i costi di produzione dei produttori di moduli dell'Unione rendendoli meno attraenti per i consumatori, benché non sia escluso che l'imposizione di dazi possa determinare un certo aumento dei prezzi, va considerato anche il fatto che le fonti pubbliche disponibili indicano che l'andamento dei prezzi dei moduli e delle celle tende al ribasso. Anche se il costo delle celle potrebbe aumentare a causa delle misure, la generale tendenza al ribasso dei prezzi dovrebbe quindi tradursi in un calo del costo dei moduli. I produttori in questione potrebbero anche decidere di acquistare le celle nell'Unione e non più nella RPC. Ci si attende che infine che le nuove misure accrescano il tasso di utilizzo delle capacità dei produttori di celle dell'Unione, aumentando così la loro economia di scala e riducendo quindi i costi. Questa tesi è stata pertanto respinta.
(336)
La tesi secondo cui, in caso di un calo significativo delle importazioni cinesi in seguito a nuove misure, sarebbero gli altri paesi terzi e non l'industria dell'Unione a trarne vantaggio non è stata confermata dall'inchiesta. Dall'inchiesta non è emersa alcuna chiara indicazione che gli altri paesi terzi dirigerebbero in maniera considerevole le loro esportazioni verso il mercato dell'Unione, in particolare tenendo conto della probabile espansione dei mercati di altri paesi terzi, soprattutto in Asia, come previsto da fonti pubbliche disponibili. Non vi è infine alcuna indicazione che sebbene le importazioni da altri paesi terzi aumenterebbero con un calo delle importazioni cinesi, l'industria dell'Unione non sarebbe in grado di competere con le importazioni provenienti da questi paesi.
(337)
In risposta alla comunicazione delle conclusioni definitive, alcune parti hanno sostenuto che non è realistico aspettarsi lo sviluppo di un'industria dell'Unione sostenibili che produca moduli e celle, in quanto nessun investitore razionale investirebbe nei fabbricanti UE che subiscono gli effetti di una struttura dei costi sfavorevole e non possono quindi produrre a prezzi competitivi. L'inchiesta non ha confermato che l'industria dell'Unione subisca una struttura dei costi sfavorevole, come spiegato ai considerando 202 e 203 del regolamento provvisorio. Di conseguenza, l'assenza di importazioni in dumping e l'impiego delle capacità di produzione in misura maggiore dovrebbero rendere possibili economie di scala e permettere lo sviluppo sostenibile dell'industria dell'Unione. Alla luce di quanto precede, l'argomentazione è stata respinta.
(338)
Una parte ha sostenuto che la domanda nell'Unione è trainata dallo sviluppo delle FIT, e che l'utile sul capitale investito da parte degli investitori è connesso a questo sviluppo. Essa ha in particolare sostenuto che, se i prezzi aumentassero nell'Unione a causa dei dazi e le FIT non seguissero tale aumento di conseguenza, la domanda diminuirebbe e l'industria dell'Unione non beneficerebbe dei dazi imposti
(339)
In risposta a questa affermazione va osservato che, nonostante la correlazione fra il livello delle FIT e la domanda di impianti FV, le prove raccolte durante l'inchiesta indicano che la futura domanda dipenderà sempre meno dalle FIT e da altri regimi di sostegno, poiché è verosimile che alcuni tipi di impianto avranno raggiunto la parità di rete fotovoltaica in varie regioni dell'Unione (cfr. il considerando 260). L'utile sul capitale investito dovrebbe inoltre essere basato su prezzi di mercato equi. Come indicato al considerando 335, benché non sia escluso che possa verificarsi un certo aumento dei prezzi in seguito all'istituzione delle misure, va infine osservato che le fonti pubbliche disponibili indicano che l'andamento globale dei prezzi è in calo. L'argomentazione è stata pertanto respinta.
(340)
Le parti interessate hanno rilevato che, essendo la domanda di pannelli solari sostenuta dai regimi di sostegno, in particolare le FIT, e dal livello dei prezzi dell'energia elettrica per il consumatore finale (che determinano la parità di rete), l'elasticità dei prezzi della domanda può essere molto elevata. Laddove in effetti un importante aumento dei prezzi può portare a una significativa riduzione della domanda a causa della particolare natura del mercato come segnalato da tali parti interessate, l'argomentazione deve tuttavia essere respinta perché è molto improbabile che gli aumenti di prezzo causati dalle misure saranno importanti, per i seguenti motivi. In primo luogo, tutte le fonti disponibili confermano che proseguirà l'importante diminuzione dei prezzi per il prodotto in esame registrata durante il PI e dopo il PI fino ad oggi.
In secondo luogo, l'effetto economico dell'impegno accettato dalla Commissione è che i produttori esportatori cinesi forniranno il prodotto in esame a un prezzo minimo all'importazione inferiore a 60 C/W, che è di gran lunga inferiore al prezzo che si è osservato durante il PI, a un volume che corrisponde grosso modo alle loro attuali quote di mercato. A questo livello di prezzo è molto improbabile che la domanda diminuisca in misura significativa, dal momento che tale livello garantisce una domanda sufficiente nell'ambito tanto dell'attuale livello di sostegno fornito da regimi di sostegno che degli attuali livelli di parità di rete. Inoltre il prezzo dell'elettricità per i consumatori finali dovrebbe aumentare, mentre il prezzo del prodotto in esame è destinato a diminuire. Mediante una formula di indicizzazione, l'impegno assicura che ulteriori diminuzioni del prezzo del prodotto in esame siano prese in considerazione per il prezzo minimo all'importazione. Tali argomentazioni sono state pertanto respinte.
(341)
Diverse parti interessate hanno riaffermato la tesi secondo cui l'interesse dell'industria dell'Unione non è rilevante in quanto il valore aggiunto creato da industrie a monte e a valle è molto più significativo di quello creato dall'industria dell'Unione nella catena del valore del fotovoltaico. La tesi secondo la quale i vari segmenti nel settore del fotovoltaico hanno un valore aggiunto diverso non è contestata. Come indicato al considerando 228 del regolamento provvisorio, l'inchiesta ha stabilito che l'industria dell'Unione ha subito un grave pregiudizio causato da pratiche commerciali sleali. Alcuni fabbricanti UE sono effettivamente già stati costretti a chiudere, e in assenza di nuove misure un ulteriore deterioramento sembra certo. Poiché tutti i segmenti nel settore del fotovoltaico sono strettamente collegati, la scomparsa della produzione dell'Unione sarebbe dannosa per l'intero settore FV, rendendolo completamente dipendente dai fornitori esterni Pertanto, anche per motivi di sicurezza degli approvvigionamenti, la tesi è stata respinta.
(342)
In risposta alla divulgazione delle conclusioni definitive una parte interessata ha riaffermato la tesi secondo cui il maggiore valore aggiunto creato dall'industria a monte e a valle, rispetto alla produzione dell'Unione del prodotto in esame, sarebbe pertinente per determinare se debbano essere istituiti dazi antidumping. A tale proposito si conferma che nel valutare l'interesse dell'Unione le istituzioni hanno messo a confronto gli effetti positivi e negativi che possono avere i dazi sui vari operatori economici. Considerando che l'effetto sull'industria a monte e a valle è limitato, queste misure dovrebbero dare all'industria dell'Unione la possibilità di riprendersi dalle pratiche di dumping pregiudizievoli.
(343)
Una parte ha contestato il numero di posti di lavoro che sarebbero garantiti dalle nuove misure, sostenendo che l'industria dell'Unione occupa circa 6 000 persone, e non 25 000 come indicato al considerando 229 del regolamento provvisorio.
(344)
Non è stata tuttavia fornita alcuna prova a sostegno di questa tesi, che è stata pertanto respinta. Si precisa che, in seguito all'esclusione dei wafer dalla definizione del prodotto, l'occupazione nell'industria dell'Unione è stata stimata a circa 21 000 dipendenti durante il PI. Le parti interessate non hanno fornito alcuna prova a sostegno dell'affermazione che il numero di dipendenti nell'industria dell'Unione sia cambiato in modo significativo dopo il PI.
(345)
In conclusione, l'inchiesta ha dimostrato che l'industria dell'Unione è stata danneggiata dalle importazioni oggetto di dumping provenienti dalla RPC, in quanto incapace di recuperare gli investimenti attraverso vendite remunerative. Si prevede che l'istituzione di misure ristabilisca condizioni commerciali eque sul mercato dell'Unione permettendo così all'industria dell'Unione di competere su un piano di parità. Il probabile calo delle importazioni dalla RPC dovrebbe consentire all'industria dell'Unione di aumentare le vendite nell'Unione stessa e quindi, a breve termine, di utilizzare meglio le capacità di produzione disponibili. Ciò a sua volta può rendere possibili economie di scala. Sebbene sia possibile che i prezzi del prodotto simile aumentino in un breve lasso di tempo a causa delle misure, la tendenza discendente generale dei prezzi sarà probabilmente mantenuta anche grazie, da un lato, all'ulteriore diminuzione del costo di produzione del prodotto in esame, e, dall'altro, alla pressione competitiva esercitata dai produttori dei paesi terzi, che competerebbero anche sul mercato dell'Unione.
(346)
In assenza di altre osservazioni si confermano i considerando 227 e 231 del regolamento provvisorio, fatta eccezione per il dato relativo all'occupazione di cui al considerando 344 di cui sopra.
3. Interesse degli importatori non collegati
(347)
In seguito alla divulgazione delle conclusioni provvisorie, l'importatore non collegato che ha risposto al questionario prima che venissero prese le misure provvisorie ha sostenuto che le conclusioni concernenti l'effetto delle misure stesse sugli importatori non collegati si basavano solo sulla sua risposta al questionario, che non poteva quindi essere considerata come rappresentativa.
(348)
Il regolamento provvisorio basava le sue conclusioni riguardo agli importatori non collegati su una sola società dato che, come già spiegato al considerando 232 del regolamento provvisorio, l'attività principale di uno soltanto dei tre importatori inseriti nel campione consisteva nel commercio del prodotto in esame. Come già menzionato al considerando 21, una volta prese le misure provvisorie il campione è stato ampliato, sono stati contattati altri importatori non collegati, e delle cinque ulteriori risposte ai questionari solo tre erano sufficientemente complete e hanno consentito una valutazione significativa. Nella fase definitiva il campione per importazioni non collegate è stato quindi esteso a quattro importatori. Globalmente, nel corso del PI le attività dei quattro importatori non collegati che hanno collaborato relative al prodotto in esame hanno oscillato tra il 60 % e il 100 % del totale delle loro attività. I quattro importatori non collegati che hanno collaborato hanno inoltre acquistato dalla RPC tra il 16 % e il 100 % delle loro importazioni totali di moduli; uno solo di essi ha acquistato esclusivamente dal paese interessato. Nel corso del PI la redditività legata al prodotto in esame di questi quattro importatori è stata in media del 2,3 % circa.
(349)
Una parte interessata ha affermato che l'effetto di eventuali dazi sugli importatori non collegati è stato sottovalutato poiché non esistono fonti di approvvigionamento alternative immediate che potrebbero sostituire le importazioni del prodotto in esame dalla Cina se venissero imposti dazi, e che cambiare una fonte di approvvigionamento è difficile in considerazione del fatto che la principale produzione è basata nella RPC e ciò comporterebbe costi aggiuntivi elevati.
(350)
A questo proposito, si ricorda che il fatto di prendere misure non dovrebbe comportare la scomparsa delle importazioni del prodotto in esame dalla RPC. L'inchiesta ha indicato che la possibile diminuzione delle importazioni dalla RPC si ripercuoterà in particolare su quegli importatori che importano il prodotto in esame unicamente dalla RPC, il che avviene solo per uno dei quattro importatori non collegati che hanno collaborato. Per quanto riguarda l'effetto delle nuove misure sulla situazione finanziaria degli importatori non collegati, non si è escluso che potesse essere negativo, ma è stato concluso che ciò dipenderà in gran parte dalla loro capacità di rivolgersi ad altre fonti di approvvigionamento o di trasferire almeno una parte del possibile aumento di prezzo sui loro clienti. Per gli operatori che importano il prodotto anche da fonti diverse dalla RPC o che importano prodotti diversi dal prodotto in esame l'effetto negativo sarà ancor più limitato. La Commissione ritiene pertanto che anche se vi sarà probabilmente un effetto negativo sugli importatori del prodotto in questione tale effetto rimarrà in media limitato.
(351)
Un importatore non collegato ha sostenuto che per poter arrivare ad accettare i prodotti di un nuovo fornitore sarebbero stati necessari una grande mole di lavoro e investimenti finanziari significativi. A questo proposito, in risposta alla comunicazione delle conclusioni definitive, è stato argomentato che al momento della visita in loco sono state fornite alla squadra di verifica le prove pertinenti in merito al requisito del test prolungato che un importatore deve fare prima di prendere la decisione di rifornirsi da un determinato esportatore.
(352)
Si riconosce che stabilire un nuovo rapporto tra un importatore e un fornitore può comportare costi e tempi aggiuntivi (ad esempio per provare il prodotto). Al tempo stesso, cambiare fornitore sembra essere un normale rischio calcolato nell'attività professionale degli importatori, ed è legato al fatto che il mercato fotovoltaico è in fase di maturazione e subisce quindi continue modifiche (ad es. bancarotte, consolidamenti) che rendono necessario il passaggio a nuovi fornitori. Si può inoltre presumere che occorra provare anche i nuovi tipi di moduli che raggiungono continuamente il mercato (contenenti ad esempio nuove caratteristiche di efficienza). A tale riguardo, provare un nuovo prodotto (anche dallo stesso fornitore) sembra essere un'attività standard, non certo insolita. L'argomentazione è pertanto respinta.
(353)
In risposta alla comunicazione delle conclusioni definitive, due parti hanno ribadito la tesi secondo cui l'interesse degli importatori non collegati non sarebbe stato adeguatamente preso in considerazione. Una parte ha sostenuto che l'assenza della versione non riservata delle risposte ai questionari dagli importatori che hanno collaborato non ha consentito una valutazione adeguata delle parti. Essa ha contestato la valutazione della Commissione circa la possibilità che le importazioni nell'Unione da altri paesi terzi aumentino consentendo così agli importatori di cambiare le loro forniture, sulla base dell'affermazione che altri mercati di paesi terzi sono in forte crescita. A tal fine, la parte in questione ha affermato che tale ipotesi è in contraddizione con le conclusioni di cui al considerando 336, secondo le quali le importazioni da altri paesi terzi non sarebbero quantitativamente eccessive. Un'altra parte ha messo in dubbio che la Commissione abbia rispettato il principio di non discriminazione, poiché nella valutazione della Commissione è stata data maggiore importanza ai fabbricanti UE che agli altri operatori.
(354)
In primo luogo, si conferma che la versione non riservata delle risposte ai questionari ricevute dopo la pubblicazione del regolamento provvisorio dagli importatori aggiunti che hanno collaborato è stata inclusa nel fascicolo consultabile dalle parti interessate. In secondo luogo, non vi è contraddizione tra il presupposto che le importazioni da altri paesi terzi possano aumentare in risposta a una riduzione delle importazioni dalla RPC e che tale aumento non sia esorbitante alla luce della crescente domanda di impianti fotovoltaici in tutto il mondo. Al tempo stesso, dal momento che l'industria dell'Unione probabilmente riconquisterà una certa parte della quota di mercato precedentemente detenuta da prodotti provenienti dalla RPC, non si può escludere che gli importatori non collegati subiscano una certa diminuzione dell'attività. Si osserva comunque che le dimensioni globali del mercato fotovoltaico dovrebbero continuare a crescere nel lungo periodo, dal momento che in un numero sempre maggiore di aree viene raggiunta la parità di rete. Si precisa infine che, come in tutte le inchieste in materia di difesa commerciale, mentre la situazione dell'industria dell'Unione è stata valutata per stabilire se essa abbia subito un grave pregiudizio a causa delle importazioni oggetto di dumping, nell'ambito dell'analisi dell'interesse quello dell'industria dell'Unione è stato valutato su base di parità con gli altri operatori economici, compresi gli importatori non collegati. Si chiarisce altresì che l'inchiesta sull'eventuale grave pregiudizio subito dall'industria dell'Unione è disciplinata in particolare dall'articolo 3, paragrafo 5, del regolamento di base, che fissa gli standard minimi di tali indagini. L'interesse dell'Unione viene esaminato solo una volta che vi sia stato un accertamento positivo di una pratica di dumping causa di pregiudizio, in conformità degli standard di cui all'articolo 21 del regolamento di base. Di conseguenza si è ritenuto che il probabile effetto negativo delle misure su determinati importatori, in particolare quelli che si riforniscono esclusivamente dalla RPC, non è superiore ai benefici di tali misure per l'industria dell'Unione e ai vantaggi a medio e lungo termine per il mercato fotovoltaico dell'Unione risultanti dalla concorrenza leale.
(355)
In assenza di altre osservazioni, in base alle informazioni riguardanti i quattro importatori inseriti nel campione, si confermano i considerando 233 e 234 del regolamento provvisorio
4. Interesse degli operatori a monte
(356)
In seguito alla divulgazione delle conclusioni provvisorie alcune parti hanno nuovamente sostenuto che la maggior parte di tali fattori immessi nella catena di valore del fotovoltaico proviene dall'Unione e che tale situazione di vantaggio può cessare in caso di imposizione di dazi poiché la produzione facente capo alla RPC del prodotto in esame diminuirà in conseguenza del dazio. In risposta alla comunicazione delle conclusioni definitive una parte ha segnalato che nel presente caso le misure possono innescarne altre che la RPC può imporre ai prodotti dell'Unione.
(357)
A tale riguardo, come indicato al considerando 239 del regolamento provvisorio, le importazioni cinesi dovrebbero continuare a rifornire il mercato dell'Unione, anche con dazi in vigore. Varie fonti disponibili al grande pubblico nel settore del fotovoltaico, come il Global Market Outlook for Photovoltaics 2013-2017 dell'EPIA, prevedono inoltre che la possibile contrazione della domanda nell'Unione dovrebbe aver luogo solo nel breve periodo (nel 2013 e nel 2014) poiché negli anni successivi il consumo nell'Unione aumenterà ulteriormente. Inoltre, come indicato al considerando 239 del regolamento provvisorio, affrontare le pratiche commerciali sleali consentirà probabilmente di arrivare a una crescita sostenibile nel mercato fotovoltaico dell'Unione a medio e lungo termine, crescita di cui dovrebbero beneficiare tutti gli operatori dell'Unione. Infine, per quanto riguarda l'argomento della possibile ritorsione della RPC in risposta alle misure in questo caso, si ricorda che la RPC, come qualsiasi altro membro dell'OMC, può ricorrere a inchieste di difesa commerciale solo in circostanze debitamente giustificate, e che tali inchieste devono rispettare le severe norme dell'OMC. La Commissione tiene sotto controllo eventuali inchieste di questo tipo per garantire che le regole dell'OMC siano rispettate. L'argomentazione è stata pertanto respinta.
(358)
Alcune parti hanno contestato le conclusioni di cui al considerando 239 del regolamento provvisorio secondo cui la riduzione delle esportazioni nella RPC da parte degli operatori a monte dell'Unione nel settore fotovoltaico potrebbe essere compensata da esportazioni verso altri mercati, sostenendo che i dazi diminuiranno la domanda mondiale di prodotto.
(359)
A questo proposito, si osserva in primo luogo che le importazioni cinesi non dovrebbero cessare completamente a seguito dei dazi. Le informazioni raccolte nel corso dell'inchiesta non hanno inoltre stabilito alcuna correlazione diretta tra l'andamento delle importazioni dalla RPC sul mercato dell'Unione e le esportazioni dalla RPC verso altri mercati. Inoltre, le fonti disponibili al grande pubblico come il succitato Global Market Outlook dell'EPIA, prevedono che il mercato fotovoltaico a livello mondiale crescerà nei prossimi anni. Per quanto riguarda il mercato cinese, vi sono indicazioni che il consumo interno nella RPC aumenterà in modo sostanziale (ad esempio come indicato dall'EPIA). In considerazione di quanto sopra, le esportazioni nella RPC degli operatori a monte dell'Unione non dovrebbero diminuire sensibilmente a causa di eventuali misure.
(360)
Giova altresì rilevare che la contrazione della domanda nell'Unione nel 2013 e nel 2014 di cui al considerando 357 può avere un effetto negativo sugli operatori a monte. Tale fatto tuttavia non può ricollegarsi, almeno per la maggior parte, ai dazi, essendo stato previsto ben prima dell'istituzione delle misure provvisorie. Per quanto riguarda i fabbricanti UE di macchinari per l'industria fotovoltaica, inoltre, come già indicato al considerando 239 del regolamento provvisorio, visto che la RPC dispone di una notevole capacità di riserva, è improbabile che le loro esportazioni verso tale paese possano aumentare in maniera significativa anche nell'ipotesi che i produttori cinesi accrescano il loro volume di produzione. Dalle informazioni raccolte durante l'inchiesta è infine emerso che i produttori di macchinari possono essere influenzati anche dal dodicesimo piano quinquennale cinese per l'industria solare fotovoltaica che prevede che entro il 2015 l'80 % della fabbricazione di attrezzature per le celle proverrà dalla RPC. Purché tale modifica sia realizzata nel rispetto delle regole dell'OMC, ciò può anche limitare ulteriormente la possibilità dei fabbricanti di macchinari dell'Unione di competere sul mercato cinese. L'argomentazione di cui sopra è stata pertanto respinta.
(361)
In risposta alla comunicazione delle conclusioni definitive, il GC ha affermato che il dodicesimo piano quinquennale per l'industria solare fotovoltaica offre solo alcuni principi guida generali che non sono vincolanti non essendo previsti poteri esecutivi, e che esso non dovrebbe quindi essere considerato come un'indicazione del fatto che la possibilità dei fabbricanti di macchinari dell'Unione di competere sul mercato cinese sarà limitata. A tale riguardo si nota che il GC ha incluso quella fotovoltaica fra le industrie strategiche nel dodicesimo piano quinquennale e ha inoltre elaborato un piano specifico per l'industria solare fotovoltaica. In tale piano il GC ha espresso il proprio sostegno per le «imprese superiori» e le «imprese essenziali» e si è impegnato a «promuovere l'attuazione di varie politiche di sostegno al settore fotovoltaico» e a «formulare l'elaborazione globale di politiche di sostegno per l'industria, la finanza, la fiscalità…». Inoltre, poiché il piano contiene direttive essenziali da attuare da parte dell'industria cinese in un periodo di cinque anni, esso incide profondamente sul panorama imprenditoriale sia della RPC che dei paesi che con essa intrattengono rapporti commerciali. Alla luce di quanto precede, vi sono chiare indicazioni che la libertà di scelta dei fabbricanti cinesi di celle e la pressione concorrenziale dei fabbricanti UE di attrezzature di produzione che esportano verso il mercato cinese è limitata dal piano. L'argomentazione è stata pertanto respinta.
(362)
Un produttore di materie prime che ha collaborato ha contestato la prospettiva di altri mercati che compenserebbero la diminuzione della produzione sul mercato cinese, in considerazione della notevole capacità produttiva installata nella RPC che non avrebbe potuto essere facilmente costruita altrove.
(363)
Alla luce delle conclusioni di cui al considerando 359 questa argomentazione è respinta poiché non vi è alcuna indicazione della presunta diminuzione della produzione sul mercato cinese.
(364)
Una parte interessata ha contestato il numero dei lavoratori dipendenti del settore a monte di cui al considerando 236 del regolamento provvisorio.
(365)
Si precisa che il numero di 4 200 dipendenti riportato nel regolamento provvisorio si riferisce unicamente agli operatori a monte che hanno collaborato, come i produttori di apparecchiature e fornitori di silicio cristallino, ed è basato sulle loro risposte al questionario, e non sull'intero settore.
(366)
In seguito all'esclusione dei wafer dalla definizione del prodotto, i fabbricanti UE dovrebbero purtuttavia trarre beneficio dall'imposizione di dazi, poiché l'industria dell'Unione dovrebbe aumentare la propria produzione di celle e moduli.
(367)
In assenza di ulteriori osservazioni si confermano i considerando 235 e 240 del regolamento provvisorio.
5. Interesse degli operatori a valle
(368)
Come indicato al considerando 329, successivamente all'adozione delle misure provvisorie sono state effettuate ulteriori visite di verifica a due responsabili di progetti.
(369)
Oltre a sette risposte al questionario degli operatori a valle la cui attività è direttamente correlata al prodotto simile (ossia i responsabili dei progetti e gli installatori), la cui analisi ha costituito la base per la valutazione degli operatori a valle nel regolamento provvisorio, sono state ulteriormente analizzate e ritenute non sufficientemente complete sei risposte aggiuntive ai questionari presentate nella fase provvisoria e ritenute non sufficientemente complete (cfr. considerando 241 del regolamento provvisorio) poiché esse fornivano indicazioni sull'importanza relativa delle rispettive attività connesse al fotovoltaico rispetto all'attività totale.
(370)
I sei operatori interessati erano fornitori di servizi nel settore del fotovoltaico (logistica, trasporti, pubbliche relazioni ecc.), la cui attività non era quindi direttamente correlata al prodotto in esame. Nonostante alcune carenze nelle risposte, dai dati nei questionari è emerso che l'attività connessa al fotovoltaico di tali operatori era marginale rispetto al totale delle loro attività. Durante il PI l'attività connessa al fotovoltaico rappresentava infatti in media solo il 5 % circa del fatturato totale e l'8 % dell'occupazione complessiva. La redditività è stata in media del 7 % circa. Si noti tuttavia che i dati relativi alla redditività non erano completi, poiché non tutti gli operatori hanno riferito nel merito.
(371)
Sulla base dell'ulteriore analisi si è concluso che, tenuto conto dei dati forniti, ogni eventuale effetto delle misure sulla situazione economica dei fornitori di servizi nel settore del fotovoltaico è probabilmente trascurabile.
(372)
In seguito alla divulgazione delle conclusioni provvisorie e definitive diverse parti hanno contestato la rappresentatività dei dati relativi al gli operatori a valle su fatturato, redditività e occupazione che la Commissione ha ricavato dalle risposte ai questionari di sette operatori a valle. AFASE ha presentato una «indagine» condotta tra i suoi membri (installatori) per illustrare come, per la maggioranza degli installatori, il fotovoltaico costituisca una fonte primaria di reddito. Secondo AFASE inoltre, contrariamente alle conclusioni di cui al considerando 242 del regolamento provvisorio, gli operatori a valle, in particolare gli installatori, otterrebbero solo margini di profitto a una cifra che non consentono di assorbire eventuali dazi.
(373)
Per quanto riguarda la rappresentatività dei dati utilizzati nel regolamento provvisorio, la Commissione ha utilizzato tutti i dati forniti da quegli operatori a valle che hanno compilato il questionario specifico, nonché le comunicazioni fornite da AFASE, come spiegato al considerando 330.
(374)
Per quanto riguarda l'affermazione secondo cui il settore del fotovoltaico costituisce una fonte primaria di reddito per gli installatori, un'ulteriore analisi delle risposte al questionario presentate dai sette operatori a valle (installatori e responsabili dei progetti) ha confermato che l'attività direttamente legata al prodotto simile rappresentava in media circa il 42 % delle attività totali di tali operatori, e la redditività è stata in media pari all'11 %. Tuttavia, se si prendono in considerazione altre attività connesse al fotovoltaico, la loro importanza complessiva aumenta in modo sostanziale per tre dei sette operatori. Di conseguenza, il rapporto varia da circa il 45 % al 100 % nel corso del PI. Inoltre, per i sette operatori (installatori e responsabili dei progetti) la redditività dell'attività FV, comprese le attività non direttamente collegate al prodotto in esame, ammontava in media al 9 %. Per quanto riguarda l'occupazione, l'attività nel settore FV, comprese le attività non direttamente collegate al prodotto in esame, fornivano circa 660 posti di lavoro a tempo pieno nel PI per i sette operatori. Oltre che nei progetti e impianti fotovoltaici, detti operatori sono stati attivi anche nel campo degli impianti a energia eolica e della produzione di apparecchiature elettriche.
(375)
Si ritiene che gli eventuali effetti delle misure sugli operatori a valle vadano valutati in primo luogo sulla loro attività direttamente connessa al prodotto in esame, che nel PI ha raggiunto una redditività dell'11 %. Tuttavia, anche se essa viene valutata in base al totale delle attività fotovoltaiche non direttamente legate al prodotto simile, le conclusioni sarebbero simili a quella tratta nella fase provvisoria in quanto, nel complesso, i vari fattori presi in considerazione, cioè la redditività e possibilità di assorbire parte del dazio, non variano in modo significativo (la redditività diminuisce, passando da una media dell'11 % a una media del 9 %). In risposta alla comunicazione delle conclusioni definitive, una parte nei cui locali la Commissione aveva svolto una visita di verifica ha contestato la rappresentatività della conclusione sulla redditività degli installatori e dei responsabili dei progetti che, per quello che a riguarda, si baserebbe esclusivamente su un'operazione unica. Questo argomento è respinto in quanto la Commissione ha calcolato la redditività degli operatori a valle in base a tutti i dati forniti dagli operatori a valle nelle loro risposte al questionario.
(376)
Per quanto riguarda l'indagine effettuata da AFASE tra i suoi membri, va notato in primo luogo che tutti gli operatori hanno avuto l'occasione di manifestarsi al momento dell'apertura dell'inchiesta e di rispondere al questionario specifico pensato per gli operatori a valle, che richiedeva le informazioni necessarie ai fini della valutazione dell'impatto dei dazi sui suddetti operatori. In secondo luogo, l'indagine non indica l'identità degli installatori, il che non ha permesso di verificare ad esempio la pertinenza e l'affidabilità dei dati forniti. In terzo luogo, mentre un certo numero di domande poste in questa indagine riguardava la capacità degli installatori di assorbire gli eventuali dazi, tale indagine non faceva alcun riferimento al profitto realizzato da questi installatori nel PI, perdendo quindi un elemento importante per la valutazione dell'effetto delle misure. Di conseguenza non è stato possibile trarre conclusioni significative dall'indagine presentata.
(377)
Numerose parti hanno contestato le conclusioni di cui ai considerando 247 e 250 del regolamento provvisorio secondo cui si avranno ripercussioni negative nel breve termine sui posti di lavoro nel settore a valle e l'effetto complessivo sarà negativo, ma solo in misura limitata in considerazione del fatto che si prevede che il mercato fotovoltaico nell'Unione sia destinato a crescere a medio e lungo termine. Alcune parti hanno inoltre affermato che saranno gli installatori, che dipendono dagli impianti fotovoltaici, a risentire in modo particolare della riduzione della domanda.
(378)
L'eventuale perdita di posti di lavoro derivante dall'imposizione di dazi è stata analizzata più approfonditamente. In termini generali, le informazioni raccolte nel corso dell'inchiesta hanno confermato che il settore a valle ha registrato perdite di posti di lavoro a seguito della contrazione della domanda di impianti fotovoltaici nell'Unione di circa 5 GW fra il 2011 e il 2012, come già indicato al considerando 246 del regolamento provvisorio. Queste perdite non possono ricollegarsi alle misure prese, dal momento che rispecchiavano l'evoluzione del mercato. Un'ulteriore contrazione della domanda è inoltre prevista per il 2013 e il 2014, e comporterà molto probabilmente un'ulteriore riduzione dei posti di lavoro nel settore del fotovoltaico. Anche in questo caso tale andamento della domanda era stato previsto dai principali centri di ricerca prima dell'avvio dell'inchiesta, e queste perdite di posti di lavoro non possono quindi essere attribuite alle misure prese.
(379)
L'industria dell'Unione ha presentato uno studio effettuato da un consulente - PricewaterhouseCoopers («PWC») - sul possibile effetto di eventuali misure sui posti di lavoro connessi al settore fotovoltaico. Lo studio della PWC si riferisce a un precedente studio di un altro consulente, Prognos, che prevedeva forti riduzioni dei posti di lavoro nel mercato fotovoltaico a causa dell'istituzione delle misure, presentato da AFASE prima dell'istituzione dei dazi provvisori e trattato nei considerando da 243 a 246 del regolamento provvisorio. Lo studio della PWC criticava lo studio della Prognos, sottolineando il fatto che la perdita totale di posti di lavoro stimata dalla Prognos superava di fatto il numero totale dei posti di lavoro esistenti nell'Unione nel settore fotovoltaico. Per quanto riguarda l'effetto dei dazi sul mercato dell'Unione, la PWC ha raggiunto conclusioni opposte rispetto alla Prognos, prevedendo un impatto positivo netto sui posti di lavoro nell'Unione, nonché la prevalenza dei vantaggi sui possibili effetti negativi dei dazi (ad esempio sulla domanda). Vista l'assenza di nuove argomentazioni circostanziate sull'effetto delle misure sull'occupazione nel settore a valle, si confermano le conclusioni di cui ai considerando da 247 a 250 del regolamento provvisorio.
(380)
AFASE ha sostenuto che la Commissione non ha rivelato la fonte del margine di errore del 20 % per i posti di lavoro diretti nel settore fotovoltaico calcolati per il 2011 di cui al considerando 245 del regolamento provvisorio.
(381)
Questo margine di errore del 20 %, che può valere per difetto o per eccesso, è risultato evidente nel corso della visita di verifica a EPIA. Esso mostra la difficoltà di quantificare in modo preciso l'occupazione nel settore a valle, in quanto vi sono poche fonti, spesso contraddittorie, per la raccolta dei dati.
(382)
In risposta alla comunicazione delle conclusioni definitive, alcune parti hanno sostenuto che l'analisi della Commissione non si pronunciava sul fatto che i dazi non faranno che accrescere la perdita di posti di lavoro a seguito del minor numero di impianti fotovoltaici dopo il 2011. Si è affermato che tali perdite di posti di lavoro, in particolare per il settore a valle, sono strettamente collegate al fatto che gli installatori di impianti fotovoltaici dipendono dagli impianti solari. AFASE ha inoltre criticato la Commissione per non avere adeguatamente preso in considerazione l'indagine che ha condotto tra i suoi membri e un'indagine simile condotta da un'associazione del Regno Unito, la Solar Trade Association, che avrebbero illustrato questa dipendenza.
(383)
Per quanto riguarda il presunto silenzio della Commissione sull'effetto dei dazi sui posti di lavoro, si fa riferimento ai considerando 377 e 379 di cui sopra, in cui si trattano le tesi riguardanti l'incidenza delle misure sull'occupazione nel settore del fotovoltaico e si riconosce che i posti di lavoro nel settore a valle potrebbero effettivamente essere colpiti a breve termine a causa delle misure.
(384)
Per quanto riguarda le indagini effettuate da AFASE e dalla Solar Trade Association britannica, in risposta alla comunicazione delle conclusioni definitive è stata comunicata l'identità delle società partecipanti a tali indagini. Le indagini sono rimaste tuttavia carenti, in quanto ad esempio in alcuni casi le risposte non erano complete. Dall'analisi delle indagini emerge quanto segue. Per quanto riguarda l'indagine di AFASE, si osserva in primo luogo che la maggioranza dei 50 installatori che hanno risposto alle domande hanno dichiarato di essere attivi esclusivamente nel mercato fotovoltaico. Di questi 50, 15 hanno dichiarato di svolgere in certa misura anche attività in altri settori non attinenti al fotovoltaico come impianti di riscaldamento, impianti elettrici ed eolici. Nel caso dell'indagine condotta nel Regno Unito, 21 società britanniche sulle 31 che hanno risposto avevano anche attività diverse da quella nel settore fotovoltaico. Questo risultato mostra che per quasi la metà dei responsabili dei progetti e degli installatori si conferma come corretta la conclusione di cui al considerando 247 del regolamento provvisorio sulla capacità di svolgere altre attività come installazione di impianti elettrici, di riscaldamento, idraulici e altri impianti a energia verde. Si riconosce tuttavia che questa capacità potrebbe esistere in misura minore di quanto previsto nel regolamento provvisorio. Il suo effetto mitigante sulla perdita di posti di lavoro potrebbe pertanto essere meno significativo rispetto a quanto inizialmente previsto. In secondo luogo, alcuni degli operatori presi in considerazione da AFASE e dalla Solar Trade Association britannica utilizzano prodotti fabbricati nell'Unione e alcuni prevedono di acquistare prodotti non cinesi a seguito delle misure per evitare un aumento dei prezzi. Pertanto la loro dipendenza dalle importazioni cinesi e l'effetto delle misure dovrebbero essere ridotti nel momento in cui tali operatori possono accedere a prodotti fabbricati nell'Unione.
In terzo luogo, la stima sull'effetto delle misure sulle imprese di tutti degli operatori intervistati non consente di trarre conclusioni certe, dal momento che la loro valutazione è stata molto varia. Alcune società sono state addirittura incapaci valutare tale effetto. In quarto luogo, nell'indagine condotta nel Regno Unito anche le risposte alla domanda sul numero dei progetti FV che rischiano di essere annullati in caso di dazi variavano da «non molti» a «tutti». Alcuni operatori non sono stati in grado di effettuare una stima. Infine, in entrambe le indagini mancava la domanda sulla redditività degli operatori economici intervistati, che è invece importante per valutare la capacità di assorbire l'eventuale aumento di prezzo risultante dal dazio.
(385)
Altre parti hanno affermato che gli installatori non possono facilmente cambiare attività o passare ad altri impianti di energia verde a causa della diversità delle tecnologie e delle competenze coinvolte. L'imposizione di dazi li indurrebbe quindi a cessare l'attività. In seguito alla divulgazione delle conclusioni definitive tale tesi è stata ribadita da una parte interessata, che sosteneva che gli installatori hanno investito risorse ingenti nella specializzazione nel settore FV, ad esempio in una formazione specifica, il che dimostrerebbe che il loro obiettivo principale è nel settore FV e che essi non sarebbero in grado di passare facilmente ad altre attività.
(386)
Questa argomentazione non è stata suffragata da sufficienti prove, in quanto non è stato dimostrato con precisione quali conoscenze debba acquisire un installatore e quanto sia difficile e costoso ottenerle. A prescindere da ciò, le istituzioni riconoscono che gli installatori hanno sviluppato competenze specifiche per l'installazione dei moduli fotovoltaici. Tuttavia, lo sviluppo di queste competenze è relativamente recente e si aggiunge a quello primario degli installatori, cioè l'installazione di impianti elettrici e di riscaldamento, idraulico-sanitari ecc. Esso si è inoltre sviluppato in risposta a una pratica sleale, vale a dire l'afflusso massiccio di importazioni oggetto di dumping dalla RPC. Indipendentemente dalle competenze specialistiche dei dipendenti degli installatori, l'argomentazione deve essere presa in considerazione in parallelo con l'analisi effettuata ai considerando 378 e 382 sulla situazione occupazionale nel settore a valle, che nel breve termine potrebbe subire ripercussioni negative ma che, grazie al commercio sostenibile, dovrebbe portare a un aumento dell'occupazione degli installatori a medio e lungo termine. L'argomentazione è stata pertanto respinta.
(387)
Diverse parti hanno contestato l'argomentazione circa la capacità degli operatori a valle di assorbire una parte dell'eventuale aumento dei prezzi di cui al paragrafo 247 del regolamento provvisorio. Anche questa argomentazione non è stata sufficientemente corroborata da elementi di prova, impedendo così di valutare in quale misura questa affermazione fosse corretta. Come indicato al considerando 374, la redditività direttamente correlata al prodotto in esame degli operatori a valle che hanno collaborato all'inchiesta è stata valutata all'11 % in media circa, il che lascia agli operatori in questione la possibilità di assorbire almeno parzialmente un eventuale aumento dei prezzi. A tale proposito si ricorda, come è già menzionato al considerando 335, che la tendenza generale dei prezzi è al ribasso. L'argomentazione è pertanto respinta.
(388)
In risposta alla comunicazione delle conclusioni definitive, alcune parti hanno nuovamente sostenuto che esiste un grave rischio di contrazione della domanda di prodotti fotovoltaici nell'Unione in seguito all'imposizione delle misure, il che secondo le parti in questione sarebbe motivo per non istituirle. Una parte ha sostenuto che l'energia solare ha attualmente un'elevata elasticità di prezzo della domanda e che un aumento anche moderato del prezzo dei prodotti solari determinerebbe una grave contrazione della domanda. Secondo la stima effettuata da questa parte, un dazio antidumping che si attesti intorno 30 % potrebbe far contrarre la domanda di 8 GW, mentre un dazio che si attesti intorno al 50 % la contrarrebbe di 10 GW. Sulla stessa linea, AFASE ha fatto riferimento a uno studio realizzato da un analista di mercato che prevede anch'esso una contrazione della domanda fino a 2GW nel 2013 in seguito a un dazio del 50 %, quindi una contrazione di entità molto minore.
(389)
Nonostante il fatto che nel corso dell'inchiesta le parti abbiano presentato ipotesi di contrazione diverse oltre a quelle sopra descritte, esse non contenevano risultati confrontabili. Sebbene non si possa escludere che i dazi possano comportare una contrazione della domanda di impianti fotovoltaici, la quantificazione di tale effetto è difficile da stabilire in considerazione dei diversi elementi che influenzano l'attrattiva degli impianti fotovoltaici nell'Unione (cfr. per esempio il considerando 258 del regolamento provvisorio). Inoltre, anche se tale contrazione dovesse verificarsi nel breve termine, i vantaggi a medio e a lungo termine derivanti dal commercio equo dovrebbero compensare gli effetti negativi a breve termine. Infine, AFASE ha riconosciuto che la valutazione del nesso diretto tra la domanda e i dazi sarebbe possibile solo una volta che tali dazi fossero in vigore. La tesi è stata pertanto respinta.
(390)
In assenza di ulteriori osservazioni si confermano i considerando 243 e 250 del regolamento provvisorio. Le conclusioni relative ai sei prestatori di servizi per i quali l'attività relativa al fotovoltaico costituisce soltanto una piccola frazione della loro attività (cfr. considerando 370) non alterano la conclusione di cui al considerando 250 del regolamento provvisorio come non la altera la distinzione dell'attività fotovoltaica non direttamente collegata al prodotto in esame dei sette responsabili dei progetti/installatori di cui al considerando 374.
6. Interesse degli utenti finali/consumatori
(391)
In seguito alla divulgazione delle conclusioni provvisorie alcune parti interessate hanno ribadito che i dazi avrebbero per effetto un aumento del prezzo del prodotto in esame. Vi sarebbe pertanto una riduzione della domanda di impianti fotovoltaici, poiché essi diventerebbero troppo costosi per i consumatori e non sufficientemente attraenti per gli altri investitori.
(392)
Come già menzionato al considerando 335, anche se in seguito all'istituzione di misure potrebbe verificarsi un aumento temporaneo dei prezzi, come confermato da numerose fonti pubbliche l'andamento complessivo dei prezzi è decrescente. Sebbene sia difficile quantificare con esattezza l'eventuale aumento dei prezzi derivante dalle misure e la conseguente possibile contrazione della domanda, si ricordano alcuni elementi del problema. In primo luogo, il prodotto in esame rappresenta fino al 50 % del costo totale di un impianto fotovoltaico e quindi il dazio può essere almeno in parte assorbito. In secondo luogo, è verosimile che la concorrenza dell'industria dell'Unione con i produttori dei paesi terzi, già presenti sul mercato dell'Unione, mantenga bassi i prezzi. Al tempo stesso l'industria dell'Unione dovrebbe essere in grado di ottenere risultati finanziari migliori grazie alle economie di scala derivanti da un migliore utilizzo degli impianti di produzione e dalla riduzione dei costi di produzione. In terzo luogo, la domanda di impianti fotovoltaici è correlata non solo con i livelli dei prezzi del prodotto in esame, ma anche con il livello delle FIT. Ai livelli attuali della domanda, relativamente bassi rispetto a quelli conseguiti nel 2011 e nel PI, è probabile che le FIT non calino con la stessa rapidità che nel periodo considerato, consentendo quindi che si continui a investire in progetti FV. L'argomentazione è stata pertanto respinta.
(393)
In risposta alla divulgazione delle conclusioni definitive una parte ha contestato l'argomentazione di cui sopra, affermando che la tendenza al ribasso dei prezzi non può essere mantenuta dopo l'istituzione delle misure. La parte ha ricordato che le misure rappresentano un considerevole aumento dei costi che non può essere del tutto compensato dalla diminuzione dei costi e/o dalle importazioni dai paesi terzi. Inoltre, è stato ribadito che l'industria dell'Unione non sarebbe in grado di intraprendere nuovi investimenti in impianti e macchinari e che gli operatori a valle possono assorbire poco se hanno profitti dell'11 %. Infine non vi è alcun elemento che dimostri che le FIT possano compensare l'aumento di prezzo.
(394)
Si ricorda che contrariamente a tale tesi non si prevede che l'aumento dei prezzi risultante dalle misure possa essere compensato integralmente, ma piuttosto che a seguito delle misure sia possibile un aumento temporaneo dei prezzi (cfr. considerando 247 del regolamento provvisorio). Tale aumento potrebbe infatti derivare dalla differenza dei livelli di prezzo tra i prezzi cinesi oggetto di dumping e quelli dei prodotti non cinesi. Le informazioni raccolte nel corso dell'indagine permettono tuttavia di affermare che il possibile aumento dei prezzi può essere in parte assorbito da una serie di fattori in vista dei profitti nel settore a valle a livello dell'11 %. Infine, per quanto riguarda la tesi secondo cui non vi è alcun elemento di prova del fatto che le FIT possano compensare l'aumento dei prezzi, è ragionevole supporre che nel tempo esse verranno adeguate in linea con l'andamento dei prezzi per i progetti.
(395)
Una parte ha affermato che, in effetti, dal marzo 2013 i prezzi dei moduli sono aumentati del 20 % in Europa e che dal 2013 vi è una grave carenza di scorte. L'argomentazione non è stata suffragata da sufficienti prove; anzi, le fonti di pubblico dominio confermano una relativa stabilità dei prezzi nel secondo trimestre del 2013. Anche nel caso in cui tali informazioni fossero corrette, esse rifletterebbero semplicemente il fatto che in seguito alla registrazione delle informazioni il rischio di un eventuale dazio antidumping è stato inglobato nel prezzo. L'argomentazione è stata pertanto respinta.
(396)
Un'altra parte ha sostenuto che i progetti fotovoltaici non genererebbero un utile per un investitore nel caso in cui il calo delle FIT non sia correlato a quello dei costi dei progetti, tra cui il prezzo dei moduli, in quanto essi rappresentano una parte significativa dei costi in un determinato progetto. A sostegno di tale argomentazione si è affermato che i dazi metterebbero in discussione la sostenibilità di numerosi progetti fotovoltaici poiché ne aumenterebbero il prezzo.
(397)
Come indicato al considerando 335, la tendenza generale dei prezzi di celle e moduli è al ribasso. L'importanza delle FIT rispetto al mercato è inoltre in calo, dal momento che in varie regioni si raggiungerà probabilmente la parità di rete. Per questi motivi l'argomentazione secondo la quale il prezzo dei moduli FV potrebbe avere ripercussioni negative sui progetti FV, compresa la questione della loro sostenibilità economica, è stata respinta.
(398)
Una parte interessata ha presentato una modellizzazione interna per dimostrare che la sostenibilità di numerosi progetti fotovoltaici sarebbe stata compromessa in caso di imposizione dei dazi.
(399)
Questa modellizzazione non consente una quantificazione adeguata del calo di attrattività degli investimenti in impianti fotovoltaici (ad esempio, utile sul capitale investito) in caso di un aumento dei prezzi del prodotto. L'ipotesi che eventuali dazi siano interamente trasferiti a utenti finali e consumatori utilizzata in tale modellizzazione risulta tuttavia improbabile, considerati gli attuali margini di profitto degli operatori a valle. La decisione di investire inoltre non si basa solo sul prezzo dei moduli ma anche su molti altri fattori, tra i quali l'esistenza di un quadro generale favorevole per gli impianti fotovoltaici in un determinato paese, il livello di sostegno al prezzo dell'elettricità (per la parità di rete). L'argomentazione è stata pertanto respinta.
(400)
In assenza di ulteriori osservazioni si confermano i considerando 252 e 254 del regolamento provvisorio.
7. Altre argomentazioni
(401)
In seguito alla divulgazione delle conclusioni provvisorie è stata ribadita l'argomentazione secondo cui l'industria dell'Unione non è in grado di rifornire il mercato dell'Unione e che solo la RPC possiede la capacità produttiva per farlo.
(402)
La questione è affrontata al considerando 256 del regolamento provvisorio. Anche dando una stima più prudenziale della capacità produttiva dell'Unione (cfr. il considerando 183), le capacità inutilizzate dell'Unione e dei paesi terzi sarebbero sufficienti a integrare a breve termine l'eventuale diminuzione delle importazioni dalla RPC. Anche nel medio termine è ragionevole supporre che l'industria dell'Unione accrescerà le proprie capacità di produzione per coprire la domanda, consentendo di ottenere migliori economie di scala che a loro volta permetterebbero di abbassare ulteriormente i prezzi. La tesi è stata pertanto respinta.
(403)
Alcune parti hanno reiterato l'argomento relativo alla difficoltà di raggiungere gli obiettivi 2020 in materia di energia verde della Commissione nel caso fossero imposti dazi. Tale argomentazione è già stata affrontata ai considerando da 257 a 259 del regolamento provvisorio; in assenza di ulteriori elementi si confermano pertanto tali considerando.
8. Conclusioni sull'interesse dell'Unione
(404)
Stante quanto precede, si conferma la valutazione di cui ai considerando 260 e 261 del regolamento provvisorio.
(405)
Non esistono pertanto motivi validi che ostino all'istituzione di misure definitive sulle importazioni del prodotto in esame provenienti dalla RPC.
G. MISURE ANTIDUMPING DEFINITIVE
(406)
Tenuto conto delle conclusioni raggiunte riguardo al dumping, al pregiudizio, al nesso di causalità e all'interesse dell'Unione, è opportuno prendere misure antidumping definitive al fine di impedire l'aggravamento del pregiudizio causato all'industria dell'Unione dalle importazioni oggetto di dumping.
1. Livello di eliminazione del pregiudizio
(407)
Per stabilire il livello delle misure si è tenuto conto dei margini di dumping rilevati e dell'importo del dazio necessario a eliminare il pregiudizio subito dai fabbricanti UE senza superare il margine di dumping rilevato.
(408)
In seguito alla divulgazione delle conclusioni provvisorie una parte interessata ha contestato il margine di profitto del 10 % utilizzato per calcolare il livello di eliminazione del pregiudizio, sostenendo che questo livello era troppo elevato per tale industria nell'attuale situazione di mercato e che era stato utilizzato sia per i moduli sia per le celle. Si noti che il criterio giuridico di riferimento per determinare l'utile al lordo delle imposte ai fini del calcolo del livello di eliminazione del pregiudizio consiste nello stabilire se un utile di questo tipo possa essere ragionevolmente conseguito dall'industria in condizioni normali di concorrenza, cioè in assenza di pratiche di dumping. In linea con la giurisprudenza della Corte di giustizia, si considera che tale utile sia rappresentato da quello realizzato all'inizio del periodo in esame, vale a dire prima dell'aumento delle importazioni oggetto di dumping. Il margine di profitto è stato pertanto adeguato all'8 % in base alla media ponderata del margine di profitto realizzato dall'industria dell'Unione nel 2009 e 2010 per moduli e celle quando redditizi.
(409)
In seguito alla divulgazione delle conclusioni definitive l'industria dell'Unione ha sostenuto che la redditività dell'anno 2010 dovrebbe essere utilizzata come livello di redditività che l'industria dell'Unione potrebbe ragionevolmente raggiungere in assenza di importazioni oggetto di dumping piuttosto che il margine di profitto medio degli anni 2009 e 2010. A tale riguardo si è sostenuto che la redditività nel 2009 è stata insufficiente e che le situazioni dei due anni sono chiaramente diverse, vista in particolare l'evoluzione dei consumi nel 2010, che ha attenuato gli effetti del dumping in quell'anno. A questo proposito va osservato che nel determinare il livello di eliminazione del pregiudizio non è rilevante se il margine di profitto medio realizzato dall'industria dell'Unione sia stato o meno «sufficiente». Come già affermato al considerando 264 del regolamento provvisorio il livello di eliminazione del pregiudizio dovrebbe essere basato sul profitto che può essere ragionevolmente ottenuto in assenza di importazioni oggetto di dumping. È prassi consolidata delle autorità incaricate dell'inchiesta considerare che questo livello sia stato raggiunto all'inizio del periodo in esame. Poiché in questo caso all'inizio del periodo in esame, nel 2009, l'industria dell'Unione ha realizzato perdite per quanto riguarda la vendita di celle, tale metodologia era inadeguata ed è stato ritenuto più affidabile basare la determinazione del livello di eliminazione del pregiudizio sul margine di profitto medio del primo e del secondo anno del periodo in esame. A questo proposito si è inoltre ritenuto irrilevante che in questi due anni le circostanze fossero diverse.
(410)
Un'altra parte ha reiterato la tesi che per moduli e celle andassero stabiliti margini di profitto diversi, in quanto la redditività di questi tipi di prodotto ha mostrato un andamento diverso nel corso del periodo in esame. Benché gli indicatori siano stati mostrati separatamente per ciascun tipo di prodotto, le conclusioni raggiunte per ciascun indicatore si riferiscono al prodotto in esame nel suo insieme. Si ricorda inoltre che i moduli e le celle sono un unico prodotto, e quindi i margini di dumping e il livello di eliminazione del pregiudizio sono stati calcolati su questa base.
(411)
Inoltre i costi successivi all'importazione sostenuti dal nuovo campione di importatori non collegati (modificato per le ragioni di cui al considerando 21) hanno avuto un effetto sui margini di pregiudizio calcolati. Tutti i margini di sottoquotazione hanno infine risentito della correzione dei prezzi cif, dall'esclusione dei wafer e del nuovo margine di profitto.
(412)
Una parte ha sostenuto che le vendite dei produttori dell'Unione inclusi nel campione si sono concentrate sul segmento di mercato di alta gamma, come il settore residenziale/del piccolo commercio, che ha attirato FIT più elevate, e ha proposto che il prezzo di vendita dell'industria dell'Unione vada quindi modificato di conseguenza. Si noti che tale affermazione non dovrebbe essere determinante per il calcolo del margine di pregiudizio, poiché dall'inchiesta è emerso che i fabbricanti UE non producevano utili.
(413)
In assenza di altre osservazioni relative al livello di eliminazione del pregiudizio si conferma la metodologia di cui ai considerando da 263 a 266 del regolamento provvisorio.
2. Misure definitive
(414)
Alla luce delle conclusioni raggiunte per quanto concerne dumping, pregiudizio, nesso di causalità e interesse dell'Unione e in conformità dell'articolo 9, paragrafo 4, del regolamento di base, si ritiene che vadano imposte misure antidumping definitive sulle importazioni di moduli o pannelli FV in silicio cristallino e delle celle del tipo utilizzato per moduli o pannelli FV in silicio cristallino originari o provenienti dalla RPC a un livello che corrisponda al più basso margine di dumping e di pregiudizio riscontrati, in ossequio al principio del dazio inferiore. In questo caso l'aliquota del dazio va quindi fissata al livello dei margini di pregiudizio accertati.
(415)
Va osservato che parallelamente all'inchiesta antidumping è stata effettuata un'inchiesta antisovvenzioni. Dato il ricorso alla regola del dazio inferiore e considerato il fatto che i margini di sovvenzione definitivi sono inferiori al livello di eliminazione del pregiudizio si ritiene opportuno istituire un dazio compensativo definitivo a livello dei margini di sovvenzione definitivi e successivamente istituire un dazio antidumping definitivo che raggiunga il livello di eliminazione del pregiudizio pertinente. In considerazione di quanto precede le aliquote dei dazi da istituire sono le seguenti:
Società
Margine di sovvenzione
Margine di dumping
Livello di eliminazione del pregiudizio
Dazio compensativo
Dazio antidumping
Changzhou Trina Solar Energy Co. Ltd
Trina Solar (Changzhou) Science & Technology Co. Ltd
Changzhou Youze Technology Co. Ltd
Trina Solar Energy (Shanghai) Co. Ltd
Yancheng Trina Solar Energy Technology Co. Ltd
3,5 %
90,3 %
48,2 %
3,5 %
44,7 %
Delsolar (Wujiang) Ltd,
Soglia minima
111,5 %
64,9 %
0,0 %
64,9 %
Jiangxi LDK Solar Hi-Tech Co. Ltd
LDK Solar Hi-Tech (Hefei) Co. Ltd
LDK Solar Hi-Tech (Nanchang) Co. Ltd
LDK Solar Hi-Tech (Suzhou) Co. Ltd
11,5 %
91,9 %
58,2 %
11,5 %
46,7 %
JingAo Solar Co. Ltd
Shanghai JA Solar Technology Co. Ltd
JA Solar Technology Yangzhou Co. Ltd
Hefei JA Solar Technology Co. Ltd
Shanghai JA Solar PV Technology Co. Ltd
5,0 %
97,5 %
56,5 %
5,0 %
51,5 %
Jinko Solar Co. Ltd
Jinko Solar Import and Export Co. Ltd
ZHEJIANG JINKO SOLAR CO. LTD
ZHEJIANG JINKO SOLAR TRADING CO. LTD
6,5 %
88,1 %
47,7 %
6,5 %
41,2 %
Jinzhou Yangguang Energy Co. Ltd
Jinzhou Huachang Photovoltaic Technology Co. Ltd
Jinzhou Jinmao Photovoltaic Technology Co. Ltd
Jinzhou Rixin Silicon Materials Co. Ltd
Jinzhou Youhua Silicon Materials Co. Ltd
6,4 %
53,8 %
33,7 %
6,4 %
27,3 %
RENESOLA ZHEJIANG LTD
RENESOLA JIANGSU LTD
4,6 %
88,1 %
47,7 %
4,6 %
43,1 %
Wuxi Suntech Power Co. Ltd
Suntech Power Co. Ltd
Wuxi Sunshine Power Co. Ltd
Luoyang Suntech Power Co. Ltd
Zhenjiang Ren De New Energy Science Technology Co. Ltd
Zhenjiang Rietech New Energy Science Technology Co. Ltd
4,9 %
73,2 %
46,3 %
4,9 %
41,4 %
Yingli Energy (China) Co. Ltd
Baoding Tianwei Yingli New Energy Resources Co. Ltd
Hainan Yingli New Energy Resources Co. Ltd
Hengshui Yingli New Energy Resources Co. Ltd
Tianjin Yingli New Energy Resources Co. Ltd
Lixian Yingli New Energy Resources Co. Ltd
Baoding Jiasheng Photovoltaic Technology Co. Ltd
Beijing Tianneng Yingli New Energy Resources Co. Ltd
Yingli Energy (Beijing) Co. Ltd
6,3 %
93,3 %
41,8 %
6,3 %
35,5 %
Altre società che hanno collaborato all'inchiesta antidumping (fatta eccezione per le società soggette al dazio residuo nel parallelo regolamento di esecuzione antisovvenzioni (UE) n. 1239/2013 (18)) (allegato I)
6,4 %
88,1 %
47,7 %
6,4 %
41,3 %
Altre società che hanno collaborato all'inchiesta antidumping, soggette al dazio residuo nel parallelo regolamento di esecuzione antisovvenzioni (UE) n. 1239/2013 (allegato II)
11,5 %
88,1 %
47,7 %
11,5 %
36,2 %
Tutte le altre società
11,5 %
111,5 %
64,9 %
11,5 %
53,4 %
(416)
Le aliquote del dazio antidumping applicate a titolo individuale alle società specificate nel presente regolamento sono state calcolate in base ai risultati della presente inchiesta. Esse rispecchiano quindi la situazione constatata nel corso dell'inchiesta per quanto riguarda tali società. Di conseguenza tali aliquote di dazio (contrariamente al dazio nazionale applicabile a «tutte le altre società») si applicano esclusivamente alle importazioni dei prodotti originari della RPC e fabbricati da queste società, cioè dalle persone giuridiche citate. Le importazioni del prodotto in esame fabbricato da qualsiasi altra società la cui ragione sociale, completa di indirizzo, non sia menzionata specificamente nel dispositivo del presente regolamento, comprese le persone giuridiche collegate a quelle espressamente citate, non possono beneficiare di tali aliquote e sono soggette all'aliquota del dazio applicabile a «tutte le altre società».
(417)
In seguito alla comunicazione delle conclusioni, il GC ha affermato che il dazio medio ponderato per le società di cui all'allegato I e all'allegato II costituisce una violazione dell'accordo antidumping dell'OMC, in quanto si baserebbe sulla media ponderata dei dazi calcolati separatamente per i produttori esportatori di celle e moduli inclusi nel campione. Tale valutazione è tuttavia inesatta. Per i produttori esportatori inclusi nel campione è stata calcolata un'aliquota uniforme per tutte le esportazioni del prodotto in esame - e la maggioranza dei produttori esportatori ha effettivamente esportato celle e moduli. La valutazione secondo cui i dazi sono stati calcolati separatamente per i produttori esportatori di celle e moduli è pertanto inesatta, e l'argomentazione non può pertanto essere accettata.
(418)
Nel caso in cui le esportazioni di una delle società soggette ad aliquote del dazio individuali più basse aumentino notevolmente in termini di volume dopo l'istituzione delle misure in questione, tale aumento potrebbe considerarsi di per sé come un cambiamento della configurazione degli scambi dovuto all'istituzione di misure ai sensi dell'articolo 13, paragrafo 1, del regolamento di base. In tali circostanze e in presenza delle necessarie condizioni può essere avviata un'inchiesta antielusione. Nell'ambito dell'inchiesta si potrà fra l'altro esaminare la necessità di sopprimere i dazi individuali e di imporre di conseguenza un dazio unico a livello nazionale.
(419)
Le eventuali richieste di applicazione di un'aliquota individuale del dazio antidumping (per es. in seguito a un cambiamento della ragione sociale della società o alla creazione di nuove entità di produzione o di vendita) vanno inviate alla Commissione senza indugio e complete di tutte le informazioni pertinenti, indicando in particolare le eventuali modifiche delle attività della società legate alla produzione, alle vendite sul mercato interno e alle vendite all'esportazione, connesse ad esempio al cambiamento della ragione sociale o delle entità di produzione e di vendita. Il presente regolamento verrà all'occorrenza modificato aggiornando l'elenco delle società che beneficiano di aliquote individuali del dazio antidumping.
(420)
Per garantire la parità di trattamento tra eventuali nuovi esportatori e le società che hanno collaborato all'inchiesta ma che non sono state incluse nel campione (elencate nell'allegato I del presente regolamento) si ritiene opportuno prevedere che il dazio medio ponderato imposto nei confronti di dette società venga applicato anche ai nuovi esportatori, i quali avrebbero altrimenti diritto a un riesame a norma dell'articolo 11, paragrafo 4, del regolamento di base.
(421)
Le misure in oggetto sono prese per compensare gli effetti pregiudizievoli del dumping subiti dai fabbricanti UE. Qualora vi fosse inizialmente uno squilibrio tra il possibile vantaggio economico per i produttori dell'Unione e il costo per gli altri operatori economici dell'Unione, esso potrebbe essere corretto da un aumento e/o da una ripresa della produzione nell'Unione.
(422)
L'ipotesi contemplata di un aumento della produzione nell'Unione potrebbe tuttavia non essere in linea con l'andamento di questo mercato volatile. Come indicato al considerando 108 del regolamento provvisorio, il consumo dell'Unione di moduli è aumentato del 264 % tra il 2009 e il 2011, solo per diminuire di 43 punti percentuali durante il periodo di 6 mesi tra il 2011 e il PI. La volatilità è ancora più evidente se si esamina il periodo 2006-2011, in cui il consumo dell'Unione di moduli è aumentato passando da meno di 1 GW a quasi 20 GW, il che rappresenta un aumento di circa il 2 000 % nell'arco di soli cinque anni. Questa volatilità è destinata a continuare, e le previsioni pubblicate dalle associazioni imprenditoriali evidenziano differenze del 100 % e più tra i diversi scenari anche per il medio termine del biennio 2014-2015.
(423)
In tali circostanze eccezionali, questi motivi inducono a ritenere opportuno limitare la durata delle misure a un periodo di soli due anni.
(424)
Questo periodo dovrebbe essere sufficiente per permettere ai fabbricanti UE di aumentare e/o riprendere la produzione, senza al contempo mettere a rischio in modo significativo la situazione di altri operatori economici nell'Unione. Si considera che il periodo di due anni sia il più idoneo per valutare se le misure prese abbiano avuto l'effetto di accrescere la produzione europea e quindi di compensare gli effetti negativi per gli altri operatori economici dell'Unione.
(425)
In seguito alla divulgazione delle conclusioni definitive un fabbricante UE ha dichiarato che la durata di due anni è troppo breve per riprendersi dal pregiudizio subito. È stato inoltre affermato che un periodo di 2 anni non consentirebbe ai fabbricanti UE di presentare piani aziendali per l'attuale e il prossimo esercizio finanziario. A tale riguardo va notato che la durata delle misure fino al dicembre 2015 dovrebbe essere sufficiente per permettere ai fabbricanti UE di presentare i propri piani aziendali fino al 2015.
(426)
Il fabbricante UE non ha inoltre contestato le ragioni per le quali la durata è stata limitata a due anni, in particolare la volatilità del mercato. Esso ha anche esplicitamente apprezzato una revisione qualora le misure dovessero essere modificate a causa del cambiamento della situazione del mercato. Poiché in questo mercato volatile la probabilità di un cambiamento nella situazione del mercato entro due anni è effettivamente elevata, si ritiene opportuno limitare le misure a due anni sin dall'inizio.
(427)
In seguito alla comunicazione delle conclusioni definitive, il denunciante ha sostenuto che due anni non sono sufficienti a investire nella produzione, con riferimento al considerando 424 di cui sopra. A causa della notevole capacità inutilizzata dell'industria dell'Unione, un aumento della produzione può tuttavia essere ottenuto mediante un migliore utilizzo delle capacità di produzione esistenti, il che dovrebbe essere realizzabile senza investimenti supplementari significativi.
(428)
Il denunciante ha inoltre sostenuto che l'imposizione di dazi antidumping definitivi per un periodo di due anni è insufficiente perché l'industria dell'Unione si riprenda dagli effetti negativi delle passate pratiche di dumping. L'imposizione di dazi antidumping non può tuttavia riguardare solo gli interessi dell'industria dell'Unione, ma deve bilanciare il potenziale vantaggio per i fabbricanti UE e i costi per altri operatori economici nell'Unione. Su questa base la decisione di limitare le misure a due anni viene mantenuta.
(429)
Tutte le parti sono state informate dei principali fatti e considerazioni in base ai quali si intendeva raccomandare l'imposizione di un dazio antidumping definitivo sulle importazioni di moduli o pannelli FV in silicio cristallino e delle celle del tipo utilizzato per moduli o pannelli FV in silicio cristallino originari o provenienti dalla RPC e la riscossione definitiva degli importi depositati a titolo del dazio provvisorio («divulgazione delle conclusioni definitive»). A tutte le parti è stato concesso un periodo entro il quale presentare osservazioni sulla divulgazione delle conclusioni definitive.
(430)
Le osservazioni orali e scritte trasmesse dalle parti interessate sono state esaminate e prese in considerazione laddove ritenute pertinenti.
3. Retroattività
(431)
Per quanto riguarda un eventuale applicazione retroattiva delle misure antidumping occorre rifarsi ai criteri di cui all'articolo 10, paragrafo 4, del regolamento di base. A norma dell'articolo 10, paragrafo 4, lettera b), un criterio fondamentale che va soddisfatto è che vi sia «un ulteriore e sostanziale aumento delle importazioni»«oltre al livello delle importazioni che hanno cagionato un pregiudizio nel periodo dell'inchiesta».
(432)
Un confronto tra la media mensile (19) delle importazioni di moduli e celle con quella per il periodo di registrazione (marzo 2013 - giugno 2013) mostra un netto calo del volume delle importazioni dopo il PI. Come riportato al considerando 110 del regolamento provvisorio, la media mensile del volume delle importazioni cinesi di moduli e celle è effettivamente stata di 1 250 MW (20) durante il PI. A titolo di confronto, nel periodo di durata della registrazione, il volume mensile medio delle importazioni di moduli e celle è stato solo della metà circa.
(433)
In alternativa, data la natura volatile del mercato, l'ulteriore e sostanziale aumento delle importazioni potrebbe essere valutato in termini relativi anziché assoluti. Al fine di valutare se vi sia un ulteriore e sostanziale aumento delle importazioni in termini relativi, è necessario paragonare i volumi delle importazioni con il consumo sul mercato dell'Unione, ossia il consumo dovrebbe diminuire a un ritmo sostanzialmente superiore rispetto al calo delle importazioni cinesi. Poiché il volume delle importazioni di moduli e celle cinesi durante il periodo di registrazione è stato solo della metà rispetto a quello registrato durante il PI, la riduzione del consumo dovrebbe essere nettamente superiore al 50 %. Sebbene non siano disponibili informazioni precise relative al consumo durante il periodo di registrazione, non vi sono indicazioni che il consumo sia calato di più del 50 %.
(434)
Per i motivi di cui sopra, il criterio concernente un ulteriore e sostanziale aumento delle importazioni non è pertanto soddisfatto. Si conclude di conseguenza che il dazio antidumping definitivo non debba essere riscosso retroattivamente prima della data di applicazione delle misure provvisorie.
H. FORMA DELLE MISURE
(435)
In seguito all'adozione delle misure antidumping provvisorie un gruppo di produttori esportatori che hanno collaborato, comprese le loro collegate nella RPC e nell'Unione europea, ha offerto, in collaborazione con la CCCME, un impegno congiunto sui prezzi a norma dell'articolo 8, paragrafo 1, del regolamento di base. L'offerta d'impegno ha ricevuto anche il sostegno delle autorità cinesi.
(436)
La Commissione ha esaminato l'offerta, accettandola con la decisione 2013/432/UE. Come già indicato ai considerando 3, 4 e 7 della presente decisione, al fine di stabilire se l'impegno sui prezzi elimini gli effetti pregiudizievoli del dumping, la Commissione ha analizzato le mutate circostanze del mercato di natura durevole riguardanti, tra l'altro, i prezzi all'esportazione attuali e il livello di eliminazione del pregiudizio, che è risultato inferiore al margine di dumping.
(437)
In seguito alla decisione 2013/423/UE, i produttori esportatori insieme alla CCCME hanno presentato una notifica per modificare la loro offerta di impegno iniziale. Essi hanno chiesto di rivedere l'impegno in modo da tenere conto dell'esclusione dei wafer dalla definizione del prodotto, come descritto ai considerando 31 e 72. Inoltre un certo numero di altri esportatori, entro il termine stabilito all'articolo 8, paragrafo 2, del regolamento di base, ha chiesto di essere incluso nell'impegno.
(438)
Con la decisione di esecuzione 2013/707/UE, la Commissione ha confermato l'accettazione dell'impegno offerto dagli esportatori elencati all'allegato di tale decisione per quanto concerne i dazi definitivi.
HA ADOTTATO IL PRESENTE REGOLAMENTO:
Articolo 1
1. È istituito un dazio antidumping definitivo sulle importazioni di moduli o pannelli fotovoltaici in silicio cristallino e di celle del tipo utilizzato nei moduli o pannelli fotovoltaici in silicio cristallino (lo spessore delle celle non è superiore a 400 micrometri), attualmente classificati ai codici NC ex 8501 31 00, ex 8501 32 00, ex 8501 33 00, ex 8501 34 00, ex 8501 61 20, ex 8501 61 80, ex 8501 62 00, ex 8501 63 00, ex 8501 64 00 ed ex 8541 40 90 (codici TARIC 8501310081, 8501310089, 8501320041, 8501320049, 8501330061, 8501330069, 8501340041, 8501340049, 8501612041, 8501612049, 8501618041, 8501618049, 8501620061, 8501620069, 8501630041, 8501630049, 8501640041, 8501640049, 8541409021, 8541409029, 8541409031 e 8541409039) e originari o provenienti dalla Repubblica popolare cinese, a meno che non siano in transito ai sensi dell'articolo V del GATT.
Sono esclusi dalla definizione di prodotto in esame i seguenti tipi di prodotto:
-
caricatori solari, composti da meno di sei celle, portatili e destinati ad alimentare apparecchi elettrici o a ricaricare batterie;
-
prodotti fotovoltaici a film sottile;
-
prodotti fotovoltaici in silicio cristallino che vengono integrati in modo permanente in apparecchi elettrici non destinati a produrre elettricità i quali consumano l'elettricità generata dalle suddette celle fotovoltaiche in silicio cristallino in essi integrate;
-
moduli o pannelli con una tensione di uscita uguale o inferiore a 50 V CC e potenza di uscita uguale o inferiore a 50 W esclusivamente per impiego diretto come caricabatterie nei sistemi con le stesse caratteristiche di tensione e di potenza.
2. L'aliquota del dazio antidumping definitivo applicabile al prezzo netto, franco frontiera dell'Unione, dazio non corrisposto, per i prodotti descritti nel paragrafo 1 e fabbricati dalle società in appresso è la seguente:
Società
Aliquota dei dazi
Codice addizionale TARIC
Changzhou Trina Solar Energy Co. Ltd
Trina Solar (Changzhou) Science & Technology Co. Ltd
Changzhou Youze Technology Co. Ltd
Trina Solar Energy (Shanghai) Co. Ltd
Yancheng Trina Solar Energy Technology Co. Ltd
44,7 %
B791
Delsolar (Wujiang) Ltd,
64,9 %
B792
Jiangxi LDK Solar Hi-Tech Co. Ltd
LDK Solar Hi-Tech (Nanchang) Co. Ltd
LDK Solar Hi-Tech (Suzhou) Co. Ltd
46,7 %
B793
LDK Solar Hi-Tech (Hefei) Co., Ltd.
46,7 %
B927
JingAo Solar Co. Ltd
Shanghai JA Solar Technology Co. Ltd
JA Solar Technology Yangzhou Co. Ltd
Hefei JA Solar Technology Co. Ltd
Shanghai JA Solar PV Technology Co. Ltd
51,5 %
B794
Jinko Solar Co., Ltd.
Jinko Solar Import and Export Co., Ltd
ZHEJIANG JINKO SOLAR CO. LTD.
ZHEJIANG JINKO SOLAR TRADING CO. LTD.
41,2 %
B845
Jinzhou Yangguang Energy Co. Ltd
Jinzhou Huachang Photovoltaic Technology Co. Ltd
Jinzhou Jinmao Photovoltaic Technology Co. Ltd
Jinzhou Rixin Silicon Materials Co. Ltd
Jinzhou Youhua Silicon Materials Co. Ltd
27,3 %
B795
RENESOLA ZHEJIANG LTD
RENESOLA JIANGSU LTD
43,1 %
B921
Wuxi Suntech Power Co. Ltd
Suntech Power Co. Ltd
Wuxi Sunshine Power Co. Ltd
Luoyang Suntech Power Co. Ltd
Zhenjiang Ren De New Energy Science Technology Co. Ltd
Zhenjiang Rietech New Energy Science Technology Co. Ltd
41,4 %
B796
Yingli Energy (China) Co. Ltd
Baoding Tianwei Yingli New Energy Resources Co. Ltd
Hainan Yingli New Energy Resources Co. Ltd
Hengshui Yingli New Energy Resources Co. Ltd
Tianjin Yingli New Energy Resources Co. Ltd
Lixian Yingli New Energy Resources Co. Ltd
Baoding Jiasheng Photovoltaic Technology Co. Ltd
Beijing Tianneng Yingli New Energy Resources Co. Ltd
Yingli Energy (Beijing) Co. Ltd
35,5 %
B797
Altre società che hanno collaborato all'inchiesta antidumping (fatta eccezione per le società soggette al dazio residuo nel parallelo regolamento di esecuzione antisovvenzioni (UE) n. 1239/2013) (allegato I)
41,3 %
Altre società che hanno collaborato all'inchiesta antidumping, soggette al dazio residuo nel parallelo regolamento di esecuzione antisovvenzioni (UE) n. 1239/2013 (allegato II)
36,2 %
Tutte le altre società
53,4 %
B999
3. Salvo diversa indicazione, si applicano le norme vigenti in tema di dazi doganali.
4. Se un nuovo produttore esportatore della Repubblica popolare cinese fornisce alla Commissione elementi di prova sufficienti a dimostrare che:
-
nel periodo compreso tra il 1o luglio 2011 e il 30 giugno 2012 («periodo dell'inchiesta») non ha esportato nell'Unione i prodotti di cui al paragrafo 1,
-
non è collegato a nessuno degli esportatori o produttori della Repubblica popolare cinese soggetti alle misure antidumping istituite dal presente regolamento,
-
ha effettivamente esportato nell'Unione il prodotto in esame dopo il periodo dell'inchiesta su cui si basano le misure o ha assunto un obbligo contrattuale irrevocabile di esportarne una quantità rilevante nell'Unione,
il paragrafo 2 può essere modificato aggiungendo il nuovo produttore esportatore all'elenco delle società che hanno collaborato non incluse nel campione soggette al dazio medio ponderato del 41,3 %.
Articolo 2
1. Gli importi depositati a titolo di dazio antidumping provvisorio a norma del regolamento (UE) n. 513/2013 sulle importazioni di wafer (i wafer sono di spessore non superiore a 400 micrometri) e moduli o pannelli con una tensione di uscita uguale o inferiore a 50 V CC e potenza di uscita uguale o inferiore a 50 W destinati esclusivamente all'utilizzazione diretta come caricabatterie nei sistemi con le stesse caratteristiche di tensione e di potenza originari o provenienti dalla Repubblica popolare cinese sono svincolati.
2. Gli importi depositati a titolo di dazio antidumping provvisorio a norma del regolamento (UE) n. 513/2013 sulle importazioni di moduli o pannelli fotovoltaici in silicio cristallino e di pannelli e celle del tipo impiegato nei moduli o pannelli fotovoltaici in silicio cristallino (lo spessore delle celle non è superiore a 400 micrometri), attualmente classificati ai codici NC ex 8501 31 00, ex 8501 32 00, ex 8501 33 00, ex 8501 34 00, ex 8501 61 20, ex 8501 61 80, ex 8501 62 00, ex 8501 63 00, ex 8501 64 00 ed ex 8541 40 90 (codici TARIC 8501310081, 8501310089, 8501320041, 8501320049, 8501330061, 8501330069, 8501340041, 8501340049, 8501612041, 8501612049, 8501618041, 8501618049, 8501620061, 8501620069, 8501630041, 8501630049, 8501640041, 8501640049, 8541409021, 8541409029, 8541409031 e 8541409039), originari o provenienti dalla Repubblica popolare cinese, a meno che non siano in transito ai sensi dell'articolo V del GATT, sono definitivamente riscossi. Gli importi depositati sono svincolati nella parte eccedente l'aliquota del dazio antidumping definitivo.
Articolo 3
1. Le importazioni dichiarate per l'immissione in libera pratica dei prodotti attualmente classificati al codice NC ex 8541 40 90 (codici TARIC 8541409021, 8541409029, 8541409031 e 8541409039), fatturate dalle società i cui impegni sono stati accettati dalla Commissione e i cui nominativi figurano nell'elenco di cui all'allegato della decisione di esecuzione 2013/707/UE, sono esenti dal dazio antidumping istituito dall'articolo 1, a condizione che:
a)
una società il cui nome figura nell'elenco di cui all'allegato della decisione di esecuzione 2013/707/UE abbia prodotto, spedito e fatturato i prodotti di cui sopra, direttamente o attraverso la sua collegata, anch'essa iscritta nell'elenco di cui all'allegato della decisione di esecusione 2013/707/UE, alle società nell'Unione a esse collegate operanti come importatori che procedano all'immissione delle merci in libera pratica nell'Unione oppure al primo acquirente indipendente operante come importatore che proceda all'immissione delle merci in libera pratica nell'Unione;
b)
tali importazioni siano corredate di una fattura corrispondente all'impegno, ossia di una fattura commerciale contenente almeno le informazioni e la dichiarazione di cui all'allegato III del presente regolamento;
c)
tali importazioni siano corredate da un certificato d'impegno per l'esportazione a norma dell'allegato IV del presente regolamento; e
d)
le merci dichiarate e presentate in dogana corrispondano esattamente alla descrizione della fattura corrispondente all'impegno.
2. All'atto dell'accettazione della dichiarazione d'immissione in libera pratica sorge un'obbligazione doganale:
a)
ogniqualvolta sia accertata, relativamente alle importazioni di cui al paragrafo 1, l'inosservanza di una o più delle condizioni elencate in tale paragrafo; oppure
b)
laddove la Commissione ritiri l'accettazione dell'impegno, a norma dell'articolo 8, paragrafo 9, del regolamento (CE) n. 1225/2009, con un regolamento o una decisione che si riferisca a transazioni particolari e dichiari nulle le pertinenti fatture corrispondenti all'impegno.
Articolo 4
Le società i cui impegni sono stati accettati dalla Commissione e i cui nominativi figurano nell'elenco di cui all'allegato della decisione 2013/707/UE e che sono soggette a determinate condizioni ivi specificate emettono inoltre una fattura per le operazioni che non beneficiano di un'esenzione dai dazi antidumping. Tale fattura è una fattura commerciale contenente almeno gli elementi di cui all'allegato V del presente regolamento.
Articolo 5
Il presente regolamento entra in vigore il giorno successivo alla pubblicazione nella Gazzetta ufficiale dell'Unione europea. Esso resta in vigore per un periodo di due anni.
Esso cessa di produrre effetti il 7 dicembre 2015.
Il presente regolamento è obbligatorio in tutti i suoi elementi e direttamente applicabile in ciascuno degli Stati membri.
Fatto a Bruxelles, il 2 dicembre 2013.