PROVÁDĚCÍ ROZHODNUTÍ KOMISE
ze dne 26. září 2012
o mimořádných opatřeních proti šíření háďátka Bursaphelenchus xylophilus (Steiner et Buhrer) Nickle et al. (háďátka borovicového) na území Unie
(oznámeno pod číslem C(2012) 6543)
(2012/535/EU)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na směrnici Rady 2000/29/ES ze dne 8. května 2000 o ochranných opatřeních proti zavlékání organismů škodlivých rostlinám nebo rostlinným produktům do Společenství a proti jejich rozšiřování na území Společenství (1), a zejména na čl. 16 odst. 3 čtvrtou větu uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Rozhodnutím Komise 2006/133/ES (2) se po členských státech žádá dočasné přijetí doplňujících opatření proti šíření háďátka borovicového z oblastí Portugalska, mimo oblastí, ve kterých se nevyskytuje. Ohniska výskytu háďátka borovicového ve Španělsku a opakující se případy, kdy jiné členské státy zadržely borové dřevo, dřevěný obalový materiál a kůru napadené háďátkem borovicovým dodané z Portugalska, ukazují, že vzrostlo riziko možného šíření háďátka borovicového z oblastí v Portugalsku, ve kterých se vyskytuje. Hospodářský, sociální a environmentální dopad rozšíření háďátka borovicového v Unii by byl nepřijatelně velký. Je proto žádoucí rozšířit oblast působnosti opatření týkajících se háďátka borovicového na všechny členské státy.
(2)
Aby se zabránilo zavlékání a šíření háďátka borovicového, měly by členské státy provádět každoroční průzkumy výskytu háďátka borovicového v oblastech, v nichž jeho výskyt není znám, a měly by přijmout pohotovostní plány pro případ, že bude výskyt háďátka borovicového zjištěn.
(3)
V případě zjištění výskytu háďátka borovicového v oblasti, kde jeho výskyt dříve nebyl znám, by členské státy měly vymezit oblasti, v nichž je třeba provést eradikační opatření. Tato opatření by měla zahrnovat preventivní kácení náchylných rostlin v zamořené zóně a v zóně o poloměru 500 m obklopující rostliny napadené háďátkem borovicovým a posílení úředního dozoru zaměřeného na výskyt háďátka borovicového v celé vymezené oblasti.
(4)
Pokud členský stát dojde k závěru, že by vykácení náchylných rostlin v okruhu až do 500 m od rostlin napadených háďátkem borovicovým bylo nepřiměřené, například v případě, že součástí postižené zóny jsou oblasti chráněné v souladu se směrnicí Rady 92/43/EHS ze dne 21. května 1992 o ochraně přírodních stanovišť, volně žijících živočichů a planě rostoucích rostlin (3) a směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2009/147/ES ze dne 30. listopadu 2009 o ochraně volně žijících ptáků (4), měly by být k dispozici alternativní možnosti řízení rizika, zahrnující omezení kácení náchylných rostlin. V takovém případě by měla být přijata alternativní ochranná opatření, jež zajistí obdobnou míru snížení rizika šíření háďátka borovicového.
(5)
Hlavním cílem opatření proti háďátku borovicovému by měla být jeho eradikace, přičemž izolace výskytu háďátka borovicového je povolena pouze v oblastech, kde eradikace není proveditelná. Aby bylo zajištěno dosažení eradikace všude tam, kde je to možné, měly by členské státy provádět eradikační opatření nejméně po dobu čtyř let. Pokud však eradikace možná není, mělo by být členským státům v určitých případech povoleno uplatňovat opatření k izolaci výskytu háďátka borovicového ještě před uplynutím tohoto čtyřletého období.
(6)
O eradikačních opatřeních nebo opatřeních k izolaci výskytu háďátka borovicového, která členské státy přijaly nebo se rozhodly přijmout, by měly informovat Komisi a ostatní členské státy.
(7)
O přijatých eradikačních opatřeních a opatřeních k izolaci výskytu háďátka borovicového by měly být informovány příslušné hospodářské subjekty a veřejnost.
(8)
Přemísťování náchylných rostlin a náchylného dřeva a kůry v rámci vymezených oblastí a mimo tyto oblasti by mělo podléhat určitým omezením. Členské státy by měly kontrolovat, zda jsou tyto zákazy a omezení dodržovány, a v případě potřeby přijímat opatření k nápravě.
(9)
Pokud omezení týkající se přemísťování náchylného dřeva a kůry zahrnují požadavky na jejich ošetření, měly by členské státy oprávnit zařízení, jež jsou dostatečně vybavená k provádění takového ošetření a vydávání rostlinolékařských pasů nebo označování ošetřeného náchylného dřeva nebo kůry, a provádět nad nimi dohled. Měla by být stanovena pravidla pro opravňování takových zařízení a dohled nad nimi. Měla by také být stanovena pravidla pro opravňování výrobců dřevěného obalového materiálu provádějících takové označování a pro dohled nad nimi.
(10)
Informace o těchto oprávněných zařízeních by měly být zpřístupněny členským státům a hospodářským subjektům. Komise by proto měla sestavit a vést seznam oprávněných zpracovatelských zařízení a oprávněných výrobců dřevěného obalového materiálu.
(11)
Rozhodnutí 2006/133/ES by proto mělo být zrušeno.
(12)
Toto rozhodnutí by mělo být po třech letech přezkoumáno s ohledem na odborný a vědecký pokrok.
(13)
Opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem Stálého rostlinolékařského výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Definice
Pro účely tohoto rozhodnutí se použijí tyto definice:
a)
„náchylnými rostlinami“ se rozumí rostliny (kromě plodů a semen) Abies Mill., Cedrus Trew, Larix Mill., Picea A. Dietr., Pinus L., Pseudotsuga Carr. a Tsuga Carr.;
b)
„náchylným dřevem“ se rozumí dřevo jehličnanů (Coniferales), s výjimkou řeziva a kulatiny Taxus L. a Thuja L.;
c)
„náchylnou kůrou“ se rozumí kůra jehličnanů (Coniferales);
d)
„místem produkce“ se rozumí jakékoli prostory provozované/provozy fungující jako jedna produkční jednotka. Mohou zahrnovat stanoviště produkce, v nichž se z fytosanitárních důvodů hospodaří odděleně;
e)
„přenašečem“ se rozumí brouci náležející k rodu Monochamus Megerle in Dejean, 1821;
f)
„letovým obdobím přenašeče“ se rozumí období od 1. dubna do 31. října, vyjma případů, kdy je odborně či vědecky zdůvodněna odlišná doba trvání letového období přenašeče, se zohledněním bezpečnostního hraničního období čtyř týdnů navíc na začátku a na konci předpokládaného letového období;
g)
„dřevěným obalovým materiálem“ se rozumí dřevo nebo dřevěné produkty používané na podporu, ochranu nebo přepravu komodit, ve formě obalových beden, bedniček, přepravek, bubnů a podobných obalů, palet, skříňových palet a jiných přepravních podložek, nástavných rámů palet a prokladů, ať už jsou nebo nejsou právě používány při přepravě předmětů. Toto ustanovení se nevztahuje na zpracované dřevo vyrobené pomocí lepidla, tepla nebo tlaku či jejich kombinace a obalový materiál sestávající pouze ze dřeva o tloušťce nepřesahující 6 mm.
Článek 2
Průzkumy v oblastech, ve kterých není znám výskyt háďátka borovicového
1. Členské státy každoročně provádějí průzkumy výskytu háďátka borovicového Bursaphelenchus xylophilus (Steiner et Buhrer) Nickle et al. (dále jen „háďátko“) v náchylných rostlinách, náchylném dřevu a kůře a v přenašeči a zjišťují, zda existuje jakýkoliv důkaz o výskytu háďátka na jejich území v oblastech, ve kterých dříve výskyt háďátka nebyl znám.
Tyto průzkumy sestávají z odběru vzorků náchylných rostlin, náchylného dřeva a kůry a přenašečů a jejich laboratorního testování. Počet vzorků se stanoví podle uznávaných vědeckých a odborných zásad.
2. Členské státy sdělí Komisi popis průzkumů uvedených v odstavci 1, kde uvedou počet míst průzkumu, oblasti, ve kterých má být průzkum proveden, a počet vzorků, jež budou každoročně podrobeny laboratornímu testování. V popisu se uvede, na jakých vědeckých a odborných zásadách jsou tyto průzkumy založeny.
Tento popis se sdělí Komisi do 1. března roku, v němž mají být průzkumy provedeny.
3. Výsledky průzkumů uvedených v odstavci 1 sdělí každý členský stát Komisi a ostatním členským státům do 1. března roku následujícího po roce, ve kterém byly průzkumy provedeny.
Článek 3
Laboratorní testování
Laboratorní testování náchylných rostlin, náchylného dřeva a kůry a přenašečů na přítomnost háďátka se provádí podle diagnostického protokolu pro háďátko Bursaphelenchus xylophilus uvedeného ve standardu EPPO PM7/4(2) (5). Metody uvedené v tomto standardu mohou být doplněny nebo nahrazeny vědecky ověřenými metodami molekulární diagnostiky, jež jsou prokazatelně přinejmenším stejně citlivé a spolehlivé jako metody uvedené ve standardu EPPO.
Článek 4
Pohotovostní plány
1. Každý členský stát do 31. prosince 2013 stanoví plán činností, jež mají být provedeny na jeho území v souladu s články 5 až 16 v případě potvrzeného výskytu háďátka nebo podezření na jeho výskyt (dále jen „pohotovostní plán“).
2. Pohotovostní plán stanoví:
a)
úkoly a odpovědnosti zapojených subjektů a ústředního orgánu při těchto činnostech;
b)
pravidla komunikace o těchto činnostech mezi zapojenými subjekty, ústředním orgánem, příslušným soukromým sektorem a veřejností;
c)
pravidla laboratorního testování a
d)
pravidla školení pracovníků subjektů zapojených do těchto činností.
3. Členské státy zajistí hodnocení a přezkoumání svých pohotovostních plánů.
4. Členské státy informují o svých pohotovostních plánech Komisi, jestliže o to požádá.
Článek 5
Vymezené oblasti
1. Pokud výsledky každoročního průzkumu stanoveného v čl. 2 odst. 1 prokážou výskyt háďátka v náchylné rostlině v části území členského státu, ve které dříve nebyl znám, nebo pokud je výskyt háďátka prokázán jiným způsobem, vymezí členský stát bezodkladně oblast v souladu s odstavcem 2 (dále jen „vymezená oblast“).
Pokud je zjištěn výskyt háďátka v přenašeči nebo v dodávce náchylného dřeva, náchylné kůry nebo v dřevěném obalovém materiálu, provede příslušný členský stát šetření v blízkosti místa, kde byl přenašeč odchycen nebo kde se náchylné dřevo, náchylná kůra nebo dřevěný obalový materiál v době zjištění nacházely. Pokud výsledky šetření prokážou výskyt háďátka v náchylné rostlině, použije se rovněž ustanovení prvního pododstavce.
2. Vymezená oblast sestává ze zóny, ve které byl zjištěn výskyt háďátka (dále jen „zamořená zóna“), a ze zóny obklopující zamořenou zónu (dále jen „nárazníková zóna“). Nárazníková zóna je široká nejméně 20 km.
Jsou-li použita eradikační opatření v souladu s článkem 6, může příslušný členský stát rozhodnout, že nárazníkovou zónu zúží, a to pod podmínkou, že toto zúžení nenaruší eradikaci, přičemž šířka zúžené zóny nesmí být menší než 6 km.
3. Pokud je zjištěn výskyt háďátka v nárazníkové zóně, bezodkladně se s ohledem na toto zjištění stanoví v souladu s odstavcem 1 nová vymezená oblast.
Pokud stávající vymezená oblast podléhá eradikačním opatřením podle článku 6, může být s ohledem na toto zjištění upravena, místo co by se stanovila nová vymezená oblast.
Jakýkoli důkaz o výskytu háďátka v nárazníkové zóně se okamžitě oznámí Komisi a ostatním členským státům.
4. Je-li na území členského státu zjištěn výskyt háďátka a vymezená oblast by zasahovala na území jednoho nebo více dalších členských států, stanoví tento další členský stát nebo tyto další členské státy v souladu s odstavcem 1 vymezenou oblast nebo vymezené oblasti, jež doplní nárazníkovou zónu o nárazníkovou zónu nebo nárazníkové zóny, jejichž šíře odpovídá šíři nárazníkové zóny v členském státě, ve kterém byl výskyt zjištěn.
5. Členské státy uvědomí Komisi a ostatní členské státy o vymezené oblasti na svém území do jednoho měsíce ode dne, kdy byl v příslušné oblasti zjištěn výskyt háďátka.
Toto sdělení obsahuje popis vymezených oblastí, jejich polohu a názvy správních jednotek, jichž se vymezení týká, spolu s mapou, na které je vyznačena poloha každé vymezené oblasti, každé zamořené zóny a nárazníkové zóny.
Členské státy uvědomí Komisi a ostatní členské státy o úpravách vymezených oblastí na svém území do jednoho měsíce od takové úpravy.
6. Pokud každoroční průzkumy náchylných rostlin a přenašeče stanovené v příloze I bodě 6 prokážou, že v příslušné vymezené oblasti nebyl po předchozí čtyři roky zjištěn výskyt háďátka, může příslušný členský stát rozhodnout, že tato oblast přestává být vymezenou oblastí. Členský stát může v situaci uvedené v příloze I bodě 5 rozhodnout, že daná oblast přestává být vymezenou oblastí, je-li nepřítomnost háďátka potvrzena odběrem vzorků a testováním uvedenými v bodě 7 uvedené přílohy.
O tomto rozhodnutí informuje členský stát Komisi a ostatní členské státy do jednoho měsíce od jeho přijetí.
7. Komise vypracuje seznam vymezených oblastí a předá ho členským státům.
Seznam je aktualizován na základě sdělení obdržených Komisí podle odstavců 5 a 6.
Článek 6
Eradikace
1. Členské státy přijmou opatření k eradikaci háďátka ve vymezených oblastech na svém území stanovená v příloze I.
Háďátko je považováno za eradikované, pokud každoroční průzkumy náchylných rostlin a přenašeče stanovené v příloze I bodě 6 prokážou, že v příslušné vymezené oblasti nebyl za předchozí čtyři roky zjištěn výskyt háďátka, nebo je-li nepřítomnost háďátka potvrzena odběrem vzorků a testováním uvedenými v příloze I bodě 7 třetím pododstavci.
2. Členské státy zajistí, že opatření uvedená v odstavci 1 budou prováděna odborně kvalifikovanými pracovníky příslušných úředních subjektů nebo kterýmikoli jinými odborně kvalifikovanými osobami pod dohledem příslušných úředních subjektů.
Článek 7
Izolace výskytu
1. Pokud každoroční průzkumy náchylných rostlin a přenašeče stanovené v příloze I bodě 6 prokážou výskyt háďátka ve vymezené oblasti po dobu nejméně čtyř po sobě jdoucích let a získané zkušenosti ukazují, že v dané situaci není možné háďátko eradikovat, může příslušný členský stát namísto toho rozhodnout, že zajistí izolaci výskytu háďátka v této oblasti.
Příslušný členský stát však může o izolaci výskytu namísto eradikace háďátka rozhodnout před uplynutím tohoto období v případech, kdy průměr zamořené zóny přesahuje 20 km, výskyt háďátka je prokázán v celé zamořené zóně a dosavadní zkušenosti ukazují, že jeho eradikace není v této oblasti v dané situaci možná.
Přijmou se opatření k izolaci výskytu stanovená v příloze II.
2. Pokud se členský stát v souladu s odstavcem 1 rozhodne použít opatření k izolaci výskytu namísto eradikačních opatření, informuje o tomto rozhodnutí Komisi s vysvětlením důvodů rozhodnutí.
Použije-li se ustanovení odstavce 1 druhého pododstavce, provede Komise v tomto členském státě šetření, aby bylo ověřeno, zda jsou podmínky stanovené v uvedeném pododstavci splněny.
3. Vymezená oblast podléhající opatřením k izolaci výskytu v souladu s odstavcem 1 se jako taková označí v seznamu uvedeném v čl. 5 odst. 7. Členské státy mohou použít opatření k izolaci výskytu pouze ve vymezených oblastech, jež byly v tomto seznamu vyznačeny jako oblasti podléhající opatřením k izolaci výskytu háďátka.
4. Členské státy zajistí, aby opatření uvedená v odstavci 1 byla prováděna odborně kvalifikovanými pracovníky příslušných úředních subjektů nebo kterýmikoli jinými odborně kvalifikovanými osobami pod dohledem příslušných úředních subjektů.
Článek 8
Informování hospodářských subjektů a veřejnosti
Jsou-li použita eradikační opatření v souladu s článkem 6 nebo opatření k izolaci výskytu háďátka v souladu s článkem 7, informují příslušné členské státy o těchto opatřeních příslušné hospodářské subjekty a veřejnost.
Článek 9
Informování o vnitrostátních opatřeních
1. Do jednoho měsíce od oznámení výskytu háďátka v části svého území, ve které jeho výskyt nebyl dříve znám, poskytnutého podle čl. 16 odst. 1 prvního pododstavce směrnice 2000/29/ES, sdělí členské státy Komisi a ostatním členským státům, jaká opatření přijaly a jaká opatření se rozhodly přijmout k eradikaci háďátka v souladu s článkem 6.
2. Přijme-li členský stát opatření k eradikaci háďátka podle článku 6, sdělení o opatřeních uvedené v odstavci 1 bude obsahovat opatření týkající se kácení, odběru vzorků, testování, odstranění a likvidace náchylných rostlin, stanovená v příloze I bodech 2, 3, 4, 5, 7, 8 a 9 a plán a organizaci průzkumů včetně počtu prohlídek, vzorků, jež mají být odebrány, a laboratorních testů, jež mají být provedeny, jak stanoví příloha I bod 6.
Přijme-li členský stát opatření k izolaci výskytu háďátka podle článku 7, sdělení o opatřeních uvedené v odstavci 1 bude obsahovat opatření týkající se kácení, odběru vzorků, testování, odstranění a likvidace náchylných rostlin a plán a organizaci průzkumů včetně počtu prohlídek, vzorků, jež mají být odebrány, a laboratorních testů, jež mají být provedeny, jak stanoví příloha II body 2 a 3.
Toto sdělení o opatřeních zahrnuje také popis opatření k informování příslušných hospodářských subjektů a veřejnosti podle článku 8 a kontrol, jež mají být provedeny podle čl. 11 odst. 1.
3. Členské státy každoročně do 1. března podají Komisi a ostatním členským státům zprávu o výsledcích opatření za předchozí rok, přijatých podle článků 6 a 7.
Tato zpráva obsahuje počet nálezů výskytu háďátka a jejich polohu včetně map, počet rostlin ve špatném zdravotním stavu a rostlin odumřelých, jež byly identifikovány, skáceny a podrobeny odběru vzorků a testování, a výsledky těchto testů.
4. Členské státy do 1. března každého roku následujícího po oznámení uvedeném v odstavci 1 sdělí Komisi a ostatním členským státům, jaká opatření se rozhodly přijmout v tomto roce k eradikaci háďátka podle článku 6.
5. Pokud se členský stát rozhodne izolovat výskyt háďátka ve vymezené oblasti podle čl. 7 odst. 1, okamžitě předá Komisi a ostatním členským státům příslušným způsobem přepracovanou verzi sdělení o opatřeních, poskytnutého podle odstavce 1.
Podléhá-li vymezená oblast opatřením k izolaci výskytu háďátka podle článku 7, může toto sdělení o opatřeních zahrnovat období až 5 let. Pokud sdělení zahrnuje období delší než jeden rok, předloží příslušné členské státy Komisi a ostatním členským státům přepracovanou verzi tohoto sdělení do 31. října roku, ve kterém platnost sdělení vyprší.
Pokud bylo rozhodnuto o významných změnách opatření k izolaci výskytu, uvedené sdělení o opatřeních se přepracuje a bezodkladně předloží Komisi a ostatním členským státům.
Článek 10
Přemísťování náchylných rostlin a náchylného dřeva a kůry v rámci Unie
1. Náchylné rostliny a náchylné dřevo a kůra mohou být přemísťovány z vymezených oblastí do jiných než vymezených oblastí a ze zamořených zón do nárazníkových zón, pouze pokud jsou splněny podmínky stanovené v příloze III oddíle 1.
2. Náchylné rostliny a náchylné dřevo a kůra mohou být přemísťovány v rámci zamořených zón podléhajících eradikačním opatřením, pouze pokud jsou splněny podmínky stanovené v příloze III oddíle 2.
3. Členské státy mohou omezit přemísťování náchylných rostlin a náchylného dřeva a kůry v rámci zamořených zón podléhajících opatřením k izolaci výskytu háďátka.
Článek 11
Kontroly při přemísťování z vymezených oblastí do jiných než vymezených oblastí a ze zamořených zón do nárazníkových zón
1. Členské státy provádějí časté namátkové kontroly náchylných rostlin a náchylného dřeva a kůry přemísťovaných z vymezených oblastí, jež se nacházejí na jejich území, do jiných než vymezených oblastí a ze zamořených zón, jež se nacházejí na jejich území, do nárazníkových zón.
Při konkrétním rozhodování o tom, kde mají být kontroly prováděny, vycházejí členské státy z rizika, že rostliny nebo dřevo a kůra, jež mají být kontrolovány, obsahují živá háďátka, přičemž berou v úvahu původ dodávek, stupeň náchylnosti příslušných rostlin a dřeva a kůry a to, nakolik hospodářský subjekt odpovědný za přemísťování v minulosti dodržoval toto rozhodnutí a rozhodnutí 2006/133/ES.
Kontroly náchylných rostlin a náchylného dřeva a kůry se provádějí na následujících místech:
a)
v místech, kde přecházejí ze zamořených zón do nárazníkových zón;
b)
v místech, kde přecházejí z nárazníkových zón do nevymezených oblastí;
c)
v místě určení v nárazníkové zóně a
d)
v místě původu v zamořené zóně, jako jsou pily, odkud jsou přemísťovány mimo zamořenou zónu.
Členské státy mohou rozhodnout, že budou provádět i další kontroly v jiných místech, než která jsou uvedena v písmenech a) až d).
Tyto kontroly zahrnují kontrolu dokumentace z hlediska dodržení požadavků stanovených v příloze III oddíle 1, kontrolu totožnosti a v případě nedodržení nebo podezření na nedodržení těchto požadavků i rostlinolékařskou kontrolu, jež zahrnuje testování na přítomnost háďátka.
2. Členské státy provádějí namátkové kontroly náchylných rostlin a náchylného dřeva a kůry přemísťovaných z vymezených oblastí, jež se nacházejí mimo jejich území, do jiných než vymezených oblastí na svém území.
Tyto kontroly zahrnují kontrolu dokumentace z hlediska dodržení požadavků stanovených v příloze III oddíle 1, kontrolu totožnosti i rostlinolékařskou kontrolu, jež zahrnuje testování na přítomnost háďátka.
3. Výsledky kontrol uvedených v odstavci 1 se oznámí Komisi a ostatním členským státům každý měsíc a výsledky kontrol uvedených v odstavci 2 se jim oznámí jednou ročně do 1. března.
Pokud tyto kontroly prokážou přítomnost háďátka v náchylných rostlinách nebo v náchylném dřevu nebo kůře, dotyčný členský stát tento nález okamžitě oznámí Komisi a ostatním členským státům.
Článek 12
Opatření v případě nedodržení článku 10
Pokud kontroly uvedené v článku 11 prokážou, že ustanovení přílohy III oddílu 1 nebo oddílu 2 nebyla dodržena, členský stát, který tyto kontroly provedl, okamžitě podrobí materiál, který nesplňuje požadavky, některému z těchto opatření:
a)
zničení;
b)
přemístění pod úředním dohledem do zpracovatelského zařízení výslovně k tomu oprávněného, kde jsou náchylné dřevo a kůra podrobeny tepelnému ošetření tak, aby se v kterékoliv jejich části dosáhlo minimální teploty 56 °C po dobu alespoň 30 minut, a aby bylo zajištěno, že budou prosté živých háďátek a živých přenašečů;
c)
pokud materiál, který nesplňuje požadavky, je dřevěným obalovým materiálem právě používaným při přepravě předmětů, a aniž jsou dotčena ustanovení přílohy III, vrácení pod úředním dohledem do místa odeslání nebo do místa poblíž místa, kde byl materiál zadržen, k přebalení těchto předmětů a zničení tohoto dřevěného obalového materiálu, přičemž je nutno vyloučit jakékoli riziko šíření háďátka.
Článek 13
Opravňování zpracovatelských zařízení
1. Členské státy, na jejichž území se nachází vymezená oblast, oprávní dostatečně vybavená zpracovatelská zařízení k provádění jednoho nebo více z následujících úkolů stanovených v příloze III:
a)
ošetřování náchylného dřeva a kůry, jak je stanoveno v oddíle 1 bodě 2 písm. a) a oddíle 2 bodě 2 prvním pododstavci písm. c) uvedené přílohy;
b)
vydávání rostlinolékařských pasů podle směrnice Komise 92/105/EHS (6) pro náchylné dřevo a kůru ošetřené příslušným zpracovatelským zařízením v souladu s písmenem a) tohoto odstavce, jak je stanoveno v oddíle 1 bodě 2 písm. b) přílohy III a oddíle 2 bodě 2 druhém pododstavci písm. b) uvedené přílohy;
c)
ošetřování dřevěného obalového materiálu, jak je stanoveno v oddíle 1 bodě 3 písm. a) uvedené přílohy a oddíle 2 bodě 3 uvedené přílohy a
d)
označování dřevěného obalového materiálu ošetřeného příslušným zpracovatelským zařízením v souladu s písmenem c) způsobem stanoveným v oddíle 1 bodě 3 písm. b) přílohy III a v oddíle 2 bodě 3 uvedené přílohy, v souladu s přílohou II mezinárodního standardu FAO pro fytosanitární opatření č. 15.
Tato zařízení jsou dále uváděna jako „oprávněná zpracovatelská zařízení“.
2. Oprávněná zpracovatelská zařízení zajistí dohledatelnost ošetřeného náchylného dřeva, kůry a dřevěného obalového materiálu.
Článek 14
Opravňování k označování
1. Členské státy, na jejichž území se nachází vymezená oblast, pověří dostatečně vybavené výrobce dřevěného obalového materiálu, aby v souladu s přílohou II mezinárodního standardu FAO pro fytosanitární opatření č. 15 označovali dřevěný obalový materiál, jejž vyrábějí ze dřeva ošetřeného oprávněným zpracovatelským zařízením a opatřeného rostlinolékařským pasem podle směrnice 92/105/EHS.
Tito výrobci jsou dále uváděni jako „oprávnění výrobci dřevěného obalového materiálu“.
2. Jedině oprávnění výrobci dřevěného obalového materiálu mohou používat k výrobě dřevěného obalového materiálu dřevo ze zpracovatelských zařízení, výslovně pro tento účel oprávněných, opatřené rostlinolékařským pasem podle směrnice 92/105/EHS, a zajistí, aby bylo možné zpětně dohledat, ze kterého oprávněného zpracovatelského zařízení takto použité dřevo pochází.
Článek 15
Dohled nad oprávněnými zpracovatelskými zařízeními a oprávněnými výrobci dřevěného obalového materiálu
Členské státy provádějí dohled nad oprávněnými zpracovatelskými zařízeními a oprávněnými výrobci dřevěného obalového materiálu, aby se zajistilo, že správně plní úkoly stanovené v jejich oprávnění.
Členské státy zajistí, aby byl tento dohled prováděn odborně kvalifikovanými pracovníky příslušných úředních subjektů nebo kterýmikoli jinými odborně kvalifikovanými osobami pod dohledem příslušných úředních subjektů.
Článek 16
Zrušení oprávnění oprávněných zpracovatelských zařízení a oprávněných výrobců dřevěného obalového materiálu
1. Pokud členský stát, který udělil oprávnění, zjistí, že se v náchylném dřevu, kůře nebo dřevěném obalovém materiálu ošetřeném oprávněným zpracovatelským zařízením vyskytuje háďátko, okamžitě toto oprávnění zruší.
Pokud členský stát, který udělil oprávnění, zjistí, že se v náchylném dřevěném obalovém materiálu označeném oprávněným výrobcem dřevěného obalového materiálu vyskytuje háďátko, okamžitě toto oprávnění zruší.
2. Aniž jsou dotčena ustanovení odstavce 1, pokud členský stát, který udělil oprávnění, zjistí, že oprávněné zpracovatelské zařízení nebo oprávněný výrobce dřevěného obalového materiálu neplní správně své úkoly stanovené v příslušném oprávnění, přijme nezbytná opatření, jež zajistí dodržování ustanovení článků 13 a 14.
Článek 17
Seznam oprávněných zpracovatelských zařízení a oprávněných výrobců dřevěného obalového materiálu
1. Členské státy informují Komisi o vydání oprávnění zpracovatelskému zařízení v souladu s článkem 13 nebo výrobci dřevěného obalového materiálu v souladu s článkem 14 a o zrušení takových oprávnění.
2. Komise sestaví seznam oprávněných zpracovatelských zařízení a oprávněných výrobců dřevěného obalového materiálu a předá tento seznam členským státům. Část A tohoto seznamu obsahuje oprávněná zpracovatelská zařízení. Část B tohoto seznamu obsahuje oprávněné výrobce dřevěného obalového materiálu. Seznam je aktualizován na základě informací obdržených od členských států.
Článek 18
Zrušení
Rozhodnutí 2006/133/ES se zrušuje.
Článek 19
Přezkum
Toto rozhodnutí bude přezkoumáno nejpozději do 31. července 2015.
Článek 20
Použitelnost
Ustanovení přílohy III oddílu 1 bodu 2 písm. a) druhé věty a přílohy III oddílu 2 bodu 2 písm. c) druhé věty se použijí od 1. ledna 2013.
Článek 21
Určení
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
V Bruselu dne 26. září 2012.
DECISIONE DI ESECUZIONE DELLA COMMISSIONE
del 26 settembre 2012
relativa a misure urgenti di prevenzione della propagazione nell’Unione di Bursaphelenchus xylophilus (Steiner e Buhrer) Nickle et al. (nematode del pino)
[notificata con il numero C(2012) 6543]
(2012/535/UE)
LA COMMISSIONE EUROPEA,
visto il trattato sul funzionamento dell’Unione europea,
vista la direttiva 2000/29/CE del Consiglio, dell’8 maggio 2000, concernente le misure di protezione contro l’introduzione nella Comunità di organismi nocivi ai vegetali o ai prodotti vegetali e contro la loro diffusione nella Comunità (1), in particolare l’articolo 16, paragrafo 3, quarta frase,
considerando quanto segue:
(1)
La decisione 2006/133/CE della Commissione (2) prescrive agli Stati membri di adottare, a titolo provvisorio, misure supplementari contro la propagazione del nematode del pino per quanto riguarda le regioni del Portogallo diverse da quelle notoriamente indenni da questo organismo. I focolai di nematode del pino segnalati in Spagna e le ripetute intercettazioni da parte di altri Stati membri di legname di pino, materiale da imballaggio in legno e cortecce infestati dal nematode del pino provenienti dal Portogallo indicano che è aumentato il rischio di propagazione del nematode del pino al di fuori delle zone del Portogallo in cui la sua presenza è accertata. Le conseguenze economiche, sociali e ambientali di una propagazione del nematode del pino nell’Unione sarebbero di una gravità inaccettabile. È quindi opportuno estendere a tutti gli Stati membri le misure riguardanti il nematode del pino.
(2)
Per prevenire l’introduzione e la propagazione del nematode del pino, gli Stati membri devono effettuare annualmente indagini per accertarne la presenza in zone che ne sono considerate indenni e adottare piani di emergenza da attuare nel caso in cui tale presenza sia accertata.
(3)
Nel caso in cui sia accertata la presenza del nematode del pino in una zona considerata indenne, gli Stati membri devono delimitare le zone in cui devono essere applicate le misure di eradicazione. Tali misure devono comprendere l’abbattimento precauzionale delle piante sensibili nella zona infestata e in una zona con un raggio di 500 m attorno alle piante infestate dal nematode del pino, nonché una sorveglianza intensificata della presenza del nematode del pino in tutta la zona delimitata.
(4)
Nel caso in cui uno Stato membro consideri che l’abbattimento delle piante sensibili nel raggio di 500 metri dalle piante infestate dal nematode del pino sia una misura sproporzionata, ad esempio quando la zona interessata comprende aree protette ai sensi della direttiva 92/43/CEE del Consiglio, del 21 maggio 1992, relativa alla conservazione degli habitat naturali e seminaturali e della flora e della fauna selvatiche (3) e della direttiva 2009/147/CE del Parlamento europeo e del Consiglio, del 30 novembre 2009, concernente la conservazione degli uccelli selvatici (4), devono essere previste opzioni alternative di gestione dei rischi che comportino l’abbattimento di una quantità minore di piante sensibili. In tal caso, devono essere adottate misure alternative di salvaguardia che garantiscano una riduzione equivalente del rischio di propagazione del nematode del pino.
(5)
Le misure devono avere come obiettivo principale l’eradicazione del nematode del pino e il contenimento deve essere autorizzato solo nelle zone in cui l’eradicazione non è un obiettivo realizzabile. Per giungere, quando è possibile, all’eradicazione, gli Stati membri devono applicare le relative misure per almeno quattro anni. Se però l’eradicazione è impossibile, gli Stati membri devono essere autorizzati, in certi casi, ad applicare le misure di contenimento prima che sia trascorso il periodo di quattro anni.
(6)
Gli Stati membri devono comunicare alla Commissione e agli altri Stati membri le misure di eradicazione e di contenimento che hanno adottato o hanno deciso di adottare.
(7)
Gli operatori interessati e il pubblico devono essere informati delle misure di eradicazione e di contenimento adottate.
(8)
Le movimentazioni di piante sensibili e di legname e cortecce sensibili all’interno e all’esterno delle zone delimitate devono essere sottoposte a restrizioni. Gli Stati membri devono effettuare controlli per verificare se i divieti o le restrizioni sono rispettati e, se del caso, imporre misure correttive.
(9)
Se le restrizioni relative alle movimentazioni di legname e cortecce sensibili comprendono l’obbligo di sottoporre a un trattamento il legname e le cortecce, gli Stati membri devono autorizzare e controllare impianti adeguatamente attrezzati per effettuare tale trattamento e rilasciare i passaporti delle piante o apporre una marcatura sul legname o sulle cortecce sensibili trattati. Devono essere stabilite regole per l’autorizzazione e il controllo di tali impianti, come pure per l’autorizzazione e il controllo dei produttori di materiale da imballaggio in legno che applicano tale marcatura.
(10)
Gli Stati membri e gli operatori devono avere accesso alle informazioni relative agli impianti autorizzati. La Commissione deve quindi costituire e tenere aggiornato un elenco degli impianti di trattamento autorizzati e dei produttori autorizzati di materiale da imballaggio in legno.
(11)
La decisione 2006/133/CE deve pertanto essere abrogata.
(12)
La presente decisione deve essere riesaminata dopo tre anni per tener conto dell’evoluzione tecnica e scientifica.
(13)
Le misure di cui alla presente decisione sono conformi al parere del comitato fitosanitario permanente,
HA ADOTTATO LA PRESENTE DECISIONE:
Articolo 1
Definizioni
Ai fini della presente decisione, si intende per:
a) «piante sensibili»: piante (ad eccezione di frutti e semi) di Abies Mill., Cedrus Trew, Larix Mill., Picea A. Dietr., Pinus L., Pseudotsuga Carr. e Tsuga Carr.;
b) «legname sensibile»: il legname di conifere (Coniferales), ad eccezione del legname segato e dei tronchi di Taxus L. e di Thuja L.;
c) «cortecce sensibili»: le cortecce di conifere (Coniferales);
d) «luogo di produzione»: qualsiasi luogo utilizzato come un’unica unità di produzione, compresi i siti di produzione gestiti separatamente per motivi fitosanitari;
e) «vettore»: i coleotteri appartenenti al genere Monochamus Megerle in Dejean, 1821;
f) «stagione di volo del vettore»: il periodo dal 1o aprile al 31 ottobre, tranne nel caso in cui una diversa durata della stagione di volo del vettore abbia una giustificazione tecnico-scientifica, tenendo conto di un margine di sicurezza di quattro settimane supplementari all’inizio e alla fine della stagione di volo prevista;
g) «materiale da imballaggio in legno»: il legname o i prodotti in legno utilizzati per sostenere, proteggere o trasportare una merce, in forma di casse, cassette, gabbie, cilindri ed imballaggi simili, palette di carico semplici, palette-casse e altre piattaforme di carico, spalliere di palette, paglioli, anche effettivamente utilizzati nel trasporto di oggetti, ad eccezione del legno trasformato mediante colla, calore o pressione o una combinazione di questi fattori e del materiale da imballaggio interamente costituito di legno di spessore non superiore a 6 mm.
Articolo 2
Indagini in zone considerate indenni dalla presenza del nematode del pino
1. Gli Stati membri effettuano ogni anno indagini dirette ad accertare la presenza di Bursaphelenchus xylophilus (Steiner e Buhrer) Nickle et al. (nematode del pino) in piante sensibili, legname e cortecce sensibili e nel vettore in zone del loro territorio considerate in precedenza indenni da tale presenza.
Le indagini consistono nel prelievo e nell’analisi in laboratorio di campioni di piante sensibili, legname e cortecce sensibili e vettori. Il numero dei campioni è stabilito sulla base di validi principi tecnici e scientifici.
2. Gli Stati membri comunicano alla Commissione una descrizione delle indagini di cui al paragrafo 1, precisando il numero dei siti di indagine, le zone in cui sono effettuate le indagini e il numero dei campioni da sottoporre ad analisi di laboratorio ogni anno. Nella descrizione sono indicati i principi scientifici e tecnici su cui si basano le indagini.
La descrizione è comunicata alla Commissione entro il 1o marzo dell’anno in cui devono essere effettuate le indagini.
3. Ogni Stato membro comunica i risultati delle indagini di cui al paragrafo 1 alla Commissione e agli altri Stati membri entro il 1o marzo dell’anno successivo a quello in cui sono state effettuate le indagini.
Articolo 3
Analisi di laboratorio
Le analisi di laboratorio dirette ad accertare la presenza del nematode del pino in piante sensibili, legname e cortecce sensibili e vettori sono effettuate secondo il protocollo di diagnosi per il Bursaphelenchus xylophilus definito nello standard EPPO PM7/4(2) (5). I metodi indicati in tale standard possono essere integrati o sostituiti da metodi di diagnosi molecolare convalidati scientificamente che presentano una sensibilità e affidabilità pari a quelle dello standard EPPO.
Articolo 4
Piani di emergenza
1. Entro il 31 dicembre 2013 ogni Stato membro stabilisce un piano delle azioni da intraprendere nel suo territorio in applicazione degli articoli da 5 a 16 in caso di presenza confermata o sospetta del nematode del pino (di seguito «piano di emergenza»).
2. Il piano di emergenza stabilisce:
a)
i ruoli e le responsabilità degli organismi coinvolti e dell’autorità unica in tali azioni;
b)
le modalità di comunicazione di tali azioni tra gli organismi coinvolti, l’autorità unica, il settore privato interessato e il pubblico;
c)
le modalità delle analisi di laboratorio;
d)
le modalità della formazione del personale degli organismi coinvolti in tali azioni.
3. Gli Stati membri provvedono alla valutazione e alla revisione dei rispettivi piani di emergenza.
4. Gli Stati membri comunicano alla Commissione, a sua richiesta, i rispettivi piani di emergenza.
Articolo 5
Zone delimitate
1. Se i risultati dell’indagine annuale di cui all’articolo 2, paragrafo 1, rivelano la presenza del nematode del pino in una pianta sensibile in una parte del territorio di uno Stato membro considerata in precedenza indenne da tale presenza, o se tale presenza è in altro modo dimostrata, lo Stato membro delimita immediatamente una zona come previsto al paragrafo 2 (di seguito «zona delimitata»).
Se la presenza del nematode del pino è rilevata nel vettore o in una partita di legname sensibile, cortecce sensibili o materiale da imballaggio in legno, lo Stato membro interessato effettua un’ispezione in prossimità del luogo in cui il vettore è stato catturato o in cui il legname sensibile, le cortecce sensibili o il materiale da imballaggio in legno si trovavano quando la presenza è stata constatata. Se i risultati dell’ispezione rivelano la presenza del nematode del pino in una pianta sensibile, si applica il primo comma.
2. La zona delimitata è costituita dalla zona in cui è stata rilevata la presenza del nematode del pino (di seguito «zona infestata») e da una zona circostante la zona infestata, larga almeno 20 km (di seguito «zona cuscinetto»).
Quando sono applicate le misure di eradicazione di cui all’articolo 6, lo Stato membro interessato può decidere di ridurre la larghezza della zona cuscinetto a non meno di 6 km, purché questa riduzione non comprometta l’eradicazione.
3. Se è rilevata la presenza del nematode del pino in una zona cuscinetto, è immediatamente costituita una nuova zona delimitata come previsto dal paragrafo 1 per tenere conto di questo ritrovamento.
In alternativa, la zona delimitata esistente, quando vi sono applicate le misure di eradicazione di cui all’articolo 6, può essere modificata per tenere conto di questo ritrovamento.
L’accertamento della presenza del nematode del pino in una zona cuscinetto è immediatamente notificato alla Commissione e agli altri Stati membri.
4. Nel caso in cui sia rilevata la presenza del nematode del pino nel territorio di uno Stato membro e la zona delimitata si estenda all’interno del territorio di uno o più altri Stati membri, questi ultimi stabiliscono, come previsto dal paragrafo 1, una o più zone delimitate che completino la zona cuscinetto con una o più zone cuscinetto di larghezza corrispondente a quella della zona cuscinetto dello Stato membro in cui è avvenuto il ritrovamento.
5. Gli Stati membri comunicano le zone delimitate del rispettivo territorio alla Commissione e agli altri Stati membri entro un mese dalla data del rilevamento della presenza del nematode del pino nella zona interessata.
Tale comunicazione comprende una descrizione delle zone delimitate, la loro ubicazione e i nomi delle entità amministrative interessate dalla delimitazione ed è corredata di una mappa indicante l’ubicazione di ciascuna zona delimitata, zona infestata e zona cuscinetto.
Gli Stati membri comunicano alla Commissione e agli altri Stati membri ogni modifica delle zone delimitate del rispettivo territorio entro il mese seguente la modifica.
6. Se le indagini annuali sulle piante sensibili e sul vettore di cui all’allegato I, punto 6, non hanno rivelato la presenza del nematode del pino nella zona delimitata in questione nei quattro anni precedenti, lo Stato membro interessato può decidere di non considerare più quella zona come zona delimitata. Uno Stato membro che si trova nella situazione di cui all’allegato I, punto 5, può decidere di considerare la zona non più delimitata nel caso in cui l’assenza del nematode del pino sia confermata dal prelievo di campioni e dalle analisi di cui all’allegato I, punto 7.
Lo Stato membro informa entro un mese la Commissione e gli altri Stati membri di tale decisione.
7. La Commissione costituisce un elenco delle zone delimitate e lo comunica agli Stati membri.
L’elenco è aggiornato sulla base delle comunicazioni ricevute dalla Commissione in applicazione dei paragrafi 5 e 6.
Articolo 6
Eradicazione
1. Gli Stati membri adottano le misure specificate nell’allegato I per eradicare il nematode del pino presente nelle zone delimitate dei rispettivi territori.
Il nematode del pino è considerato eradicato se le indagini annuali sulle piante sensibili e sul vettore di cui all’allegato I, punto 6, non hanno rivelato la presenza del nematode del pino nella zona delimitata in questione nei quattro anni precedenti o se l’assenza del nematode del pino è confermata dal prelievo di campioni e dalle analisi di cui all’allegato I, punto 7, terzo comma.
2. Gli Stati membri si assicurano che le misure di cui al paragrafo 1 siano messe in atto da personale tecnicamente qualificato degli organismi ufficiali responsabili o da altre persone tecnicamente qualificate che agiscono sotto il controllo degli organismi ufficiali responsabili.
Articolo 7
Contenimento
1. Se le indagini annuali sulle piante sensibili e sul vettore di cui all’allegato I, punto 6, rivelano la presenza del nematode del pino in una zona delimitata durante un periodo di almeno quattro anni consecutivi e l’esperienza acquisita indica che, nella situazione in questione, l’eradicazione del nematode del pino è impossibile, lo Stato membro interessato può decidere di contenere il nematode del pino all’interno di quella zona, anziché eradicarlo.
Lo Stato membro interessato può tuttavia, prima della fine di tale periodo, decidere di contenere, anziché eradicare, il nematode del pino se il diametro della zona infestata è superiore a 20 km, la presenza del nematode del pino è rilevata in tutta la zona infestata e l’esperienza acquisita indica che, nella situazione in questione, l’eradicazione del nematode del pino in quella zona è impossibile.
Le misure di contenimento messe in atto sono quelle indicate nell’allegato II.
2. Se uno Stato membro decide, come previsto dal paragrafo 1, di attuare misure di contenimento anziché misure di eradicazione, informa la Commissione della sua decisione, indicandone le ragioni.
Se è applicato il paragrafo 1, secondo comma, la Commissione effettua indagini in tale Stato membro per verificare che siano soddisfatte le condizioni previste da tale comma.
3. Le zone delimitate in cui sono attuate misure di contenimento come previsto dal paragrafo 1 sono segnalate come tali nell’elenco di cui all’articolo 5, paragrafo 7. Gli Stati membri possono attuare misure di contenimento solo nelle zone delimitate che sono state segnalate in tale elenco come zone in cui sono attuate misure di contenimento del nematode del pino.
4. Gli Stati membri si assicurano che le misure di cui al paragrafo 1 siano messe in atto da personale tecnicamente qualificato degli organismi ufficiali responsabili o da altre persone tecnicamente qualificate che agiscono sotto il controllo degli organismi ufficiali responsabili.
Articolo 8
Informazione degli operatori e del pubblico
Quando sono attuate le misure di eradicazione di cui all’articolo 6 o le misure di contenimento di cui all’articolo 7, gli Stati membri interessati provvedono a informare gli operatori interessati e il pubblico.
Articolo 9
Comunicazione delle misure nazionali
1. Gli Stati membri, entro il mese seguente la notifica di cui all’articolo 16, paragrafo 1, primo comma, della direttiva 2000/29/CE, della presenza del nematode del pino in una parte del loro territorio in precedenza considerata indenne, comunicano alla Commissione e agli altri Stati membri le misure che hanno adottato e quelle che hanno deciso di adottare per l’eradicazione del nematode del pino in applicazione dell’articolo 6.
2. Quando uno Stato membro adotta misure per l’eradicazione del nematode del pino in applicazione dell’articolo 6, la comunicazione di cui al paragrafo 1 ha per oggetto le misure riguardanti l’abbattimento, il prelievo e l’analisi di campioni, la rimozione e lo smaltimento delle piante sensibili indicate nell’allegato I, punti 2, 3, 4, 5, 7, 8 e 9, la pianificazione e le modalità di organizzazione delle indagini di cui all’allegato I, punto 6, compresi il numero delle ispezioni, i campioni da prelevare e le analisi di laboratorio da effettuare.
Quando uno Stato membro adotta misure per il contenimento del nematode del pino in applicazione dell’articolo 7, la comunicazione delle misure di cui al paragrafo 1 ha per oggetto le misure riguardanti l’abbattimento, il prelievo e l’analisi di campioni, la rimozione e lo smaltimento delle piante sensibili, la pianificazione e le modalità di organizzazione delle indagini di cui all’allegato II, punti 2 e 3, compresi il numero delle ispezioni, i campioni da prelevare e le analisi di laboratorio da effettuare.
La comunicazione delle misure comprende anche una descrizione delle misure di informazione degli operatori interessati e del pubblico di cui all’articolo 8 e dei controlli di cui all’articolo 11, paragrafo 1.
3. Gli Stati membri comunicano alla Commissione e agli altri Stati membri, entro il 1o marzo di ogni anno, una relazione sui risultati delle misure adottate nel corso dell’anno precedente in applicazione degli articoli 6 e 7.
Nella relazione sono indicati il numero e i luoghi dei rilevamenti della presenza del nematode del pino, con le relative mappe, il numero delle piante in cattive condizioni di salute e delle piante morte che sono state individuate, abbattute, dalle quali sono stati prelevati campioni e per le quali sono state effettuate analisi, e i risultati di tali analisi.
4. Gli Stati membri, entro il 1o marzo di ogni anno seguente la notifica di cui al paragrafo 1, comunicano alla Commissione e agli altri Stati membri le misure che hanno deciso di attuare nel corso di quell’anno per l’eradicazione del nematode del pino in applicazione dell’articolo 6.
5. Quando uno Stato membro decide di contenere la propagazione del nematode del pino in una zona delimitata in applicazione dell’articolo 7, paragrafo 1, comunica immediatamente alla Commissione e agli altri Stati membri una versione conformemente riveduta della comunicazione delle misure di cui al paragrafo 1.
La comunicazione delle misure può coprire un periodo massimo di 5 anni nel caso di una zona delimitata in cui sono attuate misure di contenimento in applicazione dell’articolo 7. Se la comunicazione copre più di un anno, gli Stati membri interessati comunicano alla Commissione e agli altri Stati membri una versione riveduta della comunicazione delle misure entro il 31 ottobre dell’anno in cui essa scade.
Quando sono decise modifiche rilevanti delle misure di contenimento, la comunicazione delle misure è riveduta e comunicata immediatamente alla Commissione e agli altri Stati membri.
Articolo 10
Movimentazioni di piante sensibili e di legname e cortecce sensibili all’interno dell’Unione
1. Le movimentazioni di piante sensibili e di legname e cortecce sensibili da zone delimitate verso zone non delimitate e da zone infestate verso zone cuscinetto sono ammesse solo se sono soddisfatte le condizioni di cui all’allegato III, sezione 1.
2. Le movimentazioni di piante sensibili e di legname e cortecce sensibili all’interno di zone infestate in cui sono attuate misure di eradicazione sono ammesse solo se sono soddisfatte le condizioni di cui all’allegato III, sezione 2.
3. Gli Stati membri possono limitare le movimentazioni di piante sensibili e di legname e cortecce sensibili all’interno di zone infestate in cui sono attuate misure di contenimento.
Articolo 11
Controlli sulle movimentazioni da zone delimitate verso zone non delimitate e da zone infestate verso zone cuscinetto
1. Gli Stati membri effettuano frequenti controlli casuali su piante sensibili e su legname e cortecce sensibili movimentati da zone delimitate del loro territorio verso zone non delimitate e da zone infestate del loro territorio verso zone cuscinetto.
Gli Stati membri decidono di effettuare controlli mirati sulla base del rischio che nelle piante o nel legname e nelle cortecce da controllare siano presenti nematodi del pino vivi, tenendo conto della provenienza delle partite, del grado di sensibilità delle piante o del legname e delle cortecce e del fatto che l’operatore responsabile delle movimentazioni si sia in precedenza conformato alle disposizioni della presente decisione e della decisione 2006/133/CE.
I controlli sulle piante sensibili e sul legname e sulle cortecce sensibili sono effettuati:
a)
nei punti di passaggio da zone infestate a zone cuscinetto;
b)
nei punti di passaggio da zone cuscinetto a zone non delimitate;
c)
nel luogo di destinazione situato nella zona cuscinetto;
d)
nel luogo d’origine situato nella zona infestata (per esempio segherie) da cui sono trasportati al di fuori della zona infestata.
Gli Stati membri possono decidere di effettuare controlli anche in luoghi diversi da quelli indicati alle lettere da a) a d).
I controlli consistono in un controllo documentale per quanto riguarda le prescrizioni di cui all’allegato III, sezione 1, in un controllo di identità e, in caso di inosservanza, accertata o sospetta, di tali prescrizioni, in un controllo fitosanitario comprendente un’analisi per l’accertamento della presenza del nematode del pino.
2. Gli Stati membri effettuano controlli casuali sulle piante sensibili e sul legname e sulle cortecce sensibili trasportati da zone delimitate situate al di fuori del proprio territorio verso zone non delimitate situate nel proprio territorio.
I controlli consistono in un controllo documentale per quanto riguarda le prescrizioni di cui all’allegato III, sezione 1, un controllo di identità e un controllo fitosanitario comprendente un’analisi per l’accertamento della presenza del nematode del pino.
3. I risultati dei controlli di cui al paragrafo 1 sono comunicati alla Commissione e agli altri Stati membri mensilmente, quelli dei controlli di cui al paragrafo 2 annualmente, entro il 1o marzo.
Se i controlli rivelano la presenza del nematode del pino in piante sensibili o in legname o cortecce sensibili, lo Stato membro ne informa immediatamente la Commissione e gli altri Stati membri.
Articolo 12
Misure in caso di inosservanza delle disposizioni dell’articolo 10
Se dai controlli di cui all’articolo 11 risulta che le disposizioni della sezione 1 o della sezione 2 dell’allegato III non sono rispettate, lo Stato membro che ha effettuato i controlli adotta immediatamente una delle seguenti misure:
a)
il materiale non conforme è distrutto;
b)
il materiale non conforme è trasferito sotto controllo ufficiale verso un impianto di trattamento a tal fine specificamente autorizzato, in cui è sottoposto a un trattamento termico per effetto del quale il legname e le cortecce sensibili raggiungono in ogni punto una temperatura minima di 56 °C per almeno 30 minuti, in modo da garantire l’assenza di nematodi del pino vivi e vettori vivi;
c)
se il materiale non conforme è costituito da materiale da imballaggio effettivamente utilizzato nel trasporto di oggetti, e fatto salvo l’allegato III, esso è rinviato sotto controllo ufficiale nel luogo di spedizione o in un luogo situato in prossimità del luogo di intercettazione perché gli oggetti siano reimballati e il materiale da imballaggio in legno sia distrutto, in modo da evitare ogni rischio di propagazione del nematode del pino.
Articolo 13
Autorizzazione degli impianti di trattamento
1. Gli Stati membri nel cui territorio esiste una zona delimitata autorizzano impianti di trattamento adeguatamente attrezzati a effettuare una o più delle seguenti operazioni specificate nell’allegato III:
a)
trattamento di legname e cortecce sensibili, come indicato nell’allegato III, sezione 1, punto 2, lettera a), e sezione 2, punto 2, primo comma, lettera c);
b)
rilascio dei passaporti delle piante di cui alla direttiva 92/105/CEE della Commissione (6) per il legname e le cortecce sensibili trattati dall’impianto di trattamento in questione in applicazione della lettera a) del presente paragrafo, come indicato nell’allegato III, sezione 1, punto 2, lettera b), e sezione 2, punto 2, secondo comma, lettera b);
c)
trattamento del materiale da imballaggio in legno, come indicato nell’allegato III, sezione 1, punto 3, lettera a), e sezione 2, punto 3;
d)
marcatura del materiale da imballaggio in legno trattato dall’impianto di trattamento in questione in applicazione della lettera c), come indicato nell’allegato III, sezione 1, punto 3, lettera b), e sezione 2, punto 3, in conformità all’allegato II dello standard internazionale FAO per le misure fitosanitarie n. 15.
Tali impianti sono di seguito designati «impianti di trattamento autorizzati».
2. Gli impianti di trattamento autorizzati assicurano la tracciabilità del legname, delle cortecce e del materiale da imballaggio in legno sensibili trattati.
Articolo 14
Autorizzazione alla marcatura
1. Gli Stati membri nel cui territorio esiste una zona delimitata autorizzano i produttori di materiale da imballaggio in legno adeguatamente attrezzati ad apporre una marcatura, in conformità all’allegato II dello standard internazionale FAO per le misure fitosanitarie n. 15, sul materiale da imballaggio in legno ottenuto utilizzando legname trattato da un impianto di trattamento autorizzato e accompagnato dal passaporto delle piante di cui alla direttiva 92/105/CEE.
Tali produttori sono qui di seguito designati «produttori di materiale da imballaggio in legno autorizzati»
2. I produttori di materiale da imballaggio in legno autorizzati utilizzano per la produzione di materiale da imballaggio in legno esclusivamente legname proveniente da impianti di trattamento specificamente autorizzati e accompagnato dal passaporto delle piante di cui alla direttiva 92/105/CEE e si accertano che la provenienza da tali impianti di trattamento del legname utilizzato sia tracciabile.
Articolo 15
Controllo degli impianti di trattamento autorizzati e dei produttori di materiale da imballaggio in legno autorizzati
Gli Stati membri eseguono controlli sugli impianti di trattamento autorizzati e sui produttori di materiale da imballaggio in legno autorizzati per verificare che operino correttamente, nei modi prescritti dalla loro autorizzazione.
Gli Stati membri si assicurano che tali controlli siano eseguiti da personale tecnicamente qualificato degli organismi ufficiali responsabili o da altre persone tecnicamente qualificate che agiscono sotto il controllo degli organismi ufficiali responsabili.
Articolo 16
Revoca delle autorizzazioni rilasciate agli impianti di trattamento e ai produttori di materiale da imballaggio in legno
1. Se lo Stato membro che ha rilasciato l’autorizzazione viene a conoscenza della presenza del nematode del pino in legname, cortecce o materiale da imballaggio in legno sensibili trattati da un impianto di trattamento autorizzato, revoca immediatamente tale autorizzazione.
Se lo Stato membro che ha rilasciato l’autorizzazione viene a conoscenza della presenza del nematode del pino in materiale da imballaggio in legno sensibile recante la marcatura apposta da un produttore di materiale da imballaggio in legno autorizzato, revoca immediatamente tale autorizzazione.
2. Fatto salvo il paragrafo 1, se lo Stato membro che ha rilasciato l’autorizzazione, viene a conoscenza del fatto che un impianto di trattamento autorizzato o un produttore di materiale da imballaggio in legno autorizzato non opera nei modi prescritti dalla sua autorizzazione, adotta le misure necessarie perché gli articoli 13 e 14 siano rispettati.
Articolo 17
Elenco degli impianti di trattamento autorizzati e dei produttori di materiale da imballaggio in legno autorizzati
1. Gli Stati membri informano la Commissione quando rilasciano un’autorizzazione a un impianto di trattamento ai sensi dell’articolo 13 o a un produttore di materiale da imballaggio in legno ai sensi dell’articolo 14 e quando revocano tale autorizzazione.
2. La Commissione costituisce un elenco degli impianti di trattamento autorizzati e dei produttori di materiale da imballaggio in legno autorizzati e lo trasmette agli Stati membri. La parte A dell’elenco contiene gli impianti di trattamento autorizzati, la parte B i produttori autorizzati di materiale da imballaggio in legno. L’elenco è aggiornato sulla base delle informazioni ricevute dagli Stati membri.
Articolo 18
Abrogazione
La decisione 2006/133/CE è abrogata.
Articolo 19
Riesame
La presente decisione è riesaminata entro il 31 luglio 2015.
Articolo 20
Data di applicazione
La seconda frase del punto 2, lettera a), della sezione 1 dell’allegato III, e la seconda frase del punto 2, lettera c), della sezione 2 dell’allegato III si applicano a decorrere dal 1o gennaio 2013.
Articolo 21
Destinatari
Gli Stati membri sono destinatari della presente decisione.
Fatto a Bruxelles, il 26 settembre 2012