NAŘÍZENÍ KOMISE V PŘENESENÉ PRAVOMOCI (EU) 2015/514
ze dne 18. prosince 2014
o informacích, které mají podávat příslušné orgány Evropskému orgánu pro cenné papíry a trhy v souladu s čl. 67 odst. 3 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2011/61/EU
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na směrnici Evropského parlamentu a Rady 2011/61/EU ze dne 8. června 2011 o správcích alternativních investičních fondů a o změně směrnic 2003/41/ES a 2009/65/ES a nařízení (ES) č. 1060/2009 a (EU) č. 1095/2010 (1) a zejména s ohledem na čl. 67 odst. 5 této směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Je nezbytné upřesnit obsah informací, které příslušné orgány členských států musí čtvrtletně podávat Evropskému orgánu pro cenné papíry a trhy (ESMA) v souladu s čl. 67 odst. 3 směrnice 2011/61/EU, aby tak tento orgán mohl posoudit, jak funguje pas pro unijní správce alternativních investičních fondů (dále jen: unijní správci), kteří spravují nebo nabízejí unijní alternativní investiční fondy v Unii, podmínky provozování činnosti pro alternativní investiční fondy a jejich správce a případný dopad rozšíření působnosti pasu.
(2)
Je důležité zajistit, aby informace podávané příslušnými orgány byly věcné a umožňovaly provést informované posouzení. Všechny příslušné orgány by proto měly podávat informace, které umožňují soudržné posouzení v celé Unii, a zároveň by měla být zachována možnost poskytnout také jakékoli další informace, které by mohly považovat za užitečné, pokud jde o hodnocení celkového fungování pasu EU, vnitrostátních pravidel upravujících neveřejné nabízení a rovněž možného dopadu rozšíření působnosti pasu na fondy a správce ze třetích zemí. Aby bylo zajištěno, že se jednotný soubor požadavků na podávání zpráv uplatní přímo na všechny příslušné orgány, je nezbytné stanovit pravidla pro informace, jež mají být poskytovány orgánu pro cenné papíry a trhy, formou nařízení.
(3)
V zájmu posouzení využívání pasu EU je důležité shromažďovat kvantitativní údaje o správcích alternativních investičních fondů a o alternativních investičních fondech, jež využívají pasy uvedené v článcích 32 a 33 směrnice 2011/61/EU, údaje o jurisdikcích, v nichž dochází k přeshraničním činnostem, a rovněž o druzích přeshraničních činností.
(4)
Nezbytným prvkem celkového fungování pasu EU je účinná spolupráce mezi příslušnými orgány. Pro posouzení účinnosti je nezbytné shromáždit informace o spolupráci mezi příslušnými orgány při výkonu jejich pravomocí v souladu s články 45 a 50 směrnice 2011/61/EU. To znamená posouzení případů, kdy se překrývají různé pravomoci, přijatých opatření v reakci na tuto situaci a rovněž účinnosti spolupráce, pokud jde o načasování, věcnost a důkladnost.
(5)
Pas EU je založen na systému oznamování stanoveném v článcích 32 a 33 směrnice 2011/61/EU. Příslušné orgány by proto měly podávat informace o provozování tohoto systému, zvláště pokud jde o načasování, bezproblémovost, kvalitu oznámených informací a případné odchylky při jeho uplatňování.
(6)
Aby bylo možné provést objektivní posouzení, měly by mít příslušné orgány povinnost podávat informace o fungování pasu také z hlediska investorů, zvláště pokud jde o dopady na jejich ochranu. Příslušné orgány by měly také podávat informace o stížnostech, které podali investoři v souvislosti se správci alternativních investičních fondů nebo s těmito fondy usazenými v jiném členském státě, než ve kterém má investor bydliště, o dotazech investorů týkajících se rozdělení pravomocí mezi příslušnými orgány z různých členských států a o jakýchkoli záležitostech, které vyvstaly v souvislosti s opatřeními ohledně nabízení fondů.
(7)
Při posouzení fungování pasu je nutno náležitě zohledňovat úlohu Evropského orgánu pro cenné papíry a trhy při odstraňování rozdílného přístupu příslušných orgánů k přeshraniční správě a nabízení fondů. Příslušné orgány by proto měly sdělovat své názory na užitečnost, načasování, kvalitu a jakékoli další záležitosti týkající se zapojení orgánu pro cenné papíry a trhy.
(8)
V zájmu posouzení fungování nynějších vnitrostátních režimů, které umožňují mimounijním správcům a mimounijním alternativním investičním fondům působit v jednotlivých členských státech, je třeba znát beze zbytku podrobnosti týkající se právních rámců přijatých těmito jednotlivými členskými státy, jejich specifické rysy a odlišnosti ve srovnání s pravidly, jež se uplatňují na unijní správce a unijní alternativní investiční fondy. Rovněž je důležité shromažďovat kvantitativní informace o počtu mimounijních alternativních investičních fondů nabízených v členských státech a mimounijních správců, kteří v členských státech spravují nebo nabízejí alternativní investiční fondy. Tyto informace by měly rovněž obsahovat údaje o opatřeních v oblasti prosazování práva a dohledu a rovněž o doplňujících informacích, které dodaly mimounijní orgány dohledu na základě žádosti.
(9)
Příslušné orgány by poté, co se zapojí do vyjednávání mnohostranných memorand o porozumění, měly sdělovat informace o všech dohodách o spolupráci uzavřených s orgány dohledu třetích zemí, o nichž Evropský orgán pro cenné papíry a trhy dosud neví. Aby bylo možné posoudit fungování dohod o spolupráci, je důležité shromažďovat informace o účinnosti těchto dohod, např. kvantitativní i kvalitativní informace o využívání různých pravomocí stanovených v těchto dohodách. Mezi tyto informace patří i požadavky na informace, inspekce na místě a sdílení informací. Účinnost spolupráce by měla být posuzována z hlediska významnosti, důkladnosti, načasování a úplnosti poskytované pomoci.
(10)
Příslušné orgány by měly podávat informace o veškerých prvcích režimu třetí země, které de facto nebo de iure způsobují omezení nebo obtíže při výkonu dohledových funkcí příslušného orgánu členského státu nebo s ohledem na přímé přijímání informací od mimounijních subjektů. Kromě toho by měly být shromažďovány informace o stížnostech ze strany investorů, jakož i o opatřeních, jež příslušné orgány v reakci na tyto stížnosti přijaly.
(11)
Posouzení vzájemného působení mezi oběma systémy zavedenými pro správu nebo nabízení alternativních investičních fondů by mělo vycházet z důkazů, které odrážejí celkovou situaci na vnitřním trhu, a také z krátkodobých i dlouhodobých posouzení vývoje na trhu, včetně možných narušení trhu či hospodářské soutěže. Posouzení, zda mají členské státy a jednotlivé třetí země rovné podmínky, například pokud jde o regulační zátěž, podmínky hospodářské soutěže nebo dohled, by měla být založena na důkazech. Příslušné orgány by měly podávat konkrétní informace o obecných nebo konkrétních záležitostech týkajících se třetích zemí a uvádět jejich příčiny.
(12)
Příslušné orgány by měly při podávání informací o možných narušeních trhu a hospodářské soutěže zohledňovat veškeré subjekty kolektivního financování a jejich správce. Je důležité určit, zda a do jaké míry jsou unijní alternativní investiční fondy a subjekty kolektivního investování do převoditelných cenných papírů zavedené podle směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/65/ES (2) a jejich správci potenciálně dotčeni zavedením pasu třetí země. Je to významné zvláště s ohledem na to, že se definice mimounijních správců alternativních investičních fondů ve směrnici 2011/61/EU vztahuje na všechny subjekty kolektivního investování usazené v třetích zemích, včetně těch, na které by se jinak vztahovala směrnice 2009/65/ES, pokud by byly usazeny v některém členském státě. Aby bylo možné zhodnotit celkový dopad na trh, je kromě toho nezbytné určit potenciální dopad na další zprostředkovatele působící v odvětví správy majetku, jako jsou depozitáři nebo poskytovatelé služeb,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Příslušné orgány podávají Evropskému orgánu pro cenné papíry a trhy (ESMA) v souladu s čl. 67 odst. 3 směrnice 2011/61/EU tyto informace:
a)
informace o fungování pasu EU pro unijní správce alternativních investičních fondů (dále jen: unijní správci), kteří spravují nebo nabízejí unijní alternativní investiční fondy, jak je stanoveno v článcích 2 až 7;
b)
informace o fungování nabízení mimounijních alternativních investičních fondů unijními správci v členských státech a o správě nebo nabízení alternativních investičních fondů mimounijními správci v členských státech v souladu s příslušnými vnitrostátními režimy, jak je stanoveno v článcích 8 až 13;
c)
informace o dopadu fungování systémů uvedených v písmenech a) a b) tohoto odstavce, jak je stanoveno v článku 14.
Článek 2
V souvislosti s využíváním pasu podávají příslušné orgány tyto informace:
a)
počet unijních správců alternativních investičních fondů povolených podle článku 7 směrnice 2011/61/EU;
b)
počet unijních správců, kteří nabízejí podílové jednotky nebo akcie unijních alternativních investičních fondů podle článku 32 směrnice 2011/61/EU, počet unijních alternativních investičních fondů a jejich podfondů, které jsou nabízeny podle článku 32 směrnice 2011/61/EU, a rozdělení těchto informací podle domovského a hostitelského členského státu;
c)
počet unijních správců, kteří spravují unijní alternativní investiční fondy podle článku 33 směrnice 2011/61/EU, počet unijních alternativních investičních fondů spravovaných podle článku 33 směrnice 2011/61/EU a rozdělení těchto informací podle domovského a hostitelského členského státu;
d)
počet unijních správců, kteří spravují unijní alternativní investiční fondy usazené v jiných členských státech prostřednictvím pobočky podle článku 33 směrnice 2011/61/EU a počet unijních správců, kteří spravují unijní alternativní investiční fondy usazené v jiném členském státě přímo podle článku 33 směrnice 2011/61/EU.
Článek 3
Pokud jde o problémy, které vyvstanou v souvislosti s účinnou spoluprací mezi příslušnými orgány, podávají příslušné orgány tyto informace:
a)
počet případů, kdy příslušný orgán oznámil příslušnému orgánu domovského členského státu správce alternativního investičního fondu situaci popsanou v čl. 45 odst. 5 směrnice 2011/61/EU, včetně uvedení druhu situace;
b)
počet případů, kdy příslušný orgán poté, co obdržel oznámení od příslušného orgánu hostitelského členského státu, jak je popsáno v čl. 45 odst. 5 směrnice 2011/61/EU, přijal opatření stanovená v čl. 45 odst. 5 uvedené směrnice, včetně uvedení druhu přijatých opatření;
c)
počet případů, kdy příslušný orgán poté, co obdržel oznámení od příslušného orgánu domovského členského státu správce alternativního investičního fondu o situaci popsané v čl. 45 odst. 5 směrnice 2011/61/EU, přijal opatření stanovená v čl. 45 odst. 6 uvedené směrnice, včetně uvedení druhu přijatých opatření;
d)
počet případů, kdy příslušný orgán oznámil příslušnému orgánu domovského členského státu správce alternativního investičního fondu situaci popsanou v čl. 45 odst. 7 směrnice 2011/61/EU, včetně uvedení druhu situace;
e)
počet případů, kdy příslušný orgán poté, co obdržel oznámení od příslušného orgánu hostitelského členského státu, jak je popsáno v čl. 45 odst. 7 směrnice 2011/61/EU, přijal opatření v souladu v čl. 45 odst. 7 této směrnice, včetně uvedení druhu přijatých opatření;
f)
počet případů, kdy příslušný orgán poté, co obdržel oznámení od příslušného orgánu domovského členského státu správce alternativního investičního fondu o situaci popsané v čl. 45 odst. 7 směrnice 2011/61/EU, přijal opatření stanovená v čl. 45 odst. 8 této směrnice, včetně uvedení druhu přijatých opatření;
g)
počet zaslaných a přijatých oznámení podle čl. 50 odst. 5 směrnice 2011/61/EU a uvedení opatření přijatých v důsledku oznámení;
h)
pokud jde o žádosti o pomoc vydané příslušným orgánem:
-
počet a druh žádostí,
-
počet zamítnutých žádostí a důvody zamítnutí,
-
míra spokojenosti s přijatou pomocí a obtíže, které vyvstaly,
-
průměrná doba do obdržení odpovědi;
i)
pokud jde o žádosti o pomoc, které obdržel příslušný orgán od příslušných orgánů v jiných členských státech:
-
počet a druh žádostí,
-
počet zamítnutých žádostí a důvody zamítnutí,
-
průměrná doba do vydání odpovědi;
j)
počet ověření na místě nebo šetření, která příslušný orgán provedl v jiném členském státě v souladu s čl. 54 odst. 1 směrnice 2011/61/EU a počet žádostí o ověření na místě nebo šetření v jiném členském státě, které byly zamítnuty.
Článek 4
Pokud jde o problémy, jež vyvstaly v souvislosti s účinným fungováním systému oznamování stanoveném v článcích 32 a 33 směrnice 2011/61/EU, poskytnou příslušné orgány tyto informace:
a)
průměrná doba, která uplyne mezi přijetím oznámení se všemi nezbytnými dokumenty od správce alternativního investičního fondu a okamžikem, kdy přijímající příslušný orgán podá oznámení příslušnému orgánu hostitelského členského státu;
b)
průměrná doba, která uplyne, než příslušný orgán domovského členského státu správce alternativního investičního fondu tomuto správci oznámí, že může provádět přeshraniční činnosti; tato doba se počítá od data předání oznámení s dokumenty příslušnému orgánu hostitelského členského státu;
c)
počet žádostí příslušného orgánu hostitelské země o objasnění skutečností, které se týkají oznámení;
d)
počet sporů příslušných orgánů domovského a hostitelského členského státu týkajících se postupu oznamování.
Článek 5
Pokud jde o záležitosti ochrany investorů týkající se alternativních investičních fondů nabízených nebo spravovaných z jiného členského státu a rovněž alternativních investičních fondů nabízených podle článku 43 směrnice 2011/61/EU, podají příslušné orgány tyto informace:
a)
počet a druh stížností investorů podaných příslušnému orgánu týkajících se alternativních investičních fondů nabízených nebo spravovaných správcem usazeným v jiném členském státě, uváděné důvody a způsob, jakým byly tyto stížnosti vyřízeny;
b)
důkazy o nejasnostech ze strany investorů, pokud jde o rozdělení úkolů dohledu mezi příslušné orgány domovské a hostitelské země;
c)
veškeré záležitosti týkající se fungování opatření přijatých správcem a týkajících se nabízení alternativních investičních fondů a opatření, která byla přijata, aby se zabránilo nabízení podílových jednotek nebo akcií alternativních investičních fondů neprofesionálním investorům, jak je požadováno v příloze IV písm. h) směrnice 2011/61/EU.
Článek 6
Pokud jde o zprostředkování ze strany orgánu pro cenné papíry a trhy, příslušné orgány podají informace o míře spokojenosti se zprostředkováním provedeným tímto orgánem ve věcech týkajících se fungování pasu pro unijní správce spravující nebo nabízející unijní alternativní investiční fondy.
Článek 7
Pokud jde o účinnost shromažďování a sdílení informací o sledování systémových rizik, poskytnou příslušné orgány tyto informace:
a)
počet případů, kdy příslušný orgán obdržel informaci od jiného příslušného orgánu, která se týkala sledování systémového rizika, přičemž se rozliší tyto informace:
-
opakované informace poskytované v souladu s první větou čl. 25 odst. 2 směrnice 2011/61/EU,
-
informace získané na dvoustranném základě o významných zdrojích rizika u protistrany předané v souladu s druhou větou čl. 25 odst. 2 směrnice 2011/61/EU,
-
informace podle aktuální potřeby, které jsou sdíleny na dvoustranném základě v souladu s článkem 53 směrnice 2011/61/EU;
b)
počet situací, kdy příslušný orgán sdílel s jiným příslušným orgánem informace, které se týkaly sledování systémového rizika, přičemž se rozliší tyto informace:
-
informace podávané pravidelně podle článku 25 směrnice 2011/61/EU,
-
informace podle aktuální potřeby, které jsou sdíleny na dvoustranném základě v souladu s článkem 53 směrnice 2011/61/EU.
Článek 8
Pokud jde o nabízení mimounijních alternativních investičních fondů unijními správci v souladu s čl. 36 odst. 1 směrnice 2011/61/EU, příslušné orgány poskytnou tyto informace:
a)
právní ustanovení, na jejichž základě je takové nabízení povoleno, včetně popisu uplatňovaných zvláštních podmínek;
b)
počet unijních správců, jimž příslušný orgán povolil nabízet ve své jurisdikci mimounijní alternativní investiční fondy v souladu s článkem 36 směrnice 2011/61/EU, a počet nabízených mimounijních alternativních investičních fondů;
c)
počet žádostí o informace, které podal příslušný orgán unijním správcům ohledně nabízení mimounijních alternativních investičních fondů;
d)
vymáhání nebo opatření dohledu nebo sankce uložené unijním správcům v souvislosti s nabízením mimounijních alternativních investičních fondů.
Článek 9
Pokud jde o nabízení alternativních investičních fondů mimounijními správci v souladu s čl. 42 odst. 1 směrnice 2011/61/EU, příslušné orgány poskytnou tyto informace:
a)
právní ustanovení, na jejichž základě je takové nabízení povoleno, včetně popisu uplatňovaných zvláštních podmínek;
b)
počet mimounijních správců, kteří nabízejí alternativní investiční fondy v jurisdikci příslušného orgánu v souladu s čl. 42 odst. 1 směrnice 2011/61/EU, a počet nabízených alternativních investičních fondů;
c)
počet žádostí o informace, které podal příslušný orgán mimounijním správcům ohledně nabízení alternativních investičních fondů podle čl. 42 odst. 1 směrnice 2011/61/EU;
d)
vymáhání nebo opatření dohledu nebo sankce uložené příslušným orgánem mimounijním správcům alternativních investičních fondů v souvislosti s povinnostmi stanovenými v článcích 22, 23, 24 a 26 až 30 směrnice 2011/61/EU.
Článek 10
Pokud jde o správu unijních alternativních investičních fondů mimounijními správci na základě příslušných vnitrostátních režimů, příslušné orgány poskytnou tyto informace:
a)
právní ustanovení, na jejichž základě je taková správa povolena, včetně popisu uplatňovaných zvláštních podmínek;
b)
počet mimounijních správců, kteří spravují unijní alternativní investiční fondy v jurisdikci příslušného orgánu, a počet spravovaných unijních alternativních investičních fondů;
c)
počet žádostí o informace, které podal příslušný orgán mimounijním správcům ohledně správy unijních alternativních investičních fondů.
Článek 11
Pokud jde o existenci a účinnost dohod o spolupráci mezi příslušným orgánem členského státu a orgánem dohledu mimounijní země pro účely dohledu nad systémovými riziky, příslušné orgány poskytnou tyto informace:
a)
existence dvoustranných dohod o spolupráci mezi příslušným orgánem a orgány dohledu v třetích zemích jiných než těch, které byly sjednány a schváleny pod záštitou Evropského orgánu pro cenné papíry a trhy a dotčených třetích zemí;
b)
pokud jde o žádosti o informace nebo pomoc, které podá příslušný orgán orgánům třetí země v souladu s dohodami o spolupráci:
-
počet a druh žádostí,
-
počet zamítnutých žádostí a důvody zamítnutí,
-
míra spokojenosti s přijatou pomocí, včetně obtíží, které vyvstaly,
-
průměrná doba do obdržení odpovědi;
c)
počet návštěv na místě, o jejichž vykonání svým jménem požádal příslušný orgán v souladu s dohodami o spolupráci orgán dohledu třetí země, a rovněž počet žádostí o inspekce na místě, které byly zamítnuty;
d)
počet situací, kdy orgán dohledu třetí země podal v souladu s dohodami o spolupráci nevyžádanou informaci ohledně:
-
jakékoli významné události, která by mohla mít negativní vliv na subjekt, nad nímž je vykonáván dohled,
-
vymáhání nebo regulačních opatření či sankcí, včetně zrušení, přerušení nebo úpravy příslušných licencí nebo registrací, jež se týkají nebo mají nějaký vztah k mimounijním správcům, kteří nabízejí nebo spravují alternativní investiční fondy v jurisdikci příslušného orgánu;
e)
počet případů, kdy příslušný orgán sdílel s jinými příslušnými orgány informaci, kterou obdržel v souladu s dohodami o spolupráci od orgánů dohledu třetí země pro účely sledování systémového rizika.
Článek 12
Pokud jde o záležitosti ochrany investorů ve vztahu k nabízení a správě fondů podle příslušných vnitrostátních režimů, příslušné orgány poskytnou tyto informace:
a)
počet a druh stížností investorů podaných příslušnému orgánu, které se týkají alternativních investičních fondů nabízených v dané jurisdikci podle příslušného vnitrostátního režimu;
b)
vymáhání nebo regulační opatření či sankce uložené příslušným orgánem, včetně zrušení, pozastavení nebo změny příslušných licencí nebo registrací, jež se týkají nebo mají nějaký vztah k mimounijním správcům, kteří nabízejí nebo spravují alternativní investiční fondy v dané jurisdikci, nebo k mimounijním alternativním investičním fondům nabízeným v dané jurisdikci unijními správci.
Článek 13
Pokud jde o vlastnosti regulačního a dohledového rámce třetí země, které by mohly bránit účinnému výkonu dohledových pravomocí příslušného orgánu, příslušné orgány poskytnou tyto informace:
a)
problémy nebo překážky při uplatňování regulačního a dohledového rámce, se kterými se příslušný orgán setkal při výkonu svých dohledových pravomocí nad mimounijními správci alternativních investičních fondů nebo mimounijními alternativními investičními fondy;
b)
problémy při získávání informací přímo od mimounijních správců alternativních investičních fondů.
Článek 14
Pokud jde o dopad fungování systémů uvedených v čl. 1 písm. a) a b), příslušné orgány poskytnou tyto informace:
a)
důkazy, že správci alternativních investičních fondů, kteří byli usazeni v jejich jurisdikci, se přesunuli do třetích zemí, přičemž upřesní souhrnné údaje o počtu alternativních investičních fondů a majetku ve správě za každou třetí zemi a důvody tohoto přesunu;
b)
podrobné informace o jakémkoli zjištěném nebo očekávaném narušení trhu nebo hospodářské soutěže mezi unijními a mimounijními subjekty kolektivního investování a rovněž unijními a mimounijními správci těchto subjektů;
c)
důkazy, že unijní správci subjektů kolektivního investování povolených v jejich jurisdikci se setkali s obtížemi nebo omezeními při usazování nebo při nabízení subjektů kolektivního investování, které spravují, v jakékoliv třetí zemi, přičemž příslušné orgány uvedou tuto třetí zemi;
d)
důkazy, že v třetích zemích existují obtíže nebo omezení, jež ve svém důsledku odrazují unijní správce subjektů kolektivního investování povolených v jejich jurisdikci od rozhodnutí usadit se nebo nabízet subjekty kolektivního investování, které spravují, v jakékoli třetí zemi, přičemž příslušné orgány uvedou tuto třetí zemi;
e)
informace uvádějící jakékoli všeobecné nebo konkrétní obtíže, s nimiž se unijní správci subjektů kolektivního investování setkávají při usazování nebo nabízení subjektů kolektivního investování, které spravují, v třetích zemích, přičemž příslušné orgány uvedou tuto třetí zemi.
Článek 15
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 18. prosince 2014.
REGOLAMENTO DELEGATO (UE) 2015/514 DELLA COMMISSIONE
del 18 dicembre 2014
sulle informazioni che le autorità competenti devono trasmettere all'Autorità europea degli strumenti finanziari e dei mercati ai sensi dell'articolo 67, paragrafo 3, della direttiva 2011/61/UE del Parlamento europeo e del Consiglio
(Testo rilevante ai fini del SEE)
LA COMMISSIONE EUROPEA,
visto il trattato sul funzionamento dell'Unione europea,
vista la direttiva 2011/61/UE del Parlamento europeo e del Consiglio, dell'8 giugno 2011, sui gestori di fondi di investimento alternativi, che modifica le direttive 2003/41/CE e 2009/65/CE e i regolamenti (CE) n. 1060/2009 e (UE) n. 1095/2010 (1), in particolare l'articolo 67, paragrafo 5,
considerando quanto segue:
(1)
È necessario specificare il contenuto delle informazioni che le autorità competenti degli Stati membri devono trasmettere trimestralmente all'Autorità europea degli strumenti finanziari e dei mercati (ESMA) ai sensi dell'articolo 67, paragrafo 3, della direttiva 2011/61/UE per consentirle di valutare il funzionamento del passaporto per i gestori di fondi di investimento alternativi UE (GEFIA UE) che gestiscono o commercializzano nell'Unione fondi di investimento alternativi UE (FIA UE), le condizioni di esercizio dei FIA e dei relativi gestori e l'impatto potenziale di un'estensione del passaporto.
(2)
Poiché è importante che le informazioni trasmesse dalle autorità competenti siano pertinenti e funzionali a una valutazione informata, tutte le autorità competenti dovrebbero trasmettere informazioni che consentano una valutazione coerente in tutta l'Unione, conservando nel contempo la possibilità di trasmettere le eventuali informazioni supplementari che reputano utili ai fini della valutazione del funzionamento complessivo del passaporto UE, delle norme nazionali che disciplinano il collocamento privato e dell'impatto potenziale dell'estensione del passaporto ai fondi e gestori dei paesi terzi. Affinché a tutte le autorità competenti si applichi direttamente un insieme uniforme di obblighi di informazione, è necessario disciplinare le informazioni da trasmettere all'ESMA mediante regolamento.
(3)
Per valutare l'impiego del passaporto UE è importante acquisire dati quantitativi sui GEFIA e FIA che usano i passaporti previsti agli articoli 32 e 33 della direttiva 2011/61/UE, così come dati sulle giurisdizioni in cui si svolgono attività transfrontaliere e sui tipi di attività transfrontaliere.
(4)
Una cooperazione efficace tra le autorità competenti è uno degli aspetti essenziali del funzionamento generale del passaporto UE. Per valutare l'efficacia è indispensabile acquisire informazioni sulla cooperazione tra autorità competenti nell'assolvimento delle loro responsabilità a norma degli articoli 45 e 50 della direttiva 2011/61/UE, il che implica una valutazione delle circostanze in cui si sono attivate le diverse competenze, delle misure adottate in risposta a tali circostanze e dell'efficienza della cooperazione in termini di tempi, pertinenza e livello di dettaglio.
(5)
Il passaporto UE si basa sul sistema di notifica previsto agli articoli 32 e 33 della direttiva 2011/61/UE. Le autorità competenti dovrebbero pertanto trasmettere informazioni sul funzionamento di tale sistema, soprattutto in termini di tempi, fluidità, qualità delle informazioni comunicate e potenziali divergenze emerse nella fase applicativa.
(6)
Ai fini di una valutazione obiettiva, le autorità competenti dovrebbero essere tenute a trasmettere informazioni sul funzionamento del passaporto anche dal punto di vista degli investitori, in particolare in termini di impatto sulla loro tutela. Le autorità competenti dovrebbero trasmettere informazioni anche sulle denunce presentate dagli investitori contro GEFIA o FIA stabiliti in Stati membri diversi da quello del loro domicilio, sui quesiti degli investitori in merito alla ripartizione delle competenze tra autorità competenti di Stati membri diversi e su tutte le questioni attinenti alle modalità di commercializzazione.
(7)
Il funzionamento del passaporto deve essere valutato tenendo debitamente conto del ruolo dell'ESMA nel sanare le divergenze tra autorità competenti relative alla gestione o commercializzazione transfrontaliera. Le autorità competenti dovrebbero pertanto comunicare la propria posizione circa l'utilità, i tempi, la qualità e qualsiasi altro aspetto inerente al ruolo dell'ESMA.
(8)
Per valutare il funzionamento degli attuali regimi nazionali che autorizzano i GEFIA non UE e i FIA non UE a esercitare attività nei singoli Stati membri, è necessario conoscere nei dettagli la disciplina giuridica vigente nei singoli Stati membri, con le relative peculiarità e differenze rispetto alle norme applicabili ai GEFIA UE e ai FIA UE. Altrettanto importante è acquisire informazioni quantitative sul numero dei FIA non UE commercializzati negli Stati membri e dei GEFIA non UE che gestiscono o commercializzano FIA negli Stati membri. Tali informazioni dovrebbero riportare anche i dati sugli interventi di controllo del rispetto e sulle azioni di vigilanza, nonché sulle ulteriori informazioni ricevute, dietro richiesta, dalle autorità di vigilanza dei paesi terzi.
(9)
Le autorità competenti dovrebbero comunicare informazioni sui meccanismi di cooperazione vigenti con le autorità di vigilanza dei paesi terzi dei quali l'ESMA non sia ancora stata messa al corrente partecipando alla negoziazione di protocolli multilaterali d'intesa. Per poter valutare il funzionamento dei meccanismi di cooperazione, è importante acquisire informazioni sulla loro efficacia, quali dati quantitativi e qualitativi sul ricorso ai diversi poteri in essi previsti. Rientrano in questa tipologia le richieste d'informazioni, le visite in loco e la condivisione delle informazioni. L'efficacia della cooperazione dovrebbe essere valutata in termini di pertinenza, livello di dettaglio, tempi e completezza dell'assistenza ricevuta.
(10)
Le autorità competenti dovrebbero trasmettere informazioni sulle caratteristiche dei regimi dei paesi terzi che causano all'autorità competente di uno Stato membro, in fatto o in diritto, restrizioni o difficoltà nell'esercizio delle funzioni di vigilanza o in termini di ricevimento diretto delle informazioni provenienti dai soggetti esterni all'UE. È inoltre necessario raccogliere informazioni sulle denunce presentate dagli investitori e sulle misure con cui le autorità competenti vi hanno risposto.
(11)
La valutazione dell'interazione tra i due sistemi instaurati per la gestione o la commercializzazione dei FIA dovrebbe basarsi sia su elementi di prova che riflettano la situazione generale nel mercato interno sia su valutazioni a breve e a lungo termine dell'evoluzione del mercato, comprese le eventuali perturbazioni del mercato o distorsioni della concorrenza. Le valutazioni dovrebbero fondarsi su prove che permettano di stabilire se vigano pari condizioni tra gli Stati membri e i singoli paesi terzi, ad esempio in termini di onere regolamentare, di condizioni di concorrenza o di vigilanza. Le autorità competenti dovrebbero trasmettere informazioni concrete sui problemi generali o specifici relativi ai singoli paesi terzi, indicandone la causa.
(12)
Nel presentare le informazioni sulle eventuali perturbazioni del mercato e distorsioni della concorrenza, le autorità competenti dovrebbero considerare tutti gli organismi di investimento collettivo e relativi gestori. È importante determinare se e in quale misura l'introduzione del passaporto paesi terzi possa incidere sui FIA UE e sugli organismi di investimento collettivo in valori mobiliari istituiti ai sensi della direttiva 2009/65/CE del Parlamento europeo e del Consiglio (2), e sui relativi gestori. Si tratta di un aspetto particolarmente importante, perché la definizione di GEFIA non UE riportata dalla direttiva 2011/61/UE abbraccia tutti gli organismi di investimento collettivo stabiliti nei paesi terzi, compresi quelli che sarebbero assoggettati alla direttiva 2009/65/CE se fossero stabiliti in uno Stato membro. Inoltre, per poter misurare l'impatto complessivo sul mercato è necessario individuare il potenziale impatto su altri intermediari attivi nel settore della gestione delle attività, quali i depositari o i prestatori di servizi,
HA ADOTTATO IL PRESENTE REGOLAMENTO:
Articolo 1
Le autorità competenti trasmettono all'Autorità europea degli strumenti finanziari e dei mercati (ESMA), ai sensi dell'articolo 67, paragrafo 3, della direttiva 2011/61/UE, le informazioni seguenti:
a)
le informazioni sul funzionamento del passaporto UE per i gestori di fondi di investimento alternativi (GEFIA) UE che gestiscono e/o commercializzano fondi di investimento alternativi (FIA) UE, elencate negli articoli da 2 a 7;
b)
le informazioni sul funzionamento della commercializzazione negli Stati membri di FIA non UE da parte di GEFIA UE e della gestione e/o commercializzazione negli Stati membri di FIA da parte di GEFIA non UE conformemente ai regimi nazionali applicabili, elencate negli articoli da 8 a13;
c)
le informazioni sull'impatto del funzionamento dei sistemi di cui alle lettere a) e b), elencate nell'articolo 14.
Articolo 2
Sull'impiego del passaporto, le autorità competenti trasmettono le informazioni seguenti:
a)
numero dei GEFIA UE autorizzati ai sensi dell'articolo 7 della direttiva 2011/61/UE;
b)
numero dei GEFIA UE che commercializzano quote o azioni di FIA UE ai sensi dell'articolo 32 della direttiva 2011/61/UE e numero dei FIA UE e dei comparti di FIA commercializzati ai sensi dell'articolo 32 della direttiva 2011/61/UE, con relativa ripartizione per Stato membro d'origine e Stato membro ospitante;
c)
numero dei GEFIA UE che gestiscono FIA UE ai sensi dell'articolo 33 della direttiva 2011/61/UE e numero dei FIA UE gestiti ai sensi dell'articolo 33 della direttiva 2011/61/UE, con relativa ripartizione per Stato membro d'origine e Stato membro ospitante;
d)
numero dei GEFIA UE che gestiscono FIA UE stabiliti in altri Stati membri, ai sensi dell'articolo 33 della direttiva 2011/61/UE, stabilendovi una succursale e numero dei GEFIA UE che gestiscono direttamente FIA UE stabiliti in altri Stati membri ai sensi del medesimo articolo.
Articolo 3
Sui problemi riscontrati per quanto riguarda la cooperazione efficace tra loro, le autorità competenti trasmettono le informazioni seguenti:
a)
numero dei casi in cui l'autorità competente ha notificato all'omologa dello Stato membro d'origine del GEFIA l'esistenza di una delle situazioni descritte all'articolo 45, paragrafo 5, della direttiva 2011/61/UE, con indicazione della tipologia;
b)
numero dei casi in cui l'autorità competente, ricevuta la notifica di cui all'articolo 45, paragrafo 5, della direttiva 2011/61/UE dall'omologa dello Stato membro ospitante, ha adottato le misure previste dalla medesima disposizione, con indicazione della tipologia;
c)
numero dei casi in cui l'autorità competente, notificata all'omologa dello Stato membro d'origine del GEFIA l'esistenza di una delle situazioni descritte all'articolo 45, paragrafo 5, della direttiva 2011/61/UE, ha adottato le misure di cui al medesimo articolo, paragrafo 6, con indicazione della tipologia;
d)
numero dei casi in cui l'autorità competente ha notificato all'omologa dello Stato membro d'origine del GEFIA l'esistenza di una delle situazioni descritte all'articolo 45, paragrafo 7, della direttiva 2011/61/UE, con indicazione della tipologia;
e)
numero dei casi in cui l'autorità competente, ricevuta la notifica di cui all'articolo 45, paragrafo 7, della direttiva 2011/61/UE dall'omologa dello Stato membro ospitante, ha adottato le misure previste dalla medesima disposizione, con indicazione della tipologia;
f)
numero dei casi in cui l'autorità competente, notificata all'omologa dello Stato membro d'origine del GEFIA l'esistenza di una delle situazioni descritte all'articolo 45, paragrafo 7, della direttiva 2011/61/UE, ha adottato le misure di cui al medesimo articolo, paragrafo 8, con indicazione della tipologia;
g)
numero delle notifiche trasmesse e delle notifiche ricevute ai sensi dell'articolo 50, paragrafo 5, della direttiva 2011/61/UE, con indicazione delle azioni intraprese a seguito della notifica;
h)
sulle richieste di assistenza emanate dall'autorità competente:
-
numero e tipo delle richieste,
-
numero delle richieste respinte e motivi del rigetto,
-
grado di soddisfazione per l'assistenza ricevuta e difficoltà incontrate,
-
tempo medio necessario per ricevere una risposta;
i)
sulle richieste di assistenza ricevute dall'autorità competente in provenienza da omologhe di altri Stati membri:
-
numero e tipo delle richieste,
-
numero delle richieste respinte e motivi del rigetto,
-
tempo medio necessario per rispondere;
j)
numero delle verifiche sul posto o indagini compiute dall'autorità competente in un altro Stato membro in conformità all'articolo 54, paragrafo 1, della direttiva 2011/61/UE e numero delle richieste di verifica sul posto o indagine in un altro Stato membro che sono state respinte.
Articolo 4
Sui problemi riscontrati per quanto riguarda il funzionamento efficace del sistema di notifica previsto agli articoli 32 e 33 della direttiva 2011/61/UE, le autorità competenti trasmettono le informazioni seguenti:
a)
tempo medio intercorso tra il ricevimento del fascicolo di notifica completo dal GEFIA e il momento in cui l'autorità competente ricevente ne dà notifica all'omologa dello Stato membro ospitante;
b)
tempo medio necessario all'autorità competente dello Stato membro d'origine per notificare al GEFIA che può intraprendere attività transfrontaliere, calcolato a partire dalla data di trasmissione del fascicolo di notifica all'autorità competente dello Stato membro ospitante;
c)
numero delle richieste di chiarimenti circa la notifica emanate dall'autorità competente del paese ospitante;
d)
numero delle controversie tra le autorità competenti dello Stato membro d'origine e dello Stato membro ospitante in relazione al processo di notifica.
Articolo 5
Sugli aspetti inerenti alla tutela degli investitori in relazione ai FIA commercializzati o gestiti a partire da un altro Stato membro e ai FIA commercializzati ai sensi dell'articolo 43 della direttiva 2011/61/UE, le autorità competenti trasmettono le informazioni seguenti:
a)
numero e tipo delle denunce presentate dagli investitori all'autorità competente in relazione ai FIA commercializzati o gestiti dai GEFIA stabiliti in un altro Stato membro, motivi addotti e soluzioni trovate;
b)
prove della scarsa chiarezza per gli investitori circa la ripartizione dei compiti di vigilanza tra le autorità competenti del paese di origine e del paese ospitante;
c)
questioni connesse al funzionamento delle modalità adottate dal GEFIA per la commercializzazione dei FIA e delle modalità adottate per impedire la commercializzazione delle quote o delle azioni del FIA presso gli investitori al dettaglio, ai sensi dell'allegato IV, lettera h), della direttiva 2011/61/UE.
Articolo 6
Sulla mediazione dell'ESMA, le autorità competenti trasmettono informazioni sul grado di soddisfazione per la mediazione offerta dall'ESMA su questioni relative al funzionamento del passaporto per i GEFIA UE che gestiscono e/o commercializzano FIA UE.
Articolo 7
Sull'efficacia dell'acquisizione e della condivisione delle informazioni riguardo al monitoraggio dei rischi sistemici, le autorità competenti trasmettono le informazioni seguenti:
a)
numero dei casi in cui l'autorità competente ha ricevuto informazioni da un'omologa in relazione al monitoraggio del rischio sistemico, distinguendo tra:
-
informazioni ricorrenti messe a disposizione ai sensi dell'articolo 25, paragrafo 2, prima frase, della direttiva 2011/61/UE,
-
informazioni sulle fonti importanti di rischio di controparte trasmesse bilateralmente ai sensi dell'articolo 25, paragrafo 2, seconda frase, della direttiva 2011/61/UE,
-
informazioni ad hoc scambiate bilateralmente ai sensi dell'articolo 53 della direttiva 2011/61/UE;
b)
numero dei casi in cui l'autorità competente ha condiviso informazioni con un'omologa in relazione al monitoraggio del rischio sistemico, distinguendo tra:
-
informazioni comunicate sistematicamente ai sensi dell'articolo 25 della direttiva 2011/61/UE,
-
informazioni ad hoc scambiate bilateralmente ai sensi dell'articolo 53 della direttiva 2011/61/UE.
Articolo 8
Sulla commercializzazione dei FIA non UE da parte dei GEFIA UE ai sensi dell'articolo 36, paragrafo 1, della direttiva 2011/61/UE, le autorità competenti trasmettono le informazioni seguenti:
a)
disposizioni giuridiche ai cui sensi è autorizzata la commercializzazione, compresa la descrizione delle condizioni specifiche applicabili;
b)
numero dei GEFIA UE autorizzati dall'autorità competente a commercializzare FIA non UE nella sua giurisdizione ai sensi dell'articolo 36 della direttiva 2011/61/UE e numero dei FIA non UE commercializzati;
c)
numero delle richieste d'informazioni rivolte dall'autorità competente ai GEFIA UE in relazione alla commercializzazione dei FIA non UE;
d)
interventi di controllo del rispetto o azioni di vigilanza ovvero sanzioni decisi nei confronti dei GEFIA UE in relazione alla commercializzazione dei FIA non UE.
Articolo 9
Sulla commercializzazione dei FIA da parte dei GEFIA non UE ai sensi dell'articolo 42, paragrafo 1, della direttiva 2011/61/UE, le autorità competenti trasmettono le informazioni seguenti:
a)
disposizioni giuridiche ai cui sensi è autorizzata la commercializzazione, compresa la descrizione delle condizioni specifiche applicabili;
b)
numero dei GEFIA non UE che commercializzano FIA nella giurisdizione dell'autorità competente ai sensi dell'articolo 42, paragrafo 1, della direttiva 2011/61/UE e numero dei FIA commercializzati;
c)
numero delle richieste d'informazioni rivolte dall'autorità competente ai GEFIA non UE in relazione alla commercializzazione dei FIA ai sensi dell'articolo 42, paragrafo 1, della direttiva 2011/61/UE;
d)
interventi di controllo del rispetto o azioni di vigilanza ovvero sanzioni decisi dall'autorità competente nei confronti dei GEFIA non UE in relazione agli obblighi previsti agli articoli 22, 23, 24 e da 26 a 30 della direttiva 2011/61/UE.
Articolo 10
Sulla gestione dei FIA UE da parte dei GEFIA non UE conformemente al regime nazionale applicabile, le autorità competenti trasmettono le informazioni seguenti:
a)
disposizioni giuridiche ai cui sensi è autorizzata la gestione, compresa la descrizione delle condizioni specifiche applicabili;
b)
numero dei GEFIA non UE che gestiscono FIA UE nella giurisdizione dell'autorità competente e numero dei FIA UE gestiti;
c)
numero delle richieste d'informazioni rivolte dall'autorità competente ai GEFIA non UE in relazione alla gestione dei FIA UE.
Articolo 11
Sull'esistenza e efficacia dei meccanismi di cooperazione tra l'autorità competente dello Stato membro e l'autorità di vigilanza del paese terzo finalizzati alla vigilanza sul rischio sistemico, le autorità competenti trasmettono le informazioni seguenti:
a)
esistenza di meccanismi di cooperazione bilaterale tra l'autorità competente e le autorità di vigilanza dei paesi terzi, diversi da quelli negoziati e adottati sotto gli auspici dell'ESMA, e relativi paesi terzi interessati;
b)
sulle richieste di informazioni o di assistenza presentate dall'autorità competente all'autorità di un paese terzo in base ai meccanismi di cooperazione:
-
numero e tipo delle richieste,
-
numero delle richieste respinte e motivi del rigetto,
-
grado di soddisfazione per l'assistenza ricevuta, comprese le difficoltà incontrate,
-
tempo medio necessario per ricevere una risposta;
c)
numero delle visite in loco che l'autorità competente ha chiesto, in base ai meccanismi di cooperazione, all'autorità di vigilanza di un paese terzo di effettuare per suo conto e numero delle richieste di visite in loco respinte;
d)
numero dei casi in cui, in base ai meccanismi di cooperazione, l'autorità di vigilanza di un paese terzo ha trasmesso spontaneamente informazioni circa:
-
eventi concreti noti in grado di ripercuotersi negativamente su un soggetto sottoposto a vigilanza,
-
interventi di controllo del rispetto o di regolamentazione ovvero sanzioni, comprese revoca, sospensione o modifica della corrispondente licenza o registrazione, diretti o relativi ai GEFIA non UE che commercializzano o gestiscono FIA nella giurisdizione dell'autorità competente;
e)
numero dei casi in cui l'autorità competente ha condiviso con le omologhe, in base ai meccanismi di cooperazione, informazioni ricevute dalle autorità di vigilanza dei paesi terzi ai fini del monitoraggio del rischio sistemico.
Articolo 12
Sugli aspetti inerenti alla tutela degli investitori in relazione alla commercializzazione e gestione secondo il regime nazionale applicabile, le autorità competenti trasmettono le informazioni seguenti:
a)
numero e tipologia delle denunce presentate dagli investitori all'autorità competente in relazione ai FIA commercializzati nella sua giurisdizione secondo il regime nazionale applicabile;
b)
interventi di controllo del rispetto o di regolamentazione ovvero sanzioni decisi dall'autorità competente, comprese revoca, sospensione o modifica della corrispondente licenza o registrazione, e diretti o relativi ai GEFIA non UE che commercializzano o gestiscono FIA nella giurisdizione dell'autorità competente o ai FIA non UE commercializzati dai GEFIA UE nella stessa giurisdizione.
Articolo 13
Sugli aspetti del quadro regolamentare e di vigilanza dei paesi terzi in grado di impedire all'autorità competente di esercitare efficacemente le funzioni di vigilanza, le autorità competenti trasmettono le informazioni seguenti:
a)
problemi e ostacoli incontrati nella fase applicativa del quadro regolamentare e di vigilanza dall'autorità competente nell'esercizio delle funzioni di vigilanza sui GEFIA non UE o sui FIA non UE;
b)
problemi a ottenere informazioni direttamente dai GEFIA non UE.
Articolo 14
Sull'impatto del funzionamento dei sistemi di cui all'articolo 1, lettere a) e b), le autorità competenti trasmettono le informazioni seguenti:
a)
prove che dimostrino che GEFIA stabiliti nella giurisdizione dell'autorità competente si sono trasferiti in paesi terzi, con indicazione in forma aggregata del numero di FIA e di attività gestite per paese terzo, e motivi del trasferimento;
b)
informazioni particolareggiate sulle perturbazioni del mercato o distorsioni della concorrenza, riscontrate o previste, tra gli organismi di investimento collettivo UE e non UE e tra i relativi gestori UE e non UE;
c)
prove del fatto che i gestori di organismi di investimento collettivo UE autorizzati nella giurisdizione dell'autorità competente hanno incontrato difficoltà o limitazioni all'atto di stabilirsi in un paese terzo o di commercializzarvi gli organismi di investimento collettivo che gestiscono, con indicazione del paese terzo;
d)
prove che dimostrino l'esistenza nei paesi terzi di difficoltà o limitazioni che dissuadono i gestori di organismi di investimento collettivo UE autorizzati nella giurisdizione dell'autorità competente dallo stabilirsi in un dato paese terzo o dal commercializzarvi gli organismi di investimento collettivo che gestiscono, con indicazione del paese terzo;
e)
informazioni su qualsiasi altra difficoltà generale o specifica incontrata dai gestori di organismi di investimento collettivo UE all'atto di stabilirsi in un paese terzo o di commercializzarvi gli organismi di investimento collettivo che gestiscono, con indicazione del paese terzo.
Articolo 15
Il presente regolamento entra in vigore il ventesimo giorno successivo alla pubblicazione nella Gazzetta ufficiale dell'Unione europea.
Il presente regolamento è obbligatorio in tutti i suoi elementi e direttamente applicabile in ciascuno degli Stati membri.
Fatto a Bruxelles, il 18 dicembre 2014