NAŘÍZENÍ KOMISE V PŘENESENÉ PRAVOMOCI (EU) 2015/2
ze dne 30. září 2014,
kterým se doplňuje nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1060/2009, pokud jde o regulační technické normy pro předkládání informací, které ratingové agentury poskytují Evropskému orgánu pro cenné papíry a trhy
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1060/2009 ze dne 16. září 2009 o ratingových agenturách (1), a zejména na čl. 21 odst. 4 třetí pododstavec a čl. 21 odst. 4a třetí pododstavec uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Ustanovení čl. 11a odst. 1 nařízení (ES) č. 1060/2009 vyžaduje, aby registrované a certifikované ratingové agentury při vydávání ratingu či ratingového výhledu poskytovaly Evropskému orgánu pro cenné papíry a trhy (ESMA) ratingové informace. Tento požadavek se nevztahuje na ratingy, které jsou za poplatek vypracovány a zpřístupněny výlučně investorům. Od orgánu ESMA se vyžaduje, aby zveřejnil ratingové informace, které mu poskytly ratingové agentury, na veřejně přístupných internetových stránkách označovaných jako Evropská ratingová platforma (ERP). Proto by měla být stanovena pravidla upravující obsah a prezentaci informací, které by ratingové agentury měly poskytovat orgánu ESMA pro účely zveřejnění na ERP.
(2)
Kromě toho čl. 11 odst. 2 a čl. 21 odst. 4 písm. e) nařízení (ES) č. 1060/2009 vyžadují, aby ratingové agentury poskytovaly Evropskému orgánu pro cenné papíry a trhy informace o své historické výkonnosti a informace pro účely průběžného dohledu. Obsah a způsob prezentace těchto informací vymezují nařízení Komise v přenesené pravomoci (EU) č. 448/2012 (2), resp. nařízení Komise v přenesené pravomoci (EU) č. 446/2012 (3). Aby mohl orgán ESMA účinněji zpracovávat údaje a aby se zjednodušilo předkládání údajů registrovanými a certifikovanými ratingovými agenturami, měly by být stanoveny integrované oznamovací povinnosti všech údajů, které by registrované a certifikované ratingové agentury měly předkládat orgánu ESMA. Proto toto nařízení stanoví pravidla, která určují, jaké údaje se mají předkládat pro účely ERP, jaké informace o historické výkonnosti se mají zpřístupnit v centrálním archivu zřízeném orgánem ESMA a jaké informace by měly ratingové agentury pravidelně předkládat orgánu ESMA pro účely průběžného dohledu nad ratingovými agenturami. Tímto nařízením se tudíž zrušuje nařízení v přenesené pravomoci (EU) č. 448/2012 a nařízení v přenesené pravomoci (EU) č. 446/2012. Orgán ESMA by měl všechny údaje předkládané ratingovými agenturami pro účely ERP, pro centrální archiv a pro účely průběžného dohledu začlenit do jediné databáze ESMA.
(3)
Aby se zaručilo, že ERP obsahuje aktuální informace o ratingových akcích, které nejsou zpřístupňovány výlučně investorům za poplatek, je nutné popsat údaje, které mají být předkládány, včetně ratingu a výhledu hodnoceného nástroje nebo subjektu, tiskových zpráv přiložených k ratingovým činnostem, zpráv přiložených k ratingu států, druhu ratingu a dne a hodiny zveřejnění. Zejména tiskové zprávy poskytují informace o klíčových prvcích, na nichž je rozhodnutí o ratingu postaveno. ERP poskytuje uživatelům ratingů centrální přístupové místo k aktuálním ratingovým informacím a snižuje náklady na získání informací tím, že nabízí globální pohled na různé ratingy vydané pro každý hodnocený subjekt či nástroj.
(4)
Aby byl zajištěn globální pohled na veškeré ratingy přidělené různými ratingovými agenturami témuž hodnocenému subjektu nebo nástroji, měly by ratingové agentury pro hodnocený subjekt či hodnocený nástroj při předávání ratingových údajů orgánu ESMA používat společné identifikační kódy. Proto by jedinou metodou celosvětové specifické identifikace, která se používá k identifikaci hodnocených subjektů, emitentů, původců a ratingových agentur, měla být metoda využívající kód LEI, globální identifikační kód právnické osoby (Global Legal Entity Identifier).
(5)
Aby se zaručilo, že informace v ERP jsou aktuální, měly by být ratingové informace shromažďovány a zveřejňovány denně, aby bylo možné provádět jednu denní aktualizaci ERP mimo úřední hodiny Unie.
(6)
Aby mohl orgán ESMA rychle reagovat v případě skutečného či potenciálního nedodržení požadavků nařízení (ES) č. 1060/2009, ratingové informace předkládané registrovanými a certifikovanými ratingovými agenturami by mu měly umožnit, aby pozorně dohlížel na jednání a činnosti ratingových agentur. Z toho důvodu by se ratingové údaje měly orgánu ESMA předkládat měsíčně. Avšak v zájmu zajištění proporcionality by ratingové agentury, které mají méně než 50 zaměstnanců a nejsou součástí skupiny, měly předkládat ratingové údaje každé dva měsíce. Orgán ESMA by přesto měl mít možnost od uvedených ratingových agentur vyžadovat, aby měsíčně předkládaly údaje o počtu a druhu svých ratingů, včetně údajů o složitosti úvěrové analýzy, relevanci hodnocených nástrojů či emitentů a způsobilosti ratingů, které se používají pro regulační účely.
(7)
Aby se zabránilo zdvojenému předkládání údajů, měl by orgán ESMA pro průběžný dohled využívat údaje, které již byly vykázány pro účely ERP. Od ratingových agentur by se rovněž mělo vyžadovat, aby pro účely průběžného dohledu předkládaly informace o ratingu a ratingových výhledech, které nebyly vykázány pro účely ERP.
(8)
Orgán ESMA by měl používat údaje poskytnuté pro účely ERP a průběžného dohledu ke shromáždění informací o historické výkonnosti, které by měl zpřístupnit v centrálním archivu v souladu s čl. 11 odst. 2 nařízení (ES) č. 1060/2009. Aby se dále usnadnilo srovnávání a zaručila soudržnost s údaji, které byly vykázány v souladu s nařízením v přenesené pravomoci (EU) č. 448/2012, měly by být nově certifikované ratingové agentury povinny předkládat údaje za období alespoň deseti let před certifikací nebo za období od začátku jejich činnosti. Certifikované ratingové agentury by neměly mít povinnost tyto údaje zcela či zčásti předkládat, pokud mohou prokázat, že by to nebylo přiměřené vzhledem k jejich rozsahu a složitosti.
(9)
Ratingové agentury, které jsou součástí skupiny, by měly mít možnost předkládat své ratingové údaje orgánu ESMA buď odděleně, nebo pověřit jednu z agentur ve skupině, aby předkládala údaje jejich jménem. Avšak vzhledem k vysoce integrované organizaci ratingových agentur na úrovni Unie a v zájmu snazšího pochopení statistiky jsou ratingové agentury vybízeny k tomu, aby předkládaly údaje na globální úrovni za celou skupinu.
(10)
Pro účely průběžného dohledu prováděného orgánem ESMA a pro zveřejňování zpráv ratingových agentur o historické výkonnosti mohou ratingové agentury orgánu ESMA také dobrovolně vykazovat ratingy, které vydaly ratingové agentury třetích zemí, jež patří do stejné skupiny ratingových agentur, ale které nebyly přejaty v souladu s čl. 4 odst. 3 nařízení (ES) č. 1060/2009.
(11)
Při předkládání údajů by ratingové agentury měly rozdělit vydané ratingy a ratingové výhledy do různých kategorií: podle druhu ratingu a dílčích klasifikací, např. sektoru, odvětví nebo kategorie aktiv nebo podle druhu emitenta a emise. Tyto kategorie jsou založeny na předchozích zkušenostech orgánu ESMA se shromažďováním ratingových údajů a na potřebě dohledu nad ratingovými údaji.
(12)
Aby se zajistilo, že jsou vykazovány ratingy nových finančních nástrojů, které by mohly vzniknout v důsledku finanční inovace, měla by být začleněna kategorie pro předkládání údajů o „jiných finančních nástrojích“. Kromě toho by také ratingy podniků a ratingy strukturovaného financování měly obsahovat kategorii „jiné“, do níž by byly zařazeny všechny nové typy podnikových emisí nebo nástrojů strukturovaného financování, které nelze zařadit do stávajících kategorií.
(13)
Aby mohl orgán ESMA zřídit ERP a aby měly ratingové agentury dostatek času na přizpůsobení svých interních systémů novým požadavkům na vykazování, měly by ratingové agentury předložit první zprávu do 1. ledna 2016. Aby se zaručila porovnatelnost a kontinuita údajů předkládaných podle tohoto nařízení, měla by první zpráva obsahovat údaje o všech ratinzích, které byly vydány a nebyly staženy do 21. června 2015. Kromě toho by první zpráva měla obsahovat údaje o ratinzích a ratingových výhledech, které vydaly ratingové agentury v období od 21. června 2015 do 1. ledna 2016. První zpráva by měla obsahovat týž druh údajů jako v případě ratingových údajů, které se pak mají předkládat denně.
(14)
Aby mohl orgán ESMA automaticky přijímat a zpracovávat údaje ve svých interních systémech, předkládané údaje by měly být sestaveny v normalizovaném formátu. Vzhledem k technickému pokroku může být nutné, aby orgán ESMA aktualizoval a sdělil řadu technických pokynů pro vykazování, které se týkají přenosu či formátu souborů předkládaných ratingovými agenturami, prostřednictvím zvláštních sdělení nebo pokynů.
(15)
Toto nařízení vychází z návrhů regulačních technických norem předložených Komisi orgánem ESMA v souladu s článkem 10 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1095/2010 (4).
(16)
Orgán ESMA uspořádal o návrzích regulačních technických norem otevřené veřejné konzultace, z nichž toto nařízení vychází, analyzoval potenciální související náklady a přínosy a požádal o stanovisko skupinu subjektů působících v oblasti cenných papírů a trhů zřízenou podle článku 37 nařízení (EU) č. 1095/2010.
(17)
Aby byly splněny požadavky čl. 2 odst. 3 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 462/2013 (5), mělo by se toto nařízení použít ode dne 21. června 2015,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Předkládané údaje
1. Ratingové agentury předloží údaje o všech svých vydaných nebo přejatých ratinzích nebo ratingových výhledech v souladu s články 8, 9 a 11. Ratingové agentury vykážou všechny ratingy a ratingové výhledy vydané na úrovni hodnoceného subjektu a v příslušných případech předloží informace o všech svých vydaných dluhových nástrojích.
2. Ratingové agentury zaručí přesnost, úplnost a dostupnost údajů vykázaných orgánu ESMA a rovněž zaručí, že zprávy jsou předkládány v souladu s články 8, 9 a 11 za použití vhodných systémů vyvinutých na základě technických pokynů poskytnutých orgánem ESMA.
3. Ratingové agentury neprodleně informují orgán ESMA o veškerých výjimečných okolnostech, které jim mohou dočasně zabránit v předkládání údajů v souladu s tímto nařízením nebo je mohou opozdit.
4. V případě skupin ratingových agentur mohou členové skupiny pověřit jednoho člena, aby předkládal zprávy požadované podle tohoto nařízení jejich jménem. Všechny ratingové agentury, jejichž jménem je zpráva předkládána, musí být uvedeny v údajích předložených orgánu ESMA.
5. Pro účely čl. 11 odst. 2 a čl. 21 odst. 4 písm. e) nařízení (ES) č. 1060/2009 může ratingová agentura, která předkládá informace jménem skupiny, do těchto informací zahrnout údaje o ratingu a ratingových výhledech, které vydaly ratingové agentury třetích zemí, jež patří do stejné skupiny ratingových agentur, a které nebyly přejaty. Pokud ratingová agentura takové údaje nepředkládá, podá vysvětlení ve zprávě o kvalitativních údajích v části 1 tabulce 1 v polích 9 a 10 přílohy I tohoto nařízení.
6. Ratingové agentury zveřejní status vyžádání u každého vykázaného ratingu či ratingového výhledu tím, že upřesní, zda jde o nevyžádaný rating se zapojením hodnoceného subjektu či spřízněné třetí osoby nebo nevyžádaný rating bez zapojení podle čl. 10 odst. 5 nařízení (ES) č. 1060/2009 nebo o rating vyžádaný.
Článek 2
Předkládání informací o statusu selhání a stažení
1. Ratingová agentura předloží informace o selhání v souvislosti s ratingem v příloze I části 2 tabulce 2 polích 6 a 13, pokud došlo k některé z následujících událostí:
a)
rating uvádí, že došlo k selhání podle definice selhání ratingové agentury;
b)
rating byl stažen z důvodu platební neschopnosti hodnoceného subjektu nebo kvůli restrukturalizaci dluhu;
c)
veškeré další případy, kdy se ratingová agentura domnívá, že u hodnoceného subjektu nebo hodnoceného nástroje došlo k selhání, výraznému zhoršení nebo rovnocenné situaci.
2. Je-li vykázaný rating stažen, důvod k tomuto stažení se uvede v příloze I části 2 tabulce 2 poli 11.
Článek 3
Druhy ratingů
Ratingové agentury při vykazování ratingů a ratingových výhledů tyto ratingy a výhledy klasifikují jako jeden z těchto druhů ratingů:
a)
ratingy podniků;
b)
ratingy strukturovaného financování;
c)
ratingy států a veřejných financí;
d)
jiné finanční nástroje.
Článek 4
Ratingy podniků
1. Ratingové agentury při vykazování ratingů podniků tyto ratingy klasifikují do jednoho z těchto odvětvových segmentů:
a)
finanční instituce včetně bank, makléřů a obchodníků s cennými papíry;
b)
pojištění;
c)
všechny další podnikové subjekty nebo emitenti, kteří nejsou zařazeni do kategorií uvedených v písmenech a) a b).
2. Ratingové agentury klasifikují podnikové emise jako jeden z těchto druhů emisí:
a)
dluhopisy;
b)
kryté dluhopisy uvedené v čl. 52 odst. 4 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/65/ES (6), které splňují požadavky na způsobilost vymezené v čl. 129 odst. 1 až 3, 6 a 7 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 575/2013 (7);
c)
jiné druhy krytých dluhopisů, v jejichž případě ratingová agentura pro vydání ratingu použila zvláštní metody, modely či klíčové předpoklady pro vydávání ratingů pro kryté dluhopisy a které nejsou zahrnuty v písmenu b);
d)
jiné druhy podnikových emisí, které nejsou zahrnuty v písmenech a), b) a c).
3. Kódem země hodnoceného subjektu nebo jeho emisí v příloze I části 2 tabulce 1 poli 10 je kód země, v níž má daný subjekt sídlo.
Článek 5
Ratingy strukturovaného financování
1. Ratingy strukturovaného financování se vztahují na finanční nástroj nebo jiná aktiva vyplývající ze sekuritizační transakce nebo systému transakcí uvedených v čl. 4 odst. 1 bodě 61 nařízení (EU) č. 575/2013.
2. Ratingové agentury při vykazování ratingů strukturovaného financování tyto ratingy klasifikují do jedné z těchto kategorií aktiv:
a)
cenné papíry kryté aktivy včetně úvěrů na pořízení auta, lodě, letadla, studentských půjček, spotřebitelských úvěrů, úvěrů pro malé a střední podniky, úvěrů v oblasti zdravotní péče, úvěrů na bytovou výstavbu, filmových úvěrů, úvěrů na dosažení energetických úspor, pronájmu vybavení, pohledávek z kreditních karet, daňových pohledávek, nesplacených úvěrů, úvěrů na rekreační vozidla, pronájmu pro jednotlivce, pronájmu pro podniky a pohledávek z obchodního styku;
b)
cenné papíry zajištěné hypotékami na bydlení včetně bonitních a nebonitních cenných papírů zajištěných hypotékami na bydlení a neúčelových hypotečních úvěrů;
c)
cenné papíry zajištěné hypotékami na obchodní nemovitosti, včetně úvěrů na nemovitosti pro maloobchod nebo na vybavení kanceláře, úvěrů nemocnicím, úvěrů na domy s pečovatelskou službou, na skladovací zařízení, hotelových úvěrů, úvěrů na ošetřovatelská zařízení, průmyslových úvěrů a úvěrů na vícegenerační nemovitosti;
d)
zajištěné dluhové obligace, včetně zajištěných úvěrových závazků, zajištěných dluhopisů, obligací krytých úvěry, syntetických zajištěných dluhových obligací, jednotlivých tranší zajištěných dluhových obligací, zajištěných obligací fondů, zajištěných dluhových obligací cenných papírů krytých aktivy a zajištěných dluhových obligací zajištěných dluhových obligací;
e)
obchodní cenné papíry zajištěné aktivy;
f)
jiné nástroje strukturovaného financování, které nejsou zahrnuty v předchozích písmenech a) až e), včetně strukturovaných krytých dluhopisů, jednotek pro strukturované investice, cenných papírů navázaných na pojistné smlouvy a společností obchodujících s deriváty.
3. V příslušných případech ratingová agentura rovněž uvede, do které podkategorie aktiv každý hodnocený nástroj patří, a to v příloze I části 2 tabulce 1 poli 34.
4. Kód země nástroje strukturovaného financování se vykáže v příloze I části 2 tabulce 1 poli 10 a jde o kód země, v níž má domicil většina podkladových aktiv. Pokud není možné určit zemi, v níž má domicil většina podkladových aktiv, hodnocený nástroj se klasifikuje jako „mezinárodní“.
Článek 6
Ratingy států a veřejných financí
1. Ratingové agentury při předkládání údajů o ratingu států a veřejných subjektů a nadnárodních organizací a jejich emitovaném dluhu klasifikují tyto údaje do jednoho z těchto sektorů:
a)
stát, je-li hodnoceným subjektem stát nebo je-li emitentem hodnoceného dluhu nebo finančního závazku, dluhového cenného papíru nebo jiného finančního nástroje, stát nebo zvláštní účelový subjekt pro stát podle čl. 3 odst. 1 písm. v) bodů i) a ii) nařízení (ES) č. 1060/2009 a pokud rating odkazuje na stát;
b)
regionální či místní orgán, je-li hodnoceným subjektem regionální či místní orgán nebo je-li emitentem hodnoceného dluhu nebo finančního závazku, dluhového cenného papíru nebo jiného finančního nástroje, regionální či místní orgán nebo účelový subjekt pro regionální či místní orgán podle čl. 3 odst. 1 písm. v) bodů i) a ii) nařízení (ES) č. 1060/2009 a pokud rating odkazuje na regionální či místní orgán;
c)
mezinárodní finanční instituce uvedená v čl. 3 odst. 1 písm. v) bodě iii) nařízení (ES) č. 1060/2009;
d)
nadnárodní organizace, např. instituce, které nejsou zahrnuty v písmenu c) a jsou zřízeny, vlastněny a ovládány více než jedním akcionářem svrchované vlády státu, včetně organizací uvedených v oddílu U přílohy I nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1893/2006 (8);
e)
veřejné subjekty včetně subjektů uvedených v oddílech O, P a Q přílohy I nařízení (ES) č. 1893/2006.
2. Pokud v případě mezinárodních finančních institucí nebo nadnárodních organizací uvedených v odst. 1 písm. c) a d) nelze identifikovat žádnou konkrétní zemi jako zemi emise, hodnocený emitent se klasifikuje v příloze I části 2 tabulce 1 poli 10 jako „mezinárodní“.
Článek 7
Jiné finanční nástroje
Ratingy nebo ratingové výhledy vydané pro finanční nástroj definovaný v čl. 3 odst. 1 písm. k) nařízení (ES) č. 1060/2009, který nelze klasifikovat jako podnikové emise podle čl. 4 odst. 2 tohoto nařízení, jako nástroje strukturovaného financování podle článku 5 tohoto nařízení nebo jako emise státu a veřejných subjektů podle článku 6 tohoto nařízení se vykazují v rámci kategorie jiných finančních nástrojů.
Článek 8
Předkládání informací pro účely zveřejnění na ERP
1. Ratingové agentury předkládají údaje o všech ratinzích a ratingových výhledech podle čl. 11a odst. 1 nařízení (ES) č. 1060/2009 pokaždé, když vydávají či přejímají rating nebo ratingový výhled, které nejsou poskytnuty výlučně investorům za poplatek.
2. Ratingy a ratingové výhledy uvedené v odstavci 1, vydané mezi 20:00:00 středoevropského času (SEČ) (9) jednoho dne a 19:59:59 SEČ dne následujícího, se předkládají do 21:59:59 SEČ následujícího dne.
3. Současně s každým ratingem nebo ratingovým výhledem vykázaným v souladu s odstavcem 1 se předloží tisková zpráva uvedená v příloze I oddílu D části I bodě 5 nařízení (ES) č. 1060/2009. Je-li tisková zpráva nejprve vydána a předložena v jiném jazyce než v angličtině, lze předložit také anglické znění, až bude k dispozici.
4. U ratingů uvedených v čl. 6 odst. 1 písm. a), b) a c) se předloží také průvodní hodnotící zpráva uvedená v příloze I oddílu D části III bodě 1 nařízení (ES) č. 1060/2009. Je-li hodnotící zpráva nejprve vydána a předložena v jiném jazyce než v angličtině, lze předložit také anglické znění, až bude k dispozici.
Článek 9
Předkládání informací pro účely dohledu ze strany orgánu ESMA
1. Jak je uvedeno v čl. 21 odst. 4 písm. e) nařízení (ES) č. 1060/2009, ratingové agentury předloží údaje o všech ratinzích a ratingových výhledech, které byly vydány nebo přejaty nebo které byly vydány ve třetí zemi a přejaty nebyly, jak je uvedeno v čl. 1 odst. 5, včetně informací o veškerých osobách nebo dluhových nástrojích, které byly předloženy k úvodnímu přezkoumání nebo předběžnému ratingu, jak je uvedeno v příloze I oddílu D části I bodě 6 nařízení (ES) č. 1060/2009.
2. U ratingů a ratingových výhledů, na které se nepoužije článek 8, ratingové agentury předloží měsíčně ratingové údaje za předchozí kalendářní měsíc.
3. Ratingová agentura, která má méně než 50 zaměstnanců a není součástí skupiny ratingových agentur, může předkládat ratingové údaje uvedené v odstavci 2 každé dva měsíce, pokud orgán ESMA vzhledem k povaze, složitosti a rozsahu vydávání jejích ratingů nevyžaduje měsíční předkládání zpráv. Tyto ratingové údaje se vztahují k předchozím dvěma kalendářním měsícům.
4. Ratingové údaje uvedené v odstavci 2 se orgánu ESMA předkládají do 15 dnů od konce období, na které se vztahuje zpráva. Pokud v zemi, v níž má ratingová agentura sídlo, nebo v případě, že ratingová agentura předkládá zprávy jménem skupiny v souladu s čl. 1 odst. 4, v zemi, v níž má tato ratingová agentura sídlo, připadá na patnáctý den měsíce státní svátek, lhůta končí další pracovní den.
5. Pokud nebyly během předcházejícího kalendářního měsíce vydány žádné ratingy ani ratingové výhledy uvedené v odstavci 1, ratingová agentura žádné údaje předkládat nemusí.
Článek 10
Předkládání informací pro účely historické výkonnosti
Ratingy, které byly vydány nebo přejaty nebo které byly vydány ve třetí zemi a přejaty nebyly, jak je uvedeno v čl. 1 odst. 5, použije orgán ESMA k tomu, aby zpřístupnil informace o historické výkonnosti v souladu s čl. 11 odst. 2 nařízení (ES) č. 1060/2009 a oddílem E částí II bodem 1 přílohy I uvedeného nařízení.
Článek 11
Počáteční předkládání informací
1. Ratingové agentury registrované nebo certifikované před 21. červnem 2015 připraví první zprávu, kterou předloží orgánu ESMA do 1. ledna 2016 a která bude obsahovat všechny tyto prvky:
a)
informace o všech ratinzích a ratingových výhledech uvedených v článcích 8 a 9, které byly vydány a nebyly staženy do 21. června 2015;
b)
ratingy a ratingové výhledy uvedené v článcích 8 a 9, které byly vydány v období od 21. června 2015 do 31. prosince 2015.
2. Ratingové agentury registrované a certifikované v období od 21. června 2015 do 31. prosince 2015 musí splňovat požadavky tohoto nařízení od 1. ledna 2016. V první zprávě v souladu s články 8 a 9 uvedou všechny ratingy a ratingové výhledy, které byly vydány ode dne registrace nebo certifikace.
3. Ratingové agentury registrované a certifikované v období po 1. lednu 2016 musí splnit požadavky tohoto nařízení do tří měsíců ode dne registrace nebo certifikace. V první zprávě v souladu s články 8 a 9 předloží všechny ratingy a ratingové výhledy, které byly vydány ode dne registrace nebo certifikace.
4. Kromě první zprávy uvedené v odstavcích 2 a 3 ratingová agentura certifikovaná po 21. červnu 2015 rovněž v souladu s čl. 11 odst. 2 nařízení (ES) č. 1060/2009 a oddílem E částí II bodem 1 přílohy I uvedeného nařízení předloží své informace o historické výkonnosti alespoň za posledních deset let přede dnem certifikace nebo v případě, že zahájila ratingovou činnost méně než deset let přede dnem certifikace, informace za období od okamžiku, kdy zahájila ratingovou činnost. Certifikované ratingové agentury nejsou povinny tyto údaje zcela či zčásti předkládat, pokud mohou prokázat, že by to vzhledem k jejich rozsahu a složitosti nebylo přiměřené.
Článek 12
Struktura údajů
1. Ratingové agentury předloží orgánu ESMA zprávy obsahující kvalitativní údaje ve formátu upřesněném v tabulkách v části 1 přílohy I společně s první zprávou s ratingovými údaji v souladu s článkem 11. Veškeré změny těchto zpráv s kvalitativními údaji se ihned nahlásí do systému ESMA jako aktualizace, a to předtím, než jsou orgánu ESMA předloženy ratingové údaje, které jsou těmito změnami dotčeny. Pokud ratingová agentura předkládá údaje jménem skupiny, jak je uvedeno v čl. 1 odst. 4, lze orgánu ESMA předložit jediný soubor zpráv s kvalitativními údaji.
2. Ratingové agentury předloží zprávy s ratingovými údaji uvedené v článcích 8, 9 a 11 ve formátu upřesněném v tabulkách v části 2 přílohy I.
Článek 13
Postupy předkládání informací
1. Ratingové agentury předkládají zprávy s kvalitativními údaji a zprávy s ratingovými údaji uvedené v článku 12 v souladu s technickými pokyny, které jim poskytne orgán ESMA, a za použití systému orgánu ESMA pro předkládání informací.
2. Ratingové agentury uchovávají soubory v elektronické podobě zaslané orgánu ESMA a soubory tímto orgánem obdržené po dobu alespoň pěti let. Tyto soubory musí být na požádání zpřístupněny orgánu ESMA.
3. Pokud ratingová agentura odhalí v předložených údajích věcné chyby, příslušné údaje neprodleně opraví podle technických pokynů poskytnutých orgánem ESMA.
Článek 14
Zrušení a přechodná ustanovení
1. S účinkem od 1. ledna 2016 se zrušují tato nařízení:
a)
nařízení v přenesené pravomoci (EU) č. 446/2012;
b)
nařízení v přenesené pravomoci (EU) č. 448/2012.
2. Odkazy na nařízení uvedená v odstavci 1 se považují za odkazy na toto nařízení a vykládají se v souladu se srovnávací tabulkou uvedenou v příloze II.
3. Údaje předložené orgánu ESMA v souladu s nařízeními uvedenými v odstavci 1 před 1. lednem 2016 se považují za údaje předložené v souladu s tímto nařízením a orgán ESMA je bude nadále používat v souladu s čl. 11 odst. 2 a čl. 21 odst. 4 písm. e) nařízení (ES) č. 1060/2009 a oddílem E částí II bodem 1 přílohy I uvedeného nařízení.
Článek 15
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Použije se ode dne 21. června 2015.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 30. září 2014.
REGOLAMENTO DELEGATO (UE) 2015/2 DELLA COMMISSIONE
del 30 settembre 2014
che integra il regolamento (CE) n. 1060/2009 del Parlamento europeo e del Consiglio per quanto riguarda le norme tecniche di regolamentazione per la presentazione delle informazioni che le agenzie di rating del credito mettono a disposizione dell’Autorità europea degli strumenti finanziari e dei mercati
(Testo rilevante ai fini del SEE)
LA COMMISSIONE EUROPEA,
visto il trattato sul funzionamento dell’Unione europea,
visto il regolamento (CE) n. 1060/2009 del Parlamento europeo e del Consiglio, del 16 settembre 2009, relativo alle agenzie di rating del credito (1), in particolare l’articolo 21, paragrafo 4, terzo comma, e paragrafo 4 bis, terzo comma,
considerando quanto segue:
(1)
L’articolo 11 bis, paragrafo 1, del regolamento (CE) n. 1060/2009 impone alle agenzie di rating del credito registrate o certificate di trasmettere all’Autorità europea degli strumenti finanziari e dei mercati (AESFEM) le informazioni di rating quando emettono un rating o una prospettiva di rating. L’obbligo non si applica ai rating prodotti e comunicati unicamente agli investitori dietro pagamento di una provvigione. L’AESFEM è tenuta a pubblicare le informazioni di rating trasmesse dalle agenzie di rating del credito su un sito web pubblico denominato «piattaforma europea di rating» (European rating platform - ERP). Pertanto, è opportuno fissare norme relative al contenuto e alla presentazione delle informazioni che le agenzie di rating del credito sono tenute a presentare all’AESFEM per l’ERP.
(2)
Inoltre, l’articolo 11, paragrafo 2, e l’articolo 21, paragrafo 4, lettera e), del regolamento (CE) n. 1060/2009 impongono alle agenzie di rating del credito di presentare all’AESFEM rispettivamente informazioni sulle performance storiche e informazioni a fini di vigilanza continuativa. Il contenuto e la presentazione di dette informazioni sono stabiliti rispettivamente nel regolamento delegato (UE) n. 448/2012 della Commissione (2) e nel regolamento (UE) n. 446/2012 della Commissione (3). Per consentire un’elaborazione più efficiente dei dati da parte dell’AESFEM e semplificare la comunicazione delle informazioni da parte delle agenzie di rating del credito registrate o certificate, è opportuno prevedere obblighi di comunicazione integrata di tutte le informazioni che le agenzie di rating del credito registrate o certificate sono tenute a comunicare all’AESFEM. Pertanto, il presente regolamento stabilisce norme riguardanti le informazioni da comunicare ai fini dell’ERP, le informazioni sulle performance storiche da mettere a disposizione presso il registro centrale creato dall’AESFEM e le informazioni che le agenzie di rating del credito sono tenute a comunicare periodicamente all’AESFEM ai fini della vigilanza continuativa. Per questo motivo il presente regolamento abroga il regolamento delegato (UE) n. 448/2012 della Commissione e il regolamento delegato (UE) n. 446/2012 della Commissione. L’AESFEM dovrebbe integrare in un’unica banca dati tutti i dati comunicati dalle agenzie di rating del credito per la pubblicazione sull’ERP, per l’inserimento nel registro centrale e a fini di vigilanza continuativa delle agenzie di rating del credito.
(3)
Per assicurare che l’ERP presenti informazioni aggiornate sulle azioni di rating che non sono comunicate unicamente agli investitori dietro pagamento di una provvigione, è necessario descrivere i dati che devono essere comunicati, ivi compresi i rating e le prospettive di rating dello strumento o dell’entità valutata, i comunicati stampa che accompagnano le azioni di rating, le relazioni che accompagnano le azioni di rating sovrani, il tipo di azione di rating e la data e l’ora della pubblicazione. I comunicati stampa, in particolare, forniscono informazioni sugli elementi chiave su cui si basa la decisione di rating. L’ERP fornisce agli utilizzatori dei rating un punto di accesso centrale a informazioni aggiornate e riduce i costi dell’informazione in quanto offre un quadro globale dei diversi i rating emessi su ogni entità o strumento valutati.
(4)
Per disporre di un quadro globale di tutti i rating assegnati da diverse agenzie di rating alla stessa entità o allo stesso strumento valutati, le agenzie di rating del credito dovrebbero utilizzare identificatori comuni dell’entità e dello strumento valutati per la comunicazione dei dati di rating all’AESFEM. Pertanto, per l’identificazione delle entità valutate, degli emittenti, dei cedenti e delle agenzie di rating del credito, l’unico metodo di identificazione unica a livello mondiale dovrebbe essere l’identificativo mondiale dell’entità giuridica, ossia il Global Legal Entity Identifier (LEI).
(5)
Per assicurare che le informazioni sull’ERP siano aggiornate, esse dovrebbero essere raccolte e pubblicate su base giornaliera per consentire un aggiornamento giornaliero dell’ERP al di fuori dell’orario lavorativo nell’Unione.
(6)
Per consentire all’AESFEM di reagire prontamente in caso di non conformità reale o potenziale al regolamento (CE) n. 1060/2009, le informazioni di rating comunicate dalle agenzie di rating del credito registrate o certificate dovrebbero consentire all’AESFEM di sorvegliare da vicino la condotta e le attività delle agenzie di rating del credito. I dati di rating dovrebbero pertanto essere comunicati all’AESFEM mensilmente. Tuttavia, nel rispetto del principio di proporzionalità, le agenzie di rating del credito con meno di 50 dipendenti che non fanno parte di un gruppo dovrebbero poter presentare i dati di rating ogni due mesi. L’AESFEM dovrebbe poter comunque richiedere a tali agenzie di rating del credito di effettuare la comunicazione mensilmente, alla luce del numero e del tipo di rating che emettono, considerando anche la complessità dell’analisi del credito, la rilevanza degli strumenti o degli emittenti valutati e l’ammissibilità dell’uso dei rating a fini regolamentari.
(7)
Per evitare la duplicazione delle comunicazioni, per la vigilanza continuativa l’AESFEM dovrebbe utilizzare i dati già trasmessi ai fini dell’ERP. Ai fini della vigilanza continuativa le agenzie di rating del credito dovrebbero essere tenute a comunicare anche le informazioni sui rating del credito e sulle prospettive di rating non trasmesse ai fini dell’ERP.
(8)
L’AESFEM dovrebbe utilizzare i dati forniti ai fini dell’ERP e della vigilanza continuativa per raccogliere le informazioni sulle performance storiche che deve mettere a disposizione nel registro centrale ai sensi dell’articolo 11, paragrafo 2, del regolamento (CE) n. 1060/2009. Per facilitare ulteriormente la comparabilità e assicurare la coerenza con i dati che sono stati comunicati a norma del regolamento delegato (UE) n. 448/2012, le agenzie di rating del credito certificate di recente dovrebbero essere tenute a presentare i dati riguardanti almeno i dieci anni precedenti la loro certificazione o relativi al periodo trascorso dall’inizio dell’attività. Le agenzie di rating del credito certificate non dovrebbero essere tenute a comunicare tali dati, in tutto o in parte, se possono dimostrare che tale comunicazione non sarebbe proporzionata tenuto conto delle loro dimensioni e della loro complessità.
(9)
Le agenzie di rating del credito appartenenti ad un gruppo dovrebbero poter comunicare i dati di rating all’AESFEM separatamente o dovrebbero poter incaricare una delle agenzie del gruppo di presentare i dati per loro conto. Tuttavia, data l’organizzazione altamente integrata delle agenzie di rating del credito a livello dell’Unione, per facilitare l’analisi delle statistiche le agenzie di rating del credito sono incoraggiate a effettuare la comunicazione su base complessiva per tutto il gruppo.
(10)
Ai fini della vigilanza continuativa dell’AESFEM e ai fini della pubblicazione delle informazioni sulle performance storiche, le agenzie di rating del credito possono anche, su base volontaria, comunicare all’AESFEM i rating del credito emessi da agenzie di rating del credito di paesi terzi appartenenti allo stesso gruppo ma non avallati ai sensi dell’articolo 4, paragrafo 3, del regolamento (CE) n. 1060/2009.
(11)
Quando trasmettono i dati, le agenzie di rating del credito dovrebbero classificare i rating del credito e le prospettive di rating emessi in categorie, per tipo di rating, e in sottocategorie, per settore, industria, classe di attività, o tipo di emittente ed emissione. Le categorie sono determinate sulla base dell’esperienza precedente dell’AESFEM nella raccolta dei dati di rating e sulle esigenze di vigilanza di tali dati.
(12)
Per la comunicazione dei rating del credito di nuovi strumenti finanziari che potrebbero emergere per effetto dell’innovazione finanziaria, è opportuno prevedere per la comunicazione la categoria «Altri strumenti finanziari». Inoltre, accanto alle categorie dei rating di società e dei rating di strumenti finanziari strutturati dovrebbe essere prevista una categoria «Altro», in cui includere tutti i nuovi tipi di emissioni societarie o di strumenti finanziari strutturati che non possono essere classificati nelle categorie esistenti.
(13)
Per consentire all’AESFEM di istituire l’ERP e dare alle agenzie di rating del credito il tempo sufficiente per adeguare i sistemi interni ai nuovi obblighi di comunicazione, le agenzie di rating del credito dovrebbero effettuare la prima comunicazione entro il 1o gennaio 2016. Per assicurare la comparabilità e la continuità dei dati comunicati a norma del presente regolamento, la prima comunicazione dovrebbe contenere i dati su tutti i rating emessi fino al 21 giugno 2015 e non ritirati. Inoltre, la prima comunicazione dovrebbe contenere i dati riguardanti i rating del credito e le prospettive di rating emessi dalle agenzie di rating del credito dal 21 giugno 2015 al 1o gennaio 2016. La prima comunicazione dovrebbe contenere lo stesso tipo di dati che successivamente dovranno essere presentati su base giornaliera.
(14)
Per consentire all’AESFEM di ricevere ed elaborare i dati automaticamente nei sistemi interni, i dati da comunicare dovrebbero essere trasmessi in un formato standard. Tenuto conto dei progressi tecnici, è probabile che alcune istruzioni tecniche riguardanti la trasmissione o il formato dei file che le agenzie di rating devono presentare debbano essere aggiornate e rese note dall’AESFEM mediante comunicazioni o orientamenti specifici.
(15)
Il presente regolamento è basato sui progetti di norme tecniche di regolamentazione presentati dall’AESFEM alla Commissione a norma dell’articolo 10 del regolamento (UE) n. 1095/2010 del Parlamento europeo e del Consiglio (4).
(16)
L’AESFEM ha condotto una consultazione pubblica aperta sui progetti di norme tecniche di regolamentazione sui quali è basato il presente regolamento, ha analizzato i potenziali costi e benefici collegati e ha chiesto il parere del gruppo delle parti interessate nel settore degli strumenti finanziari e dei mercati istituito dall’articolo 37 del regolamento (UE) n. 1095/2010.
(17)
Per rispettare l’articolo 2, paragrafo 3, del regolamento (UE) n. 462/2013 del Parlamento europeo e del Consiglio (5) il presente regolamento dovrebbe applicarsi a decorrere dal 21 giugno 2015,
HA ADOTTATO IL PRESENTE REGOLAMENTO:
Articolo 1
Dati da comunicare
1. Le agenzie di rating del credito comunicano, conformemente agli articoli 8, 9 e 11, i dati su tutti i rating del credito e su tutte le prospettive di rating emessi o avallati. Le agenzie di rating del credito comunicano tutti i rating del credito e tutte le prospettive di rating emessi a livello di entità valutata e, se del caso, su tutti gli strumenti di debito da questa emessi.
2. Le agenzie di rating del credito assicurano l’accuratezza, la completezza e la disponibilità dei dati comunicati all’AESFEM e fanno in modo che le informazioni siano trasmesse conformemente agli articoli 8, 9 e 11 utilizzando opportuni sistemi sviluppati sulla base delle istruzioni tecniche impartite dall’AESFEM.
3. Le agenzie di rating del credito comunicano immediatamente all’AESFEM eventuali circostanze eccezionali che possano impedire temporaneamente o ritardare la comunicazione ai sensi del presente regolamento.
4. Per i gruppi di agenzie di rating del credito, i membri del gruppo possono incaricare un membro di effettuare per loro conto le comunicazioni previste dal presente regolamento. Le agenzie di rating del credito per conto delle quali viene effettuata la comunicazione sono indicate nei dati comunicati all’AESFEM.
5. Ai fini dell’articolo 11, paragrafo 2, e dell’articolo 21, paragrafo 4, lettera e), del regolamento (CE) n. 1060/2009, l’agenzia di rating del credito che comunica i dati per conto del gruppo può includere i dati sui rating del credito e sulle prospettive di rating emessi da agenzie di rating del credito di paesi terzi appartenenti allo stesso gruppo e non avallati. Quando l’agenzia di rating del credito non comunica tali dati, ne spiega il motivo nella comunicazione dei dati qualitativi, nei campi 9 e 10 della tabella 1 di cui all’allegato I, parte 1, del presente regolamento.
6. Le agenzie di rating del credito rendono pubblico se il rating del credito o la prospettiva di rating comunicati sono richiesti o non richiesti, specificando in quest’ultimo caso se vi è stata o no partecipazione ai sensi dell’articolo 10, paragrafo 5, del regolamento (CE) n. 1060/2009.
Articolo 2
Comunicazione dei default e dei ritiri
1. L’agenzia di rating del credito comunica il default in relazione a un rating nei campi 6 e 13 della tabella 2 di cui all’allegato I, parte 2, se si è verificato uno dei seguenti eventi:
a)
il rating indica che si è verificato un default in base alla definizione di default dell’agenzia di rating del credito;
b)
il rating è stato ritirato in seguito all’insolvenza dell’entità valutata o alla ristrutturazione del debito;
c)
qualsiasi altro caso in cui l’agenzia di rating del credito ritiene che l’entità o lo strumento valutato siano in default, compromessi in maniera sostanziale o in condizioni equivalenti.
2. In caso di ritiro di un rating comunicato, il motivo del ritiro è indicato nel campo 11 della tabella 2 di cui all’allegato I, parte 2.
Articolo 3
Tipi di rating
Quando comunicano i rating del credito o le prospettive di rating, le agenzie li classificano secondo i seguenti tipi di rating:
a)
rating di società;
b)
rating di strumenti finanziari strutturati;
c)
rating sovrani e rating di finanze pubbliche;
d)
altri strumenti finanziari.
Articolo 4
Rating di società
1. Quando comunicano i rating di società, le agenzie di rating del credito classificano il rating in uno dei seguenti segmenti di attività:
a)
enti finanziari, comprese banche, intermediari e dealer;
b)
assicurazioni;
c)
tutte le altre società o tutti gli altri emittenti non inclusi nelle lettera a) e b).
2. Le agenzie di rating del credito classificano le emissioni societarie in uno dei seguenti tipi di emissioni:
a)
obbligazioni;
b)
obbligazioni garantite ai sensi dell’articolo 52, paragrafo 4, della direttiva 2009/65/CE del Parlamento europeo e del Consiglio (6) che soddisfano i requisiti di ammissibilità previsti all’articolo 129, paragrafi 1, 2, 3, 6 e 7, del regolamento (UE) n. 575/2013 (7);
c)
altri tipi di obbligazioni garantite, non inclusi nella lettera b), per l’emissione del cui rating l’agenzia di rating del credito ha utilizzato metodologie, modelli o ipotesi principali di rating specifici per le obbligazioni garantite;
d)
altri tipi di emissioni societarie non inclusi nelle lettere a), b) e c).
3. Il codice paese di un’entità valutata o delle sue emissioni indicato nel campo 10 della tabella 1 di cui all’allegato I, parte 2, è il codice del paese di domicilio dell’entità.
Articolo 5
Rating di strumenti finanziari strutturati
1. I rating di strumenti finanziari strutturati si riferiscono a strumenti finanziari o ad altre attività derivanti da un’operazione o da uno schema di cartolarizzazione ai sensi dell’articolo 4, paragrafo 1, punto 61, del regolamento (UE) n. 575/2013.
2. Quando comunicano i rating di strumenti finanziari strutturati, le agenzie di rating del credito classificano il rating in una delle seguenti classi di attività:
a)
strumenti finanziari emessi a fronte di operazioni di cartolarizzazione (asset-backed securities - ABS), ivi compresi prestiti per l’acquisto di automobili/barche/aerei, prestiti per studenti, crediti al consumo, prestiti alle piccole e medie imprese, prestiti per assistenza sanitaria, prestiti per manufactured housing (case prefabbricate), prestiti per produzioni cinematografiche, prestiti alle imprese nel settore dei servizi pubblici (utility loans), leasing di impianti, crediti su carte di credito, privilegi del fisco, crediti deteriorati, prestiti per veicoli per il tempo libero, leasing a privati e imprese, crediti commerciali;
b)
strumenti finanziari emessi a fronte della cartolarizzazione di mutui ipotecari (mortgage-backed securities - MBS) residenziali, sia di prima qualità che non di prima qualità, e home equity loans (prestiti ipotecari per i consumi);
c)
MBS non residenziali, compresi prestiti per uffici o esercizi commerciali, prestiti a ospedali, residenze assistenziali e impianti di stoccaggio, prestiti a hotel e case di cura, prestiti industriali e proprietà immobiliari multifamiliari;
d)
collateralised debt obligations (CDO), compresi collateralised loan obligations, credit-backed obligations, collateralised synthetic obligations, single-tranche collateralised debt obligations, credit fund obligations, CDO di ABS e CDO di CDO;
e)
asset-backed commercial papers (cambiali finanziarie garantite da attività);
f)
altri strumenti finanziari strutturati non inclusi nelle lettere da a) a e), fra cui obbligazioni garantite strutturate, structured investment vehicles (veicoli di investimento strutturato), titoli collegati ad assicurazioni (insurance-linked securities) e veicoli di cartolarizzazione del tipo derivative product companies (DPC).
3. Se del caso, nel campo 34 della tabella 1 di cui all’allegato I, parte 2, l’agenzia di rating del credito indica inoltre la sottoclasse di attività a cui lo strumento valutato appartiene.
4. Il codice paese degli strumenti finanziari strutturati è il codice del paese di domicilio della maggioranza delle attività sottostanti ed è indicato nel campo 10 della tabella 1 di cui all’allegato I, parte 2. Qualora non sia possibile individuare il paese di domicilio della maggior parte delle attività sottostanti, lo strumento valutato viene classificato come «internazionale».
Articolo 6
Rating sovrani e rating di finanze pubbliche
1. Quando comunicano i dati relativi ai rating sovrani, ai rating di enti pubblici e ai rating di organizzazioni sovranazionali e alle relative emissioni di debito, le agenzie di rating del credito classificano il rating in uno dei seguenti settori:
a)
Stato, se l’entità valutata è uno Stato o se l’emittente del debito, dell’obbligazione finanziaria, del titolo di debito o di altro strumento finanziario valutati è uno Stato o una società veicolo di uno Stato, ai sensi dell’articolo 3, paragrafo 1, lettera v), punti i) e ii), del regolamento (CE) n. 1060/2009 e se il rating si riferisce ad uno Stato;
b)
autorità regionale o locale, se l’entità valutata è un’autorità regionale o locale o se l’emittente del debito, dell’obbligazione finanziaria, del titolo di debito o di altro strumento finanziario valutati è un’autorità regionale o locale o una società veicolo di un’autorità regionale o locale, ai sensi dell’articolo 3, paragrafo 1, lettera v), punti i) e ii), del regolamento (CE) n. 1060/2009 e se il rating si riferisce ad un’autorità regionale o locale;
c)
istituzione finanziaria internazionale, ai sensi dell’articolo 3, paragrafo 1, lettera v), punto iii), del regolamento (CE) n. 1060/2009;
d)
organizzazione sovranazionale, ossia istituzioni non incluse nella lettera c), costituite, possedute e controllate da più di un governo sovrano azionista, fra cui le organizzazioni di cui all’allegato I, sezione U, del regolamento (CE) n. 1893/2006 del Parlamento europeo e del Consiglio (8);
e)
enti pubblici, compresi quelli di cui all’allegato I, sezioni O, P e Q, del regolamento (CE) n. 1893/2006.
2. Qualora non sia possibile individuare un paese specifico come paese di emissione per le istituzioni finanziarie internazionali o le organizzazioni sovranazionali di cui al paragrafo 1, lettere c) e d), l’emittente valutato è classificato come «internazionale» nel campo 10 della tabella 1 di cui all’allegato I, parte 2.
Articolo 7
Altri strumenti finanziari
I rating del credito e le prospettive di rating emessi su uno strumento finanziario di cui alla definizione dell’articolo 3, paragrafo 1, lettera k), del regolamento (CE) n. 1060/2009, che non può essere incluso nella categoria delle emissioni societarie ai sensi dell’articolo 4, paragrafo 2, del presente regolamento, né in quella degli strumenti finanziari strutturati ai sensi dell’articolo 5 del presente regolamento, né in quella delle emissioni di Stato sovrano e di ente pubblico ai sensi dell’articolo 6 del presente regolamento sono comunicati nella categoria «Altri strumenti finanziari».
Articolo 8
Comunicazione ai fini della pubblicazione sull’ERP
1. Le agenzie di rating del credito comunicano i dati di tutti i rating del credito o di tutte le prospettive di rating ai sensi dell’articolo 11 bis, paragrafo 1, del regolamento (CE) n. 1060/2009 ogni volta che emettono o avallano un rating del credito o una prospettiva di rating che non sono comunicati unicamente agli investitori dietro pagamento di una provvigione.
2. I rating del credito e le prospettive di rating di cui al paragrafo 1, emessi tra le ore 20:00:00 CET (Central European Time) (9) di un giorno e le ore 19:59:59 CET del giorno successivo sono comunicati entro le ore 21:59:59 CET del giorno successivo.
3. Per ogni rating del credito o prospettiva di rating comunicati ai sensi del paragrafo 1, viene trasmesso contestualmente il comunicato stampa di accompagnamento di cui all’allegato I, sezione D, parte I, punto 5, del regolamento (CE) n. 1060/2009. Se il comunicato stampa è redatto e trasmesso in una lingua diversa dall’inglese, può essere trasmessa anche la versione in lingua inglese se e nel momento in cui si rende disponibile.
4. Per i rating di cui all’articolo 6, paragrafo 1, lettere a), b) e c), viene trasmessa la relazione di studio di accompagnamento di cui all’allegato I, sezione D, parte III, punto 1, del regolamento (CE) n. 1060/2009. Se la relazione di studio è redatta e trasmessa in una lingua diversa dall’inglese, può essere trasmessa anche la versione in lingua inglese se e nel momento in cui si rende disponibile.
Articolo 9
Comunicazione ai fini della vigilanza dell’AESFEM
1. Ai sensi dell’articolo 21, paragrafo 4, lettera e), del regolamento (CE) n. 1060/2009, le agenzie di rating del credito comunicano i dati di tutti i rating del credito e delle prospettive di rating emessi o avallati, o emessi in un paese terzo e non avallati di cui all’articolo 1, paragrafo 5, comprese informazioni su tutte le entità o gli strumenti di debito che sono loro sottoposti per un’analisi iniziale o per un rating preliminare di cui all’allegato I, sezione D, parte I, punto 6, del regolamento (CE) n. 1060/2009.
2. Per i rating del credito e le prospettive di rating a cui non si applica l’articolo 8 le agenzie di rating del credito comunicano mensilmente i dati di rating relativi al mese di calendario precedente.
3. L’agenzia di rating del credito con meno di 50 dipendenti non appartenente ad un gruppo di agenzie di rating del credito fornisce i dati di rating di cui al paragrafo 2 ogni due mesi, a meno che l’AESFEM imponga la comunicazione mensile in considerazione della natura, della complessità e della gamma dei rating del credito emessi. I dati di rating si riferiscono ai due mesi di calendario precedenti.
4. I dati di rating di cui al paragrafo 2 sono trasmessi all’AESFEM entro 15 giorni dalla fine del periodo a cui si riferisce la comunicazione. Se il quindicesimo giorno del mese cade in un giorno festivo nel paese di domicilio dell’agenzia di rating del credito, o, se l’agenzia di rating del credito effettua la comunicazione per conto di un gruppo ai sensi dell’articolo 1, paragrafo 4, nel paese di domicilio di detta agenzia di rating del credito, la scadenza è il giorno lavorativo successivo.
5. Se nel mese di calendario precedente non sono stati emessi rating del credito o prospettive di rating di cui al paragrafo 1, l’agenzia di rating del credito non è tenuta alla comunicazione.
Articolo 10
Comunicazione ai fini delle informazioni sulle performance storiche
I rating del credito emessi o avallati, o i rating emessi in un paese terzo e non avallati di cui all’articolo 1, paragrafo 5, sono utilizzati dall’AESFEM per rendere disponibili le informazioni sulle performance storiche ai sensi all’articolo 11, paragrafo 2, del regolamento (CE) n. 1060/2009 e dell’allegato I, sezione E, parte II, punto 1, dello stesso regolamento.
Articolo 11
Prima comunicazione
1. Le agenzie di rating del credito registrate o certificate prima del 21 giugno 2015 effettuano la prima comunicazione all’AESFEM entro il 1o gennaio 2016, includendovi tutti i seguenti elementi:
a)
informazioni su tutti i rating del credito e su tutte le prospettive di rating di cui agli articoli 8 e 9 emessi fino al 21 giugno 2015 e non ritirati;
b)
i rating del credito e le prospettive di rating di cui agli articoli 8 e 9 emessi tra il 21 giugno 2015 e il 31 dicembre 2015.
2. Le agenzie di rating del credito registrate o certificate tra il 21 giugno 2015 e il 31 dicembre 2015 si conformano al presente regolamento a decorrere dal 1o gennaio 2016. Nella prima comunicazione indicano, ai sensi degli articoli 8 e 9, tutti i rating del credito e tutte le prospettive di rating emessi a decorrere dalla data di registrazione o di certificazione.
3. Le agenzie di rating del credito registrate o certificate dopo il 1o gennaio 2016 si conformano al presente regolamento entro tre mesi dalla data di registrazione o di certificazione. Nella prima comunicazione indicano, ai sensi degli articoli 8 e 9, tutti i rating del credito e le prospettive di rating emessi a decorrere dalla data di registrazione o di certificazione.
4. Oltre alla prima comunicazione di cui ai paragrafi 2 e 3, le agenzie di rating del credito certificate dopo il 21 giugno 2015 comunicano anche, ai sensi dell’articolo 11, paragrafo 2, del regolamento (CE) n. 1060/2009 e dell’allegato I, sezione E, parte II, punto 1, dello stesso regolamento, le informazioni sulle performance storiche relative ad almeno i dieci anni precedenti la data di certificazione o, se hanno avviato l’attività di rating da meno di dieci anni prima della certificazione, le informazioni relative al periodo a partire dalla data di avvio dell’attività di rating del credito. Le agenzie di rating del credito certificate non sono tenute a comunicare tali dati, in tutto o in parte, se possono dimostrare che la comunicazione non sarebbe proporzionata tenuto conto delle loro dimensioni e della loro complessità.
Articolo 12
Struttura dei dati
1. Le agenzie di rating del credito comunicano all’AESFEM i dati qualitativi nel formato indicato nelle tabelle di cui all’allegato I, parte 1, contestualmente alla prima comunicazione dei dati di rating conformemente all’articolo 11. Eventuali modifiche delle comunicazioni dei dati qualitativi sono immediatamente comunicate al sistema dell’AESFEM, come aggiornamenti, prima che i dati di rating interessati dalle modifiche siano trasmessi all’AESFEM. Quando l’agenzia di rating del credito effettua la comunicazione per conto di un gruppo, conformemente all’articolo 1, paragrafo 4, all’AESFEM può essere trasmesso un unico insieme di data qualitativi.
2. Le agenzie di rating del credito comunicano i dati di rating per i rating di cui agli articoli 8, 9 e 11 nel formato indicato nelle tabelle dell’allegato I, parte 2.
Articolo 13
Procedura di comunicazione
1. La agenzie di rating del credito comunicano i dati qualitativi e i dati di rating di cui all’articolo 12 attenendosi alle istruzioni tecniche impartite dall’AESFEM e utilizzando il sistema di comunicazione dell’AESFEM.
2. Le agenzie di rating del credito conservano i file inviati all’AESFEM e da questa ricevuti in formato elettronico per almeno cinque anni. I file sono messi a disposizione dell’AESFEM su richiesta.
3. Se l’agenzia di rating del credito riscontra errori materiali nei dati comunicati, corregge i dati in questione senza indebito ritardo conformemente alle istruzioni tecniche impartite dall’AESFEM.
Articolo 14
Abrogazione e disposizioni transitorie
1. A decorrere dal 1o gennaio 2016 sono abrogati i seguenti regolamenti:
a)
regolamento delegato (UE) n. 446/2012 della Commissione;
b)
regolamento delegato (UE) n. 448/2012 della Commissione.
2. I riferimenti ai regolamenti di cui al paragrafo 1 si intendono fatti al presente regolamento e si leggono secondo la tavola di concordanza di cui all’allegato II.
3. I dati trasmessi all’AESFEM conformemente ai regolamenti di cui al paragrafo 1 prima del 1o gennaio 2016 si considerano trasmessi conformemente al presente regolamento e continuano a essere usati dall’AESFEM ai sensi dell’articolo 11, paragrafo 2, dell’articolo 21, paragrafo 4, lettera e), e dell’allegato I, sezione E, parte II, punto 1, del regolamento (CE) n. 1060/2009.
Articolo 15
Entrata in vigore
Il presente regolamento entra in vigore il ventesimo giorno successivo alla pubblicazione nella Gazzetta ufficiale dell’Unione europea.
Esso si applica a decorrere dal 21 giugno 2015.
Il presente regolamento è obbligatorio in tutti i suoi elementi e direttamente applicabile in ciascuno degli Stati membri.
Fatto a Bruxelles, il 30 settembre 2014