NAŘÍZENÍ KOMISE V PŘENESENÉ PRAVOMOCI (EU) č. 1125/2014
ze dne 19. září 2014,
kterým se doplňuje směrnice Evropského parlamentu a Rady 2014/17/EU, pokud jde o regulační technické normy týkající se minimální peněžní částky pojištění odpovědnosti za škodu způsobenou při výkonu povolání nebo srovnatelné záruky pro zprostředkovatele úvěru
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na směrnici Evropského parlamentu a Rady 2014/17/ЕU ze dne 4. února 2014 o smlouvách o spotřebitelském úvěru na nemovitosti určené k bydlení a o změně směrnic 2008/48/ES a 2013/36/EU a nařízení (EU) č. 1093/2010 (1), a zejména na čl. 29 odst. 2 písm. a) uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Podle čl. 29 odst. 2 písm. a) směrnice 2014/17/EU musí mít zprostředkovatelé úvěru pojištění odpovědnosti za škodu způsobenou při výkonu povolání na územích, kde nabízejí služby, nebo jinou srovnatelnou záruku splnění závazku z porušení povinné péče při výkonu povolání.
(2)
I když povinnost pro zprostředkovatele úvěru v odvětví hypoték mít pojištění odpovědnosti za škodu způsobenou při výkonu povolání nebo srovnatelnou záruku je na úrovni Unie novým regulatorním požadavkem, v některých členských státech uvedený požadavek existuje na národní úrovni. Uvedené jurisdikce se zkušenostmi s požadavky na pojištění odpovědnosti za škodu způsobenou při výkonu povolání vykazují nepochybně největší podíly zprostředkovaných hypotečních úvěrů po celé Unii a letité významné pronikání zprostředkovatelů úvěru na trh, a v důsledku toho rovněž sledují konkrétnější přístup k regulaci tohoto odvětví. Proto by pravidla Unie týkající se minimální částky pojištění odpovědnosti za škodu způsobenou při výkonu povolání nebo srovnatelné záruky měla být založena na zkušenostech uvedených jurisdikcí, pokud jde o určení nejvhodnějšího přístupu pro výpočet uvedené minimální částky.
(3)
Uvedený přístup by byl vhodný pro celou Unii, včetně jurisdikcí s menšími trhy s hypotečními úvěry. A sice z toho důvodu, že pohledávky za zprostředkovateli úvěru nekorelují s částkou podkladových hypotečních úvěrů, která se může po celé Unii značně lišit, ale jsou založeny na konceptu porušení povinné péče při výkonu povolání, u něhož se výsledné újmy liší mnohem méně.
(4)
Ustanovení čl. 29 odst. 2 písm. a) třetí pododstavec směrnice 2014/17/EU vyžaduje přezkoumání minimální peněžní částky pojištění odpovědnosti za škodu způsobenou při výkonu povolání nebo srovnatelné záruky v pravidelných intervalech. V budoucnu by se tudíž mohly ke stanovení úrovně uvedených povinností pro zprostředkovatele úvěru stát vhodnějšími jiné možnosti nebo metody, zejména budou-li k dispozici další historické údaje a větší zkušenosti z dohledu v souvislosti s fungováním pojištění odpovědnosti za škodu způsobenou při výkonu povolání.
(5)
Pro jasné stanovení minimální peněžní částky pojištění odpovědnosti za škodu způsobenou při výkonu povolání nebo srovnatelné záruky a pro zajištění harmonizovanějšího přístupu po celé Unii by bylo vhodné stanovit uplatnění uvedené minimální částky na jednu pojistnou událost a za rok. Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/92/ES (2) stanoví požadavek na minimální částku pojištění odpovědnosti za škodu způsobenou při výkonu povolání nebo srovnatelné záruky za rok a na jednu pojistnou událost. Většina zprostředkovatelů, kteří vykonávají zprostředkování pojištění, i jejich pojistitelé jsou tedy obeznámeni s tímto přístupem, a proto je vhodné zavést podobný systém pro zprostředkovatele úvěru. Většina členských států, jejichž vnitrostátní právní předpisy vyžadují, aby zprostředkovatelé úvěru měli pojištění odpovědnosti za škodu způsobenou při výkonu povolání, nadto tento přístup využívá rovněž. Pravidla pro pojištění odpovědnosti za škodu způsobenou při výkonu povolání pro zprostředkovatele úvěru by tudíž měla také navrhnout takové rozlišení mezi částkou za rok a na jednu pojistnou událost.
(6)
Toto nařízení vychází z návrhů regulačních technických norem, které Evropský orgán pro bankovnictví předložil Komisi.
(7)
Evropský orgán pro bankovnictví uskutečnil otevřené veřejné konzultace o návrzích regulačních technických norem, z nichž toto nařízení vychází, analyzoval potenciální související náklady a přínosy a požádal o stanovisko skupinu subjektů působících v bankovnictví zřízenou podle článku 37 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1093/2010 (3),
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Minimální peněžní částka pojištění odpovědnosti za škodu způsobenou při výkonu povolání nebo srovnatelné záruky, které musí mít zprostředkovatelé úvěru podle čl. 29 odst. 2 písm. a) prvního pododstavce směrnice 2014/17/EU, činí:
a)
460 000 EUR na každou jednotlivou pojistnou událost;
b)
celkem 750 000 eur na všechny pojistné události za kalendářní rok.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 19. září 2014.
REGOLAMENTO DELEGATO (UE) N. 1125/2014 DELLA COMMISSIONE
del 19 settembre 2014
che integra la direttiva 2014/17/UE del Parlamento europeo e del Consiglio per quanto riguarda le norme tecniche di regolamentazione sull'importo monetario minimo dell'assicurazione della responsabilità civile professionale o di analoga garanzia di cui devono essere in possesso gli intermediari del credito
(Testo rilevante ai fini del SEE)
LA COMMISSIONE EUROPEA,
visto il trattato sul funzionamento dell'Unione europea,
vista la direttiva 2014/17/UE del Parlamento europeo e del Consiglio, del 4 febbraio 2014, in merito ai contratti di credito ai consumatori relativi a beni immobili residenziali e recante modifica delle direttive 2008/48/CE e 2013/36/UE e del regolamento (UE) n. 1093/2010 (1), in particolare l'articolo 29, paragrafo 2, lettera a), secondo comma,
considerando quanto segue:
(1)
A norma dell'articolo 29, paragrafo 2, lettera a), della direttiva 2014/17/UE, gli intermediari del credito devono essere in possesso di un'assicurazione della responsabilità civile professionale valida in tutto il territorio dei paesi nei quali offrono i propri servizi, oppure di analoga garanzia per i danni derivanti da negligenza nell'esercizio della loro professione.
(2)
Sebbene sia una novità nella normativa dell'Unione, l'obbligo per gli intermediari del credito nel comparto ipotecario di essere in possesso dell'assicurazione della responsabilità civile professionale o di analoga garanzia vige sul piano nazionale in taluni Stati membri. Di fatto le giurisdizioni in cui vige tale obbligo presentano le percentuali più elevate di vendite di credito ipotecario tramite intermediazione di tutta l'Unione e vantano storicamente una penetrazione rilevante del mercato da parte degli intermediari del credito; di conseguenza, seguono anche un'impostazione più specifica alla regolamentazione del comparto. Per stabilire l'impostazione più adatta per il calcolo dell'importo minimo dell'assicurazione della responsabilità civile professionale o di analoga garanzia, le norme dell'Unione in materia dovrebbero quindi basarsi sull'esperienza maturata in tali giurisdizioni.
(3)
Detta impostazione sarebbe adeguata per l'Unione nel suo complesso, anche per le giurisdizioni con mercati dei mutui ipotecari di dimensioni più contenute. I sinistri che implicano la responsabilità degli intermediari del credito non sono infatti correlati all'ammontare dei crediti ipotecari sottostanti, che può variare sensibilmente all'interno dell'Unione, ma si fondano sui casi di negligenza professionale, dai quali derivano danni molto più omogenei.
(4)
L'articolo 29, paragrafo 2, lettera a), terzo comma, della direttiva 2014/17/UE obbliga a riesaminare l'importo monetario minimo dell'assicurazione della responsabilità civile professionale o di analoga garanzia a intervalli regolari. In futuro potrebbero quindi delinearsi altre opzioni o metodologie più adatte per determinare il livello di tali obblighi degli intermediari del credito, in particolare se si renderanno disponibili ulteriori dati storici e se sarà stata maturata una maggiore esperienza di vigilanza sul funzionamento dell'assicurazione della responsabilità civile professionale.
(5)
Al fine di determinare con chiarezza l'importo monetario minimo dell'assicurazione della responsabilità civile professionale o di analoga garanzia e di armonizzare maggiormente l'impostazione seguita in tutta l'Unione, sarebbe opportuno precisare l'applicazione di tale importo minimo per sinistro e per anno. La direttiva 2002/92/CE del Parlamento europeo e del Consiglio (2) prevede l'obbligo di un importo minimo, per anno e per sinistro, dell'assicurazione della responsabilità civile professionale o di analoga garanzia. Quest'impostazione è pertanto nota alla maggior parte degli intermediari che effettuano intermediazione assicurativa, e ai loro assicuratori, ed è quindi opportuno instaurare un sistema analogo per gli intermediari del credito. Inoltre, la medesima impostazione è seguita anche dalla maggior parte degli Stati membri la cui normativa nazionale impone agli intermediari del credito di essere in possesso di un'assicurazione della responsabilità civile professionale. Pertanto, anche le norme sull'assicurazione della responsabilità civile professionale per gli intermediari del credito dovrebbero proporre tale distinzione dell'importo per anno e per sinistro.
(6)
Il presente regolamento si basa sui progetti di norme tecniche di regolamentazione che l'Autorità bancaria europea ha presentato alla Commissione.
(7)
L'Autorità bancaria europea ha condotto una consultazione pubblica aperta sui progetti di norme tecniche di regolamentazione sui quali è basato il presente regolamento, ha analizzato i potenziali costi e benefici correlati e ha chiesto il parere del gruppo delle parti interessate nel settore bancario istituito a norma dell'articolo 37 del regolamento (UE) n. 1093/2010 del Parlamento europeo e del Consiglio (3),
HA ADOTTATO IL PRESENTE REGOLAMENTO:
Articolo 1
L'importo monetario minimo dell'assicurazione della responsabilità civile professionale o di analoga garanzia di cui devono essere in possesso gli intermediari del credito, di cui all'articolo 29, paragrafo 2, lettera a), primo comma, della direttiva 2014/17/UE, ammonta a:
a)
460 000 EUR per singolo sinistro;
b)
750 000 EUR per anno civile, globalmente per tutti i sinistri.
Articolo 2
Il presente regolamento entra in vigore il ventesimo giorno successivo alla pubblicazione nella Gazzetta ufficiale dell'Unione europea.
Il presente regolamento è obbligatorio in tutti i suoi elementi e direttamente applicabile in ciascuno degli Stati membri.
Fatto a Bruxelles, il 19 settembre 2014