PROVÁDĚCÍ NAŘÍZENÍ KOMISE (EU) č. 110/2013
ze dne 6. února 2013
o zápisu názvu do rejstříku chráněných označení původu a chráněných zeměpisných označení [Gruyère (CHZO)]
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1151/2012 ze dne 21. listopadu 2012 o režimech jakosti zemědělských produktů a potravin (1), a zejména na čl. 52 odst. 3 písm. b) uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
V souladu s čl. 6 odst. 2 nařízení Rady (ES) č. 510/2006 ze dne 20. března 2006 o ochraně zeměpisných označení a označení původu zemědělských produktů a potravin (2) byla žádost Francie o zápis názvu „Gruyère“ jako chráněného zeměpisného označení (CHZO) zveřejněna v Úředním věstníku Evropské unie (3).
(2)
Austrálie, Nový Zéland a U.S. Dairy Export Council (Rada USA pro export mléčných výrobků) ve spojení s National Milk Producers Federation (Národní federace výrobců mléka Spojených států) vznesly v souladu čl. 7 odst. 2 nařízení (ES) č. 510/2006 proti tomuto zápisu námitky. Námitky byly shledány přípustnými na základě čl. 7 odst. 3 uvedeného nařízení.
(3)
Prohlášení o námitce se týkala nedodržení podmínek stanovených v článku 2 nařízení (ES) č. 510/2006, zejména pokud jde o skutečnost, že název neodkazuje k žádnému zeměpisnému místu. Byla rovněž uváděna druhová povaha názvu a újma způsobená názvům, obchodním značkám a produktům zákonně uváděným na trh alespoň pět let před zveřejněním podle čl. 6 odst. 2. Zároveň bylo v prohlášeních o námitce uvedeno, že zápis předmětného názvu není slučitelný s ustanoveními čl. 3 odst. 3 nařízení (ES) č. 510/2006.
(4)
Dopisy ze dne 23. května 2011 vyzvala Komise Francii a strany, které vznesly námitky, aby se pokusily dospět ke vzájemné dohodě.
(5)
Vzhledem k tomu, že ve stanovené lhůtě nebylo dohody dosaženo, je třeba, aby Komise přijala rozhodnutí.
(6)
Pokud jde o údajné nedodržení podmínek článku 2 nařízení (ES) č. 510/2006 u názvu „Gruyère“, je třeba upřesnit, že tento název je názvem tradičním ve smyslu čl. 2 odst. 2 nařízení (ES) č. 510/2006, a může být proto zapsán.
(7)
Strany, které vznesly námitky, předložily několik nepřímých důkazů, z nichž lze podle nich usuzovat, že předmětný název je druhové povahy. Je však zřejmé, že je-li určitý výraz začleněn do přílohy B streské dohody z roku 1951, neznamená to, že se daný výraz stal sám o sobě druhovým. Celní kódy a jiná obdobná ustanovení týkající se názvu „Gruyère“ mají výlučně celní charakter, a v souvislosti s ochranou práv duševního vlastnictví nebo s ochranou spotřebitelů tedy nejsou relevantní. Mimo to poskytnuté údaje týkající se zejména produkce „Gruyère“ mimo Evropskou unii nejsou relevantní vzhledem k zásadě teritoriality, podle níž druhová povaha musí být posuzována vzhledem k území Unie.
(8)
Zápis homonymních názvů je možný pod podmínkou, že mezi názvem již v rejstříku zapsaným a názvem zapsaným později je v praxi dostatečný rozdíl. Podle společného prohlášení připojeného k dohodě mezi Evropskou unií a Švýcarskem o zeměpisných označeních (4) byly Francie a Švýcarsko v tomto smyslu konzultovány s cílem zjistit, jaká dodatečná opatření při označování jsou zapotřebí, aby nebyl spotřebitel uveden v omyl.
(9)
Z konzultací vyplynulo, že je nutné na štítcích uvádět zemi původu - v daném případě Francii - ve stejném zorném poli a písmem stejné velikosti jako v případě názvu „Gruyère“. Dále je třeba na štítcích zakázat používání jakýchkoli vlajek, symbolů, znaků nebo jiných grafických znázornění, pokud hrozí, že uvedou spotřebitele v omyl, zejména pokud jde o vlastnosti, původ nebo zemi původu produktu.
(10)
Na základě výše uvedených skutečností by tedy název „Gruyère“ měl být do rejstříku chráněných označení původu a chráněných zeměpisných označení zapsán.
(11)
Zápisem označení „Gruyère“ pro Francii na základě tohoto nařízení se nezpochybňuje použití a délka přechodného období pěti let uvedeného v čl. 8 odst. 3 dohody mezi Evropskou unií a Švýcarskem.
(12)
Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro chráněná zeměpisná označení a chráněná označení původu,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Název uvedený v příloze tohoto nařízení se zapisuje do rejstříku.
Článek 2
Na štítcích obsahujících název uvedený v příloze tohoto nařízení je uvedena daná země původu ve stejném zorném poli a písmem stejné velikosti jako v případě názvu.
Na štítcích je třeba zakázat používání jakýchkoli vlajek, symbolů, znaků nebo jiných grafických znázornění, pokud hrozí, že uvedou spotřebitele v omyl, zejména pokud jde o vlastnosti, původ nebo zemi původu produktu.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 6. února 2013.
REGOLAMENTO DI ESECUZIONE (UE) N. 110/2013 DELLA COMMISSIONE
del 6 febbraio 2013
recante iscrizione di una denominazione nel registro delle denominazioni di origine protette e delle indicazioni geografiche protette [Gruyère (IGP)]
LA COMMISSIONE EUROPEA,
visto il trattato sul funzionamento dell’Unione europea,
visto il regolamento (UE) n. 1151/2012 del Parlamento europeo e del Consiglio, del 21 novembre 2012, sui regimi di qualità dei prodotti agricoli e alimentari (1), in particolare l’articolo 52, paragrafo 3, lettera b),
considerando quanto segue:
(1)
A norma dell’articolo 6, paragrafo 2, del regolamento (CE) n. 510/2006 del Consiglio, del 20 marzo 2006, relativo alla protezione delle indicazioni geografiche e delle denominazioni d’origine dei prodotti agricoli e alimentari (2) la domanda della Francia per la registrazione della denominazione «Gruyère» come indicazione geografica protetta è stata pubblicata nella Gazzetta ufficiale dell’Unione europea (3).
(2)
L’Australia, la Nuova Zelanda e l’U.S. Dairy Export Council in associazione con la National Milk Producers Federation degli Stati Uniti hanno dichiarato la loro opposizione alla suddetta registrazione conformemente all’articolo 7, paragrafo 2, del regolamento (CE) n. 510/2006. Tali opposizioni sono state ritenute ricevibili ai sensi dell’articolo 7, paragrafo 3, dello stesso regolamento.
(3)
Le dichiarazioni di opposizione vertevano sul mancato rispetto delle condizioni di cui all’articolo 2 del regolamento (CE) n. 510/2006, in particolare sul fatto che la denominazione non fa riferimento a un luogo geografico. Inoltre si contestavano anche il carattere generico della denominazione e il pregiudizio arrecato alle denominazioni, ai marchi commerciali o ai prodotti legalmente commercializzati da almeno cinque anni prima della data di pubblicazione di cui all’articolo 6, paragrafo 2. Le dichiarazioni di opposizione indicavano anche che la registrazione della denominazione in questione sarebbe stata incompatibile con le disposizioni dell’articolo 3, paragrafo 3, del regolamento (CE) n. 510/2006.
(4)
Con lettere del 23 maggio 2011 la Commissione ha invitato la Francia e i controinteressati alla registrazione a giungere a un accordo reciproco.
(5)
Poiché non si è raggiunto un accordo nei termini previsti, la Commissione è tenuta ad adottare una decisione.
(6)
Per quanto concerne l’allegazione di non conformità della denominazione «Gruyère» rispetto all’articolo 2 del regolamento (CE) n. 510/2006, è opportuno precisare che questa denominazione costituisce una denominazione tradizionale ai sensi dell’articolo 2, paragrafo 2, del regolamento (CE) n. 510/2006, e quindi può essere registrata.
(7)
I ricorrenti hanno fatto valere numerosi indizi che secondo loro permetterebbero di stabilire che la denominazione in oggetto sarebbe generica. È tuttavia palese che l’inclusione di un termine contenuto nell’allegato B della convenzione di Stresa del 1951 non implica che il termine considerato sia divenuto ipso facto generico. I codici tariffari o altre disposizioni analoghe relative alla denominazione «Gruyère» hanno una finalità specificamente doganale e non sono quindi pertinenti in ordine alla protezione dei diritti di proprietà intellettuale o alla protezione dei consumatori. Inoltre i dati trasmessi, relativi in particolare alla produzione di «Gruyère» al di fuori dell’Unione europea, non sono pertinenti alla luce del principio di territorialità, in virtù del quale il carattere generico deve essere valutato rispetto al territorio dell’Unione.
(8)
La registrazione delle denominazioni omonime è permessa a condizione che la denominazione omonima registrata successivamente sia sufficientemente differenziata da quella registrata in precedenza. Conformemente alla dichiarazione comune allegata all’accordo tra l’Unione europea e la Svizzera sulle indicazioni geografiche (4), la Francia e la Svizzera sono state, in quest’ottica, consultate per identificare le ulteriori misure di etichettatura necessarie per evitare di indurre in errore il consumatore.
(9)
È sembrato necessario, in seguito alle consultazioni in parola, che sulle etichette il paese di origine - nella fattispecie la Francia - sia indicato nello stesso campo visivo della denominazione «Gruyère», con caratteri aventi le stesse dimensioni. Inoltre l’utilizzo sulle etichette di qualsiasi bandiera, emblema, distintivo o altra rappresentazione grafica dovrà essere vietato se può indurre in errore i consumatori, in particolare per quanto riguarda le caratteristiche, l’origine o la provenienza del prodotto.
(10)
Alla luce di questi elementi, occorre quindi iscrivere la denominazione «Gruyère» nel registro delle denominazioni d’origine protette e delle indicazioni geografiche protette.
(11)
La concessione e la durata del periodo transitorio quinquennale di cui all’articolo 8, paragrafo 3, dell’accordo tra l’Unione europea e la Svizzera non sono rimesse in discussione dalla registrazione, ai sensi del presente regolamento, della denominazione «Gruyère» da parte della Francia.
(12)
Le misure di cui al presente regolamento sono conformi al parere del comitato permanente per le indicazioni geografiche protette e le denominazioni d’origine protette,
HA ADOTTATO IL PRESENTE REGOLAMENTO:
Articolo 1
La denominazione che figura nell’allegato del presente regolamento è registrata.
Articolo 2
Le etichette recanti la denominazione che figura nell’allegato del presente regolamento indicano il paese d’origine nello stesso campo visivo e con caratteri aventi le stesse dimensioni di quelli della denominazione.
L’utilizzo sulle etichette di qualsiasi bandiera, emblema, distintivo o altra rappresentazione grafica è vietato se può indurre in errore i consumatori, in particolare per quanto riguarda le caratteristiche, l’origine o la provenienza del prodotto.
Articolo 3
Il presente regolamento entra in vigore il ventesimo giorno successivo alla pubblicazione nella Gazzetta ufficiale dell’Unione europea.
Il presente regolamento è obbligatorio in tutti i suoi elementi e direttamente applicabile in ciascuno degli Stati membri.
Fatto a Bruxelles, il 6 febbraio 2013