PROVÁDĚCÍ NAŘÍZENÍ KOMISE (EU) č. 139/2013
ze dne 7. ledna 2013,
kterým se stanoví veterinární podmínky dovozu některých ptáků do Unie a jeho karanténní podmínky
(kodifikované znění)
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na směrnici Rady 91/496/EHS ze dne 15. července 1991, kterou se stanoví zásady organizace veterinárních kontrol zvířat dovážených do Společenství ze třetích zemí a kterou se mění směrnice 89/662/EHS, 90/425/EHS a 90/675/EHS (1), a zejména na čl. 10 odst. 3 druhý pododstavec a čl. 10 odst. 4 písm. b) druhý pododstavec uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 92/65/EHS ze dne 13. července 1992 o veterinárních předpisech pro obchod se zvířaty, spermatem, vajíčky a embryi uvnitř Společenství a jejich dovoz do Společenství, pokud se na ně nevztahují zvláštní veterinární předpisy Společenství uvedené v příloze A oddíle I směrnice 90/425/EHS (2), a zejména na čl. 17 odst. 2 písm. b), čl. 17 odst. 3 a čl. 18 odst. 1 první a čtvrtou odrážku uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Nařízení Komise (ES) č. 318/2007 ze dne 23. března 2007, kterým se stanoví veterinární podmínky dovozu některých ptáků do Společenství a jeho karanténní podmínky (3) bylo několikrát podstatně změněno (4). Z důvodu srozumitelnosti a přehlednosti by mělo být uvedené nařízení kodifikováno.
(2)
V důsledku ohnisek vysoce patogenní influenzy ptáků asijského kmene v jihovýchodní Asii v roce 2004 Komise přijala několik rozhodnutí zakazujících mimo jiné dovoz ptáků kromě drůbeže z postižených třetích zemí.
(3)
V zájmu vypracování soupisu rizik spojených s dovozem ptáků chovaných v zajetí Komise dne 13. dubna 2005 požádala Evropský úřad pro bezpečnost potravin (EFSA) o vědecké stanovisko ohledně rizik spojených s dovozem ptáků odchycených ve volné přírodě a ptáků chovaných v zajetí ze třetích zemí.
(4)
Na tuto žádost přijala komise pro zdraví a dobré životní podmínky zvířat při Evropském úřadu pro bezpečnost potravin (EFSA) během zasedání ve dnech 26.-27. října 2006 vědecké stanovisko k rizikům pro zdraví a dobré životní podmínky zvířat, která souvisejí s dovozem volně žijících ptáků kromě drůbeže do Unie. Toto vědecké stanovisko určuje možné nástroje a možnosti, jimiž lze zmírnit jakékoli zjištěné veterinární riziko spojené s dovozem ptáků kromě drůbeže.
(5)
Jedno z doporučení vědeckého stanoviska EFSA se týká kontrol prováděných ve třetích zemích, které vyvážejí ptáky kromě drůbeže do Unie. Zlepšením ve fázi vývozu by se měla co nejvíce omezit možnost vstupu nakažených ptáků do Unie. Z toho důvodu by měly být v tomto nařízení stanoveny dovozní podmínky tak, aby byly umožněny pouze dovozy ze třetích zemí, které mají k dovozu dotčených ptáků do Unie povolení.
(6)
Další doporučení EFSA se týká dovozu ptáků odchycených ve volné přírodě. Ve vědeckém stanovisku se uvádí riziko týkající se těchto ptáků, kteří mohou být nakaženi od jiných infikovaných volně žijících ptáků a z kontaminovaného okolí nebo mohou být nakaženi od infikované drůbeže. S ohledem na podíl volně žijících stěhovavých ptáků na rozšíření influenzy ptáků z Asie do Evropy v roce 2005 a 2006 je vhodné omezit dovoz ptáků kromě drůbeže pouze na ptáky chované v zajetí.
(7)
Zřídkakdy je možné s jistotou od sebe odlišit ptáky, kteří byli odchyceni ve volné přírodě, a ptáky chované v zajetí. Způsoby označování se mohou používat u obou druhů ptáků, a nelze je tedy od sebe odlišit. Je tudíž vhodné omezit dovoz ptáků kromě drůbeže na chovná zařízení schválená příslušnými orgány třetí země vývozu a stanovit některé minimální podmínky pro takové schválení.
(8)
Dovezení ptáci by se měli přepravovat přímo do schváleného karanténního zařízení nebo střediska v příslušném členském státě, kde by měli zůstat, dokud se nevyloučí nákaza influenzou ptáků nebo virem newcastleské choroby.
(9)
V případě podezření na influenzu ptáků nebo newcastleskou chorobu ve schváleném karanténním zařízení nebo jednotce schváleného karanténního střediska je vhodné počkat, dokud se podezření nepotvrdí, aby byly před započetím utrácení a likvidace ptáků v postižených zařízeních vyloučeny jakékoli jiné příčiny příznaků nákazy.
(10)
Směrnice Rady 2005/94/ES ze dne 20. prosince 2005 o opatřeních Společenství pro tlumení influenzy ptáků a o zrušení směrnice 92/40/EHS (5) byla přijata, aby se zohlednily zkušenosti získané v oblasti tlumení influenzy ptáků. Na základě této směrnice bylo přijato rozhodnutí Komise 2006/437/ES ze dne 4. srpna 2006, kterým se schvaluje Diagnostická příručka pro influenzu ptáků podle směrnice Rady 2005/94/ES (6) (dále jen „diagnostická příručka“), kterým se na úrovni Unie stanoví diagnostické postupy, metody odběru vzorků a kritéria hodnocení výsledků laboratorních testů k potvrzení ohniska influenzy ptáků. K uvedenému rozhodnutí by se mělo přihlédnout v rámci režimů testování influenzy ptáků ve schválených karanténních zařízeních a střediscích.
(11)
Je vhodné stanovit další dovozní postupy pro přepravu ze stanoviště hraniční kontroly do schválených karanténních zařízení nebo středisek po vstupu do Unie, aby bylo zajištěno, že dovezení ptáci dorazí do určeného schváleného karanténního zařízení nebo střediska v přiměřené časové lhůtě.
(12)
Seznam schválených karanténních zařízení a středisek, který mají vydat členské státy by měl splňovat určité minimální podmínky.
(13)
Na některé dovozy ptáků se vztahují jiné právní předpisy Unie. Měly by tudíž být vyňaty z oblasti působnosti tohoto nařízení.
(14)
Veterinární riziko spojené s poštovními holuby, kteří jsou dovezeni do Unie za účelem vypuštění k letu zpět do jejich místa původu, je takové, že by měli být vyjmuti z oblasti působnosti tohoto nařízení.
(15)
Kromě toho veterinární podmínky některých třetích zemí jsou stejné jako podmínky stanovené právními předpisy Unie. Dovoz ptáků z těchto zemí by proto měl být vyjmut z rozsahu tohoto nařízení.
(16)
Lze rovněž uvážit některé výjimky pro ptáky, u nichž se prokáže, že byli nakaženi nízkopatogenní influenzou ptáků a newcastleskou chorobou ve schváleném karanténním zařízení nebo středisku, pokud výskyt nákazy neohrožuje nákazový status Unie.
(17)
Opatření stanovená v tomto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Předmět
Toto nařízení stanoví veterinární podmínky dovozu některých ptáků do Unie ze třetích zemí a jejich částí uvedených v příloze I a karanténní podmínky pro takový dovoz.
Článek 2
Oblast působnosti
Toto nařízení se týká živočichů třídy ptáci.
Nevztahuje se však na:
a)
drůbež;
b)
ptáky dovezené v rámci programů ochrany přírody schválených příslušnými orgány členského státu určení;
c)
zvířata v zájmovém chovu uvedená v čl. 1 třetím pododstavci směrnice 92/65/EHS doprovázející svého majitele;
d)
ptáky určené pro ZOO, cirkusy, zábavní parky nebo pokusy;
e)
ptáky určené pro organizace, instituty nebo střediska schválená podle článku 13 směrnice 92/65/EHS;
f)
poštovní holuby, kteří jsou na území Unie dovezeni ze sousední třetí země, v níž normálně sídlí, a jsou ihned vypuštěni k letu zpět do příslušné třetí země;
g)
ptáky dovezené z Andory, Lichtenštejnska, Monaka, Norska, San Marina, Švýcarska a Vatikánského městského státu.
Článek 3
Definice
Pro účely tohoto nařízení se použijí definice uvedené ve směrnici 2005/94/ES kromě definice drůbeže v čl. 2 bodě 4 uvedené směrnice. Pro účely tohoto nařízení se „drůbeží“ rozumí kur domácí, krocani a krůty, perličky, kachny, husy, křepelky, holubi, bažanti a koroptve a ptáci nadřádu běžci (Ratitae) chovaní nebo držení v zajetí pro reprodukci, pro produkci masa nebo konzumních vajec nebo pro dodávku k zazvěření.
Použijí se rovněž tyto definice:
a)
„ptáky“ se rozumí živočichové třídy ptáci kromě těch uvedených v čl. 2 druhém odstavci;
b)
„schváleným chovným zařízením“ se rozumí:
i)
zařízení používané výhradně k chovu ptáků a
ii)
zařízení, v němž byla provedena kontrola a které bylo příslušným orgánem vyvážející třetí země schváleno jakožto zařízení splňující podmínky stanovené v článku 4 a v příloze II;
c)
„ptáky chovanými v zajetí“ se rozumí ptáci, kteří nebyli odchyceni ve volné přírodě, ale vylíhli se a byli chováni v zajetí a pocházejí z rodičů, kteří se spářili nebo byli jinak oplodněni v zajetí;
d)
„bezešvým uzavřeným kroužkem na noze“ se rozumí kroužek nebo pásek v průběžném kruhu bez přerušení nebo skloubení, který není žádným způsobem porušen a je tak veliký, aby se nedal sejmout, až končetina plně doroste, pokud se aplikuje v prvních dnech života, a který byl pro tento účel komerčně vyroben;
e)
„schváleným karanténním zařízením“ se rozumí areál jiný než karanténní střediska:
i)
v němž se provádí karanténa dovezených ptáků,
ii)
v němž byla provedena kontrola a které bylo příslušným orgánem schváleno jakožto zařízení splňující minimální podmínky stanovené v článku 6 a v příloze IV;
f)
„schváleným karanténním střediskem“ se rozumí areál:
i)
v němž se provádí karanténa dovezených ptáků,
ii)
obsahující určitý počet jednotek, které jsou vzájemně provozně a fyzicky odděleny a kde každá jednotka obsahuje pouze ptáky ze stejné zásilky, se stejným nákazovým statusem, a tedy tvořící jednu epizootologickou jednotku,
iii)
v němž byla provedena kontrola a které bylo příslušným orgánem schváleno jakožto zařízení splňující minimální podmínky stanovené v článku 6 a příloze IV;
g)
„ověřovacími ptáky“ se rozumí drůbež, která je používána jako diagnostická pomůcka během karantény;
h)
„diagnostickou příručkou“ se rozumí Diagnostická příručka pro influenzu ptáků stanovená v příloze rozhodnutí 2006/437/ES.
Článek 4
Schválená chovná zařízení
Schválená chovná zařízení musí splňovat tyto podmínky:
a)
chovné zařízení musí byt schváleno příslušným orgánem v souladu s podmínkami stanovenými v příloze II a musí mu být přiděleno číslo schválení;
b)
číslo schválení musí tento orgán sdělit Komisi;
c)
název a číslo schválení chovného zařízení musí být uvedeny v seznamu chovných zařízení vypracovaném Komisí;
d)
schválení chovného zařízení musí příslušný orgán neprodleně odejmout nebo pozastavit, pokud toto zařízení již nesplňuje podmínky stanovené v příloze II, a musí o tom ihned informovat Komisi.
Článek 5
Podmínky dovozu
Dovoz ptáků se povolí pouze tehdy, pokud ptáci splňují tyto podmínky:
a)
jedná se o ptáky chované v zajetí;
b)
ptáci musí pocházet ze třetích zemí nebo jejich částí uvedených v příloze I;
c)
ptáci pocházejí ze schválených chovných zařízení, která splňují podmínky stanovené v článku 4;
d)
ptáci byli sedm až čtrnáct dní před zasláním podrobeni laboratornímu testu zjišťování viru s negativními výsledky pro všechny viry influenzy ptáků a newcastleské choroby;
e)
ptáci nebyli očkováni proti influenze ptáků;
f)
ptáky doprovází veterinární osvědčení v souladu se vzorem stanoveným v příloze III (dále jen „veterinární osvědčení“);
g)
ptáci jsou označeni individuálními identifikačními čísly prostřednictvím individuálně značeného bezešvého uzavřeného kroužku na noze nebo mikročipu v souladu s čl. 66 odst. 2 nařízení Komise (ES) č. 865/2006 (7);
h)
individuální identifikační čísla kroužků na noze nebo mikročipů stanovených v písmenu g) musí obsahovat alespoň:
-
kód ISO vyvážející třetí země provádějící identifikaci,
-
specifické pořadové číslo;
i)
individuální identifikační číslo stanovené v písmenu g) musí být zaznamenáno ve veterinárním osvědčení;
j)
ptáci jsou přepravováni v nových kontejnerech, které jsou na vnější straně jednotlivě označeny identifikačním číslem, které odpovídá identifikačnímu číslu uvedenému ve veterinárním osvědčení.
Článek 6
Schválená karanténní zařízení a střediska
Schválená karanténní zařízení a střediska musí splňovat minimální podmínky stanovené v příloze IV.
Každý členský stát vypracuje a průběžně aktualizuje seznam karanténních zařízení a středisek a jejich čísel schválení a zpřístupní jej Komisi, ostatním členským státům a veřejnosti.
Článek 7
Přímá přeprava ptáků do schválených karanténních zařízení nebo středisek
Ptáci se přepravují přímo ze stanoviště hraniční kontroly do schváleného karanténního zařízení nebo střediska v klecích nebo bednách.
Celková doba cesty z tohoto stanoviště do karanténního zařízení nebo střediska nesmí za normálních okolností přesáhnout devět hodin.
Používají-li se pro tuto přepravu vozidla, jsou příslušným orgánem zapečetěna neporušitelnou plombou.
Článek 8
Osvědčení
Dovozci nebo jejich zástupci poskytnou písemné osvědčení, že se ptáci přijímají ke karanténě, a to v úředním jazyce členského státu vstupu a podepsané osobou odpovědnou za karanténní zařízení nebo středisko.
Osvědčení:
a)
jasně uvádí název, adresu a číslo schválení karanténního zařízení nebo střediska;
b)
se zasílá na stanoviště hraniční kontroly e-mailem nebo faxem, dříve než tam dorazí zásilka, nebo je předloží dovozce nebo jeho zástupce, dříve než jsou ptáci ze stanoviště hraniční kontroly propuštěni.
Článek 9
Tranzit ptáků v Unii
Vstupují-li ptáci do Unie přes členský stát, který není státem určení, přijmou se veškerá opatření v zájmu zajištění toho, aby se zásilka dostala do plánovaného členského státu určení.
Článek 10
Kontrola přepravy ptáků
1. Pokud právní předpisy Unie stanoví sledování ptáků mezi stanovištěm hraniční kontroly a schváleným karanténním zařízením nebo střediskem v místě určení, zajistí se tato výměna informací:
a)
úřední veterinární lékař odpovědný za stanoviště hraniční kontroly oznámí prostřednictvím sítě TRACES příslušnému orgánu odpovědnému za schválené karanténní zařízení nebo středisko v místě určení zásilky místo původu a místo určení ptáků;
b)
osoba odpovědná za schválené karanténní zařízení nebo středisko určení oznámí do jednoho pracovního dne od doručení zásilky do karanténního zařízení nebo střediska úřednímu veterinárnímu lékaři odpovědnému za schválené karanténní zařízení nebo středisko v místě určení e-mailem nebo faxem doručení zásilky na místo určení;
c)
úřední veterinární lékař odpovědný za schválené karanténní zařízení nebo středisko v místě určení zásilky oznámí do tří pracovních dnů od doručení zásilky do karanténního zařízení nebo střediska prostřednictvím sítě TRACES úřednímu veterinárnímu lékaři odpovědnému za stanoviště hraniční kontroly, který mu oznámil odeslání zásilky, že zásilka dorazila na místo určení.
2. Pokud se příslušnému orgánu odpovědnému za stanoviště hraniční kontroly potvrdí, že ptáci, kteří měli být podle prohlášení odesláni do schváleného karanténního zařízení nebo střediska, nedorazili na místo svého určení do tří pracovních dnů od předpokládaného data doručení zásilky do karanténního zařízení nebo střediska, přijme příslušný orgán vhodná opatření vůči osobě odpovědné za zásilku.
Článek 11
Karanténní opatření
1. Ptáci se podrobí karanténě trvající nejméně 30 dní ve schváleném karanténním zařízení nebo středisku (dále jen „karanténa“).
2. Alespoň na začátku a konci karantény každé zásilky zkontroluje úřední veterinární lékař karanténní podmínky, včetně prověření záznamů o úhynu a klinického vyšetření ptáků ve schváleném karanténním zařízení nebo v každé jednotce schváleného karanténního střediska.
Úřední veterinární lékař však provádí kontroly častěji, pokud to vyžaduje nákazová situace.
Článek 12
Vyšetření, odběry vzorků a testování, které je třeba u zásilky provádět v průběhu karantény
1. Postupy vyšetření, odběru vzorků a testování influenzy ptáků a newcastleské choroby stanovené v příloze V se provádějí po doručení ptáků do karantény.
2. Využívá-li se ověřovacích ptáků, použije se ve schváleném karanténním zařízení nebo v každé jednotce schváleného karanténního střediska nejméně 10 těchto ověřovacích ptáků.
3. Ověřovací ptáci použití k vyšetření, odběru vzorků a testování:
a)
jsou nejméně tři týdny staří a pro tyto účely se použijí jen jednou;
b)
jsou pro účely identifikace kroužkovaní nebo jsou označeni jinou neodstranitelnou identifikací;
c)
nejsou očkováni a jsou v průběhu čtrnácti dní před datem začátku karantény ověřeni jako séronegativní na influenzu ptáků a newcastleskou chorobu;
d)
jsou umístěni do schváleného karanténního zařízení nebo do jednotky schváleného karanténního střediska před vypuštěním ptáků do společného vzdušného prostoru a co nejblíže těmto ptákům tak, aby byl zajištěn úzký kontakt ověřovacích ptáků a trusu ptáků v karanténě.
Článek 13
Postup v případě podezření na nákazu ve schváleném karanténním zařízení nebo středisku
1. Pokud v průběhu karantény vznikne ve schváleném karanténním zařízení podezření, že jeden nebo více ptáků a/nebo ověřovací ptáci jsou nakaženi influenzou ptáků nebo newcastleskou chorobou, přijmou se tato opatření:
a)
příslušný orgán zavede nad tímto schváleným karanténním zařízením úřední dohled;
b)
těmto ptákům a ověřovacím ptákům se odeberou vzorky pro virologické vyšetření stanovené v bodě 2 přílohy V a budou příslušným způsobem vyšetřeny;
c)
žádní ptáci se nedostanou do schváleného karanténního zařízení, ani jej neopustí, dokud se podezření nevyvrátí.
2. Pokud se podezření na influenzu nebo newcastleskou chorobu v postiženém schváleném karanténním zařízení podle odstavce 1 potvrdí, přijmou se následující opatření:
a)
všichni ptáci a ověřovací ptáci v uvedeném schváleném karanténním zařízení se utratí a zlikvidují;
b)
schválené karanténní zařízení se vyčistí a vydezinfikuje;
c)
po dobu 21 dní po závěrečném očištění a vydezinfikování se nedostanou do schváleného karanténního zařízení žádní ptáci.
3. Pokud v průběhu karantény vznikne ve schváleném karanténním středisku podezření, že jeden nebo více ptáků a/nebo ověřovacích ptáků v jednotce karanténního střediska jsou nakaženi influenzou ptáků nebo newcastleskou chorobou, přijmou se tato opatření:
a)
příslušný orgán zavede nad tímto schváleným karanténním střediskem úřední dohled;
b)
uvedeným ptákům a ověřovacím ptákům se odeberou vzorky pro virologické vyšetření stanovené v bodě 2 přílohy V a budou příslušným způsobem vyšetřeny;
c)
žádní ptáci se nedostanou do schváleného karanténního střediska, ani jej neopustí, dokud se podezření nevyvrátí.
4. Pokud se podezření na influenzu nebo newcastleskou chorobu v postižené jednotce schváleného karanténního střediska podle odstavce 3 potvrdí, přijmou se následující opatření:
a)
všichni ptáci a ověřovací ptáci v postižené jednotce uvedeného schváleného karanténního střediska se utratí a zlikvidují;
b)
dotčená jednotka se vyčistí a vydezinfikuje;
c)
odeberou se tyto vzorky:
i)
používají-li se ověřovací ptáci, musí se nejdříve po 21 dnech po závěrečném očištění a vydezinfikování dotčené jednotky odebrat ověřovacím ptákům v ostatních karanténních jednotkách vzorky pro sérologické vyšetření stanovené v příloze V, nebo
ii)
nepoužívají-li se ověřovací ptáci, musí se v průběhu 7 až 15 dnů po závěrečném očištění a vydezinfikování odebrat ptákům v ostatních karanténních jednotkách vzorky pro virologické vyšetření stanovené v bodě 2 přílohy V;
d)
žádný pták neopustí příslušné schválené karanténní středisko, dokud nejsou výsledky odběru vzorků uvedeného v písmenu c) potvrzeny jako negativní.
5. Členské státy uvědomí Komisi o všech opatřeních přijatých podle tohoto článku.
Článek 14
Výjimky týkající se pozitivního nálezu nízkopatogenní influenzy ptáků nebo newcastleské choroby ve schváleném karanténním zařízení nebo středisku
1. Pokud se v průběhu karantény prokáže, že je jeden nebo několik ptáků a/nebo ověřovacích ptáků nakaženo nízkopatogenní influenzou ptáků nebo newcastleskou chorobou, mohou příslušné orgány na základě posouzení rizik udělit výjimky z opatření stanovených v čl. 13 odst. 2 písm. a) a čl. 13 odst. 4 písm. a), pokud tyto výjimky neohrožují tlumení nákazy (dále jen „výjimka“).
Členské státy o veškerých těchto výjimkách neprodleně uvědomí Komisi.
2. Pokud úřední veterinární lékař provádí kontrolu ve schváleném karanténním zařízení nebo středisku, jemuž byla udělena výjimka, a prokáže se, že je jeden nebo více ptáků a/nebo ověřovacích ptáků nakaženo nízkopatogenní influenzou ptáků nebo newcastleskou chorobou, použijí se opatření stanovená v odstavcích 3 až 7.
Členské státy o veškerých těchto opatřeních neprodleně uvědomí Komisi.
3. V případě pozitivního nálezu nízkopatogenní influenzy ptáků se namísto standardních vzorků, jak je uvedeno v diagnostické příručce, odeberou za účelem laboratorního testu následující vzorky, a to 21 dní po datu posledního pozitivního nálezu nízkopatogenní influenzy ptáků ve schváleném karanténním zařízení nebo z každé jednotky schváleného karanténního střediska, a dále pak v intervalech 21 dní:
a)
vzorky z jakýchkoli uhynulých ověřovacích ptáků nebo jiných ptáků přítomných v době odběru vzorků;
b)
tracheální/orofaryngeální a kloakální výtěr alespoň 60 ptáků nebo všech ptáků přítomných ve schváleném karanténním zařízení nebo dotčené jednotce schváleného karanténního střediska, je-li jejich počet nižší než 60, nebo v případě, že se jedná o malé ptáky a exotické druhy, nejsou zvyklí na manipulaci, anebo pokud by manipulace s nimi byla pro člověka nebezpečná, se musí odebrat vzorky čerstvého trusu; odebírání vzorků a jejich laboratorní testování se musí provádět do té doby, než se získají dva po sobě následující negativní laboratorní výsledky, které jsou provedeny v intervalu nejméně 21 dní.
Příslušný orgán však může na základě výsledku posouzení rizik udělit výjimku, pokud jde o velikost vzorku stanovenou v tomto odstavci.
4. V případě pozitivního nálezu newcastleské choroby může příslušný orgán udělit výjimku, pouze pokud je 30 dní po posledním případu uhynutí následkem této choroby nebo klinického zotavení z ní proveden odběr vzorků podle bodů 1 a 2 přílohy V, bez ohledu na uvedenou časovou lhůtu, s negativními výsledky.
5. Ptáci by neměli být vypuštěni z karantény, dokud neuplyne alespoň doba laboratorního testování stanovená v odstavci 3.
6. Schválené karanténní zařízení nebo příslušná jednotka schváleného karanténního střediska je po vyprázdnění vyčištěna a vydezinfikována. Všechny věci nebo odpad, které mohly být kontaminovány, jakož i veškerý odpad nashromážděný v průběhu doby laboratorního testování stanovené v odstavci 3 jsou po jejím skončení odstraněny tak, aby se zajistilo, že se patogen nešíří, a jsou zlikvidovány způsobem zaručujícím zničení přítomných virů nízkopatogenní influenzy ptáků nebo newcastleské choroby.
7. Opětovné obsazení schváleného karanténního zařízení nebo střediska se provede nejdříve 21 dní po datu konečného očištění a vydezinfikování, jak je stanoveno v odstavci 6.
Článek 15
Postup v případě podezření na chlamydiózu
Pokud během karantény ve schváleném karanténním zařízení nebo středisku vznikne nebo je potvrzeno podezření, že papouškovití jsou infikováni mikroorganismem Chlamydophila psittaci, ošetří se všichni ptáci v zásilce metodou schválenou příslušným orgánem a karanténa se prodlouží na nejméně dva měsíce po posledním zaznamenaném případu.
Článek 16
Uvolnění z karantény
Ptáci mohou být uvolněni z karantény ve schváleném karanténním zařízení nebo středisku pouze na základě písemného povolení úředního veterinárního lékaře.
Článek 17
Požadavky na oznamování a podávání zpráv
1. Členské státy uvědomí Komisi do 24 hodin o všech případech influenzy ptáků nebo newcastleské choroby zjištěných ve schváleném karanténním zařízení nebo středisku.
2. Členské státy sdělují Komisi každoročně tyto informace:
a)
počet ptáků dovezených prostřednictvím schválených karanténních zařízení a středisek podle druhů a podle schválených chovných zařízení původu;
b)
informace ohledně míry úhynu dovezených ptáků v době mezi zahájením postupu pro vydání veterinárního osvědčení v zemi původu a ukončením období karantény;
c)
počet případů pozitivních nálezů influenzy ptáků, newcastleské choroby a mikroorganismu Chlamydophila psittaci ve schválených karanténních zařízeních nebo střediscích.
Článek 18
Náklady na karanténu
Veškeré náklady na karanténu vzniklé použitím tohoto nařízení nese dovozce.
Článek 19
Zrušení
Nařízení (ES) č. 318/2007 se zrušuje.
Odkazy na zrušené nařízení se považují za odkazy na toto nařízení v souladu se srovnávací tabulkou obsaženou v příloze VII.
Článek 20
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 7. ledna 2013.
REGOLAMENTO DI ESECUZIONE (UE) N. 139/2013 DELLA COMMISSIONE
del 7 gennaio 2013
che stabilisce le condizioni di polizia sanitaria per le importazioni nell’Unione di determinati volatili e le relative condizioni di quarantena
(codificazione)
(Testo rilevante ai fini del SEE)
LA COMMISSIONE EUROPEA,
visto il trattato sul funzionamento dell’Unione europea,
vista la direttiva 91/496/CEE del Consiglio, del 15 luglio 1991, che fissa i principi relativi all’organizzazione dei controlli veterinari per gli animali che provengono dai paesi terzi e che sono introdotti nella Comunità e che modifica le direttive 89/662/CEE, 90/425/CEE e 90/675/CEE (1), in particolare l’articolo 10, paragrafo 3, secondo comma, e l’articolo 10, paragrafo 4, secondo comma, lettera b),
vista la direttiva 92/65/CEE del Consiglio, del 13 luglio 1992, che stabilisce norme sanitarie per gli scambi e le importazioni nella Comunità di animali, sperma, ovuli e embrioni non soggetti, per quanto riguarda le condizioni di polizia sanitaria, alle normative comunitarie specifiche di cui all’allegato A, sezione I, della direttiva 90/425/CEE (2), in particolare l’articolo 17, paragrafo 2, lettera b), l’articolo 17, paragrafo 3, e l’articolo 18, paragrafo 1, primo e quarto trattino,
considerando quanto segue:
(1)
Il regolamento (CE) n. 318/2007 della Commissione, del 23 marzo 2007, che stabilisce le condizioni di polizia sanitaria per le importazioni nella Comunità di determinati volatili e le relative condizioni di quarantena (3), è stato modificato in modo sostanziale e a più riprese (4). A fini di razionalità e chiarezza occorre provvedere alla codificazione di tale regolamento.
(2)
A seguito dei focolai della variante asiatica dell’influenza aviaria ad alta patogenicità registrati nel 2004 nel Sud-Est asiatico, la Commissione ha adottato una serie di decisioni che hanno imposto il divieto di importazione, tra gli altri prodotti, di volatili diversi dal pollame provenienti dai paesi terzi interessati.
(3)
Il 13 aprile 2005 la Commissione ha chiesto all’Autorità europea per la sicurezza alimentare (EFSA) un parere scientifico sui rischi rappresentati dalle importazioni da paesi terzi di volatili catturati in natura e di volatili allevati in cattività, in modo da stilare un elenco dei rischi posti dalle importazioni dei volatili in cattività.
(4)
A seguito di tale richiesta il gruppo di esperti scientifici sulla salute e sul benessere degli animali dell’EFSA ha adottato, nella seduta del 26 e 27 ottobre 2006, un parere scientifico in merito ai rischi per la salute e il benessere degli animali connessi all’importazione nell’Unione di volatili selvatici diversi dal pollame. Il parere scientifico individua gli strumenti e le alternative possibili in grado di ridurre gli eventuali rischi riconosciuti per la salute degli animali, collegati all’importazione di volatili diversi dal pollame.
(5)
Una delle raccomandazioni contenute nel parere scientifico dell’EFSA riguarda i controlli effettuati nei paesi terzi che esportano nell’Unione volatili diversi dal pollame. I maggiori effetti in termini di riduzione della probabilità che volatili infetti siano presentati alla frontiera dell’Unione dovrebbero derivare da miglioramenti nel luogo di esportazione. Per questo motivo è opportuno stabilire mediante il presente regolamento condizioni di importazione tali da consentire unicamente le importazioni provenienti dai paesi terzi dai quali sono autorizzate le importazioni verso l’Unione.
(6)
Un’altra raccomandazione dell’EFSA riguarda le importazioni di volatili catturati in natura. Il parere scientifico individua il rischio causato da quei volatili che possono risultare infetti a causa di una trasmissione laterale da altri volatili selvatici infetti e dall’ambiente contaminato e a causa della propagazione dal pollame infetto. Tenuto conto del ruolo svolto dagli uccelli migratori selvatici nella diffusione dell’influenza aviaria dall’Asia all’Europa nel 2005 e nel 2006, è opportuno limitare le importazioni ai soli volatili, diversi dal pollame, allevati in cattività.
(7)
Raramente è possibile distinguere con certezza tra i volatili catturati in natura e i volatili allevati in cattività. Ad entrambi i tipi di volatili possono essere applicati metodi di marcatura senza che sia possibile distinguere tra essi. È quindi opportuno limitare le importazioni di volatili diversi dal pollame agli stabilimenti di moltiplicazione riconosciuti dall’autorità competente del paese terzo di esportazione e stabilire alcune condizioni minime per tale riconoscimento.
(8)
I volatili importati vanno trasportati direttamente a un impianto o stazione di quarantena riconosciuti in uno Stato membro, in cui vanno trattenuti fino a quando non si possa escludere l’infezione da virus dell’influenza aviaria o della malattia di Newcastle.
(9)
Nel caso si sospetti la presenza dell’influenza aviaria o della malattia di Newcastle in un impianto di quarantena riconosciuto o in un’unità di una stazione di quarantena riconosciuta, prima di avviare l’abbattimento e la distruzione dei volatili nei locali infetti, conviene aspettare la conferma della presenza della malattia onde escludere qualsivoglia altra causa della sintomatologia.
(10)
La direttiva 2005/94/CE del Consiglio, del 20 dicembre 2005, relativa a misure comunitarie di lotta contro l’influenza aviaria e che abroga la direttiva 92/40/CEE (5), è stata adottata in modo da tener conto dell’esperienza acquisita nella lotta contro l’influenza aviaria. Sulla base di tale direttiva è stata adottata la decisione 2006/437/CE della Commissione, del 4 agosto 2006, che approva un manuale diagnostico per l’influenza aviaria secondo quanto previsto dalla direttiva 2005/94/CE del Consiglio (6) (di seguito «il manuale diagnostico»); essa stabilisce a livello dell’Unione procedure diagnostiche, metodi di campionamento e criteri di valutazione dei risultati degli esami di laboratorio che consentano la conferma di un focolaio di influenza aviaria. Per quanto riguarda la disciplina dei controlli per l’influenza aviaria negli impianti e nelle stazioni di quarantena riconosciuti, occorre tener conto di tale decisione.
(11)
È opportuno stabilire ulteriori procedure di importazione riguardanti il trasferimento, all’atto dell’ingresso nell’Unione, dal posto d’ispezione frontaliero agli impianti o alle stazioni di quarantena riconosciuti in modo da garantire che i volatili importati giungano presso la struttura di quarantena designata entro un termine ragionevole.
(12)
Gli impianti e le stazioni di quarantena riconosciute, la redazione dell’elenco dei quali spetta agli Stati membri, devono soddisfare certe condizioni minime.
(13)
Alcune importazioni di volatili sono disciplinate da altre norme dell’Unione. Di conseguenza è opportuno escluderle dal campo di applicazione del presente regolamento.
(14)
Il rischio zoosanitario rappresentato dai colombi viaggiatori introdotti nell’Unione per essere nuovamente rilasciati in modo da poter tornare al luogo di origine è tale che essi devono essere esclusi dal campo di applicazione del presente regolamento.
(15)
Inoltre alcuni paesi terzi applicano condizioni di polizia sanitaria equivalenti a quelle previste dalla normativa dell’Unione. Le importazioni di volatili da tali paesi terzi devono pertanto essere escluse dal campo di applicazione del presente regolamento.
(16)
È opportuno inoltre prevedere alcune deroghe per quei volatili che in un impianto o in una stazione di quarantena riconosciuti risultino infettati dal virus dell’influenza aviaria a bassa patogenicità o della malattia di Newcastle, qualora la comparsa di tali malattie non costituisca un rischio per la situazione zoosanitaria nell’Unione.
(17)
Le misure di cui al presente regolamento sono conformi al parere del comitato permanente per la catena alimentare e la salute degli animali,
HA ADOTTATO IL PRESENTE REGOLAMENTO:
Articolo 1
Oggetto
Il presente regolamento stabilisce le condizioni di polizia sanitaria per le importazioni nell’Unione di determinati volatili provenienti dai paesi terzi e dalle parti dei medesimi di cui all’allegato I e fissa le relative condizioni di quarantena.
Articolo 2
Campo di applicazione
Il presente regolamento si applica agli animali delle specie avicole.
Non si applica però:
a)
al pollame;
b)
ai volatili importati nel quadro di programmi di conservazione approvati dall’autorità competente dello Stato membro di destinazione;
c)
agli animali di compagnia di cui all’articolo 1, terzo comma, della direttiva 92/65/CEE, al seguito dei rispettivi proprietari;
d)
ai volatili destinati a zoo, circhi, parchi di divertimento o a fini sperimentali;
e)
ai volatili destinati a organismi, istituti o centri riconosciuti a norma dell’articolo 13 della direttiva 92/65/CEE;
f)
ai colombi viaggiatori introdotti nel territorio dell’Unione da un paese terzo limitrofo nel quale sono normalmente residenti e poi immediatamente rilasciati prevedendo un loro ritorno in detto paese terzo;
g)
ai volatili importati da Andorra, Liechtenstein, Monaco, Norvegia, San Marino, Svizzera e Stato della Città del Vaticano.
Articolo 3
Definizioni
Ai fini del presente regolamento si applicano le definizioni della direttiva 2005/94/CE, ad eccezione della definizione di pollame di cui all’articolo 2, punto 4, di detta direttiva. Ai fini del presente regolamento, per «pollame» si intendono polli, tacchini, faraone, anatre, oche, quaglie, piccioni, fagiani, pernici e ratiti (Ratitae), allevati o tenuti in cattività per la riproduzione, la produzione di carne o di uova destinate al consumo o per il ripopolamento della selvaggina da penna.
Si applicano inoltre le seguenti definizioni:
a) «volatili»: animali delle specie avicole diversi da quelli di cui al secondo paragrafo dell’articolo 2;
b) «stabilimento di moltiplicazione riconosciuto»:
i)
uno stabilimento utilizzato unicamente per la moltiplicazione di volatili;
ii)
uno stabilimento che è stato controllato dall’autorità competente del paese terzo esportatore la quale lo ha riconosciuto conforme alle condizioni stabilite dall’articolo 4 e dall’allegato II;
c) «volatili allevati in cattività»: volatili che non sono stati catturati in natura, ma sono nati e sono stati allevati in cattività da riproduttori (parent) che si sono accoppiati o i cui gameti sono stati altrimenti trasferiti in cattività;
d) «anello chiuso continuo applicato alla zampa»: anello o fascetta senza giunzioni o interruzioni, che non abbia subito alcuna manomissione, che sia stato fabbricato industrialmente a tal fine e applicato nei primi giorni di vita dell’animale; il diametro deve essere tale che la rimozione sia impossibile una volta che la zampa abbia raggiunto il massimo sviluppo;
e) «impianto di quarantena riconosciuto»: struttura diversa dalle stazioni di quarantena
i)
in cui viene effettuata la quarantena dei volatili importati;
ii)
che è stata controllata dall’autorità competente e riconosciuta conforme alle condizioni minime di cui all’articolo 6 e all’allegato IV;
f) «stazione di quarantena riconosciuta»: struttura
i)
in cui viene effettuata la quarantena dei volatili importati;
ii)
composta da una serie di unità operativamente e fisicamente separate le une dalle altre, ciascuna delle quali contiene unicamente volatili della stessa partita aventi lo stesso stato sanitario, e costituisce quindi un’unica unità epidemiologica;
iii)
che è stata controllata dall’autorità competente e riconosciuta conforme alle condizioni minime di cui all’articolo 6 e all’allegato IV;
g) «volatili sentinella»: pollame da utilizzare per agevolare la diagnosi durante la quarantena;
h) «manuale diagnostico»: il manuale diagnostico per l’influenza aviaria, di cui all’allegato della decisione 2006/437/CE.
Articolo 4
Stabilimenti di moltiplicazione riconosciuti
Gli stabilimenti di moltiplicazione riconosciuti devono soddisfare le seguenti condizioni:
a)
lo stabilimento di moltiplicazione deve essere riconosciuto conforme alle condizioni di cui all’allegato II dall’autorità competente ed essere titolare di un numero di riconoscimento attribuito dalla medesima autorità;
b)
il numero di riconoscimento deve essere stato comunicato alla Commissione da tale autorità;
c)
il nome e il numero di riconoscimento dello stabilimento di moltiplicazione devono figurare su un elenco di stabilimenti di moltiplicazione compilato dalla Commissione;
d)
qualora le condizioni di cui all’allegato II non siano più rispettate, il riconoscimento dello stabilimento di moltiplicazione deve essere immediatamente revocato o sospeso dall’autorità competente e immediata comunicazione in tal senso deve essere data alla Commissione.
Articolo 5
Condizioni di importazione
Sono autorizzate unicamente importazioni di volatili che soddisfano le seguenti condizioni:
a)
i volatili devono essere volatili allevati in cattività;
b)
i volatili devono provenire dai paesi terzi o dalle parti dei medesimi di cui all’allegato I;
c)
i volatili provengono da stabilimenti di moltiplicazione riconosciuti conformi alle condizioni di cui all’articolo 4;
d)
i volatili devono essere stati sottoposti a un test di laboratorio per la ricerca virale, eseguito da 7 a 14 giorni prima della spedizione, ed essere risultati negativi ai virus dell’influenza aviaria e della malattia di Newcastle;
e)
i volatili non devono essere stati vaccinati contro l’influenza aviaria;
f)
i volatili devono essere accompagnati da un certificato di polizia sanitaria conforme al modello di cui all’allegato III («certificato di polizia sanitaria»);
g)
i volatili devono essere identificati mediante un numero di identificazione individuale, apposto su un anello chiuso continuo applicato alla zampa e recante una marcatura individuale, o mediante un microchip secondo quanto disposto dall’articolo 66, paragrafo 2, del regolamento (CE) n. 865/2006 della Commissione (7);
h)
il numero di identificazione individuale sull’anello applicato alla zampa o il microchip di cui alla lettera g) devono contenere perlomeno le seguenti:
-
il codice ISO del paese terzo esportatore che ha proceduto all’identificazione,
-
un numero di serie univoco;
i)
il numero di identificazione individuale di cui alla lettera g) deve essere annotato sul certificato di polizia sanitaria;
j)
i volatili devono essere trasportati in contenitori nuovi identificati singolarmente all’esterno mediante un numero di identificazione che deve corrispondere al numero indicato sul certificato di polizia sanitaria.
Articolo 6
Impianti e stazioni di quarantena riconosciuti
Gli impianti e le stazioni di quarantena riconosciuti devono soddisfare le condizioni minime enunciate nell’allegato IV.
Ogni Stato membro redige e tiene aggiornato un elenco degli impianti e delle stazioni di quarantena riconosciuti e dei rispettivi numeri di riconoscimento e lo mette a disposizione della Commissione, degli altri Stati membri e del pubblico.
Articolo 7
Trasporto diretto dei volatili a impianti o stazioni di quarantena riconosciuti
I volatili sono trasportati direttamente dal posto d’ispezione frontaliero a un impianto o stazione di quarantena riconosciuti in gabbie o stie.
Il tempo complessivo di viaggio dal posto d’ispezione frontaliero all’impianto o stazione di quarantena non deve di norma superare le nove ore.
I mezzi di trasporto eventualmente impiegati per questo viaggio sono sigillati dall’autorità competente con un sigillo anti-manomissione.
Articolo 8
Attestato
Gli importatori o i loro rappresentanti presentano un attestato scritto il quale certifichi che i volatili saranno ammessi in quarantena; esso è redatto in una lingua ufficiale dello Stato membro di entrata e firmato dal responsabile dell’impianto o della stazione di quarantena.
L’attestato:
a)
reca, in modo chiaro, il nome, l’indirizzo e il numero di riconoscimento dell’impianto o della stazione di quarantena;
b)
è trasmesso per posta elettronica o fax al posto d’ispezione frontaliero prima dell’arrivo in loco della partita oppure è esibito dall’importatore o dal suo rappresentante prima che ai volatili sia consentito di lasciare il posto d’ispezione frontaliero.
Articolo 9
Transito dei volatili nell’Unione
Qualora i volatili vengano introdotti nell’Unione attraverso uno Stato membro diverso da quello di destinazione, sono adottate tutte le misure volte ad assicurare l’arrivo della partita nello Stato membro di destinazione previsto.
Articolo 10
Controllo del trasporto dei volatili
1. Si effettuano gli scambi di informazioni di seguito elencati qualora la legislazione dell’Unione preveda il controllo dei volatili dal posto d’ispezione frontaliero all’impianto o alla stazione di quarantena riconosciuti del luogo di destinazione:
a)
il veterinario ufficiale responsabile del posto d’ispezione frontaliero informa l’autorità competente, responsabile dell’impianto o della stazione di quarantena riconosciuti del luogo di destinazione della partita, in merito al luogo di origine e al luogo di destinazione dei volatili, avvalendosi della rete Traces;
b)
entro un giorno lavorativo dall’arrivo della partita presso l’impianto o la stazione di quarantena, il responsabile dell’impianto o della stazione di quarantena riconosciuti del luogo di destinazione comunica per posta elettronica o via fax al veterinario ufficiale responsabile di detto impianto o detta stazione l’arrivo a destinazione della partita;
c)
entro tre giorni lavorativi dall’arrivo della partita presso l’impianto o la stazione di quarantena, il veterinario ufficiale responsabile dell’impianto o della stazione di quarantena riconosciuti del luogo di destinazione della partita comunica - mediante la rete Traces - l’arrivo a destinazione della partita al veterinario ufficiale responsabile del posto d’ispezione frontaliero che lo aveva informato della spedizione.
2. L’autorità competente responsabile del posto d’ispezione frontaliero, la quale riceva conferma del fatto che i volatili dichiarati destinati a un impianto o una stazione di quarantena riconosciuti non sono giunti a destinazione entro tre giorni lavorativi dalla data attesa per l’arrivo della partita presso detto impianto o detta stazione, adotta le misure opportune a carico del responsabile della partita.
Articolo 11
Disposizioni in materia di quarantena
1. I volatili sono tenuti in quarantena per almeno 30 giorni in un impianto o in una stazione di quarantena riconosciuti («quarantena»).
2. Almeno all’inizio e alla fine della quarantena di ogni partita, il veterinario ufficiale verifica le condizioni di quarantena, esaminando tra l’altro i dati di mortalità ed effettuando un esame clinico dei volatili presso l’impianto di quarantena riconosciuto o presso ciascuna unità della stazione di quarantena riconosciuta.
Il veterinario ufficiale effettua, tuttavia, dette verifiche con maggiore frequenza se la situazione sanitaria lo impone.
Articolo 12
Esame, prelievo di campioni e analisi da effettuare sulle partite durante la quarantena
1. Una volta che i volatili sono stati posti in quarantena, vengono espletate le procedure di esame, campionamento e analisi per l’influenza aviaria e la malattia di Newcastle descritte nell’allegato V.
2. Nel caso di utilizzo di volatili sentinella, il loro numero minimo è pari a dieci nell’impianto di quarantena riconosciuto o in ciascuna unità della stazione di quarantena riconosciuta.
3. I volatili sentinella utilizzati ai fini delle procedure di esame, campionamento e analisi:
a)
hanno un’età di almeno tre settimane e sono impiegati unicamente a questo scopo;
b)
sono identificati per inanellamento o mediante altro sistema di identificazione permanente;
c)
non sono vaccinati e sono risultati sieronegativi nei confronti dell’influenza aviaria e della malattia di Newcastle entro un termine di 14 giorni prima della data di inizio della quarantena;
d)
sono collocati nell’impianto di quarantena riconosciuto o in un’unità della stazione di quarantena riconosciuta prima dell’arrivo dei volatili con cui condividono la cubatura d’aria e con i quali sono a più stretto contatto possibile, in modo da assicurare che essi vengano a contatto con gli escrementi dei volatili in quarantena.
Articolo 13
Interventi in caso di sospetto di malattia in un impianto o una stazione di quarantena riconosciuti
1. Se durante la quarantena in un impianto di quarantena riconosciuto si sospetta che uno o più volatili e/o volatili sentinella siano infettati dal virus dell’influenza aviaria o della malattia di Newcastle, si adottano le seguenti misure:
a)
l’autorità competente sottopone a controllo ufficiale l’impianto di quarantena riconosciuto;
b)
dai volatili e dai volatili sentinella interessati si prelevano campioni per gli esami virologici, secondo quanto descritto nell’allegato V, punto 2, e si eseguono le relative analisi;
c)
è vietato qualsiasi movimento di volatili da o verso l’impianto di quarantena riconosciuto fino a quando non sia stato escluso il sospetto.
2. Qualora venga confermato il sospetto della presenza dell’influenza aviaria o della malattia di Newcastle nell’impianto di quarantena riconosciuto in questione, di cui al paragrafo 1, si adottano le seguenti misure:
a)
tutti i volatili e i volatili sentinella nell’impianto di quarantena riconosciuto sono abbattuti e distrutti;
b)
l’impianto di quarantena riconosciuto è pulito e disinfettato;
c)
nessun volatile è introdotto nell’impianto di quarantena riconosciuto prima che siano trascorsi 21 giorni dalle operazioni finali di pulizia e disinfezione.
3. Se durante la quarantena in una stazione di quarantena riconosciuta si sospetta che uno o più volatili e/o volatili sentinella di un’unità della stazione di quarantena siano infettati dal virus dell’influenza aviaria o della malattia di Newcastle, si adottano le seguenti misure:
a)
l’autorità competente sottopone a controllo ufficiale la stazione di quarantena riconosciuta;
b)
dai volatili e dai volatili sentinella interessati si prelevano campioni per gli esami virologici, secondo quanto descritto nell’allegato V, punto 2, e si eseguono le relative analisi;
c)
è vietato qualsiasi movimento di volatili da o verso la stazione di quarantena riconosciuta fino a quando non sia stato escluso il sospetto.
4. Qualora venga confermato il sospetto della presenza dell’influenza aviaria o della malattia di Newcastle nell’unità della stazione di quarantena riconosciuta in questione, di cui al paragrafo 3, si adottano le seguenti misure:
a)
tutti i volatili e i volatili sentinella nell’unità della stazione di quarantena riconosciuta in questione sono abbattuti e distrutti;
b)
l’unità coinvolta è pulita e disinfettata;
c)
vengono prelevati i seguenti campioni:
i)
nel caso di utilizzo di volatili sentinella, si devono prelevare i campioni per gli esami sierologici, secondo quanto enunciato nell’allegato V, dai volatili sentinella di altre unità della stazione di quarantena non prima che siano trascorsi 21 giorni dalle operazioni finali di pulizia e disinfezione dell’unità coinvolta; oppure
ii)
nel caso in cui non vengano utilizzati volatili sentinella, si devono prelevare i campioni per l’esame virologico, secondo quanto enunciato nell’allegato V, punto 2, dai volatili delle altre unità della stazione di quarantena nel periodo compreso tra 7 e 15 giorni dalla conclusione delle operazioni finali di pulizia e disinfezione dell’unità coinvolta;
d)
nessun volatile lascia la stazione di quarantena riconosciuta finché non sia stato confermato che il campionamento di cui alla lettera c) ha dato esito negativo.
5. Gli Stati membri comunicano alla Commissione i provvedimenti adottati a norma del presente articolo.
Articolo 14
Deroghe in relazione a un riscontro positivo per l’influenza aviaria a bassa patogenicità o per la malattia di Newcastle in un impianto o in una stazione di quarantena riconosciuti
1. Se durante la quarantena uno o più volatili e/o volatili sentinella risultano infettati da un virus dell’influenza aviaria a bassa patogenicità (LPAI) o della malattia di Newcastle, l’autorità competente può, in base a una valutazione di rischio, concedere deroghe rispetto agli interventi di cui all’articolo 13, paragrafo 2, lettera a) e all’articolo 13, paragrafo 4, lettera a) purché tali deroghe non compromettano le misure di lotta contro la malattia («la deroga»).
Gli Stati membri informano immediatamente la Commissione di tali deroghe.
2. Quando un veterinario ufficiale controlla un impianto o una stazione di quarantena riconosciuti cui sia stata concessa una deroga e uno o più volatili in quarantena e/o volatili sentinella risultano infettati dall’LPAI o dalla malattia di Newcastle, si applicano gli interventi di cui ai paragrafi da 3 a 7.
Gli Stati membri comunicano immediatamente alla Commissione tali interventi.
3. In caso di un riscontro positivo per l’LPAI, invece dei campioni standard di cui al manuale diagnostico, ai fini degli esami di laboratorio si devono prelevare i seguenti campioni, una volta trascorsi 21 giorni dall’ultimo riscontro positivo per l’LPAI nell’impianto di quarantena riconosciuto o in ogni unità della stazione di quarantena riconosciuta e ad intervalli di 21 giorni:
a)
campioni da eventuali volatili sentinella o altri volatili morti, presenti al momento del campionamento;
b)
tamponi tracheali/orofaringei e tamponi cloacali da almeno 60 volatili o da tutti i volatili quando il numero complessivo presente nell’impianto di quarantena riconosciuto o nell’unità coinvolta della stazione di quarantena riconosciuta è inferiore a 60. Devono essere prelevati campioni di feci fresche, se i volatili sono piccoli, esotici e non abituati a essere maneggiati oppure se maneggiarli potrebbe risultare pericoloso per le persone. Il campionamento e gli esami di laboratorio su tali campioni devono continuare finché non si ottengano consecutivamente, a un intervallo minimo di 21 giorni, due risultati di laboratorio negativi.
In base all’esito di una valutazione del rischio, l’autorità competente può tuttavia concedere deroghe in relazione alla dimensione dei campioni di cui al presente paragrafo.
4. A fronte di un riscontro positivo per la malattia di Newcastle, l’autorità competente può concedere una deroga unicamente a condizione che nei trenta giorni successivi all’ultimo decesso per tale malattia o alla guarigione clinica dalla medesima, il campionamento effettuato secondo le procedure di cui all’allegato V, punti 1 e 2, (senza tener conto del riferimento temporale ivi indicato) abbia dato esito negativo.
5. I volatili non possono uscire dalla quarantena finché non sia trascorso almeno il periodo per l’esecuzione degli esami di laboratorio di cui al paragrafo 3.
6. Una volta svuotati, l’impianto di quarantena riconosciuto o l’unità coinvolta della stazione di quarantena riconosciuta sono puliti e disinfettati. Tutte le sostanze o rifiuti potenzialmente contaminati, come pure i rifiuti accumulatisi durante il periodo di esecuzione degli esami di laboratorio di cui al paragrafo 3 sono rimossi in modo da impedire la diffusione dell’agente patogeno e vengono eliminati in modo da garantire la distruzione dei virus dell’LPAI e della malattia di Newcastle.
7. Il ripopolamento dell’impianto o della stazione di quarantena riconosciuti non può essere effettuato prima che siano trascorsi 21 giorni dalla data di completamento delle operazioni finali di pulizia e disinfezione di cui al paragrafo 6.
Articolo 15
Interventi in casi di sospetto di clamidiosi
Se, durante la quarantena in un impianto o una stazione di quarantena riconosciuti, si sospetta o viene confermata l’infezione da Chlamydophila psittaci dei psittaciformi, tutti i volatili della partita sono trattati secondo un metodo approvato dall’autorità competente e la quarantena è prorogata per almeno due mesi a decorrere dall’ultimo caso registrato.
Articolo 16
Uscita dalla quarantena
I volatili escono dalla quarantena in un impianto o una stazione di quarantena riconosciuti solo previa autorizzazione scritta di un veterinario ufficiale.
Articolo 17
Obblighi di notifica e segnalazione
1. Gli Stati membri comunicano entro 24 ore alla Commissione ogni caso di influenza aviaria o malattia di Newcastle riscontrato in un impianto o una stazione di quarantena riconosciuti.
2. Gli Stati membri comunicano annualmente alla Commissione i seguenti dati:
a)
il numero di volatili importati attraverso gli impianti e le stazioni di quarantena riconosciuti, suddiviso per specie e per stabilimento di moltiplicazione di origine riconosciuto;
b)
informazioni sul tasso di mortalità dei volatili importati nel periodo compreso tra la fase della certificazione di polizia sanitaria nel paese di origine e la fine della quarantena;
c)
il numero di riscontri positivi per l’influenza aviaria, la malattia di Newcastle e l’infezione da Chlamydophila psittaci nell’impianto o nella stazione di quarantena riconosciuti.
Articolo 18
Spese di quarantena
Sono a carico dell’importatore tutte le spese di quarantena sostenute in applicazione del presente regolamento.
Articolo 19
Abrogazioni
Il regolamento (CE) n. 318/2007 è abrogato.
I riferimenti al regolamento abrogato si intendono fatti al presente regolamento e si leggono secondo la tavola di concordanza riportata all’allegato VII.
Articolo 20
Entrata in vigore
Il presente regolamento entra in vigore il ventesimo giorno successivo alla pubblicazione nella Gazzetta ufficiale dell’Unione europea.
Il presente regolamento è obbligatorio in tutti i suoi elementi e direttamente applicabile in ciascuno degli Stati membri.
Fatto a Bruxelles, il 7 gennaio 2013