PROVÁDĚCÍ NAŘÍZENÍ KOMISE (EU) 2015/293
ze dne 24. února 2015
o zápisu názvu do rejstříku chráněných označení původu a chráněných zeměpisných označení (Liliputas (CHZO))
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1151/2012 ze dne 21. listopadu 2012 o režimech jakosti zemědělských produktů a potravin (1), a zejména na čl. 15 odst. 2 a čl. 52 odst. 3 písm. b) uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Litvou předložená žádost o zápis názvu „Liliputas“ do rejstříku byla v souladu s čl. 50 odst. 2 písm. a) nařízení (EU) č. 1151/2012 zveřejněna v Úředním věstníku Evropské unie (2).
(2)
Podáním námitky ze dne 13. září 2013 a odůvodněným prohlášením o námitce ze dne 8. listopadu 2013 vzneslo Polsko podle čl. 51 odst. 2 nařízení (EU) č. 1151/2012 proti zápisu námitku. Námitka byla shledána přípustnou.
(3)
Dopisy ze dne 8. ledna 2014 vyzvala Komise zúčastněné strany, aby zahájily odpovídající konzultace v zájmu hledání vzájemné dohody v souladu s jejich vnitřními postupy.
(4)
Mezi Litvou a Polskem nebylo dosaženo dohody.
(5)
Vzhledem k tomu, že nebylo dosaženo dohody, by Komise měla přijmout rozhodnutí v souladu s postupem uvedeným v čl. 52 odst. 3 písm. b) nařízení (EU) č. 1151/2012.
(6)
V souladu s čl. 10 odst. 1 písm. c) nařízení (EU) č. 1151/2012 namítající tvrdil, že zápis názvu „Liliputas“ jako chráněného zeměpisného označení do rejstříku ohrozí existenci částečně totožného názvu nebo ochranné známky nebo existenci produktů, které byly v souladu s právem uváděny na polský trh po dobu nejméně pěti let před datem zveřejnění žádosti o zápis názvu „Liliputas“ jako chráněného zeměpisného označení v Úředním věstníku Evropské unie dne 15. června 2013. Podle namítajícího by zápis do rejstříku ohrozil existenci produktu s názvem „Liliput“, což je polský sýr, který má podobné vlastnosti jako sýr „Liliputas“ a jehož název je názvu „Liliputas“ foneticky podobný.
(7)
Namítající tvrdí, že výraz „Liliput“ se v Polsku obvykle používá při označování produktů, které se vyznačují malou velikostí, přičemž je používán také v případě sýrů. Sýr nesoucí název „Liliput“ se v Polsku vyrábí a prodává v souladu s právem již od roku 1971. V podnikových standardech, technických pokynech a normách pro využití surovin je sýr „Liliput“ uváděn spolu s jinými druhy sýrů jako Gouda, Eidam a Ementál. Tento výraz pro polský sýr se u polských spotřebitelů zažil a nijak neodkazuje na litevský sýr. Je ho proto třeba považovat za druhový výraz pro druhový sýr v Polsku. Co se týče produktu, má polský sýr„Liliput“ vlastnosti, vzhled, a rozměry podobné litevskému sýru „Liliputas“. Závěrem namítající naznačuje, že „Liliput“ a „Liliputas“ jsou podobné produkty nesoucí druhové názvy. Zápis názvu „Liliputas“ jakožto chráněného zeměpisného označení by polským výrobcům zabránil uvádět jejich sýr „Liliput“ na trh, nebo jim minimálně znemožnil používat název „Liliput“ v případě sýru.
(8)
Namítající rovněž tvrdí, že produkt a název, které mají být zapsány do rejstříku, nesplňují požadavky čl. 5 odst. 2 nařízení (EU) č. 1151/2012. Podle zveřejněného jednotného dokumentu dostal sýr název „Liliputas“ kvůli svým rozměrům. Název „Liliputas“ tak nesděluje, že produkt pochází z určitého místa, ale stejně jako polský sýr „Liliput“ odkazuje pouze na malou velikost sýra. Kromě toho nelze vlastnosti produktu přičíst jeho zeměpisnému původu, ale pouze skutečnosti, že zraje v malých formátech. Dopad místní mikroskopické plísně Penicillium pallidum Smith na organoleptické vlastnosti sýru „Liliputas“ není prokázán. Skutečnost, že produkt byl vyroben v rámci státních norem SSSR (Svazu sovětských socialistických republik), by nadto potvrzovala, že mohl být vyráběn kdekoliv na území SSSR, a že neexistuje žádný specifický vztah s vymezenou zeměpisnou oblastí. Sýr „Liliputas“ by tudíž měl být považován za druhový produkt.
(9)
Několika polským výrobcům sýra byla poskytnuta ochrana pro ochranné známky obsahující výraz „Liliput“, např. do rejstříku zapsaným, slovním a obrazovým ochranným známkám „Cheesland Liliput“ a „Ser Liliput“ a používané slovní ochranné známce „Serenada Liliput“. Objem produkce polského sýru „Liliput“ je značný: 2 762 tun vyprodukovaných v roce 2013 v průmyslovém měřítku a uvedených na trh po celém Polsku ve 2 250 obchodech, přičemž 4,8 % produkce bylo vyvezeno na trh EU. Na 90 % výroby sýru „Liliput“ se vztahuje ochranná známka. Podle názoru namítajícího by zápisem názvu „Liliputas“ jakožto chráněného zeměpisného označení mohlo dojít k ohrožení existence takových ochranných známek.
(10)
I přes výše uvedená tvrzení předložená namítajícím je třeba název „Liliputas“ zapsat do rejstříku jako chráněné zeměpisné označení, a to z těchto důvodů.
(11)
Ačkoli používání názvu „Liliputas“ musí mít původ v malé velikosti sýru, na kterou odkazuje, je zřejmé, že po padesáti letech existence v Litvě již název neznamená tento odkaz na velikost, nýbrž si během této doby vytvořil silné spojení s oblastí produkce. V současné době je název „Liliputas“ v Litvě nepochybně spojován s ručně vyráběným polotvrdým fermentovaným sýrem z vesnice Belvederis, který je považován za vysoce kvalitní produkt. Litevští spotřebitelé si název nespojují s polským sýrem nebo se sýry standardní průmyslové produkce. I když tedy název neobsahuje odkaz na zeměpisnou oblast, je název „Liliputas“ v souladu s definicí v čl. 5 odst. 2 nařízení (EU) č. 1151/2012, která stanoví, že chráněným zeměpisným označením se rozumí název, který identifikuje produkt pocházející z určitého místa, regionu nebo země.
(12)
S ohledem na výše uvedené nelze výraz „Liliputas“ považovat za druhový název. Druhové názvy jsou názvy, kterým i přes jejich historickou svázanost s místem, kde byl produkt, na který odkazují, původně vyroben nebo uveden na trh, již tento odkaz na počáteční zeměpisný původ zcela chybí. V případě názvu „Liliputas“ je to přesně naopak. Původně neměl se svým zeměpisným původem nic do činění, ale nyní je se svou oblastí produkce úzce spjat.
(13)
Produkt má vlastnosti a pověst, které lze přičíst jeho zeměpisnému původu. Ačkoli se ve zveřejněném jednotném dokumentu uvádí, že sýr nese název „Liliputas“ z důvodu své velikosti, je zde upřesněno, že svoji typickou chuť a vůni sýr získává zráním v malých formátech prostřednictvím vnitřní mikroflóry a mikroskopické plísně Penicillium pallidum Smith, které se daří ve sklepích ve vymezené zeměpisné oblasti. Tato plíseň, která se vyskytuje ve sklepích ve vesnici Belvederis, je zdrojem kyseliny mléčné, čerstvé chutě a aromatu, jimž se vyznačuje sýr „Liliputas“. V oblasti panují zvláštní podmínky zaručující výskyt této plísně. K zachování a rozvoji této plísně kromě toho přispívá i skutečnost, že sýr se vyrábí ručně a nikoli průmyslově. Sýr „Liliputas“ se může pochlubit dobře doloženou a solidní pověstí coby chlouby mezi litevskými mléčnými výrobky, jehož produkce byla přesně popsána ve zveřejněném jednotném dokumentu.
(14)
Rozdíly mezi produkty „Liliputas“ a „Liliput“ jsou tudíž zcela zjevné. Sýr „Liliputas“ nelze považovat za druhový produkt.
(15)
K tvrzení, že „sýr Liliputas“ podléhal normám SSSR, a proto mohl být vyráběn kdekoli na území SSSR, je nutno poznamenat, že zařazení produktů pod tyto normy bylo v té době povinné. Kromě toho tato okolnost nutně neznamená, že se tento výrobek, jak je popsán v normě přiložené z iniciativy Litvy, vyráběl někde jinde. V každém případě obdržel v letech 1969 až 1979 řadu ocenění, značek jakosti a vyznamenání, přičemž se o něm vždy jasně hovořilo jako o litevském sýru vyráběném ve vesnici Belvederis.
(16)
Výraz „Liliput“ je foneticky podobný výrazu „Liliputas“, který má být zapsán do rejstříku. Původem obou názvů jsou malé rozměry sýra. Ačkoli je sýr „Liliputas“ produktem s výraznými vlastnostmi, jakostí a pověstí, kterými se odlišuje od jiných produktů, je mu sýr „Liliput“ některými svými vlastnostmi velmi podobný. Vzhledem k blízkosti názvů a podobnému vzhledu produktů by uplatňování ochrany podle článku 13 nařízení (EU) č. 1151/2012 mohlo vést k tomu, že v případě zápisu do rejstříku bude sýr „Liliputas“ polským výrobcům bránit v používání výrazu „Liliput“.
(17)
Je zřejmé, že záměrem použití výrazu „Liliput“ nebylo využít pověsti názvu „Liliputas“. Spotřebitelé nebyli nebo nemohli být uvedeni v omyl, pokud jde o skutečný původ produktů. Oba produkty se prodávají na dvou odlišných trzích, na nichž jsou dobře známy a kde nelze hovořit o možnosti jejich záměny. Z těchto důvodů a protože bylo prokázáno, že označení „Liliput“ bylo v souladu s právem používáno nepřetržitě a řádně po dobu nejméně dvaceti pěti let před podáním žádosti o zápis označení „Liliputas“ Komisi, by v zájmu spravedlnosti a tradičního užívání mělo být uděleno maximální přechodné období uvedené v čl. 15 odst. 2 nařízení (EU) č. 1151/2012.
(18)
Tento závěr nutně neznamená, že používání výrazu „Liliput“ je neoprávněné. Jestliže může být podle čl. 41 odst. 2 nařízení (EU) č. 1151/2012, s přihlédnutím ke všem relevantním činitelům, zejména ke stávající situaci v oblastech spotřeby a k příslušným vnitrostátním právním aktům nebo právním aktům Unie, určeno, že výraz „Liliput“ zdruhověl, neměl by mít zápis názvu „Liliputas“ vliv na užívání názvu „Liliput“.
(19)
Pokud jde o ochranné známky obsahující výraz „Liliput“, o jejichž zápis bylo zažádáno, jež jsou zapsány nebo zavedeny používáním v dobré víře na území Unie přede dnem podání žádosti o zápis výrazu „Liliputas“ jako chráněného zeměpisného označení podle čl. 14 odst. 2 nařízení (EU) č. 1151/2012, mohou být pro daný produkt tyto ochranné známky nadále používány a obnovovány za předpokladu, že jsou splněny obecné požadavky stanovené právními předpisy pro ochranné známky.
(20)
Na základě výše uvedených skutečností by tedy název „Liliputas“ měl být zapsán do rejstříku chráněných označení původu a chráněných zeměpisných označení.
(21)
Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro politiku jakosti zemědělských produktů,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Název „Liliputas“ (CHZO) je zapsán do rejstříku.
Název uvedený v prvním pododstavci označuje produkt třídy 1.3. Sýry z přílohy XI prováděcího nařízení Komise (EU) č. 668/2014 (3).
Článek 2
Výraz „Liliput“ může být používán k označení sýra, který neodpovídá specifikaci uvedené pro produkt „Liliputas“, po dobu 15 let ode dne vstupu tohoto nařízení v platnost.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 24. února 2015.
REGOLAMENTO DI ESECUZIONE (UE) 2015/293 DELLA COMMISSIONE
del 24 febbraio 2015
recante iscrizione di una denominazione nel registro delle denominazioni di origine protette e delle indicazioni geografiche protette [Liliputas (IGP)]
LA COMMISSIONE EUROPEA,
visto il trattato sul funzionamento dell'Unione europea,
visto il regolamento (UE) n. 1151/2012 del Parlamento europeo del Consiglio, del 21 novembre 2012, sui regimi di qualità dei prodotti agricoli e alimentari (1), in particolare l'articolo 15, paragrafo 2, e l'articolo 52, paragrafo 3, lettera b),
considerando quanto segue:
(1)
A norma dell'articolo 50, paragrafo 2, lettera a), del regolamento (UE) n. 1151/2012, la domanda di registrazione della denominazione «Liliputas» presentata dalla Lituania è stata pubblicata nella Gazzetta ufficiale dell'Unione europea (2).
(2)
Con la notifica di opposizione del 13 settembre 2013 e la dichiarazione di opposizione motivata dell'8 novembre 2013, la Polonia si è opposta alla registrazione in virtù dell'articolo 51, paragrafo 2, del regolamento (UE) n. 1151/2012. L'opposizione è stata considerata ricevibile.
(3)
Con lettere datate 8 gennaio 2014 la Commissione ha invitato le parti interessate ad avviare idonee consultazioni al fine di addivenire a un accordo fra di loro conformemente alle rispettive procedure interne.
(4)
Non è stato però raggiunto un accordo fra la Lituania e la Polonia.
(5)
Considerato che non è stato raggiunto un accordo, è opportuno che la Commissione adotti una decisione secondo la procedura di cui all'articolo 52, paragrafo 3, lettera b), del regolamento (UE) n. 1151/2012.
(6)
A norma dell'articolo 10, paragrafo 1, lettera c), del regolamento (UE) n. 1151/2012, l'opponente sostiene che la registrazione del nome «Liliputas» come denominazione geografica protetta danneggerebbe l'esistenza di un nome parzialmente omonimo, nonché di marchi e di prodotti che si trovano legalmente sul mercato da molto più di cinque anni prima della data in cui la domanda di registrazione del nome «Liliputas» come indicazione geografica protetta è stata pubblicata nella Gazzetta ufficiale dell'Unione europea (15 giugno 2013); secondo l'opponente, tale registrazione metterebbe a rischio l'esistenza del prodotto denominato «Liliput», un formaggio polacco le cui caratteristiche sono simili a quelle del formaggio «Liliputas» e il cui nome è foneticamente simile a «Liliputas».
(7)
L'opponente dichiara che il termine «Liliput» è generalmente usato in Polonia per indicare prodotti caratterizzati dalle loro piccole dimensioni ed è utilizzato anche per il formaggio. Il formaggio denominato «Liliput» è legalmente prodotto e commercializzato in Polonia dal 1971. Nelle regole aziendali, nelle istruzioni tecniche e nelle norme per l'uso delle materie prime, il formaggio «Liliput» è elencato tra altri tipi di formaggio come Gouda, Edam ed Emmental. Il termine, riferito al formaggio polacco, è ben noto ai consumatori polacchi e non è in alcun modo collegato al formaggio lituano. Va quindi considerato un termine generico per un formaggio generico in Polonia. Per quanto riguarda il prodotto, il formaggio «Liliput» polacco ha caratteristiche, aspetto e dimensioni simili al formaggio lituano «Liliputas». L'opponente conclude che «Liliput» e «Liliputas» sono prodotti simili che portano nomi generici. Di conseguenza, la registrazione del nome «Liliputas» come indicazione geografica protetta impedirebbe ai produttori polacchi di commercializzare il loro formaggio «Liliput» o, in ogni caso, di utilizzare il nome «Liliput» per un formaggio.
(8)
Secondo l'opponente, inoltre, il prodotto e il nome da registrare non sono conformi ai requisiti di cui all'articolo 5, paragrafo 2, del regolamento (UE) n. 1151/2012. Come si dichiara nel documento unico pubblicato, al formaggio è stato assegnato il nome «Liliputas» per le sue dimensioni. Tale nome, quindi, non indica che il prodotto proviene da un luogo particolare ma, come quello del formaggio polacco «Liliput», si riferisce soltanto alle piccole dimensioni del formaggio. Inoltre, le qualità del prodotto non sono attribuibili alla sua origine geografica, ma derivano semplicemente dal fatto di maturare in piccole forme rotonde. L'effetto della muffa microscopica locale Penicillium pallidum Smith sulle caratteristiche organolettiche del «Liliputas» non è dimostrato. Per di più, il fatto che il formaggio fosse fabbricato secondo norme statali nell'URSS (Unione delle Repubbliche Socialiste Sovietiche) confermerebbe che poteva essere prodotto in qualunque luogo dell'URSS e che non esisteva alcun legame specifico con una zona geografica delimitata. Il «Liliputas», insomma, andrebbe considerato un prodotto generico.
(9)
Vari produttori di formaggi polacchi hanno ottenuto la protezione per marchi contenenti la parola «Liliput», quali il marchio nominativo e figurativo registrato «Cheesland Liliput» e «Ser liliput», e il marchio nominativo «Serenada Liliput», di cui è stata depositata la domanda di registrazione. La produzione del «Liliput» polacco è sostanziosa: nel 2013 sono state prodotte 2 762 tonnellate su scala industriale che sono state commercializzate in tutta la Polonia in 2 250 negozi e corrispondono al 4,8 % della produzione esportata nel mercato dell'UE. Il 90 % della produzione del formaggio «Liliput» è coperta da marchio. Secondo l'opponente, la registrazione del nome «Liliputas» come indicazione geografica protetta comprometterebbe l'esistenza di tali marchi.
(10)
Nonostante quanto sostenuto dall'opponente, è opportuno registrare il nome «Liliputas» come indicazione geografica protetta per le ragioni esposte qui di seguito.
(11)
Malgrado il nome «Liliputas» tragga probabilmente la sua origine dalle piccole dimensioni del formaggio a cui si riferisce, è chiaro che in Lituania, nel corso di mezzo secolo, esso ha perduto il riferimento alle dimensioni e parallelamente ha sviluppato un forte legame con la zona di produzione. Attualmente in Lituania il nome «Liliputas» è indubbiamente associato al formaggio fermentato a pasta semidura, fabbricato a mano e di elevata qualità, prodotto nel paese di Belvederis. I consumatori lituani non collegano detto nome a un formaggio polacco o a un formaggio di produzione standard industrializzata. Di conseguenza, anche se non rimanda a una specifica zona geografica, il nome «Liliputas» è conforme alla definizione di cui all'articolo 5, paragrafo 2, del regolamento (UE) n. 1151/2012, secondo il quale l'indicazione geografica protetta è un nome che identifica un prodotto originario di un determinato luogo, regione o paese.
(12)
Alla luce di quanto precede, «Liliputas» non può essere considerato un nome generico. I nomi generici sono nomi che, pur avendo un legame storico con il luogo in cui il prodotto cui si riferiscono era in origine fabbricato o commercializzato, non hanno più alcuna connessione con l'origine geografica iniziale. Per «Liliputas» vale esattamente il contrario: il nome non era da principio collegato alla sua origine geografica, ma attualmente ha un forte legame con la zona di produzione.
(13)
Le qualità e la reputazione del prodotto sono attribuibili alla sua origine geografica. Pur affermando che il formaggio deve il nome «Liliputas» alle sue dimensioni, il documento unico chiarisce che esso ottiene il suo odore e il suo aroma specifico grazie alla maturazione in piccole forme rotonde mediante la microflora interna e la muffa microscopica Penicillium pallidum Smith, che cresce nelle cantine di quella zona geografica. Tale muffa, che è specifica delle cantine del paese di Belvederis, è responsabile dell'acido lattico, dell'odore e dell'aroma fresco che distinguono il formaggio «Liliputas». La zona offre a questa muffa condizioni idonee alla sua sopravvivenza. Inoltre, il fatto che il formaggio sia fabbricato a mano e prodotto in modo non meccanico contribuisce al mantenimento e allo sviluppo della muffa. Per di più, «Liliputas» gode di una reputazione solida e ben documentata in quanto rappresentante della produzione lattiero-casearia lituana, che è descritta con precisione nel documento unico pubblicato.
(14)
Le differenze tra «Liliputas» e «Liliput» sono quindi evidenti. «Liliputas» non può essere considerato un prodotto generico.
(15)
Per quanto riguarda l'affermazione secondo cui, essendo disciplinato da norme dell'URSS, il «Liliputas» poteva essere prodotto in qualunque luogo dell'URSS, va osservato che all'epoca era obbligatorio assoggettare i prodotti a tali norme. Inoltre, questa circostanza non implica che il formaggio, quale descritto nelle norme indicate su iniziativa della Lituania, fosse prodotto altrove. In ogni caso, dal 1969 al 1979 esso ha ricevuto molti riconoscimenti, diplomi, marchi di qualità e medaglie essendo ben identificato come formaggio lituano prodotto nel paese di Belvederis.
(16)
Il termine «Liliput» è foneticamente simile al termine «Liliputas», del quale è stata chiesta la registrazione. Entrambi i nomi traggono la loro origine dalle piccole dimensioni del formaggio. Anche se il formaggio «Liliputas» è prodotto con caratteristiche, qualità e reputazione ben distinte, il formaggio «Liliput» è simile al «Liliputas» per certi aspetti. Considerato che i nomi sono simili e date le analogie visive tra i prodotti, la domanda di protezione di cui all'articolo 13 del regolamento (UE) n. 1151/2012, se la denominazione «Liliputas» fosse registrata, potrebbe impedire ai produttori di formaggio polacchi di usare il termine «Liliput».
(17)
Le prove dimostrano che l'uso del termine «Liliput» non era inteso a sfruttare la reputazione della denominazione «Liliputas». I consumatori non sono stati né avrebbero potuto essere indotti in errore in merito alla reale origine dei prodotti. I due prodotti, infatti, hanno due mercati distinti nei quali sono ben conosciuti e correttamente identificati. Per tali motivi, ed essendo dimostrato che il nome «Liliput» è stato usato legittimamente in modo coerente ed equo per almeno 25 anni prima che la domanda di registrazione della denominazione «Liliputas» fosse presentata alla Commissione, nell'interesse dell'equità e dell'uso tradizionale è opportuno concedere il periodo transitorio massimo di cui all'articolo 15, paragrafo 2, del regolamento (UE) n. 1151/2012.
(18)
Tale conclusione non comporta necessariamente che l'uso del termine «Liliput» diventi illegittimo. A norma dell'articolo 41, paragrafo 2, del regolamento (UE) n. 1151/2012, qualora si possa accertare che, tenuto conto di tutti i fattori pertinenti e in particolare della situazione esistente nelle zone di consumo e dei pertinenti atti giuridici nazionali e dell'Unione, «Liliput» è divenuto un termine generico, l'uso di tale nome non sarebbe pregiudicato dalla registrazione della denominazione «Liliputas».
(19)
Quanto ai marchi contenenti il termine «Liliput» di cui sia stata depositata la domanda di registrazione, che siano stati registrati o acquisiti con l'uso in buona fede sul territorio dell'Unione anteriormente alla data di presentazione della domanda di registrazione di «Liliputas» come indicazione geografica protetta, a norma dell'articolo 14, paragrafo 2, del regolamento (UE) n. 1151/2012 detti marchi possono continuare a essere utilizzati e rinnovati per il prodotto di cui trattasi, a condizione che siano altrimenti soddisfatte le prescrizioni generali previste dalla normativa in materia di marchi.
(20)
Alla luce di questi elementi, è quindi opportuno iscrivere la denominazione «Liliputas» nel registro delle denominazioni di origine protette e delle indicazioni geografiche protette.
(21)
Le misure di cui al presente regolamento sono conformi al parere del comitato per la politica di qualità dei prodotti agricoli,
HA ADOTTATO IL PRESENTE REGOLAMENTO:
Articolo 1
La denominazione «Liliputas» (IGP) è registrata.
La denominazione di cui alla prima frase del presente articolo identifica un prodotto appartenente alla classe 1.3. Formaggi dell'allegato XI del regolamento di esecuzione (UE) n. 668/2014 della Commissione (3).
Articolo 2
Il termine «Liliput» può essere usato per designare formaggi non conformi al disciplinare del «Liliputas» per un periodo di 15 anni dall'entrata in vigore del presente regolamento.
Articolo 3
Il presente regolamento entra in vigore il ventesimo giorno successivo alla pubblicazione nella Gazzetta ufficiale dell'Unione europea.
Il presente regolamento è obbligatorio in tutti i suoi elementi e direttamente applicabile in ciascuno degli Stati membri.
Fatto a Bruxelles, il 24 febbraio 2015