PROVÁDĚCÍ SMĚRNICE KOMISE 2014/21/EU
ze dne 6. února 2014
o minimálních podmínkách a třídách Unie pro sadbu brambor předcházející základní sadbě brambor
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na směrnici Rady 2002/56/ES ze dne 13. června 2002 o uvádění sadby brambor na trh (1), a zejména na čl. 18 písm. c) uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
S každým množícím cyklem přibývají v sadbě brambor nákazy. Řádně fungující systémy produkce sadby brambor se tudíž neobejdou bez zdravého základního materiálu, který je množen při minimální míře degenerace.
(2)
Rozdílné vnitrostátní normy týkající se produkce sadby brambor předcházející základní sadbě brambor stojí v cestě uvádění těchto brambor na trh v celé Unii a brání fungování vnitřního trhu. Proto je vhodné stanovit minimální podmínky, za kterých může být sadba brambor předcházející základní sadbě brambor uváděna na trh v celé Unii. Tyto podmínky by se měly týkat nákaz, příznaků, vad a požadavků na produkci sadby brambor předcházející základní sadbě brambor a partií těchto sadeb pro zajištění produkce a uvádění zdravé a vysoce kvalitní sadby brambor předcházející základní sazbě brambor na trh.
(3)
Tyto podmínky by měly s ohledem na vývoj technických a vědeckých poznatků zohledňovat normu Evropské hospodářské komise OSN (EHK OSN), pokud jde o uvádění na trh a kontrolu obchodní jakosti sadby brambor, jakož i příslušné normy Mezinárodní úmluvy o ochraně rostlin (IPPC) a Evropské a středozemní organizace ochrany rostlin (EPPO). Cílem těchto norem je usnadňování mezinárodního obchodu, podpora vysoce kvalitní produkce, zvyšování výnosnosti a ochrana zájmů spotřebitelů.
(4)
S ohledem na produkční praxi dodavatelů a požadavky uživatelů sadby brambor předcházející základní sadbě brambor je vhodné, aby minimální podmínky pro sadbu brambor předcházející základní sadbě brambor obsahovaly rovněž možnost jejího uvádění na trh jako tříd Unie. Pro sadbu brambor předcházející základní sadbě brambor by měly platit dvě třídy Unie („třída Unie PBTC“ a „třída Unie PB“), a to v souladu se stávající praxí produkce sadby brambor předcházející základní sadbě brambor třídy PBTC a sadby brambor předcházející základní sadbě brambor třídy PB. Pro každou třídu je tak nutné přijmout jiné podmínky týkající se nákaz, příznaků, vad, požadavků na produkci a generací.
(5)
Aby byla tato pravidla účinná, měla by dále obsahovat ustanovení o úředních zkouškách a úředních prohlídkách v terénu.
(6)
Opatření stanovená touto směrnicí jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro osivo a sadbu v zemědělství, zahradnictví a lesnictví,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Definice
Pro účely této směrnice se použijí tyto definice:
1)
„mateřskou rostlinou“ se rozumí identifikovaná rostlina, z níž je odebrán materiál k množení;
2)
„mikrovegetativním množením“ se rozumí metoda rychlého množení rostlinného materiálu za účelem produkce velkého množství rostlin pomocí kultury in vitro diferencovaných vegetativních pupenů nebo meristémů odebraných z rostliny.
Článek 2
Minimální podmínky pro sadbu brambor předcházející základní sadbě brambor
1. Členské státy zajistí, aby sadba brambor předcházející základní sadbě brambor splňovala následující minimální podmínky:
a)
pochází z mateřských rostlin, jež jsou prosty následujících škodlivých organismů: Pectobacterium spp., Dickeya spp., virus svinutky brambor, A virus brambor, M virus brambor, S virus brambor, X virus brambor a Y virus brambor;
b)
je prosta příznaků černání;
c)
podíl pěstovaných rostlin neodpovídajících odrůdě a podíl rostlin cizích odrůd nepřesahuje dohromady 0,01 %;
d)
u přímého potomstva nepřesahuje podíl rostlin s příznaky virové nákazy 0,5 %;
e)
podíl pěstovaných rostlin s příznaky mozaikovitosti nebo virové svinutky nepřesahuje 0,1 %;
f)
maximální počet generací setých na poli je čtyři.
2. Členské státy zajistí, aby sadba brambor předcházející základní sadbě brambor mohla být uváděna na trh jako „třída Unie PBTC“ a „třída Unie PB“ v souladu s podmínkami uvedenými v příloze.
3. Vyhovění požadavkům podle odst. 1 písm. b), c) a e) se ověřuje úředními prohlídkami v terénu. V případě pochybností se v návaznosti na tyto prohlídky provedou úřední zkoušky na listech.
Je-li použita metoda mikrovegetativního množení, ověří se vyhovění požadavkům podle odst. 1 písm. a) úřední zkouškou mateřské rostliny, nebo zkouškou mateřské rostliny pod úředním dohledem.
Je-li použita metoda klonové selekce, ověří se vyhovění požadavkům podle odst. 1 písm. a) úřední zkouškou klonového materiálu, nebo zkouškou klonového materiálu pod úředním dohledem.
Článek 3
Minimální podmínky pro partie sadby brambor předcházející základní sadbě brambor
Členské státy zajistí, aby partie sadby brambor předcházející základní sadbě brambor splňovaly následující minimální podmínky:
a)
přichycená zemina a cizorodé látky nepřesahují 1,0 % hmotnosti;
b)
podíl brambor napadených jinými hnilobami než bakteriální kroužkovitostí bramboru nebo bakteriální hnědou hnilobou nepřesahuje 0,2 % hmotnosti;
c)
podíl brambor s vnějšími vadami, včetně deformovaných nebo poškozených hlíz, nepřesahuje 3,0 % hmotnosti;
d)
podíl brambor napadených obecnou strupovitostí brambor na více než jedné třetině povrchu brambor nepřesahuje 5,0 % hmotnosti;
e)
podíl brambor napadených kořenomorkou bramborovou na více než 10,0 % povrchu brambor nepřesahuje 1,0 % hmotnosti;
f)
podíl brambor napadených prašnou strupovitostí brambor na více než 10,0 % povrchu brambor nepřesahuje 1,0 % hmotnosti;
g)
scvrklé hlízy v důsledku nadměrné dehydratace nebo dehydratace způsobené stříbřitostí slupky nepřesahují 0,5 % hmotnosti;
h)
celkový podíl brambor popsaných v písmenech b) až g) nepřesahuje 6,0 % hmotnosti.
Článek 4
Provedení
1. Členské státy přijmou a zveřejní právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí do 31. prosince 2015. Neprodleně sdělí Komisi jejich znění.
Použijí tyto předpisy ode dne 1. ledna 2016.
Tyto předpisy přijaté členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení. Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 5
Vstup v platnost
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Článek 6
Určení
Tato směrnice je určena členským státům.
V Bruselu dne 6. února 2014.
DIRETTIVA DI ESECUZIONE 2014/21/UE DELLA COMMISSIONE
del 6 febbraio 2014
che stabilisce requisiti minimi e classi dell’Unione per i tuberi-seme di patate pre-base
(Testo rilevante ai fini del SEE)
LA COMMISSIONE EUROPEA,
visto il trattato sul funzionamento dell’Unione europea,
vista la direttiva 2002/56/CE del Consiglio, del 13 giugno 2002, relativa alla commercializzazione dei tuberi-seme di patate (1), in particolare l’articolo 18, lettera c),
considerando quanto segue:
(1)
Ad ogni ciclo di moltiplicazione i tuberi-seme di patate accumulano malattie in modo progressivo. Un sistema di produzione di tuberi-seme di patate che funzioni correttamente richiede pertanto un materiale di partenza sano che deve essere moltiplicato con un tasso minimo di degenerazione.
(2)
Le differenze tra le norme nazionali che disciplinano la produzione di tuberi-seme di patate pre-base hanno ostacolato la commercializzazione di tali patate nell’Unione e il funzionamento del mercato interno. Risulta quindi opportuno stabilire requisiti minimi nel rispetto dei quali i tuberi-seme di patate pre-base possono essere commercializzati in tutta l’Unione. Tali requisiti dovrebbero riguardare le malattie, i sintomi, i difetti e i requisiti di produzione per i tuberi-seme di patate pre-base e per i lotti di tali patate, al fine di garantire la produzione e la commercializzazione di tuberi-seme di patate pre-base sani e di alta qualità.
(3)
Alla luce degli sviluppi scientifici e tecnici è opportuno che tali requisiti tengano conto della norma della Commissione economica per l’Europa delle Nazioni Unite (UNECE) relativa alla commercializzazione e al controllo della qualità commerciale dei tuberi-seme di patate, nonché delle norme pertinenti della convenzione internazionale per la protezione delle piante (IPPC) e dell’Organizzazione europea e mediterranea per la protezione delle piante (EPPO). Tali norme mirano ad agevolare il commercio internazionale, ad incoraggiare una produzione di alta qualità, a migliorare la redditività e a tutelare gli interessi dei consumatori.
(4)
Tenendo conto delle pratiche produttive dei fornitori e della domanda degli utilizzatori di tuberi-seme di patate pre-base, risulta opportuno che tali requisiti minimi per i tuberi-seme di patate pre-base comprendano anche la possibilità di commercializzarli in base alle classi dell’Unione. In linea con le vigenti pratiche produttive concernenti i tuberi-seme di patate pre-base delle classi PBTC e PB, è opportuno che i tuberi-seme di patate pre-base vengano classificati in due classi dell’Unione («classe PBTC dell’Unione» e «classe PB dell’Unione»). È quindi opportuno adottare requisiti diversi per ciascuna classe per quanto concerne le malattie, i sintomi, i difetti, i requisiti di produzione e le generazioni.
(5)
Per essere efficaci, tali norme dovrebbero altresì stabilire disposizioni concernenti le prove ufficiali e le ispezioni ufficiali sul campo.
(6)
Le misure di cui alla presente direttiva sono conformi al parere del comitato permanente per le sementi e i materiali di moltiplicazione agricoli, orticoli e forestali,
HA ADOTTATO LA PRESENTE DIRETTIVA:
Articolo 1
Definizioni
Ai fini della presente direttiva si intende per:
1)
«pianta madre», una pianta identificata da cui si ottiene il materiale di propagazione;
2)
«micropropagazione», la pratica che prevede la moltiplicazione rapida del materiale vegetale al fine di produrre un elevato numero di piante, impiegando colture in vitro provenienti da boccioli o meristemi vegetativi differenziati ottenuti da una pianta.
Articolo 2
Requisiti minimi per i tuberi-seme di patate pre-base
1) Gli Stati membri garantiscono che i tuberi-seme di patate pre-base soddisfano i seguenti requisiti minimi:
a)
i tuberi-seme di patate pre-base provengono da piante madri indenni dai seguenti organismi nocivi: Pectobacterium spp., Dickeya spp., virus dell’accartocciamento delle foglie di patata, virus A della patata, virus M della patata, virus S della patata, virus X della patata e virus Y della patata;
b)
essi sono indenni da sintomi di gamba nera;
c)
la percentuale numerica di piante in crescita non conformi alla varietà e la percentuale numerica delle piante di una varietà diversa non devono essere superiori complessivamente allo 0,01 %;
d)
nella discendenza diretta la percentuale numerica di piante che presentano sintomi di virosi non deve essere superiore allo 0,5 %;
e)
la percentuale numerica di piante in crescita con sintomi di mosaico o con sintomi causati dal virus dell’accartocciamento delle foglie di patata non deve essere superiore allo 0,1 %;
f)
il numero massimo di generazioni sul campo è limitato a quattro.
2. Gli Stati membri provvedono affinché i tuberi-seme di patate pre-base possano essere commercializzati come appartenenti alla «classe PBTC dell’Unione» e alla «classe PB dell’Unione» conformemente alle condizioni di cui all’allegato.
3. La conformità ai requisiti di cui al paragrafo 1, lettere b), c) ed e), è verificata mediante ispezioni ufficiali sul campo. In caso di dubbi, tali ispezioni sono integrate da prove ufficiali sulle foglie.
Qualora vengano utilizzati metodi di micropropagazione, la conformità a quanto stabilito dal paragrafo 1, lettera a), è verificata mediante una prova ufficiale della pianta madre, oppure mediante una prova realizzata sotto sorveglianza ufficiale.
Qualora vengano utilizzati metodi di selezione clonale, la conformità a quanto stabilito dal paragrafo 1, lettera a), è verificata mediante una prova ufficiale del ceppo clonale, oppure mediante una prova realizzata sotto sorveglianza ufficiale.
Articolo 3
Requisiti minimi concernenti i lotti di tuberi-seme di patate pre-base
Gli Stati membri garantiscono che i lotti di tuberi-seme di patate pre-base soddisfano i seguenti requisiti minimi:
a)
la presenza di terra e di corpi estranei non deve essere superiore all’1,0 % in massa;
b)
la percentuale numerica di patate colpite da marciume diverso dal marciume anulare o dal marciume bruno della patata non deve essere superiore allo 0,2 % in massa;
c)
la percentuale numerica di patate con difetti esterni, compresi tuberi difformi o danneggiati, non deve essere superiore al 3,0 % in massa;
d)
la percentuale numerica di patate colpite da scabbia comune su più di un terzo della superficie non deve essere superiore al 5,0 % in massa;
e)
la percentuale numerica di patate colpite da croste nere dei tuberi di patata su più del 10 % della superficie non deve essere superiore all’1,0 % in massa;
f)
la percentuale numerica di patate colpite da scabbia pulvurulenta su più del 10 % della superficie non deve essere superiore all’1,0 % in massa;
g)
i tuberi raggrinziti per eccessiva disidratazione o disidratazione dovuta a scabbia argentea non devono superare lo 0,5 % in massa;
h)
il numero totale di patate, di cui alle lettere da b) a g), non deve essere superiore al 6,0 % in massa.
Articolo 4
Recepimento
1. Entro il 31 dicembre 2015 gli Stati membri adottano e pubblicano le disposizioni legislative, regolamentari e amministrative necessarie per conformarsi alla presente direttiva. Essi comunicano immediatamente alla Commissione il testo di tali disposizioni.
Essi applicano tali disposizioni a decorrere dal 1o gennaio 2016.
Quando gli Stati membri adottano tali disposizioni, queste contengono un riferimento alla presente direttiva o sono corredate di un simile riferimento all’atto della pubblicazione ufficiale. Le modalità del riferimento sono decise dagli Stati membri.
2. Gli Stati membri comunicano alla Commissione il testo delle disposizioni essenziali di diritto interno adottate nella materia disciplinata dalla presente direttiva.
Articolo 5
Entrata in vigore
La presente direttiva entra in vigore il ventesimo giorno successivo alla pubblicazione nella Gazzetta ufficiale dell’Unione europea.
Articolo 6
Destinatari
Gli Stati membri sono destinatari della presente direttiva.
Fatto a Bruxelles, il 6 febbraio 2014