NAŘÍZENÍ KOMISE V PŘENESENÉ PRAVOMOCI (EU) č. 625/2014
ze dne 13. března 2014,
kterým se doplňuje nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 575/2013 prostřednictvím regulačních technických norem blíže určujících požadavky na instituce, které jsou investory, sponzory, původními věřiteli a původci, v souvislosti s expozicemi vůči převedenému úvěrovému riziku
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 575/2013 ze dne 26. června 2013 o obezřetnostních požadavcích na úvěrové instituce a investiční podniky a o změně nařízení (EU) č. 648/2012 (1), a zejména na čl. 410 odst. 2 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Cílem požadavku na ponechání ekonomického podílu je sladění zájmů stran, které převádějí, respektive přejímají úvěrové riziko ze sekuritizovaných expozic. Pokud subjekt sekuritizuje vlastní závazky, dochází ke sladění zájmů automaticky bez ohledu na to, zda konečný dlužník svůj dluh kolateralizuje. Pokud je zřejmé, že úvěrové riziko nese po celou dobu původce, je ponechání podílu ze strany původce zbytečné a nijak by nezlepšilo již existující pozici.
(2)
Je vhodné vyjasnit, kdy se má za to, že vzniká expozice vůči převedenému úvěrovému riziku v některých konkrétních případech. Jedná se o případy, kdy instituce, jež nejednají jako původce, sponzor nebo původní věřitel, mohou být vystaveny úvěrovému riziku ze sekuritizované pozice, včetně případů, kdy jednají jako protistrana derivátového nástroje v sekuritizační transakci, jako zajišťovací protistrana v sekuritizační transakci nebo jako poskytovatel likviditního příslibu v dané transakci a kdy drží sekuritizované pozice v obchodním portfoliu v rámci činností tvorby trhu.
(3)
Při resekuritizačních transakcích dochází k převodu úvěrového rizika na úrovni první sekuritizace aktiv a na druhé „přebalené“ úrovni transakce. Tyto dvě úrovně transakce a dva odpovídající případy převodu úvěrového rizika jsou z hlediska požadavků stanovených v tomto nařízení nezávislé. Ponechání čistého ekonomického podílu a náležitá péče by měly být zajištěny na každé úrovni transakce institucemi, které jsou na dané konkrétní úrovni vystaveny převedenému úvěrovému riziku. Proto pokud bude instituce vystavena pouze druhé „přebalené“ úrovni transakce, vztahují se požadavky týkající se ponechání čistého ekonomického podílu a náležité péče na tuto instituci pouze ve vztahu k druhé úrovni transakce. V rámci téže resekuritizační transakce by instituce, které jsou vystaveny první úrovni sekuritizace aktiv, měly splnit požadavek na ponechání a náležitou péči ve vztahu k první úrovni sekuritizace v dané transakci.
(4)
Je vhodné blíže upřesnit uplatňování závazku k ponechání podílu, včetně splnění tohoto požadavku v případech, kdy existuje více původců, sponzorů nebo původních věřitelů, a vyjasnit podrobnosti týkající se různých možností ponechání podílu, měření požadavku na ponechání podílu při vzniku i průběžně, jakož i používání výjimek.
(5)
Ustanovení čl. 405 odst. 1 písm. a) až e) nařízení (EU) č. 575/2013 stanoví různé možnosti pro dodržení požadavku na ponechání podílu. Toto nařízení podrobně objasňuje, jakým způsobem lze každou z těchto možností provést.
(6)
Ponechání podílu může být provedeno syntetickou nebo podmíněnou formou za předpokladu, že jsou tyto metody plně v souladu s jednou z možností stanovených v čl. 405 odst. 1 písm. a) až e) nařízení (EU) č. 575/2013, jíž může být syntetická nebo podmíněná forma ponechání podílu postavena na roveň, a za předpokladu, že je zajištěn soulad s požadavky na zpřístupňování informací.
(7)
Zajištění nebo prodej ponechaného podílu jsou zakázány, pokud tyto techniky ohrožují účel požadavku na ponechání podílu, což znamená, že mohou být povoleny, pokud nezajišťují ponechávající subjekt proti úvěrovému riziku z ponechaných sekuritizovaných pozic nebo z ponechaných expozic.
(8)
V zájmu průběžného zachování čistého ekonomického podílu by měly instituce zajistit, že součástí struktury sekuritizace nebude žádný mechanismus, který by způsoboval, že minimální požadavek na ponechání podílu při vzniku by nutně klesal rychleji než převedený podíl. Obdobně by ponechaný podíl rovněž neměl být upřednostňován z hlediska peněžních toků v tom smyslu, že by byl přednostně splácen nebo umořován, což by vedlo k jeho poklesu pod 5 % průběžné nominální hodnoty prodaných tranší nebo sekuritizovaných expozic. Kromě toho úvěrová podpora poskytovaná instituci přijímající expozici vůči sekuritizované pozici by ve vztahu k míře splácení podkladových expozic neměla neúměrně klesat.
(9)
Instituce by měly mít možnost používat finanční modely vytvořené třetími stranami, jež nejsou externími ratingovými agenturami, aby mohly snížit administrativní zátěž a náklady na dodržení povinnosti náležité péče. Instituce by měly používat finanční modely třetích stran, pouze pokud před uskutečněním investic věnují náležitou péči ověření relevantních předpokladů modelů a jejich strukturování a porozumění metodice, předpokladům a výsledkům těchto modelů.
(10)
Je nezbytné blíže upřesnit, jak často by měly instituce přezkoumávat, zda plní požadavky týkající se náležité péče, jak posuzovat, zda je vhodné uplatnění různých zásad a postupů na obchodní a investiční portfolio, jak posuzovat soulad v případě, kdy se pozice týkají portfolia obchodování s korelací, a vyjasnit některé pojmy podle článku 406 nařízení (EU) č. 575/2013, např. „rizikové charakteristiky“ a „strukturální rysy“.
(11)
Podle čl. 14 odst. 2 nařízení (EU) č. 575/2013 subjekty usazené ve třetích zemích, které jsou zahrnuty do konsolidace v souladu s článkem 18 nařízení (EU) č. 575/2013, avšak nevztahuje se na ně přímo použitelnost dodatečných rizikových vah, neporušují za určitých omezených okolností, například pro expozice držené v obchodním portfoliu pro účely tvorby trhu, podmínky článku 405 nařízení (EU) č. 575/2013. Lze mít za to, že instituce neporušují uvedený článek, pokud příslušné expozice nebo pozice v obchodním portfoliu nejsou podstatné a netvoří neúměrný podíl na obchodních činnostech a za předpokladu, že existuje důkladné obeznámení s těmito expozicemi či pozicemi a že jsou prováděny formální zásady a postupy, které jsou vhodné a přiměřené vzhledem k celkovému rizikovému profilu subjektu a skupiny.
(12)
Prvotní a průběžná informační povinnost k investorům týkající se úrovně závazku k ponechání podílu a všech příslušných podstatných údajů, včetně údajů o úvěrové kvalitě a výkonnosti podkladové expozice, je nezbytná k zajištění účinné náležité péče ve vztahu k sekuritizovaným pozicím. Zpřístupněné údaje by měly obsahovat informace o totožnosti ponechávajícího subjektu, o zvolené možnosti ponechání podílu a původním a průběžném závazku k ponechání ekonomického podílu. Lze-li použít výjimky stanovené v čl. 405 odst. 3 a 4 nařízení (EU) č. 575/2013, mělo by být výslovně sděleno, kterých sekuritizovaných expozic se požadavek na ponechání podílu netýká a důvod jeho neuplatnění.
(13)
Toto nařízení vychází z návrhu regulačních technických norem, které Komisi předložil Evropský orgán dohledu (Evropský orgán pro bankovnictví).
(14)
Evropský orgán dohledu (Evropský orgán pro bankovnictví) uskutečnil otevřené veřejné konzultace o návrzích regulačních technických norem, z nichž toto nařízení vychází, analyzoval potenciální související náklady a přínosy a požádal o stanovisko skupinu subjektů působících v bankovnictví zřízenou podle článku 37 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1093/2010 (2),
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
KAPITOLA I
DEFINICE A EXPOZICE VŮČI RIZIKU ZE SEKURITIZACE
Článek 1
Definice
Pro účely tohoto nařízení se použijí tyto definice:
a)
„ponechávajícím subjektem“ se rozumí subjekt jednající jako původce, sponzor nebo původní věřitel, který si ponechává čistý ekonomický podíl v sekuritizaci v souladu s čl. 405 odst. 1 nařízení (EU) č. 575/2013,
b)
„syntetickou formou ponechání podílu“ se rozumí ponechání ekonomického podílu za použití derivátových nástrojů,
c)
„podmíněnou formou ponechání podílu“ se rozumí ponechání ekonomického podílu za použití záruk, akreditivů a dalších podobných forem úvěrové podpory zajišťujících okamžité vynucení ponechání podílu,
d)
„vertikální tranší“ se rozumí tranše, která vystavuje svého držitele poměrnému úvěrovému riziku z každé vydané tranše sekuritizační transakce.
KAPITOLA II
EXPOZICE VŮČI ÚVĚROVÉMU RIZIKU ZE SEKURITIZOVANÉ POZICE
Článek 2
Konkrétní příklady expozice vůči úvěrovému riziku ze sekuritizované pozice
1. Pokud instituce jedná v rámci sekuritizační transakce jako protistrana úvěrového derivátu, jako protistrana poskytující zajištění nebo jako poskytovatel likviditního příslibu, má se za to, že je vystavena úvěrovému riziku ze sekuritizované pozice, když derivát, zajištění nebo likviditní příslib přejímá úvěrové riziko ze sekuritizovaných expozic nebo sekuritizovaných pozic.
2. Pokud likviditní příslib splňuje podmínky uvedené v čl. 255 odst. 2 nařízení (EU) č. 575/2013, nepovažuje se poskytovatel likvidity pro účely článků 405 a 406 nařízení (EU) č. 575/2013 za vystaveného úvěrovému riziku ze sekuritizované pozice.
3. V případě resekuritizace s více než jednou úrovní nebo sekuritizace s několika samostatnými podkladovými transakcemi se má za to, že je instituce vystavena pouze úvěrovému riziku z konkrétní sekuritizované pozice nebo transakce, vůči níž přijímá expozici.
4. Má se za to, že instituce neporušuje článek 405 nařízení (EU) č. 575/2013 podle čl. 14 odst. 2 nařízení (EU) č. 575/2013 na konsolidovaném základě za předpokladu, že jsou splněny tyto podmínky:
a)
subjekt, který je držitelem sekuritizovaných pozic, je usazen ve třetí zemi a je součástí konsolidované skupiny podle článku 18 nařízení (EU) č. 575/2013;
b)
sekuritizované pozice jsou drženy v obchodním portfoliu subjektu uvedeného v písmenu a) za účelem činností tvorby trhu;
c)
sekuritizované pozice nejsou podstatné s ohledem na celkový rizikový profil obchodního portfolia skupiny uvedené v písmenu a) a netvoří neúměrný podíl na obchodních činnostech skupiny.
KAPITOLA III
PONECHÁNÍ ČISTÉHO EKONOMICKÉHO PODÍLU
Článek 3
Subjekty ponechávající si podstatný čistý ekonomický podíl
1. Ponechaný podstatný čistý ekonomický podíl se nedělí mezi různé typy ponechávajících subjektů. Požadavek na ponechání podstatného čistého ekonomického podílu splní v plném rozsahu některá z těchto osob:
a)
původce nebo několik původců;
b)
sponzor nebo několik sponzorů;
c)
původní věřitel nebo několik původních věřitelů.
2. Pokud jsou sekuritizované expozice vytvořeny několika původci, splní požadavek na ponechání podílu každý původce, a to ve vztahu k poměrnému podílu na souhrnu sekuritizovaných expozic, jehož je původcem.
3. Pokud jsou sekuritizované expozice vytvořeny několika původními věřiteli, splní požadavek na ponechání podílu každý původní věřitel, a to ve vztahu k poměrnému podílu na souhrnu sekuritizovaných expozic, pro nějž je původním věřitelem.
4. Odchylně o odstavců 2 a 3, pokud jsou sekuritizované expozice vytvořeny několika původci nebo několika původními věřiteli, může požadavek na ponechání podílu v plném rozsahu splnit jediný původce nebo původní věřitel, jestliže jsou splněny obě tyto podmínky:
a)
původce nebo původní věřitel vytvořil a spravuje program nebo sekuritizační systém;
b)
původce nebo původní věřitel vytvořil program nebo sekuritizační systém a přispěl do něj více než 50 % souhrnu sekuritizovaných expozic.
5. Pokud sekuritizované expozice byly sponzorovány více sponzory, splní požadavek na ponechání podílu buď:
a)
sponzor, jehož ekonomický zájem je v největším souladu s investory podle dohody všech sponzorů na základě objektivních kritérií zahrnujících strukturu poplatků, účast na vytvoření a správě programu či sekuritizačního systému a expozici vůči úvěrovému riziku ze sekuritizací;
b)
každý sponzor poměrně ve vztahu k počtu sponzorů.
Článek 4
Splnění požadavku na ponechání podílu syntetickou nebo podmíněnou formou
1. Požadavek na ponechání podílu může být splněn způsobem, který odpovídá jedné z možností stanovených v čl. 405 odst. 1 druhém pododstavci nařízení (EU) č. 575/2013, syntetickou nebo podmíněnou formou, pokud jsou splněny tyto podmínky:
a)
ponechaná částka se přinejmenším rovná požadavku spojenému s možností, s níž může být syntetická nebo podmíněná forma ponechání podílu považována za rovnocennou;
b)
ponechávající subjekt výslovně informoval o tom, že si tímto způsobem průběžně ponechá podstatný čistý ekonomický podíl, včetně podrobných údajů o formě ponechání podílu, metodice použité při jeho stanovování a rovnocennosti s jednou z příslušných možností.
2. V případě, že subjekt jiný než úvěrová instituce definovaná v čl. 4 odst. 1 bodě 1 nařízení (EU) č. 575/2013 jedná jako ponechávající subjekt prostřednictvím syntetické nebo podmíněné formy ponechání podílu, je podíl ponechaný na syntetickém nebo podmíněném základě plně zajištěn v hotovosti a veden odděleně jako „peněžní prostředky klientů“, jak uvádí čl. 13 odst. 8 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/39/ES (3).
Článek 5
Možnost podle písmene a): ponechání poměrného podílu každé tranše prodané investorům či na ně převedené
1. Ponechání nejméně 5 % nominální hodnoty každé prodané nebo převedené tranše podle čl. 405 odst. 1 písm. a) nařízení (EU) č. 575/2013 může být provedeno také následujícími způsoby:
a)
ponecháním alespoň 5 % nominální hodnoty každé sekuritizované expozice za předpokladu, že úvěrové riziko těchto expozic je rovnocenné nebo podřízené úvěrovému riziku sekuritizovanému pro stejné expozice. U revolvingové sekuritizace definované v čl. 242 bodě 13 nařízení (EU) č. 575/2013 se ponechání podílu plní prostřednictvím ponechání podílu původce za předpokladu, že podíl původce dosahoval alespoň 5 % nominální hodnoty každé sekuritizované expozice a byl rovnocenný nebo podřízený úvěrovému riziku sekuritizovanému pro stejné expozice;
b)
poskytnutím likviditního příslibu, který může být nadřízený ve smluvním rozložení toků hotovosti, v rámci programu ABCP, jsou-li splněny tyto podmínky:
i)
likviditní příslib pokrývá 100 % úvěrového rizika ze sekuritizovaných expozic;
ii)
likviditní příslib pokrývá úvěrové riziko po celou dobu, po kterou ponechávající subjekt musí ponechání ekonomického podílu realizovat prostřednictvím tohoto likviditního příslibu pro příslušnou sekuritizovanou pozici;
iii)
likviditní příslib je poskytnut původcem, sponzorem nebo původním věřitelem v sekuritizační transakci;
iv)
instituce, která bude vystavena takové sekuritizaci, má přístup k příslušným informacím, které jí umožní ověřit splnění bodů i), ii) a iii).
c)
ponecháním vertikální tranše, jejíž nominální hodnota dosahuje nejméně 5 % celkové nominální hodnoty všech vydaných tranší cenných papírů.
Článek 6
Možnost podle písmene b): ponechání podílu původce u revolvingových expozic
Ponechání podílu podle čl. 405 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) č. 575/2013 může být provedeno ponecháním alespoň 5 % nominální hodnoty každé sekuritizované expozice za předpokladu, že ponechané úvěrové riziko z těchto expozic je rovnocenné nebo podřízené úvěrovému riziku sekuritizovanému pro stejné expozice.
Článek 7
Možnost podle písmene c): ponechání náhodně zvolených expozic
1. Seskupení nejméně 100 potenciálně sekuritizovaných expozic, z nichž jsou ponechané a sekuritizované expozice náhodně vybrány, podle čl. 405 odst. 1 druhého pododstavce písm. c) nařízení (EU) č. 575/2013 musí být dostatečně rozmanité, aby se zabránilo nadměrné koncentraci ponechaného podílu. Při přípravě procesu výběru ponechávající subjekt zohlední příslušné kvantitativní a kvalitativní faktory, aby zajistil, že rozdělení na ponechané a sekuritizované expozice bude skutečně náhodné. Subjekt ponechávající si náhodně vybrané expozice při výběru expozic posoudí, pokud je to vhodné, faktory, jako jsou rok původu, produkt, zeměpisná poloha, datum vzniku, datum splatnosti, poměr úvěru k hodnotě, druh nemovitosti, průmyslové odvětví či saldo nesplacených úvěrů.
2. Ponechávající subjekt neoznačí jako ponechané expozice v různých okamžicích různé jednotlivé expozice, pokud to není nezbytné ke splnění požadavku na ponechání podílu ve vztahu k sekuritizaci, kde sekuritizované expozice v průběhu času kolísají buď z důvodu přidání nových expozic do sekuritizace, nebo z důvodu měnící se úrovně jednotlivých sekuritizovaných expozic.
Článek 8
Možnost podle písmene d): ponechání tranše první ztráty
1. Ponechání tranše první ztráty podle čl. 405 odst. 1 druhého pododstavce písm. d) nařízení (EU) č. 575/2013 je splněno buď pomocí rozvahových, nebo podrozvahových pozic a může být provedeno rovněž těmito způsoby:
a)
podmíněnou formou ponechání podílu uvedenou v čl. 1 odst. 1 písm. c) nebo poskytnutím likviditního příslibu v rámci programu ABCP, které splňují tato kritéria:
i)
pokrývají alespoň 5 % nominální hodnoty sekuritizovaných expozic;
ii)
představují pozici první ztráty ve vztahu k sekuritizaci;
iii)
pokrývají úvěrové riziko po celou dobu trvání závazku k ponechání podílu;
iv)
jsou poskytnuty původcem, sponzorem nebo původním věřitelem v sekuritizační transakci;
v)
instituce, která bude vystavena takové sekuritizaci, má přístup k příslušným informacím, které jí umožní ověřit splnění bodů i), ii), iii) a iv).
b)
přezajištěním v podobě úvěrového posílení, pokud toto přezajištění plní funkci ponechání „první ztráty“ ve výši nejméně 5 % nominální hodnoty tranší vydaných v rámci sekuritizace.
2. V případě, že tranše první ztráty překročí 5 % nominální hodnoty sekuritizovaných expozic, má ponechávající subjekt možnost ponechat si pouze část této tranše první ztráty, pokud tato část dosahuje nejméně 5 % nominální hodnoty sekuritizovaných expozic.
3. Pro účely splnění požadavku ponechání rizika na úrovni sekuritizačního systému instituce nepřihlížejí k existenci podkladových transakcí, v nichž si původci nebo původní věřitelé ponechávají první ztrátové expozice na úrovni konkrétních transakcí.
Článek 9
Možnost podle písmene e): ponechání první ztrátové expozice z každé sekuritizované expozice
1. Ponechání první ztrátové expozice na úrovni každé sekuritizované expozice podle čl. 405 odst. 1 druhého pododstavce písm. e) se uplatní tak, že ponechané úvěrové riziko je vždy podřízeno úvěrovému riziku, které bylo sekuritizováno ve vztahu ke stejným expozicím.
2. Ponechání podílu podle odstavce 1 může být splněno formou prodeje podkladových expozic za diskontovanou hodnotu ze strany původce nebo původního věřitele, pokud není tento diskont nižší než 5 % nominální hodnoty každé expozice a částka z diskontního prodeje je původci nebo původnímu věřiteli uhrazena pouze v případě, že není absorbována ztrátami souvisejícími s úvěrovým rizikem spojeným se sekuritizovanými expozicemi.
Článek 10
Měření úrovně ponechání podílu
1. Při měření úrovně ponechání čistého ekonomického podílu se uplatní tato kritéria:
a)
vznikem se rozumí okamžik, kdy byly expozice poprvé sekuritizovány;
b)
výpočet úrovně ponechání podílu je založen na nominálních hodnotách a pořizovací cena aktiv se nezohledňuje;
c)
„nadměrné rozpětí“ ve smyslu definice v čl. 242 bodě 1 nařízení (EU) č. 575/2013 se při měření čistého ekonomického podílu ponechávajícího subjektu nezohledňuje;
d)
pro výpočet čistého ekonomického podílu po dobu trvání sekuritizace se používá stejná možnost ponechání podílu a metodika, ledaže by si mimořádné okolnosti vyžádaly změnu a daná změna by nebyla využita jako prostředek ke snížení objemu ponechaného podílu.
2. Kromě kritérií stanovených v odstavci 1, pokud neexistuje žádný mechanismus, jehož prostřednictvím by podíl ponechaný při vzniku klesal rychleji než převedený podíl, má se za to, že na splnění požadavku na ponechání podílu nemá vliv umoření ponechání podílu prostřednictvím alokace peněžních toků nebo alokace ztrát, které ve svém důsledku postupně snižují úroveň ponechání podílu. Není povinností ponechávajícího subjektu, aby neustále doplňoval a upravoval svůj ponechaný podíl na nejméně 5 %, protože jsou na jeho expozicích realizovány ztráty nebo jsou ztráty alokovány jeho ponechané pozici.
Článek 11
Měření ponechání podílu u nevyčerpaných částek v expozicích ve formě úvěrových příslibů
Výpočet čistého ekonomického podílu, který má být ponechán u úvěrových příslibů, včetně kreditních karet, je založen pouze na částkách, které již byly vyčerpány, realizovány nebo přijaty, a je upravován podle změn těchto částek.
Článek 12
Zákaz zajištění nebo prodeje ponechaného podílu
1. Povinnost neuplatnit na ponechaný čistý ekonomický podíl jakékoli zmírnění úvěrového rizika, krátké pozice, jiné zajištění či prodej, stanovená v čl. 405 odst. 1 třetím pododstavci nařízení (EU) č. 575/2013, se použije s ohledem na účel požadavku na ponechání podílu a s přihlédnutím k ekonomické podstatě dané transakce. Zajištění čistého ekonomického podílu se pro účely čl. 405 odst. 1 třetího pododstavce nařízení (EU) č. 575/2013 nepovažuje za zajištění a může být tedy povoleno pouze v případě, že nezajišťuje ponechávající subjekt proti úvěrovému riziku z ponechaných sekuritizovaných pozic nebo ponechaných expozic.
2. Ponechávající subjekt může používat ponechané expozice nebo sekuritizované pozice jako kolaterál pro účely zajištěného financování, pokud se při tomto použití nepřevádí úvěrové riziko z těchto ponechaných expozic nebo sekuritizovaných pozic na třetí stranu.
Článek 13
Výjimky z čl. 405 odst. 1 nařízení (EU) č. 575/2013
Transakce uvedené čl. 405 odst. 4 nařízení (EU) č. 575/2013 zahrnují sekuritizované pozice v portfoliu obchodování s korelací, které jsou referenčními nástroji, jež splňují kritérium čl. 338 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) č. 575/2013, nebo jsou způsobilé pro zahrnutí do portfolia obchodování s korelací.
Článek 14
Ponechání podílu na konsolidovaném základě
Instituce, která plní požadavek na ponechání podílu na základě konsolidované situace spřízněné mateřské úvěrové instituce v EU, finanční holdingové společnosti v EU nebo smíšené finanční holdingové společnosti v EU v souladu s čl. 405 odst. 2 nařízení (EU) č. 575/2013, zajistí v případě, že ponechávající subjekt přestane spadat do oblasti působnosti dohledu na konsolidovaném základě, že jeden nebo více zbývajících subjektů spadajících do oblasti působnosti dohledu na konsolidovaném základě převezme expozici vůči sekuritizaci, aby bylo zajištěno průběžné plnění daného požadavku.
KAPITOLA IV
POŽADAVKY TÝKAJÍCÍ SE NÁLEŽITÉ PÉČE PRO INSTITUCE, KTERÝM VZNIKNE EXPOZICE VŮČI SEKURITIZOVANÉ POZICI
Článek 15
Outsourcing a další obecná hlediska
1. Pokud nejsou k dispozici informace o konkrétních expozicích, které mají být sekuritizovány, včetně případů, kdy se expozice před sekuritizací nakumulují nebo vstupují jako náhradní expozice do stávající revolvingové sekuritizace, má se za to, že instituce splňuje své povinnosti náležité péče uvedené v článku 406 nařízení (EU) č. 575/2013 pro každou jednotlivou sekuritizovanou pozici na základě příslušných kritérií způsobilosti pro tyto expozice.
2. Při externím zajištění určitých úkolů v procesu plnění povinností stanovených v článku 406 nařízení (EU) č. 575/2013, včetně vedení záznamů, si instituce, jež budou vystaveny rizikům ze sekuritizace, ponechají úplnou kontrolu nad tímto procesem.
Článek 16
Bližší určení rizikových charakteristik a strukturálních rysů
1. Rizikové charakteristiky jednotlivých sekuritizovaných pozic uvedené v čl. 406 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) č. 575/2013 zahrnují následující nejvhodnější a podstatné charakteristiky, např.:
a)
úroveň nadřízenosti tranše;
b)
profil peněžních toků;
c)
všechny existující ratingy;
d)
historickou výkonnost podobných tranší;
e)
povinnosti související s tranšemi uvedené v dokumentaci týkající se sekuritizační transakce;
f)
úvěrové posílení.
2. Rizikové charakteristiky podkladových expozic sekuritizovaných pozic uvedené v čl. 406 odst. 1 písm. c) nařízení (EU) č. 575/2013 zahrnují nejvhodnější a podstatné charakteristiky, včetně informací o výkonnosti uvedených v čl. 406 odst. 2 nařízení (EU) č. 575/2013 v souvislosti s expozicemi v případě hypoték na obytné nemovitosti. Instituce určí vhodná a srovnatelná měřítka pro účely analýzy rizikových charakteristik jiných kategorií aktiv.
3. Další strukturální rysy uvedené v čl. 406 odst. 1 písm. g) nařízení (EU) č. 575/2013 zahrnují derivátové nástroje, záruky, akreditivy a další podobné formy úvěrové podpory.
Článek 17
Frekvence přezkumu
Instituce přezkoumají dodržování článku 406 nařízení (EU) č. 575/2013 poté, co jim vznikne expozice vůči sekuritizačním pozicím, alespoň jednou ročně a častěji, jakmile zjistí, že došlo k porušení povinností uvedených v dokumentaci týkající se sekuritizační transakce nebo k podstatné změně kterékoli z následujících okolností:
a)
strukturálních rysů, které mohou významně ovlivnit výkonnost sekuritizované pozice;
b)
rizikových charakteristik sekuritizovaných pozic a podkladových expozic.
Článek 18
Zátěžové testy
1. Zátěžové testy uvedené v čl. 406 odst. 1 druhém pododstavci nařízení (EU) č. 575/2013 zahrnují veškeré příslušné sekuritizované pozice a jsou začleněny do strategií a procesů zátěžového testování, které instituce provádějí v rámci posuzování dostatečnosti vnitřně stanoveného kapitálu podle článku 73 směrnice 2013/36/EU (4).
2. Za účelem splnění požadavků na zátěžové testování uvedených v čl. 406 odst. 1 druhém pododstavci nařízení (EU) č. 575/2013 mohou instituce využívat vedle modelů vypracovaných externími ratingovými agenturami i srovnatelné finanční modely vypracované třetími stranami za předpokladu, že jsou schopny na žádost prokázat, že před uskutečněním investice věnovaly náležitou péči ověření relevantních předpokladů modelů a jejich strukturování a porozumění metodice, předpokladům a výsledkům těchto modelů.
3. Při provádění zátěžových testů uvedených v čl. 406 odst. 1 nařízení (EU) č. 575/2013 v rámci programu ABCP uvedeného v čl. 242 bodu 9 nařízení (EU) č. 575/2013, který je podpořen likviditním příslibem, jenž v plném rozsahu pokrývá úvěrové riziko sekuritizovaných expozic, mohou instituce provádět zátěžový test úvěruschopnosti poskytovatele likviditního příslibu namísto sekuritizovaných expozic.
Článek 19
Expozice v obchodním portfoliu a v investičním portfoliu
1. Držení sekuritizované pozice v obchodním nebo investičním portfoliu nepředstavuje samo o sobě dostatečný důvod pro uplatňování různých zásad a postupů nebo odlišné intenzity přezkumu při plnění povinnosti náležité péče podle článku 406 nařízení (EU) č. 575/2013. Při rozhodování o tom, zda se použijí různé zásady a postupy nebo odlišná intenzita přezkumu, jsou vzaty v úvahu všechny významné faktory podstatně ovlivňující rizikový profil každého portfolia a příslušných sekuritizovaných pozic, včetně velikosti pozic, dopadu na kapitálovou základnu instituce během krizového období či koncentrace rizika v jedné konkrétní transakci, u jednoho konkrétního emitenta nebo u jedné konkrétní kategorie aktiv.
2. Instituce zajistí, že jakákoli podstatná změna zvyšující rizikový profil sekuritizovaných pozic v jejich obchodním a neobchodním portfoliu se odrazí v přiměřené úpravě postupů náležité péče vztahujících se na tyto sekuritizované pozice. V této souvislosti stanoví instituce ve svých formálních zásadách a postupech pro obchodní a neobchodní portfolio okolnosti, za jakých bude zahájen přezkum povinností týkajících se náležité péče.
Článek 20
Pozice v portfoliu obchodování s korelací
Ustanovení článku 406 nařízení (EU) č. 575/2013 se považují za splněná, jsou-li splněny tyto podmínky:
a)
sekuritizované pozice jsou buď drženy v portfoliu obchodování s korelací a jsou referenčními nástroji uvedenými v čl. 338 odst. 1 písm. b) uvedeného nařízení, nebo jsou způsobilé pro zahrnutí do portfolia obchodování s korelací;
b)
instituce splňuje článek 377 uvedeného nařízení, pokud jde o výpočet kapitálových požadavků ve vztahu k jejímu portfoliu obchodování s korelací;
c)
instituce postupuje při výpočtu kapitálových požadavků ve vztahu ke svému obchodnímu portfoliu tak, že je komplexně a důkladně obeznámena s rizikovým profilem svých investic do sekuritizovaných pozic;
d)
instituce zavedla formální zásady a postupy analýzy a zaznamenávání příslušných informací uvedených v čl. 406 odst. 1 nařízení (EU) č. 575/2013 vhodné pro její portfolio obchodování s korelací a přiměřené rizikovému profilu jejích investic do příslušných sekuritizovaných pozic.
KAPITOLA V
POŽADAVKY NA PŮVODCE, SPONZORY A PŮVODNÍ VĚŘITELE
Článek 21
Zásady poskytování úvěrů
1. Z plnění povinnosti podle článku 408 nařízení (EU) č. 575/2013 institucí, která je původcem nebo sponzorem, nevyplývá, že typy dlužníka nebo úvěrových produktů musí být pro sekuritizované a nesekuritizované expozice stejné.
2. Pokud se instituce, které jsou sponzory nebo původci, nepodílely na původním poskytnutí úvěrů na expozice, které mají být sekuritizovány, nebo se nezabývají poskytováním úvěrů na určité typy expozic, které mají být sekuritizovány, obdrží veškeré potřebné informace pro posouzení, zda jsou kritéria použitá při poskytování úvěrů na tyto expozice právě tak spolehlivá a jednoznačně stanovená jako kritéria použitá pro nesekuritizované expozice.
Článek 22
Informační povinnost o úrovni závazku k ponechání čistého ekonomického podílu
1. Ponechávající subjekt zpřístupňuje v souladu s článkem 409 nařízení (EU) č. 575/2013 investorům alespoň tyto informace o úrovni svého závazku k ponechání čistého ekonomického podílu v sekuritizaci:
a)
potvrzení totožnosti ponechávajícího subjektu, a zda si ponechává podíl jako původce, sponzor, nebo původní věřitel;
b)
zda při ponechání čistého ekonomického podílu byly uplatněny způsoby podle čl. 405 odst. 1 druhého pododstavce písm. a), b), c), d) nebo e) nařízení (EU) č. 575/2013;
c)
případné změny způsobu ponechání čistého ekonomického podílu podle písmene b) v souladu s čl. 10 odst. 1 písm. d);
d)
potvrzení úrovně ponechání podílu při vzniku a závazku k průběžnému ponechání, což se vztahuje pouze na pokračování plnění původní povinnosti a nevyžaduje údaje o aktuální nominální nebo tržní hodnotě ani o jakémkoli znehodnocení nebo snížení hodnoty ponechaného podílu.
2. Pokud se na sekuritizační transakci použijí výjimky uvedené v čl. 405 odst. 3 nebo 4 nařízení (EU) č. 575/2013, instituce, která je původcem, sponzorem nebo původním věřitelem, zpřístupní investorům informace o příslušné výjimce.
3. Zpřístupnění informací podle odstavců 1 a 2 je náležitě zdokumentováno a zveřejněno, s výjimkou dvoustranných nebo soukromých transakcí, kdy strany považují soukromé zpřístupnění informací za dostačující. Za vhodný prostředek pro splnění tohoto požadavku se považuje uvedení prohlášení o závazku k ponechání podílu v prospektu cenných papírů vydaném v rámci programu sekuritizace.
4. Zpřístupnění informací je potvrzováno rovněž po vzniku transakce, a to ve stejných intervalech jako podávání zpráv o transakci, nejméně však jednou ročně a vždy za těchto okolností:
a)
dojde k porušení závazku k ponechání podílu podle čl. 405 odst. 1 nařízení (EU) č. 575/2013;
b)
podstatně se změní výkonnost sekuritizované pozice nebo rizikové charakteristiky sekuritizace nebo podkladových expozic;
c)
dojde k porušení povinností uvedených v dokumentaci týkající se sekuritizační transakce.
Článek 23
Zpřístupnění příslušných podstatných údajů
1. Původci, sponzoři a původní věřitelé zajistí, aby příslušné podstatné údaje podle článku 409 nařízení (EU) č. 575/2013 byly investorům snadno přístupné bez nadměrné administrativní zátěže.
2. Odpovídající zpřístupnění údajů uvedené v článku 409 nařízení (EU) č. 575/2013 se provádí alespoň jednou ročně a vždy za těchto okolností:
a)
podstatně se změní výkonnost sekuritizované pozice nebo rizikové charakteristiky sekuritizace nebo podkladových expozic;
b)
dojde k porušení povinností uvedených v dokumentaci týkající se sekuritizační transakce;
c)
aby bylo možné údaje považovat za podstatné ve vztahu k jednotlivým podkladovým expozicím, poskytují se obvykle na individuálním základě, avšak v některých případech mohou být poskytnuty na souhrnném základě. Při posuzování, zda jsou souhrnné informace dostatečné, je třeba zohlednit faktory jako např. členitost podkladového seskupení, nebo zda je řízení expozic v tomto seskupení založeno na seskupení jako celku nebo na individuálním základě.
3. Požadavek na zpřístupnění údajů podléhá případným dalším právním nebo regulatorním požadavkům vztahujícím se na ponechávající subjekt.
KAPITOLA VI
ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 24
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 13. března 2014.
REGOLAMENTO DELEGATO (UE) N. 625/2014 DELLA COMMISSIONE
del 13 marzo 2014
che integra il regolamento (UE) n. 575/2013 del Parlamento europeo e del Consiglio per quanto riguarda le norme tecniche di regolamentazione per specificare i requisiti a carico degli enti che agiscono in qualità di investitori, promotori, prestatori originali e cedenti in relazione alle esposizioni al rischio di credito trasferito
(Testo rilevante ai fini del SEE)
LA COMMISSIONE EUROPEA,
visto il trattato sul funzionamento dell'Unione europea,
visto il regolamento (UE) n. 575/2013 del Parlamento europeo e del Consiglio, del 26 giugno 2013, relativo ai requisiti prudenziali per gli enti creditizi e le imprese di investimento e che modifica il regolamento (UE) n. 648/2012 (1), in particolare l'articolo 410, paragrafo 2,
considerando quanto segue:
(1)
Il mantenimento dell'interesse economico ha lo scopo di allineare gli interessi delle parti che rispettivamente trasferiscono e assumono il rischio di credito delle esposizioni cartolarizzate. Quando un'entità cartolarizza le proprie passività, l'allineamento degli interessi si realizza automaticamente, a prescindere dal fatto che il debitore finale copra il proprio debito mediante garanzie reali. Quando è chiaro che il rischio di credito rimane al cedente, il mantenimento dell'interesse da parte del cedente non è necessario e non migliorerebbe la posizione preesistente.
(2)
È opportuno chiarire quando l'esposizione al rischio di credito trasferito si considera avvenuta in alcuni casi specifici in cui gli enti, pur non agendo in qualità di cedenti, promotori o prestatori originari, possono esporsi al rischio di credito di una posizione verso la cartolarizzazione, ivi compresi i casi in cui, in relazione all'operazione di cartolarizzazione, gli enti agiscono come controparte di uno strumento derivato, come controparte che fornisce la copertura, come fornitore della linea di liquidità, e quando gli enti detengono posizioni verso la cartolarizzazione nel portafoglio di negoziazione nell'ambito di attività di supporto agli scambi.
(3)
Nelle operazioni di ricartolarizzazione il trasferimento del rischio di credito si verifica al livello della prima cartolarizzazione delle attività e al secondo livello «riassemblato» dell'operazione. I due livelli dell'operazione, e i due casi corrispondenti di trasferimento del rischio di credito, sono indipendenti per quanto riguarda i requisiti previsti dal presente regolamento. Il mantenimento dell'interesse economico netto e la due diligence dovrebbero essere assicurati a ogni livello dell'operazione dagli enti che si espongono al rischio di credito trasferito allo specifico livello. Pertanto, se si espone soltanto al secondo livello «riassemblato» dell'operazione, l'ente è soggetto agli obblighi di mantenimento dell'interesse economico netto e di due diligence soltanto in relazione al secondo livello dell'operazione. Nella stessa operazione di ricartolarizzazione gli enti che si espongono al primo livello di cartolarizzazione delle attività dovrebbero rispettare gli obblighi di mantenimento e di due diligence in relazione al primo livello di cartolarizzazione dell'operazione.
(4)
È opportuno specificare ulteriormente l'applicazione dell'impegno al mantenimento, anche per i casi in cui vi sono molteplici cedenti, promotori o prestatori originari, prevedendo i dettagli riguardanti le diverse opzioni di mantenimento, le modalità di misurazione del requisito di mantenimento all'avvio dell'operazione e su base continuativa e le modalità di applicazione delle esenzioni.
(5)
L'articolo 405, paragrafo 1, lettere da a) a e), del regolamento (UE) n. 575/2013 prevede varie opzioni per il soddisfacimento del requisito di mantenimento dell'interesse. Il presente regolamento chiarisce in dettaglio le modalità per conformarsi ad ognuna di dette opzioni.
(6)
Il mantenimento dell'interesse potrebbe essere realizzato anche mediante una forma sintetica o potenziale di mantenimento, purché tali metodi siano pienamente conformi ad una delle opzioni di cui all'articolo 405, paragrafo 1, lettere da a) a e), del regolamento (UE) n. 575/2013, a cui può essere assimilata la forma sintetica o potenziale di mantenimento, e sia garantito il rispetto degli obblighi di informativa.
(7)
Sono vietate le operazioni di copertura o di vendita dell'interesse mantenuto, quando tali tecniche compromettono la finalità del requisito di mantenimento, ovvero possono essere ammesse quando non coprono il soggetto che mantiene l'interesse contro il rischio di credito delle posizioni verso la cartolarizzazione mantenute o le esposizioni mantenute.
(8)
Per garantire il mantenimento dell'interesse economico netto su base continuativa, gli enti dovrebbero garantire che non vi siano meccanismi incorporati nella struttura della cartolarizzazione in virtù dei quali il requisito di mantenimento minimo all'avvio dell'operazione diminuirebbe necessariamente più rapidamente dell'interesse trasferito. Analogamente, in termini di flussi di cassa, l'interesse mantenuto non dovrebbe essere prioritario e beneficiare di un rimborso o di un ammortamento preferenziali tali da farlo scendere al di sotto del 5 % del valore nominale corrente dei segmenti venduti o delle esposizioni cartolarizzate. Inoltre, il supporto di credito fornito all'ente che assume l'esposizione alla posizione verso la cartolarizzazione non dovrebbe diminuire in modo sproporzionato rispetto al tasso di rimborso delle esposizioni sottostanti.
(9)
Per ridurre l'onere amministrativo e i costi di conformità ai fini del rispetto dei requisiti di due diligence, gli enti dovrebbero poter utilizzare i modelli finanziari sviluppati da terze parti diverse dalle ECAI. Gli enti dovrebbero utilizzare modelli finanziari di terzi parti solo quando hanno agito con debita cura, prima dell'investimento, per convalidare le pertinenti ipotesi alla base dei modelli e la strutturazione di questi ultimi e per comprendere la metodologia, le ipotesi e i risultati dei modelli.
(10)
È essenziale specificare ulteriormente la frequenza alla quale gli enti dovrebbero procedere alla revisione della conformità ai requisiti di due diligence, delle modalità di valutazione dell'appropriatezza dell'uso di politiche e procedure diverse per le posizioni detenute nel portafoglio di negoziazione e fuori di esso e delle modalità di valutazione della conformità quando la posizione rientra nel portafoglio di negoziazione di correlazione, e chiarire alcuni termini, di cui all'articolo 406 del regolamento (UE) n. 575/2013, quali «caratteristiche di rischio» e «caratteristiche strutturali».
(11)
A norma dell'articolo 14, paragrafo 2, del regolamento (UE) n. 575/2013, gli enti stabiliti in paesi terzi che sono inclusi nel consolidamento ai sensi dell'articolo 18, del regolamento (UE) n. 575/2013 ma che non rientrano direttamente nell'ambito di applicazione degli altri fattori di ponderazione del rischio, in circostanze limitate, come per le esposizioni detenute nel portafoglio di negoziazione ai fini di attività di supporto agli scambi, non dovrebbero essere considerati in violazione dell'articolo 405, del regolamento (UE) n. 575/2013. Gli enti non dovrebbero essere considerati in violazione del predetto articolo quando dette esposizioni o posizioni nel portafoglio di negoziazione non sono rilevanti e non costituiscono una quota sproporzionata delle attività di negoziazione, purché vi sia una conoscenza approfondita delle esposizioni o delle posizioni e che siano state attuate politiche e procedure formali adeguate e commisurate al profilo di rischio dell'ente e al profilo di rischio complessivo del gruppo.
(12)
L'informativa iniziale e periodica agli investitori sul livello dell'impegno di mantenimento e su tutti i dati effettivamente significativi, tra l'altro sulla qualità creditizia e la performance delle esposizioni sottostanti, è necessaria per garantire un'effettiva due diligence sulle posizioni verso la cartolarizzazione. I dati oggetto dell'informativa dovrebbero includere informazioni sull'identità del soggetto che mantiene l'interesse economico, l'opzione di mantenimento prescelta e l'impegno originario e su base continuativa a mantenere l'interesse economico. In caso di applicazione delle esenzioni di cui all'articolo 405, paragrafi 3 e 4, del regolamento (UE) n. 575/2013, dovrebbe essere prevista esplicitamente la comunicazione delle operazioni cartolarizzate per le quali non si applica l'obbligo di mantenimento e del motivo della disapplicazione.
(13)
Il presente regolamento si basa sui progetti di norme tecniche di regolamentazione che l'Autorità europea di vigilanza (Autorità bancaria europea) ha presentato alla Commissione.
(14)
L'Autorità europea di vigilanza (Autorità bancaria europea) ha svolto consultazioni pubbliche aperte sui progetti di norme tecniche di regolamentazione su cui si basa il presente regolamento, ne ha analizzato i potenziali costi e benefici e ha richiesto il parere del gruppo delle parti interessate nel settore bancario istituito dall'articolo 37 del regolamento (UE) n. 1093/2010 del Parlamento europeo e del Consiglio (2),
HA ADOTTATO IL PRESENTE REGOLAMENTO:
CAPO I
DEFINIZIONI ED ESPOSIZIONE AL RISCHIO DI CARTOLARIZZAZIONE
Articolo 1
Definizioni
Ai fini del presente regolamento si intende per:
a)
«soggetto che mantiene l'interesse economico netto»: soggetto che agisce in qualità di cedente, promotore o prestatore originario che mantiene l'interesse economico netto nella cartolarizzazione ai sensi dell'articolo 405, paragrafo 1, del regolamento (UE) n. 575/2013;
b)
«forma sintetica di mantenimento»: mantenimento dell'interesse economico mediante l'uso di strumenti derivati;
c)
«forma potenziale di mantenimento»: mantenimento dell'interesse economico mediante l'uso di garanzie, lettere di crediti e altre forme simili di supporto di credito che garantiscono un'esecuzione immediata del mantenimento;
d)
«segmento verticale»: segmento che espone il possessore del segmento al rischio di credito di ogni segmento emesso dell'operazione di cartolarizzazione su base proporzionale.
CAPO II
ESPOSIZIONE AL RISCHIO DI CREDITO DI UNA POSIZIONE VERSO LA CARTOLARIZZAZIONE
Articolo 2
Casi particolari di esposizione al rischio di credito di una posizione verso la cartolarizzazione
1. L'ente che agisce come controparte di un derivato creditizio o come la controparte che fornisce la copertura o come fornitore della linea di liquidità per un'operazione di cartolarizzazione si considera esposto al rischio di credito di una posizione verso la cartolarizzazione quando il derivato, la copertura o la linea di liquidità assumono il rischio di credito delle esposizioni cartolarizzate o delle posizioni verso la cartolarizzazione.
2. Ai fini dell'applicazione degli articoli 405 e 406 del regolamento (UE) n. 575/2013, se una linea di liquidità soddisfa le condizioni di cui all'articolo 255, paragrafo 2, del regolamento (UE) n. 575/2013, il fornitore di liquidità non è considerato esposto al rischio di credito della posizione verso la cartolarizzazione.
3. Nel contesto di una ricartolarizzazione avente più di un livello o in una cartolarizzazione con operazioni sottostanti singole multiple, l'ente è considerato esposto unicamente al rischio di credito della singola posizione verso la cartolarizzazione o della singola operazione di cartolarizzazione verso la quale assume l'esposizione.
4. Gli enti non sono considerati in violazione dell'articolo 405 del regolamento (UE) n. 575/2013, ai sensi dell'articolo 14, paragrafo 2, del regolamento (UE) n. 575/2013, su base consolidata, purché siano rispettate le seguenti condizioni:
a)
il soggetto che detiene le posizioni verso la cartolarizzazione è stabilito in un paese terzo ed è incluso nel gruppo consolidato ai sensi dell'articolo 18 del regolamento (UE) n. 575/2013;
b)
le posizioni verso la cartolarizzazione sono detenute nel portafoglio di negoziazione del soggetto di cui alla lettera a) a fini di attività di supporto agli scambi;
c)
le posizioni verso la cartolarizzazione non sono rilevanti rispetto al profilo di rischio complessivo del portafoglio di negoziazione del gruppo di cui alla lettera a) e non costituiscono una quota sproporzionata delle attività di negoziazione del gruppo.
CAPO III
MANTENIMENTO DELL'INTERESSE ECONOMICO NETTO
Articolo 3
Soggetti che mantengono l'interesse economico netto
1. L'interesse economico netto rilevante mantenuto non è ripartito tra diverse categorie di soggetti che mantengono l'interesse. Il requisito del mantenimento dell'interesse economico netto rilevante è rispettato interamente da uno qualsiasi dei seguenti soggetti:
a)
il cedente o i cedenti multipli;
b)
il promotore o i promotori multipli;
c)
il prestatore originario o i prestatori originari multipli.
2. Quando le esposizioni cartolarizzate sono create da cedenti multipli, il requisito del mantenimento è rispettato da ogni cedente in relazione alla quota sul totale delle esposizioni cartolarizzate per la quale è il cedente.
3. Nei casi in cui le esposizioni cartolarizzate sono create da prestatori originari multipli, il requisito del mantenimento è rispettato da ogni prestatore originario in relazione alla quota sul totale delle esposizioni cartolarizzate per la quale è il prestatore originario.
4. In deroga ai paragrafi 2 e 3, quando le esposizioni cartolarizzate sono create da cedenti multipli o da prestatori originari multipli, il requisito del mantenimento può essere rispettato interamente da un unico cedente o da un unico prestatore originario, purché sia rispettata una delle seguenti condizioni:
a)
il cedente o il prestatore originario abbiano creato e gestiscano il programma o lo schema di cartolarizzazione;
b)
il cedente o il prestatore originario abbiano creato il programma o lo schema di cartolarizzazione e abbiano contribuito con oltre il 50 % del totale delle esposizioni cartolarizzate.
5. Quando le esposizioni cartolarizzate sono state promosse da promotori molteplici, l'obbligo di mantenimento è soddisfatto:
a)
o dal promotore il cui interesse economico è più adeguatamente allineato a quello degli investitori come concordato dai promotori molteplici in base a criteri oggettivi, quali la struttura delle commissioni, la partecipazione alla creazione e alla gestione del programma o dello schema di cartolarizzazione e l'esposizione al rischio di credito delle cartolarizzazioni;
b)
o da ogni singolo promotore in misura proporzionale al numero di promotori.
Articolo 4
Soddisfacimento del requisito del mantenimento tramite una forma di mantenimento sintetica o potenziale
1. Il requisito del mantenimento può essere soddisfatto secondo modalità equivalenti ad una delle opzioni di cui all'articolo 405, paragrafo 1, secondo comma, del regolamento (UE) n. 575/2013 tramite una forma sintetica o potenziale di mantenimento quando sono rispettate le seguenti condizioni:
a)
l'importo mantenuto è almeno uguale al requisito previsto dall'opzione a cui è equiparabile la forma di mantenimento sintetica o potenziale;
b)
il soggetto che mantiene l'interesse ha esplicitamente comunicato che manterrà su base continuativa un interesse economico netto rilevante secondo dette modalità, comunicando altresì informazioni sulla forma di mantenimento, la metodologia utilizzata per la sua determinazione e la sua equivalenza ad una delle predette opzioni.
2. Quando il soggetto che agisce come soggetto che mantiene l'interesse tramite una forma sintetica o potenziale di mantenimento è diverso da un ente creditizio quale definito all'articolo 4, paragrafo 1, punto 1), del regolamento (UE) n. 575/2013, l'interesse mantenuto su base sintetica o potenziale è integralmente coperto da garanzie reali costituite da disponibilità liquide, detenute su base segregata come fondi appartenenti ai clienti, ai sensi dell'articolo 13, paragrafo 8, della direttiva 2004/39/CE del Parlamento europeo e del Consiglio (3).
Articolo 5
Opzione di mantenimento a): mantenimento percentuale di ciascun segmento ceduto o trasferito agli investitori
1. Il mantenimento di una percentuale non inferiore al 5 % del valore nominale di ciascun segmento venduto o trasferito ai sensi dell'articolo 405, paragrafo 1, lettera a), del regolamento (UE) n. 575/2013 può essere conseguito anche mediante:
a)
il mantenimento di almeno il 5 % del valore nominale di ciascuna delle esposizioni cartolarizzate, purché il rischio di credito delle esposizioni abbia rango pari o subordinato rispetto al rischio di credito cartolarizzato per le stesse esposizioni. In caso di cartolarizzazione rotativa, ai sensi dell'articolo 242, paragrafo 13, del regolamento (UE) n. 575/2013, ciò avviene attraverso il mantenimento dell'interesse del cedente, quando l'interesse del cedente è pari ad almeno il 5 % del valore nominale di ciascuna delle esposizioni cartolarizzate e ha rango pari o subordinato al rischio di credito cartolarizzato in relazione alle stesse esposizioni;
b)
la fornitura, nel contesto di un programma ABCP, di una linea di liquidità che può essere di rango senior nelle sequenze contrattuali dei flussi di cassa (waterfall) della cartolarizzazione, purché siano soddisfatte le seguenti condizioni:
i)
la linea di liquidità copre il 100 % del rischio di credito delle esposizioni cartolarizzate;
ii)
la linea di liquidità copre il rischio di credito per tutto il tempo durante il quale il soggetto che mantiene l'interesse è tenuto a mantenere l'interesse economico per mezzo della linea di liquidità per la pertinente posizione verso la cartolarizzazione;
iii)
la linea di liquidità è fornita dal cedente, dal promotore o dal prestatore originario dell'operazione di cartolarizzazione;
iv)
l'ente che si espone alla cartolarizzazione ha avuto accesso a informazioni appropriate che gli consentono di verificare che sono soddisfatti i punti i), ii) e iii);
c)
il mantenimento di un segmento verticale avente un valore nominale non inferiore al 5 % del valore nominale complessivo di tutti i segmenti emessi delle note.
Articolo 6
Opzione di mantenimento b): mantenimento dell'interesse del cedente nelle esposizioni rotative
Il mantenimento ai sensi dell'articolo 405, paragrafo 1, lettera b), del regolamento (UE) n. 575/2013, può essere conseguito mantenendo almeno il 5 % del valore nominale di ciascuna delle esposizioni cartolarizzate, purché il rischio di credito mantenuto di tali esposizioni abbia rango pari o subordinato al rischio di credito cartolarizzato per le stesse esposizioni.
Articolo 7
Opzione di mantenimento c): mantenimento di esposizioni scelte casualmente
1. Il pacchetto di almeno 100 esposizioni potenzialmente cartolarizzate da cui le esposizioni mantenute e le esposizioni cartolarizzate sono scelte casualmente, di cui all'articolo 405, paragrafo 1, secondo comma, lettera c), del regolamento (UE) n. 575/2013, presenta un grado sufficiente di diversità che consenta di evitare l'eccessiva concentrazione dell'interesse mantenuto. Nel preparare il processo di selezione, il soggetto che mantiene l'interesse tiene conto degli opportuni fattori quantitativi e qualitativi per assicurare che la distinzione tra esposizioni mantenute e esposizioni cartolarizzate sia effettivamente casuale. Il soggetto che mantiene le esposizioni scelte casualmente tiene conto, ove opportuno, di fattori quali anzianità, prodotto, geografia, data di avvio dell'operazione, data di scadenza, indici di copertura del finanziamento, tipo di proprietà, settore industriale e saldo dei prestiti in essere al momento della selezione delle esposizioni.
2. Il soggetto che mantiene l'interesse non designa in momenti diversi nel tempo singole esposizioni diverse come esposizioni mantenute, a meno che ciò non sia necessario per soddisfare il requisito di mantenimento in relazione ad una cartolarizzazione in cui le esposizioni cartolarizzate variano nel tempo, sia a causa dell'aggiunta di nuove esposizioni alla cartolarizzazione sia a causa di variazioni del livello delle singole esposizioni cartolarizzate.
Articolo 8
Opzione di mantenimento d): mantenimento del segmento prime perdite
1. Il mantenimento del segmento prime perdite ai sensi dell'articolo 405, paragrafo 1, secondo comma, lettera d), del regolamento (UE) n. 575/2013 è soddisfatto mediante posizioni in bilancio o fuori bilancio, e può essere soddisfatto anche secondo una delle seguenti modalità:
a)
fornitura di una forma potenziale di mantenimento di cui all'articolo 1, paragrafo 1, lettera c), o di una linea di liquidità nel contesto di un programma ABCP, che soddisfi i seguenti criteri:
i)
copre almeno il 5 % del valore nominale delle esposizioni cartolarizzate;
ii)
costituisce una posizione che copre le prime perdite in relazione alla cartolarizzazione;
iii)
copre il rischio di credito per l'intera durata dell'impegno di mantenimento;
iv)
è fornita dal cedente, dal promotore o dal prestatore originario della cartolarizzazione;
v)
l'ente che si espone alla cartolarizzazione ha avuto accesso a informazioni appropriate che gli consentono di verificare che sono soddisfatti i punti i), ii), iii) e iv).
b)
costituzione di garanzie reali superiori ai requisiti, come forma di supporto di credito, se tale costituzione di garanzie reali superiori ai requisiti consente il mantenimento di un'esposizione che copre le prime perdite di non meno del 5 % del valore nominale dei segmenti emessi dalla cartolarizzazione.
2. Quando il segmento prime perdite è superiore al 5 % del valore nominale delle esposizioni cartolarizzate, il soggetto che mantiene l'interesse può mantenere solo una parte del segmento prime perdite, purché detta parte sia equivalente ad almeno il 5 % del valore nominale delle esposizioni cartolarizzate.
3. Ai fini del rispetto del requisito di mantenimento del rischio a livello del programma di cartolarizzazione, gli enti non tengono conto dell'esistenza di operazioni sottostanti in cui i cedenti o i prestatori originari mantengono un'esposizione che copre le prime perdite al livello specifico dell'operazione.
Articolo 9
Opzione di mantenimento e): mantenimento di un'esposizione che copre le prime perdite di ciascuna esposizione cartolarizzata
1. Il mantenimento di un'esposizione che copre le prime perdite a livello di ciascuna esposizione cartolarizzata, ai sensi dell'articolo 405, paragrafo 1, secondo comma, lettera e), si applica in maniera tale che il rischio di credito mantenuto sia sempre subordinato al rischio di credito cartolarizzato in relazione alle stesse esposizioni.
2. Quando l'importo dello sconto non è inferiore al 5 % del valore nominale di ciascuna esposizione e quando l'importo della vendita a valore scontato è rimborsabile al cedente o al prestatore originario solo quando non è assorbito da perdite connesse al rischio di credito associate alle esposizioni cartolarizzate, il mantenimento di cui al paragrafo 1 può essere soddisfatto mediante la vendita ad un valore scontato delle esposizioni sottostanti da parte del cedente o del prestatore originario.
Articolo 10
Misura del livello di mantenimento
1. Per misurare il livello di mantenimento dell'interesse economico netto si applicano i seguenti criteri:
a)
l'avvio dell'operazione è considerato il momento in cui le esposizioni sono state cartolarizzate per la prima volta;
b)
il calcolo del livello di mantenimento si basa su valori nominali e non tiene conto del prezzo di acquisizione delle attività;
c)
il «margine positivo (excess spread)», quale definito all'articolo 242, paragrafo 1, del regolamento (UE) n. 575/2013, non è preso in considerazione ai fini del calcolo dell'interesse economico netto del soggetto che mantiene l'interesse;
d)
la stessa opzione di mantenimento e la stessa metodologia di calcolo dell'interesse economico netto sono utilizzate per tutta la durata dell'operazione di cartolarizzazione, tranne quando circostanze eccezionali rendano necessario un cambiamento e purché detto cambiamento non venga utilizzato come mezzo per ridurre l'importo dell'interesse mantenuto.
2. In aggiunta ai criteri di cui al paragrafo 1, a condizione che non vi sia un meccanismo incorporato in base al quale l'interesse mantenuto all'avvio dell'operazione diminuisca più rapidamente dell'interesse trasferito, il requisito di mantenimento non si considera non rispettato a causa dell'ammortamento del mantenimento mediante l'allocazione di flussi di cassa o mediante l'allocazione di perdite che, di fatto, riducono il livello di mantenimento nel tempo. Il soggetto che mantiene l'interesse non è tenuto a ricostituire o a riaggiustare costantemente l'interesse mantenuto ad un livello almeno pari al 5 % in caso di perdite sulle esposizioni realizzate o allocate alla posizione mantenuta.
Articolo 11
Misura del mantenimento degli importi non utilizzati delle esposizioni in forma di linee di credito
Il calcolo dell'interesse economico netto da mantenere per le linee di credito, comprese le carte di credito, si basa esclusivamente sugli importi già utilizzati, realizzati o ricevuti e viene adeguato in funzione delle variazioni di tali importi.
Articolo 12
Divieto di copertura o vendita dell'interesse mantenuto
1. L'obbligo di cui all'articolo 405, paragrafo 1, terzo comma, del regolamento (UE) n. 575/2013 di non sottoporre l'interesse economico netto mantenuto ad attenuazione del rischio di credito, posizioni corte, altre coperture o vendita è applicato nel rispetto della finalità del requisito di mantenimento e tenendo conto della sostanza economica dell'operazione. Le coperture dell'interesse economico netto non sono considerate copertura ai sensi dell'articolo 405, paragrafo 1, terzo comma, del regolamento (UE) n. 575/2013 e possono pertanto essere autorizzate solo quando non coprono il soggetto che mantiene l'interesse contro il rischio di credito delle posizioni verso la cartolarizzazione mantenute o delle esposizioni mantenute.
2. Il soggetto che mantiene l'interesse può utilizzare le esposizioni o le posizioni verso la cartolarizzazione mantenute a fini di garanzia del finanziamento, fintanto che tale uso non trasferisce a terzi il rischio di credito delle esposizioni o delle posizioni verso la cartolarizzazione mantenute.
Articolo 13
Esenzioni dall'articolo 405, paragrafo 1, del regolamento (UE) n. 575/2013
Le operazioni di cui all'articolo 405, paragrafo 4, del regolamento (UE) n. 575/2013 comprendono le posizioni verso la cartolarizzazione nel portafoglio di negoziazione di correlazione che sono strumenti di riferimento conformi al criterio di cui all'articolo 338, paragrafo 1, lettera b), del regolamento (UE) n. 575/2013 o ammissibili a essere incluse nel portafoglio di negoziazione di correlazione.
Articolo 14
Mantenimento su base consolidata
L'ente che rispetta il requisito di mantenimento sulla base della situazione consolidata dell'ente creditizio impresa madre dell'UE, della società di partecipazione finanziaria dell'UE o della società di partecipazione finanziaria mista dell'UE, ai sensi dell'articolo 405, paragrafo 2, del regolamento (UE) n. 575/2013, assicura, quando il soggetto che mantiene l'interesse non è più incluso nell'ambito della vigilanza su base consolidata, che una o più delle altre entità incluse nell'ambito della vigilanza su base consolidata assumano l'esposizione verso la cartolarizzazione, in modo da assicurare che l'obbligo continui a essere rispettato.
CAPO IV
REQUISITI DI DUE DILIGENCE A CARICO DEGLI ENTI CHE SI ESPONGONO AD UNA POSIZIONE VERSO LA CARTOLARIZZAZIONE
Articolo 15
Esternalizzazione e altre considerazioni generali
1. In mancanza di informazioni sulle specifiche esposizioni da cartolarizzare, tra cui dove le esposizioni si accumulano prima della loro cartolarizzazione o se possono essere sostituire in una cartolarizzazione rotativa esistente, si ritiene che l'ente rispetti gli obblighi di due diligence di cui all'articolo 406 del regolamento (UE) n. 575/2013 per ognuna delle sue posizioni verso la cartolarizzazione sulla base dei criteri di ammissibilità pertinenti per tali esposizioni.
2. Quando esternalizzano taluni compiti necessari all'adempimento degli obblighi di cui all'articolo 406 del regolamento (UE) n. 575/2013, compresa la conservazione dei dati, gli enti che si espongono ai rischi di una cartolarizzazione mantengono il pieno controllo di tale processo.
Articolo 16
Specificazione delle caratteristiche di rischio e delle caratteristiche strutturali
1. Le caratteristiche di rischio di ogni singola posizione verso la cartolarizzazione, di cui all'articolo 406, paragrafo 1, lettera b), del regolamento (UE) n. 575/2013, includono le seguenti caratteristiche più appropriate e rilevanti:
a)
il rango (seniority) del segmento;
b)
il profilo di flusso di cassa;
c)
eventuali rating esistenti;
d)
i dati storici sulla performance di segmenti simili;
e)
obblighi in relazione ai segmenti previsti nella documentazione relativa alla cartolarizzazione;
f)
il supporto di credito.
2. Le caratteristiche di rischio delle esposizioni sottostanti la posizione verso la cartolarizzazione, di cui all'articolo 406, paragrafo 1, lettera c), del regolamento (UE) n. 575/2013, includono le caratteristiche più appropriate e rilevanti, comprese le informazioni relative alla performance di cui all'articolo 406, paragrafo 2, del regolamento (UE) n. 575/2013 in relazione alle esposizioni verso mutui ipotecari residenziali. Gli enti individuano parametri adeguati e comparabili per l'analisi delle caratteristiche di rischio di altre categorie di attività.
3. Le caratteristiche strutturali aggiuntive di cui all'articolo 406, paragrafo 1, lettera g), del regolamento (UE) n. 575/2013 comprendono gli strumenti derivati, le garanzie personali, le lettere di credito e altre forme simili di supporto di credito.
Articolo 17
Frequenza della revisione
Gli enti rivedono la propria conformità all'articolo 406 del regolamento (UE) n. 575/2013 dopo aver assunto esposizioni a posizioni verso la cartolarizzazione almeno una volta l'anno e più frequentemente non appena vengono a conoscenza di una violazione degli obblighi previsti nella documentazione relativa alla cartolarizzazione o di modifiche sostanziali di uno qualsiasi dei seguenti elementi:
a)
le caratteristiche strutturali che possono avere un impatto rilevante sulla performance della posizione verso la cartolarizzazione;
b)
le caratteristiche di rischio delle posizioni verso la cartolarizzazione e delle esposizioni sottostanti.
Articolo 18
Prove di stress
1. Le prove di stress di cui all'articolo 406, paragrafo 1, secondo comma, del regolamento (UE) n. 575/2013 riguardano tutte le posizioni verso la cartolarizzazione pertinenti e sono incorporate nelle strategie e nei processi in materia di prove di stress che gli enti attuano conformemente al processo di valutazione dell'adeguatezza del capitale interno di cui all'articolo 73 della direttiva 2013/36/UE del Parlamento europeo e del Consiglio (4).
2. Per rispettare i requisiti in materia di prove di stress di cui all'articolo 406, paragrafo 1, secondo comma, del regolamento (UE) n. 575/2013 gli enti possono utilizzare modelli finanziari comparabili sviluppati da terze parti, oltre a quelli sviluppati dalle ECAI, purché possano dimostrare, ove richiesto, di aver agito con debita cura, prima dell'investimento, per convalidare le pertinenti ipotesi alla base dei modelli e la strutturazione di questi ultimi e per comprendere la metodologia, le ipotesi e i risultati.
3. Nell'effettuare le prove di stress di cui all'articolo 406, paragrafo 1, del regolamento (UE) n. 575/2013 nel quadro di un programma ABCP di cui all'articolo 242, punto 9, del regolamento (UE) n. 575/2013, sostenuto da una linea di liquidità che copre integralmente il rischio di credito delle esposizioni cartolarizzate, gli enti possono effettuare una prova di stress sul merito creditizio del fornitore della linea di liquidità piuttosto che sulle esposizioni cartolarizzate.
Articolo 19
Esposizioni nel portafoglio di negoziazione ed esterne al portafoglio di negoziazione
1. La detenzione di posizioni verso la cartolarizzazione rispettivamente nel portafoglio di negoziazione o esternamente ad esso non costituisce di per sé una giustificazione sufficiente per l'applicazione di politiche o procedure diverse o di un grado diverso di intensità della revisione per soddisfare gli obblighi di due diligence di cui all'articolo 406 del regolamento (UE) n. 575/2013. Per determinare se debbano essere applicate politiche e procedure diverse o una diversa intensità di revisione, si tiene conto di tutti i fattori pertinenti che incidono in misura rilevante sul profilo di rischio di ciascuno dei portafogli e di ciascuna delle pertinenti posizioni verso la cartolarizzazione, compresi l'entità delle posizioni, l'impatto sulla base di capitale dell'ente in periodo di stress e la concentrazione dei rischi su un'operazione, un emittente o una classe di attività specifici.
2. Gli enti assicurano che qualsiasi modifica rilevante che determina un aumento del profilo di rischio delle posizioni verso la cartolarizzazione nel loro portafoglio di negoziazione ed esternamente ad esso sia adeguatamente riflessa in un'appropriata modifica delle procedure di due diligence per quanto riguarda dette posizioni verso la cartolarizzazione. Al riguardo, gli enti individuano nelle loro politiche e procedure formali relative al portafoglio di negoziazione e agli elementi esterni al portafoglio di negoziazione le circostanze che fanno scattare la revisione degli obblighi di due diligence.
Articolo 20
Posizioni nel portafoglio di negoziazione di correlazione
L'articolo 406 del regolamento (UE) n. 575/2013 si considera rispettato quando sono soddisfatte le seguenti condizioni:
a)
le posizioni verso la cartolarizzazione sono o detenute nel portafoglio di negoziazione di correlazione e sono strumenti di riferimento ai sensi dell'articolo 338, paragrafo 1, lettera b), del predetto regolamento, o sono ammissibili a essere incluse nel portafoglio di negoziazione di correlazione;
b)
l'ente è conforme all'articolo 377 del predetto regolamento per quanto concerne il calcolo dei requisiti di fondi propri in relazione al suo portafoglio di negoziazione di correlazione;
c)
il metodo applicato dall'ente per il calcolo dei fondi propri in relazione al suo portafoglio di negoziazione consente una conoscenza ampia e approfondita del profilo di rischio del suo investimento nelle posizioni verso la cartolarizzazione;
d)
l'ente ha attuato politiche e procedure formali appropriate al suo portafoglio di negoziazione di correlazione e commisurate al profilo di rischio dei suoi investimenti nelle corrispondenti posizioni cartolarizzate, per analizzare e registrare le informazioni pertinenti di cui all'articolo 406, paragrafo 1, del regolamento (UE) n. 575/2013.
CAPO V
REQUISITI A CARICO DEI CEDENTI, DEI PROMOTORI E DEI PRESTATORI ORIGINARI
Articolo 21
Politiche in materia di concessione di crediti
1. Il rispetto dell'obbligo di cui all'articolo 408 del regolamento (UE) n. 575/2013 da parte dell'ente cedente o dell'ente promotore non implica che i tipi di mutuatari o di prodotti creditizi devono essere gli stessi per le esposizioni cartolarizzate e per le esposizioni non cartolarizzate.
2. Se non hanno partecipato essi stessi alla concessione originaria di credito per le esposizioni da cartolarizzare o se non sono attivi nella concessione di crediti per i tipi specifici di esposizioni da cartolarizzare, gli enti cedenti e gli enti promotori ottengono tutte le informazioni necessarie per valutare se i criteri applicati per la concessione di crediti per tali esposizioni siano solidi e ben definiti al pari dei criteri applicati per le esposizioni non cartolarizzate.
Articolo 22
Informativa sul livello dell'impegno assunto di mantenere un interesse economico netto
1. Ai sensi dell'articolo 409 del regolamento (UE) n. 575/2013, il soggetto che mantiene l'interesse comunica agli investitori almeno le seguenti informazioni sul livello dell'impegno di mantenimento assunto:
a)
conferma dell'identità del soggetto che mantiene l'interesse e se mantiene l'interesse in qualità di cedente, promotore o prestatore originario;
b)
se per mantenere l'interesse economico netto sono state applicate le modalità di cui all'articolo 405, paragrafo 1, secondo comma, lettere a), b), c), d) ed e), del regolamento (UE) n. 575/2013;
c)
eventuali modifiche delle modalità di mantenimento dell'interesse economico netto di cui alla lettera b), a norma dell'articolo 10, paragrafo 1, lettera d);
d)
la conferma del livello di mantenimento all'avvio dell'operazione e dell'impegno al mantenimento su base continuativa, che riguarda soltanto il rispetto su base continuativa dell'obbligo originario e non richiede dati sul valore attuale nominale o di mercato o su eventuali riduzioni di valore o svalutazioni dell'interesse mantenuto.
2. Quando ad un'operazione di cartolarizzazione si applicano le esenzioni di cui all'articolo 405, paragrafo 3 o 4, del regolamento (UE) n. 575/2013, gli enti che agiscono in qualità di cedenti, promotori o prestatori originari comunicano agli investitori le informazioni sull'esenzione applicabile.
3. Le informazioni di cui ai paragrafi 1 e 2 sono adeguatamente documentate e messe a disposizione del pubblico, tranne in caso di operazioni bilaterali o private, per le quali la comunicazione privata è considerata sufficiente dalle parti. L'inclusione di una dichiarazione riguardante l'impegno al mantenimento nel prospetto relativo ai titoli emessi nel quadro del programma di cartolarizzazione è considerata un mezzo adeguato per soddisfare il requisito.
4. L'informazione viene confermata anche dopo l'avvio dell'operazione, con la stessa regolarità della frequenza di segnalazione dell'operazione, almeno una volta l'anno e nelle seguenti circostanze:
a)
in caso di violazione dell'impegno di mantenimento di cui all'articolo 405, paragrafo 1, del regolamento (UE) n. 575/2013;
b)
in caso di modifica significativa della performance della posizione verso la cartolarizzazione o delle caratteristiche di rischio della cartolarizzazione o delle esposizioni sottostanti;
c)
a seguito della violazione degli obblighi previsti nella documentazione relativa alla cartolarizzazione.
Articolo 23
Informativa sui dati effettivamente significativi
1. I cedenti, i promotori e i prestatori originari assicurano che i dati effettivamente significativi di cui all'articolo 409 del regolamento (UE) n. 575/2013 siano facilmente accessibili agli investitori, senza oneri amministrativi eccessivi.
2. L'informativa appropriata ai sensi dell'articolo 409, del regolamento (UE) n. 575/2013 viene effettuata almeno annualmente o nelle seguenti circostanze:
a)
in caso di modifica significativa della performance della posizione verso la cartolarizzazione o delle caratteristiche di rischio della cartolarizzazione o delle esposizioni sottostanti;
b)
a seguito della violazione degli obblighi previsti nella documentazione relativa alla cartolarizzazione;
c)
perché siano considerati effettivamente significativi in relazione alle singole esposizioni sottostanti, i dati sono di norma forniti per ogni singolo prestito, sebbene in taluni casi possano essere forniti su base aggregata. Per valutare se le informazioni aggregate sono sufficienti, i fattori da prendere in considerazione comprendono la granularità dell'insieme sottostante e se la gestione delle esposizioni dell'insieme è basata sull'insieme stesso o su ogni singolo prestito.
3. Il requisito di mantenimento è soggetto a tutti gli altri requisiti di legge o regolamentari applicabili al soggetto che mantiene l'interesse.
CAPO VI
DISPOSIZIONI FINALI
Articolo 24
Entrata in vigore
Il presente regolamento entra in vigore il ventesimo giorno successivo alla pubblicazione nella Gazzetta ufficiale dell'Unione europea.
Il presente regolamento è obbligatorio in tutti i suoi elementi e direttamente applicabile in ciascuno degli Stati membri.
Fatto a Bruxelles, il 13 marzo 2014