ROZHODNUTÍ KOMISE
ze dne 6. listopadu 2013
o opatřeních přijatých Německem ve prospěch společnosti HoKaWe Eberswalde GmbH SA.34721 (2012/C) (ex 2012/NN)
(oznámeno pod číslem C(2013) 7058)
(Pouze německé znění je závazné)
(Text s významem pro EHP)
(2014/206/EU)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 108 odst. 2 této smlouvy,
s ohledem na Dohodu o Evropském hospodářském prostoru, a zejména na čl. 62 odst. 1 písm. a) této dohody,
po výzvě adresované zúčastněným stranám, aby se k věci vyjádřily v souladu s výše uvedenými ustanoveními (1), a s ohledem na jejich stanoviska,
vzhledem k těmto důvodům:
1. ŘÍZENÍ
(1)
Dne 30. dubna 2012 byla Komisi doručena stížnost dřevozpracujícího podniku s provozovnou ve spolkové zemi Braniborsko, podle níž představuje rámcová dohoda mezi zemí Braniborsko a společností HoKaWe Eberswalde GmbH (dále jen ”HoKaWe”) s dobou trvání 15 let státní podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 Smlouvy o fungování Evropské unie (SFEU).
(2)
Dne 11. května 2012 předala Komise Německu stížnost v nedůvěrném znění a požádala o další informace. Dopisem ze dne 6. června 2012 zaujalo Německo ke stížnosti stanovisko a předalo požadované informace.
(3)
Dne 27. srpna 2012 postoupila Komise stěžovateli tuto odpověď v nedůvěrném znění a požádala o sdělení, zda si stěžovatel v této záležitosti přeje další postup. Stěžovatel sdělil dne 4. září 2012, že žádost zpět nevezme.
(4)
Komise dopisem ze dne 19. prosince 2013 Německo vyrozuměla o svém rozhodnutí zahájit ve vztahu k podpoře formální vyšetřovací řízení podle čl. 108 odst. 2 SFEU.
(5)
Rozhodnutí Komise o zahájení řízení bylo zveřejněno v Úředním věstníku Evropské unie (2). Komise vyzvala všechny zúčastněné strany, aby k opatření zaujaly stanovisko.
(6)
Německo dopisem ze dne 28. února 2013 zaujalo k rozhodnutí stanovisko. Komisi byla dále dne 30. dubna 2013 doručena stanoviska dvou zúčastněných stran a dne 3. května 2013 stanovisko stěžovatele.
(7)
Dne 17. května 2013 byla Německu předána tato stanoviska v nedůvěrném znění. Německo k tomu dne 11. června 2013 zaujalo stanovisko a toto stanovisko doplnilo dopisem ze dne 13. června 2013.
(8)
Dopisy ze dne 2. srpna 2013, 17. září 2013 a 23. září 2013 předala Komise Německu další žádosti o informace, jež Německo zodpovědělo dopisy ze dne 15. srpna 2013, 20. září 2013 a 1. října 2013.
2. POPIS OPATŘENÍ
2.1 Příjemce podpory
(9)
Společnost HoKaWe je společnost s ručením omezeným (GmbH), která provozuje elektrárnu na dřevní biomasu v Eberswalde (Braniborsko). Elektrárna byla postavena v roce 2005 a činnost zahájila v roce 2006. V červnu 2011 zahájil Amtsgericht (okresní soud) ve Frankfurtu nad Odrou vůči společnosti HoKaWe úpadkové řízení. Podnik však doposud svou ekonomickou činnost neukončil.
(10)
Okres Barnim měl zájem získat aktiva HoKaWe s cílem pokračovat v provozu; v květnu 2012 byla přijata smlouva o prodeji aktiv HoKaWe na shromáždění věřitelů a o prodeji byl pořízen notářský zápis. Protože Spolková země Braniborsko nesouhlasila s převodem rámcové dohody o dodávkách dřeva z braniborských zemských lesů (rámcová dohoda je předmětem tohoto rozhodnutí) na nového vlastníka, okres od kupní smlouvy odstoupil.
2.2 Popis opatření
(11)
V červnu 2005 uzavřely spolková země Braniborsko a HoKaWe rámcovou dohodu o dodávkách dřeva z braniborských zemských lesů. V této dohodě byly stanoveny dodací podmínky a dodávaná množství pro dodávky dřeva (3) společnosti HoKaWe na období 15 let (1. června 2006 až 1. června 2021). Přislíbeno bylo 150 000 kubických metrů dřeva ročně ze spádové oblasti (přepravní rádius maximálně 70 km) elektrárny v Eberswalde.
(12)
V dohodě byla na rok 2004 stanovena výchozí základní cena 15,50 EUR/m3. Ve znění dohody byla dále stanovena roční cenová přizpůsobení, jež měla být dohodnuta mezi stranami na základě vývoje cenového indexu pro průmyslové dřevo Spolkového statistického úřadu (4); změny ceny dřeva oproti základní ceně by měli nést z 50 % kupující a z 50 % prodávající (dále jen „doložka o cenovém přizpůsobení“).
(13)
Pro výpočet odpovídajícího cenového přizpůsobení obsahovala nicméně dohoda následující vzorec (dále jen „vzorec cenového přizpůsobení“ nebo „vzorec“):
(14)
Musí se tudíž rozlišovat mezi doložkou o cenovém přizpůsobení podle znění dohody a vzorcem cenového přizpůsobení.
(15)
Podle Německa vyjadřuje úmysl stran doložka o cenovém přizpůsobení. To je podpořeno interním záznamem braniborského ministerstva pro zemědělství, ochranu životního prostředí a územní plánování ze dne 1. října 2003 ke schůzce mezi zástupci spolkové země Braniborsko a zástupci HoKaWe, z něhož jasně vyplývá, že cenové přizpůsobení, o které strany usilovaly v průběhu jednání, odpovídá doložce o cenovém přizpůsobení. Dále je to podpořeno záznamem braniborského ministerstva pro hospodářství a evropské záležitosti ze dne 5. ledna 2011, v němž se doporučuje přizpůsobit resp. vykládat rámcovou dohodu tak, aby se dodržovalo její znění, což by reflektovalo opravdové úmysly stran.
(16)
Pokud jde o vzorec, ten byl chybný, jak potvrzuje Německo a jak je potvrzeno ve dvou odborných posudcích vypracovaných pro spolkovou zemi Braniborsko (5) v roce 2010, a nevedl k výsledku, který by odpovídal úmyslu stran vyjádřenému v doložce o cenovém přizpůsobení.
(17)
Po vstupu dohody v platnost byla cena přizpůsobována na základě vzorce. V rozporu s úmysly vyjádřenými ve znění dohody neodpovídala cenová přizpůsobení vypočítaná podle vzorce skutečnému vývoji cenového indexu průmyslového dřeva, ale ležela výrazně pod úrovní průměrné ceny za dřevo z braniborských zemských lesů. Kromě toho vzorec nevedl k rovnoměrnému rozložení rizika cenových výkyvů mezi spolkovou zemi a společnost HoKaWe, o které usilovaly obě strany.
(18)
Důvodem je, jak je vysvětleno v 16. bodě odůvodnění chybná povaha vzorce, který úmysly stran vyjádřené v doložce o cenovém přizpůsobení neodrážel matematicky přesně (6).
(19)
Z dopisu Německa ze dne 28. února 2013 nadto vyplývá, že ohledně parametrů pro výpočet cenového přizpůsobení podle vzorce strany během doby trvání dohody vícekrát uplatnily své volné uvážení (7). Německo informovalo Komisi, že důvody k tomu už ze spisů nelze vyčíst.
(20)
Oba posudky vypracované pro spolkovou zemi Braniborsko v roce 2010 (srov. 16. bod odůvodnění) poukazují u dohody na možnou relevantnost uplatnění předpisů o státní podpoře a doporučují, aby se dohoda přizpůsobila změnou vzorce. Po jednáních mezi společností HoKaWe a spolkovou zemí Braniborsko podepsaly tudíž strany dne 26. srpna 2011 pozměněné znění dohody, které vstoupilo v platnost dne 1. července 2011. Pozměněné znění odstranilo obtíže popsané ve 12. až 19. bodě odůvodnění, přičemž se stanovilo, že od 1. července 2011 se ceny mají přizpůsobovat v souladu s doložkou o cenovém přizpůsobení, tudíž podle původních úmyslů stran. Od uvedeného dne už proto vzorec nebyl součástí dohody, a tudíž se již nemohl používat.
(21)
Spolková země Braniborsko se dále rozhodla, že s budoucími investory, kteří přebírají aktiva HoKaWe, již v dohodě nebude pokračovat.
2.3 Důvody zahájení řízení
(22)
Dne 19. prosince 2012 rozhodla Komise, že zahájí formální vyšetřovací řízení podle čl. 108 odst. 2 SFEU (dále jen „rozhodnutí o zahájení řízení“).
(23)
Ve svém rozhodnutí Komise zastávala předběžný názor, že provádění rámcové dohody mezi Spolkovou zemí Braniborsko a HoKaWe obsahuje prvek státní podpory.
(24)
Komise vznesla otázku, zda by soukromý prodejce předem akceptoval na trhu takovou odměnu, jež vyplývá z použití popsaného vzorce cenového přizpůsobení.
(25)
Komise dále vážně zpochybnila dokonce i pro případ, že by si smluvní strany nebyly vědomy chybné povahy vzorce, že během výkonu dohody jednalo Německo v souladu s tržními podmínkami. Důvodem byl vývoj ceny dřeva prodaného v rámci dohody, neboť cena vypočítaná podle vzorce byla mnohem nižší než průměrná cena dřeva ve spolkové zemi Braniborsko. Obezřetný soukromý prodávající by v podobné situaci neprodleně využil všechny možnosti, aby metodu přizpůsobení ceny změnil. Německo však až do roku 2011 dále vycházelo z daného vzorce.
(26)
Tyto úvahy vedly Komisi k předběžnému závěru, že za období od vstupu dohody v platnost (1. června 2006) do její změny (30. června 2011) nelze vyloučit zvýhodnění společnosti HoKaWe a tudíž existenci státní podpory. Vzhledem k tomu, že právní základ slučitelnosti podpory není zřejmý a ani nebyl Německem uplatněn, Komise nadto pochybovala o tom, že dané opatření lze považovat za slučitelné s vnitřním trhem.
3. PŘIPOMÍNKY ZÚČASTNĚNÝCH STRAN
(27)
V průběhu formálního vyšetřovacího řízení obdržela Komise připomínky od stěžovatele a dvě připomínky od jiných zúčastněných stran.
(28)
Stěžovatel předložil interní záznamy braniborského ministerstva pro zemědělství, ochranu životního prostředí a územní plánování z prosince 2003 a března 2004. Podle stěžovatele tyto záznamy ukazují, že již před uzavřením dohody existovaly obavy ohledně řady aspektů dohody: Tak bylo v záznamu z prosince 2003 ve vztahu k tehdejším dopadům dohody konstatováno, že dohoda by již za rok 2004 vedla k ceně, která by byla podstatně nižší než tehdejší úroveň ceny průmyslového dřeva. Podobně bylo v interním záznamu z března 2004 poukázáno na to, že metoda přizpůsobení ceny by vedla k nepřiměřeným cenovým ústupkům spolkové země Braniborsko; z toho důvodu bylo výslovně doporučeno, aby se dohoda přehodnotila resp. v některých bodech sjednala znovu.
(29)
Stěžovatel tvrdil, že žádný soukromý prodejce by za takové situace takovou dohodu neuzavřel a že soukromý prodejce by neprodleně přijal opatření, jakmile bylo zřejmé, že ceny byly nižší než tržní ceny, a nevyčkával by pět let. Stěžovatel dále v souvislosti s cenovým přizpůsobením uvedl, že dohodnuté ceny neodrážely skutečný vývoj na trhu se dřevem, ale vytvářely společnosti HoKaWe nepatřičnou výhodu. Výši podpory poskytované od roku 2006 do roku 2011 odhaduje stěžovatel na 7,3 milionu EUR (tento odhad je založen na průměrné ceně dřeva dohodnuté mezi stěžovatelem a ostatními dodavateli).
(30)
Komise mimoto obdržela připomínky od dvou dřevozpracujících závodů ve spolkové zemi Braniborsko. Podle těchto podniků se podstatná část dřeva z braniborských zemských lesů v důsledku dlouhodobé dohody vůbec nejprve nedostala na regionální trh se dřevem, což mělo vést k nepatřičnému narušení hospodářské soutěže a k existenčnímu ohrožení malých dřevozpracujících závodů ve spolkové zemi Braniborsko.
4. VYJÁDŘENÍ NĚMECKA
(31)
Německo trvalo na svém názoru, že rámcová dohoda byla v souladu s tržními podmínkami, a proto neobsahovala podporu.
(32)
Podle informací poskytnutých Německem neexistoval k datu podpisu dohody trh se dřevem určeným k výrobě energie (dále jen „palivové (energetické) dřevo“); proto se měly strany dohodnout, že cena, kterou měla uhradit společnost HoKaWe, by se měla orientovat podle ceny průmyslového dřeva, a cenová přizpůsobení by se měla orientovat podle cenového indexu pro průmyslové dřevo. Německo dále uvedlo, že znění dohody odráželo zamýšlenou metodu cenového přizpůsobení, avšak zároveň přiznalo, že výsledky dosažené vzorcem nebyly v souladu se zamýšleným rozdělením rizika cenových výkyvů mezi obě strany.
(33)
Německo tudíž argumentovalo, že výchozí základní cena a doložka o cenovém přizpůsobení, které byly stanoveny ve znění dohody, tj. cenová přizpůsobení na základě cenového indexu pro průmyslové dřevo v Německu a rovnoměrné rozložení rizika cenových výkyvů mezi stranami, je třeba v okamžiku podpisu dohody považovat za odpovídající tržním podmínkám.
(34)
Podle Německa zjistila správa braniborských zemských lesů až při reorganizaci v lednu 2009, že použití vzorce vedlo k tomu, že společnost HoKaWe platila nižší ceny než ostatní podniky. V důsledku toho zadaly příslušné braniborské orgány v roce 2010 u kanceláře RAUE LLP odborný posudek dohody a rovněž provedly interní právní analýzu dohody. Z obou odborných posudků vyplynula možná relevance uplatnění předpisů o státní podpoře na ustanovení dohody. Dále prý ministerstvo pro hospodářství a evropské záležitosti dospělo v záznamu ze dne 5. ledna 2011 k závěru, že doložka o cenovém přizpůsobení sice odpovídá tržním podmínkám, avšak cenové přizpůsobení podle vzorce představuje státní podporu; dohodu je prý tudíž třeba změnit tak, aby vzorec po změně odrážel skutečnou vůli stran. Spolková země Braniborsko tomuto doporučení v srpnu 2011 vyhověla.
(35)
Německo argumentuje tím, Spolková země Braniborsko jednala v souladu s tržními podmínkami tím, že dohoda byla v roce 2011 přizpůsobena; dřívější zásah prý nebyl možný, neboť bylo třeba dodržovat stávající smlouvy a dohodu bylo možno změnit pouze na základě vzájemné shody stran.
(36)
Německo se dále dovolává toho, že dohoda nepředstavuje státní podporu ani nenarušuje hospodářskou soutěž nebo obchod mezi členskými státy.
5. POSOUZENÍ OPATŘENÍ Z HLEDISKA USTANOVENÍ O PODPOŘE
5.1 Existence podpory
(37)
Podle čl. 107 odst. 1 SFEU „podpory poskytované v jakékoli formě státem nebo ze státních prostředků, které narušují nebo mohou narušit hospodářskou soutěž tím, že zvýhodňují určité podniky nebo určitá odvětví výroby, jsou, pokud ovlivňují obchod mezi členskými státy, neslučitelné s vnitřním trhem“.
(38)
Aby bylo možno zjistit, zda obchodní transakce mezi veřejným orgánem a ekonomickou jednotkou představuje podporu, je podle zavedené praxe Komise, jak je potvrzeno Soudním dvorem, třeba uplatnit zásadu investora v tržním hospodářství. Podle této zásady musí stát, když působí na trhu jako obchodní podnikatel, jednat jako soukromý hospodářský subjekt, jinak by mohlo docházet ke státní podpoře. Rozhodující pro existenci podpory je tedy, zda by se soukromý hospodářský subjekt v podobné situaci choval stejně, tj. zda by aktiva, zboží nebo služby prodal za stejnou cenu (zásada prodejce v rámci tržního hospodářství). Podle toho nejsou nehospodářské ohledy přípustné jako důvod pro schválení nižší ceny. Tuto zásadu opakovaně použila Komise a pokaždé ji potvrdil Soudní dvůr (8).
(39)
Proto v dané věci musí Komise vyjasnit, zda by soukromý prodejce byl ochoten uzavřít dohodu na srovnatelnou dobu trvání, se srovnatelnou výchozí základní cenou a srovnatelným mechanismem cenového přizpůsobení.
(40)
Jak je uvedeno v 11. a 12. bodě odůvodnění, rámcová dohoda stanovila na dobu 15 let, že ceny se mají každoročně přizpůsobovat v souladu s vývojem cenového indexu pro průmyslové dřevo a odpovídající změny oproti stanovené výchozí základní ceně 15,50 EUR/m3 ponesou rovným dílem stát a společnost HoKaWe. Dohoda nadto obsahovala vzorec pro výpočet tohoto cenového přizpůsobení.
Dlouhá doba trvání dohody
(41)
Stěžovatel uvádí, doba trvání dohody v délce 15 let neodpovídá běžné tržní praxi.
(42)
Komise však nemá žádné důkazy, které by opravňovaly k závěru, že tato doba trvání není v souladu s trhem. Patnáctiletá doba trvání se sice jeví poměrně dlouhou, avšak prodejce se přesto může zcela vázat na jednoho odběratele, pokud si takto jak je tomu v předmětné dohodě může být jist odbytem stejných objemů dřeva, které nadto minimálně zčásti nesplňovalo kvalitativní požadavky na průmyslové dřevo.
(43)
Z tohoto důvodu a s ohledem plánované rozložení rizika cenových výkyvů nelze vyloučit, že by soukromý prodejce uzavřel dohodu se srovnatelnou dobou trvání.
Sjednaná výchozí základní cena
(44)
Podobně ani k výchozí základní ceně 15,50 EUR/m3 nemá Komise žádné náznaky, že by tato cena nebyla v souladu s trhem.
(45)
Jak uvedlo Německo, v okamžiku podpisu dohody neexistovala zavedená tržní cena pro palivové (energetické) dřevo. Z tohoto důvodu použily strany dohody jako základ pro rámcovou dohodu dřevo průmyslové. Podle přehledu tržních cen průmyslového dřeva, který předložil stěžovatel, lze pro rok 2004 považovat za odpovídající tržním podmínkám ceny mezi 15,50 EUR/m3 a 17,50 EUR/m3 a pro rok 2005 ceny mezi 15,00 EUR/m3 a 17,00 EUR/m3. Rovněž vzhledem ke skutečnosti, že se jedná se o dlouhodobou dohodu, zůstala dohodnutá výchozí základní cena ve výši 15,50 EUR/m3 v rámci cen odpovídajících trhu s průmyslovým dřevem.
(46)
Záznam braniborského ministerstva pro zemědělství, ochranu životního prostředí a územní plánování ze dne 1. října 2003 dále ukazuje, že zástupci spolkové země Braniborsko během jednání navrhovali výchozí základní cenu ve výši 15,50 EUR/m3, naproti tomu společnost HoKaWe usilovala o cenu 15,00 EUR/m3. Strany se nakonec dohodly na vyšší ceně, tj. na 15,50 EUR/m3.
(47)
Výchozí základní cenu 15,50 EUR/m3 tudíž lze považovat za odpovídající tržním podmínkám. Jelikož neexistovala žádná tržní cena, které by se mohla použít pro účely srovnání, a kvalitativní požadavky na palivové (energetické) dřevo přinejmenším nejsou vyšší než na průmyslové dřevo, bylo ze strany spolkové země Braniborsko obhajitelné uzavřít dohodu, podle níž bude cena založena na ceně průmyslového dřeva (základní cena). Dohodnutá cena byla výsledkem jednání stran a ležela v rozmezí tržní ceny pro průmyslové dřevo ve spolkové zemi Braniborsko. Byla dohodnuta při znalosti kvality dřeva, které bylo k dispozici z braniborských zemských lesů (9), a odpovídá tedy ceně, kterou by soukromý prodávající považoval za přijatelnou u dodávek dřeva dané kvality.
Cenové přizpůsobení
(48)
Pokud jde o cenové přizpůsobení, je třeba, jak je vysvětleno ve 14. bodě odůvodnění, rozlišovat mezi doložkou o cenovém přizpůsobení a skutečně provedenými cenovými přizpůsobeními provedenými na základě vzorce.
(49)
Komise nemá žádné důkazy o tom, že by doložka o cenovém přizpůsobení nebyla v souladu s trhem. Podle výkladů k výchozí základní ceně ve 45. bodě odůvodnění neexistoval žádný index pro vývoj cen palivového (energetického) dřeva. Bylo tedy obhajitelné, že se nejenom použila cena průmyslového dřeva jakožto základ pro výchozí základní cenu, nýbrž dohodla se také cenová přizpůsobení sledující cenový index pro průmyslové dřevo.
(50)
Ve znění dohody bylo navíc stanoveno rozložení rizika cenových výkyvů rovným dílem na obě strany. Protože v době podpisu této dohody nebyl cenový vývoj jednoznačně předvídatelný, došlo v důsledku tohoto mechanismu k tomu, že obě strany sdílely jak riziko, tak i (potenciální) zisky, což mohlo mít rovněž příznivý dopad na spolkovou zemi Braniborsko. S ohledem na tuto nejistotu by s takovou doložkou mohl souhlasit i soukromý prodávající. Tuto doložku je tudíž třeba považovat za doložku, která je v souladu s trhem.
(51)
Z toho plyne, že doložka o cenovém přizpůsobení, která stanovila vývoj ceny souběžně s cenovým indexem pro průmyslové dřevo a rozložení rizika cenových výkyvů rovným dílem na obě strany, byla v souladu s trhem a obezřetný soukromý prodávající by býval takovou dohodu uzavřel.
(52)
Jak již bylo uvedeno, prováděla se skutečná cenová přizpůsobení na základě vzorce. Z následující souhrnné tabulky vyplývá, že ceny vyplývající z uplatňování vzorce byly zřetelně nižší než ceny, které by bývaly vyplynuly z použití doložky o cenovém přizpůsobení:
(v EUR/m3)
Cena skutečně zaplacená (na základě použití vzorce)
Cena vyplývající z doložky o cenové m přizpůsobení (10)
Průměrná cena u dřeva všeho druhu ve spolkové zemi Braniborsko
2006
13,00
15,42
17,72
2007
13,21
15,95
21,02
2008
16,55
20,96
22,76
2009
16,42
20,76
19,20
2010
16,14
20,03
24,50
2011
15,79
19,33
neuvedeno
(53)
Tabulka také ukazuje, že ceny vypočtené podle vzorce nejen byly podstatně nižší než ceny, které by byly vyplývaly z použití doložky o cenovém přizpůsobení, ale také podstatně nižší než průměrné ceny ve spolkové zemi Braniborsko.
(54)
Tyto dopady vzorce byly nadto předvídatelné již před podpisem dohody. Tato skutečnost je obzvláště významná, neboť k vyjasnění toho, zda by soukromý prodávající na trhu býval jednal stejně nebo podobně jako spolková země Braniborsko, je třeba vyhodnocení dohody provedené předem (11).
(55)
Jak je uvedeno v 16. a 18. bodě odůvodnění, byl vzorec chybné povahy a neodrážel úmysly stran vyjádřené v doložce o cenovém přizpůsobení. Tyto úmysly se, jak také potvrdil odborný posudek kanceláře RAUE LLP, bývaly daly matematicky vyjádřit následujícím vzorcem:
(56)
Namísto indexun však strany odečetly pevnou částku. Odečtení pevné částky může být sice za určitých okolností opodstatněné, ale mělo by alespoň ve výsledku vést k dohodnuté výchozí základní ceně za rok, ve kterém se dohoda uzavírá. V daném případě si ale strany zvolily odečet tak, že z něj již za rok podpisu dohody vyplynula cena, která byla zřetelně nižší než dohodnutá, tržním podmínkám odpovídající výchozí základní cena 15,50 EUR/m3.
(57)
V důsledku toho se v době podpisu dohody dalo objektivně předpokládat, že vzorec je chybné povahy a nevede k cenám dohodnutým v doložce o cenovém přizpůsobení.
(58)
V takové situaci by býval soukromý prodávající použil jiný vzorec nebo by se alespoň zasazoval za změnu vzorce, zvlášť když strany ve znění dohody stanovily, že k cenovým přizpůsobením musí docházet podle indexu průmyslového dřeva a že riziko cenových výkyvů ponesou rovným dílem stát a společnost HoKaWe (jak je vyjádřeno v doložce o cenovém přizpůsobení).
(59)
Je třeba poznamenat, že vývoj cen v rámci dohody nevyplynul zcela automaticky z matematického výpočtu stanoveného předem podle vzorce. Jak je uvedeno v 19. bodě odůvodnění, vyplývá z informací poskytnutých během formálního vyšetřovacího řízení Německem, že během doby trvání dohody byl vzorec několikrát přizpůsoben (12).
(60)
Jak jasně vyplývá z přehledu v 52. bodě odůvodnění, tyto předvídatelné negativní dopady vzorce skutečně nastaly, neboť cena zaplacená společností HoKaWe byla zřetelně nižší než cena, která by byla vyplývala z doložky o cenovém přizpůsobení. Cena byla nadto zřetelně nižší než průměrná cena za dřevo z braniborských zemských lesů, tj. než cena, za kterou spolková země Braniborsko prodávala dřevo jiným podnikům (13).
(61)
Z toho vyplývá, že státu bylo známo, že použití vzorce nevedlo k zamýšlenému vývoji cen na základě indexu průmyslového dřeva s odpovídajícím rozložením rizika cenových výkyvů na obě strany, a že tato skutečnost byla akceptována.
Závěr
(62)
Je tudíž přípustný závěr, že doložka o cenovém přizpůsobení by sice pro spolkovou zemi Braniborsko vedla k cenám nižším, než byla cena průměrná, ale tyto ceny by byly přesto v souladu s trhem. Byly založeny na obhajitelných úvahách a jednáních mezi zúčastněnými stranami, takže nelze vyloučit, že i soukromý hospodářský subjekt by uzavřel dohodu za stejných či srovnatelných podmínek.
(63)
Cenová přizpůsobení, která strany skutečně prováděly na základě vzorce, naproti tomu neodrážela takové podmínky odpovídající trhu a vedla k cenám, které byly zřetelně nižší než ceny, které by vyplývaly z použití doložky o cenovém přizpůsobení (a ve zvýšené míře byly zřetelně nižší než průměrná cena pro dřevo ve spolkové zemi Braniborsko).
(64)
Zatímco vývoj ceny na základě doložky o cenovém přizpůsobení odpovídá rozumnému podnikatelskému rozhodnutí a odráží spravedlivé rozložení rizika cenových výkyvů mezi stranami, byly ceny vyplývající z uplatňování vzorce zřetelně nižší a neodrážely nadto takovéto rozložení rizika. Na rozdíl od věci SA. 19045 (údajná státní podpora Bavorska (Bayerische Staatsforstverwaltung) ve formě dlouhodobých smluv o dodávkách dřeva s podnikem Klausner) (14), kde Komise považovala za prosté podpory ceny pod tržním průměrem, neboť na trhu byly nadbytečné kapacity a svobodný stát Bavorsko usiloval o získání dlouhodobého pravidelného velkoodběratele, nejsou v dané věci ceny nižší než ceny, jež by bývaly vyplývaly z doložky o cenovém přizpůsobení, opodstatněné skutkovým stavem. Doložka o cenovém přizpůsobení dohodnutá stranami zohledňovala dlouhodobou povahu dohody a kvalitu dřeva, které se prodávalo, a vedla již k cenám nižší, než byla průměrná cena ve spolkové zemi Braniborsko. Nic nenasvědčuje tomu, že soukromý hospodářský subjekt by býval souhlasil s cenami ještě nižšími.
(65)
To je potvrzeno rovněž podáním Německa, z něhož vyplývá, že doložka o cenovém přizpůsobení odrážela skutečné úmysly stran. Poté, co dva právní posudky z roku 2010 uvedené v 16. bodu odůvodnění poukázaly na relevantnost uplatnění předpisů o státní podpoře na dohodu v důsledku používání vzorce, sjednala spolková země Braniborsko roku 2011 změnu dohody, kterou byl chybný vzorec zrušen. Spolková země Braniborsko sjednala tudíž změnu této dohody bez vzorce, aby se prosadily skutečné úmysly stran a aby se ukončily obavy z relevantnosti uplatnění předpisů o státní podpoře.
(66)
Z toho vyplývá, že provádění dohody, zejména cenová přizpůsobení pomocí vzorce, by soukromý prodávající býval neakceptoval a není v souladu s trhem.
(67)
Německo argumentovalo tím, že braniborská vláda se až v průběhu reorganizace lesní správy v roce 2009 poprvé dozvěděla, že ceny, které společnost HoKaWe skutečně platila, neodpovídaly zamýšlenému vývoji cen podle doložky o cenovém přizpůsobení, nýbrž byly zřetelně nižší než ceny, za které dostávaly dodávky dřeva jiné podniky; spolková země Braniborsko tudíž jednala v souladu s tržními podmínkami, když zadala oba znalecké posudky uvedené v 16. bodě odůvodnění a potom sjednala dohodu znovu, což vedlo v roce 2011 ke změně dohody.
(68)
Tyto argumenty však při prošetření neobstály. Za prvé, jak je vysvětleno v 54. až 57. bodě odůvodnění, byly dopady vzorce předvídatelné již v okamžiku podpisu dohody. Za druhé by soukromý prodávající na trhu, který usiluje o provádění dohodnutého řešení ve formě doložky o cenovém přizpůsobení a v souladu s tím pečlivě sleduje cenová přizpůsobení, požadoval nové sjednání ceny neprodleně. Jak je vysvětleno v 65. bodě odůvodnění, potvrzuje úspěšné nové sjednání dohody ze strany spolkové země Braniborsko spíše to, že vzorec skutečné úmysly stran (jak jsou zachyceny v doložce o cenovém přizpůsobení) neodrážel. Ukazuje nadto, že se společnost HoKaWe nemohla vzepřít zrušení vzorce.
(69)
Z toho vyplývá, že pro společnost HoKaWe byla od okamžiku uzavření dohody (1. června 2006) a do její změny (30. června 2011) vytvářena hospodářská výhoda.
(70)
Rovněž veškerá ostatní kritéria existence podpory podle čl. 107 odst. 1 SFEU jsou splněna. Výhoda byla selektivní, neboť dohoda výslovně zvýhodňovala určitý podnik. Výhoda byla poskytnuta orgány členského státu, totiž spolkovou zemí Braniborsko. Průměrné množství dřeva, které bylo podle dohody prodáno společnosti HoKaWe, bylo značné; dodávání dřeva za příznivých podmínek vylepšovalo tržní postavení příjemce ve srovnání s jeho konkurenty a narušovalo tak hospodářskou soutěž. Na trhu s dřevem jsou podniky v hospodářské soutěži s podniky z jiných členských států. Dohoda o dodávkách se sice vztahovala pouze na dřevo z lesů v okruhu 70 km od Eberswalde, avšak Eberswalde se nachází velmi blízko hranice s Polskem (30 km). V důsledku toho je podporou dotčen i obchod mezi členskými státy. Proto lze dojít k závěru, že provádění dohody, jež vedlo k tomu, že zaplacené ceny vycházely ze vzorce, představovalo státní podporu.
(71)
Uvedenou změnu dohody, která vstoupila v platnost dne 1. července 2011, je třeba považovat za ukončení opatření podpory. Podle změny muselo od 1. července 2011 docházet k cenovým přizpůsobením podle doložky o cenovém přizpůsobení, čímž se potvrdily a správně provedly původní záměry stran. Dohoda je ve změněné podobě v souladu s trhem, takže Komise dospěla k závěru, že společnosti HoKaWe po 30. červnu 2011 už platbami v rámci dohody nebyla poskytována hospodářská výhoda.
5.2 Slučitelnost s vnitřním trhem
(72)
Právní základ pro slučitelnost podpory není zřejmý, ani se jej Německo nedovolávalo. Výhoda pro společnost HoKaWe, která vyplývá z provádění dohody v období od června 2006 do června 2011, tedy představuje státní podporu neslučitelnou s vnitřním trhem.
5.3 Výpočet prvku podpory
(73)
Jak je uvedeno ve 43. až 51. bodě odůvodnění, lze doložku o cenovém přizpůsobení považovat za odpovídající tržním podmínkám. Proto podle názoru Komise sestává prvek podpory z rozdílu mezi cenou, která by bývala musela být zaplacena podle doložky o cenovém přizpůsobení, a cenou, která byla na základě vzorce skutečně zaplacena (15).
a)
Skutečně zaplacená cena
(v EUR/m3) (16)
b)
Cena podle doložky o cenovém přizpůsobení
(v EUR/m3)
c)
Rozdíl mezi a) a b) (16)
d)
Skutečně dodaný objem dřeva
(v m3)
e)
Prvek podpory: c) × d)
(v EUR) (16)
2006
13,00
15,42
2,42
13 115,73
31 794
2007
13,21
15,95
2,74
142 792,67
391 452
2008
16,55
20,96
4,41
137 683,00
607 291
2009
16,42
20,76
4,34
141 273,68
613 128
2010
16,14
20,03
3,89
139 045,38
540 699
2011
15,79
19,33
3,54
62 680,29
222 051
Celkem
2 406 415
(74)
Výše podpory, která byla poskytnuta společnosti HoKaWe, tudíž činí 2 406 415 EUR.
6. NAVRÁCENÍ PODPORY
(75)
Podle SFEU a ustálené judikatury Soudního dvora má Komise, pokud zjistila, že je určitá podpora neslučitelná s vnitřním trhem, pravomoc rozhodnout, že dotčený členský stát musí tuto podporu zrušit nebo změnit (17). Soudní dvůr rovněž opakovaně rozhodl, že povinnost státu zrušit podporu, kterou Komise prohlásila za neslučitelnou s vnitřním trhem, slouží k obnovení dřívějšího stavu (18). V tomto směru Soudní dvůr rozhodl, že cíle bude dosaženo, jakmile příjemce podpory vrátí poskytnutou částku považovanou za protiprávní podporu a zřekne se tak výhody, které se těšil oproti svým konkurentům, a jakmile se obnoví situace panující před vyplacením podpory (19).
(76)
Podle judikatury je v čl. 14 odst. 1 nařízení Rady (ES) č. 659/1999 (20) obsaženo toto: „Je-li v případech protiprávní podpory přijato záporné rozhodnutí, Komise rozhodne, že dotyčný členský stát učiní všechna nezbytná opatření, aby příjemce podporu navrátil […].“
(77)
Jelikož dotčené opatření v rozporu s článkem 108 SFEU nebylo oznámeno Komisi, a představuje tudíž protiprávní podporu neslučitelnou s vnitřním trhem, musí být k obnovení situace na trhu před poskytnutím této podpory tato podpora navrácena. Navrácení podpory by se tudíž mělo vztahovat na období, ve kterém příjemci výhody dosahoval, tj. na období mezi okamžikem, kdy byla příjemci podpora poskytnuta, a jejího skutečného navrácení; částky, které mají být navráceny, zahrnují úroky až do data skutečného navrácení.
7. ZÁVĚR
(78)
Provádění rámcové dohody mezi spolkovou zemí Braniborsko a společností HoKaWe od jejího podpisu (1. června 2006) do její změny (30. června 2011) zahrnovalo státní podporu neslučitelnou s vnitřním trhem. Tuto podporu včetně úroků z ní je třeba od společnosti HoKaWe získat zpět.
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Státní podpora ve výši 2 406 415 EUR, kterou protiprávně poskytlo Německo porušením čl. 108 odst. 3 SFEU společnosti HoKaWe Eberswalde GmbH, není slučitelná s vnitřním trhem.
Článek 2
1. Německo zajistí, aby příjemce vrátil podporu uvedenou v článku 1.
2. Částka, která má být vrácena, je úročena od data, kdy byla podpora dána příjemci k dispozici, až do dne jejího skutečného vrácení.
3. Úroky se vypočítají jako složený úrok v souladu s kapitolou V nařízení Komise (ES) č. 794/2004 (21) a nařízením Komise (ES) č. 271/2008 (22), kterým se mění nařízení (ES) č. 794/2004.
Článek 3
1. Navrácení podpory uvedené v článku 1 se zajistí okamžitě a účinně.
2. Německo zajistí, aby toto rozhodnutí bylo provedeno do čtyř měsíců ode dne jeho oznámení.
Článek 4
1. Do dvou měsíců od oznámení tohoto rozhodnutí poskytne Německo Komisi následující informace:
a)
celkovou částku (jistinu a úroky), kterou má příjemce vrátit;
b)
podrobný popis již přijatých nebo plánovaných opatření pro splnění tohoto rozhodnutí;
c)
dokumenty prokazující, že příjemci byli vyzváni k navrácení podpory.
2. Německo informuje Komisi o průběhu vnitrostátních opatření přijatých k provádění tohoto rozhodnutí, dokud není podpora uvedená v článku 1 zcela navrácena. Na žádost Komise Německo neprodleně poskytne informace o opatřeních již přijatých, resp. plánovaných k provedení tohoto rozhodnutí. Německo dále předloží podrobné údaje o částkách podpory a o úrocích, které příjemce dosud uhradil.
Článek 5
Toto rozhodnutí je určeno Spolkové republice Německo.
V Bruselu dne 6. listopadu 2013.
DECISIONE DELLA COMMISSIONE
del 6.11.2013
relativa alle misure cui la Germania ha dato esecuzione in favore di HoKaWe Eberswalde GmbH SA.34721 (2012/C) (ex 2012/NN)
[notificata con il numero C(2013) 7058]
(Il testo in lingua tedesca è il solo facente fede)
(Testo rilevante ai fini del SEE)
(2014/206/UE)
LA COMMISSIONE EUROPEA,
visto il trattato sul funzionamento dell'Unione europea, in particolare l'articolo 108, paragrafo 2,
visto l'accordo sullo Spazio economico europeo, in particolare l'articolo 62, paragrafo 1, lettera a),
dopo aver invitato gli interessati a presentare le loro osservazioni conformemente alle disposizioni (1) degli articoli summenzionati,
considerando quanto segue:
1. PROCEDIMENTO
(1)
Il 30 aprile 2012 la Commissione ha ricevuto una denuncia da parte di un'impresa del settore della trasformazione del legno con sede legale nel Land del Brandeburgo, secondo la quale un accordo quadro di 15 anni concluso tra il Land del Brandeburgo e HoKaWe Eberswalde GmbH (in appresso «HoKaWe») costituirebbe un aiuto di Stato ai sensi dell'articolo 107, paragrafo 1, TFUE.
(2)
L'11 maggio 2012 la Commissione ha trasmesso alle autorità tedesche la versione non riservata della denuncia, chiedendo loro di fornire informazioni supplementari. Con lettera del 6 giugno 2012 la Germania ha trasmesso le proprie osservazioni in merito alla denuncia oltre alle informazioni richieste.
(3)
Il 27 agosto 2012 la Commissione ha trasmesso la versione non riservata di questa risposta, chiedendo al denunciante di comunicarle se intendeva dare seguito alla denuncia. Il 4 settembre 2012 il denunciante ha comunicato la propria intenzione di non ritirare la denuncia.
(4)
Con lettera del 19 dicembre 2013 la Commissione ha informato la Germania della decisione di avviare il procedimento d'indagine formale di cui all'articolo 108, paragrafo 2, TFUE in relazione all'aiuto in questione.
(5)
La decisione di avvio del procedimento della Commissione è stata pubblicata nella Gazzetta ufficiale dell'Unione europea il 7 febbraio 2012. (2) La Commissione ha invitato i terzi interessati a presentare le loro osservazioni sull'aiuto.
(6)
Con lettera del 28 febbraio 2013 la Germania ha espresso le proprie osservazioni in merito alla decisione. Il 30 aprile 2013 la Commissione ha ricevuto le osservazioni di due terzi interessati e, il 3 maggio 2013, quelle del denunciante.
(7)
Il 17 maggio 2013 sono state trasmesse alle autorità tedesche le versioni non riservate delle suddette osservazioni. L'11 giugno 2013 la Germania ha comunicato le proprie osservazioni in merito, integrandole con lettera del 13 giugno 2013.
(8)
Con lettere datate 2 agosto 2013, 17 settembre 2013 e 23 settembre 2013, la Commissione ha richiesto alle autorità tedesche informazioni supplementari, che sono state fornite dalla Germania con lettere del 15 agosto 2013, 20 settembre 2013 e 1 ottobre 2013.
2. DESCRIZIONE DELLA MISURA
2.1. Impresa beneficiaria
(9)
HoKaWe è una società a responsabilità limitata (GmbH) che gestisce una centrale a biomassa legnosa a Eberswalde, nel Land del Brandeburgo. La centrale è stata costruita nel 2005 e ha iniziato a funzionare nel 2006. Nel giugno 2011 il tribunale distrettuale (Amtsgericht) di Francoforte sull'Oder ha avviato la procedura di insolvenza relativamente al patrimonio di HoKaWe. Ad oggi, l'impresa non ha tuttavia interrotto la propria attività economica.
(10)
Il Landkreis di Barnim era interessato ad acquisire il patrimonio di HoKaWe per portare avanti l'attività; nel maggio 2012 l'assemblea dei creditori ha approvato il contratto di cessione dei beni patrimoniali di HoKaWe, che è stata ufficializzata tramite atto notarile. Poiché il Land del Brandeburgo si è opposto al trasferimento al nuovo proprietario dell'accordo quadro per la fornitura di legname della foresta demaniale del Brandeburgo (che costituisce l'oggetto della presente decisione), il Landkreis è recesso dal contratto.
2.2. Descrizione della misura
(11)
Nel giugno 2005 il Land del Brandeburgo e HoKaWe hanno concluso un accordo quadro relativo alla fornitura di legname proveniente dalla foresta demaniale del Brandeburgo. Questo accordo stabilisce i quantitativi e le condizioni per la fornitura del legname (3) a HoKaWe per un periodo di 15 anni (dal 1o giugno 2006 al 1o giugno 2021). L'accordo prevede la fornitura di 150 000 metri cubi (m3) di legname l'anno proveniente da zone situate entro un raggio massimo di fornitura di 70 km dalla centrale a biomassa legnosa di Eberswalde.
(12)
Per il 2004 l'accordo fissava un prezzo di base iniziale di 15,50 EUR/m3. L'accordo prevedeva altresì adeguamenti annuali di prezzo, che avrebbero dovuto essere concordati tra le parti in funzione dell'andamento dell'indice del prezzo del legname industriale elaborato dall'Ufficio statistico federale (4); le variazioni dei prezzi del legname rispetto al prezzo di base dovevano essere prese in carico per il 50 % dall'acquirente e per il restante 50 % dal venditore (in appresso la «clausola di adeguamento dei prezzi»).
(13)
Per calcolare l'adeguamento dei prezzi, l'accordo conteneva però anche la seguente formula (in appresso la «formula di adeguamento dei prezzi» o «formula»):
(14)
Occorre pertanto distinguere tra la clausola di adeguamento dei prezzi ai sensi dell'accordo e la formula di adeguamento dei prezzi.
(15)
Secondo le autorità tedesche, la clausola di adeguamento dei prezzi rispecchia le intenzioni delle parti. È quanto si evince da una nota interna emessa il 1o ottobre 2003 dal ministero per l'Agricoltura, la tutela dell'ambiente e la pianificazione territoriale del Land del Brandeburgo a seguito di un incontro tra i rappresentanti del Land del Brandeburgo e di HoKaWe; la nota indica chiaramente che l'adeguamento dei prezzi perseguito nell'ambito delle trattative tra le parti si riflette nella clausola di adeguamento dei prezzi. Detta ipotesi trova ulteriore fondamento in una nota del ministero per l'Economia e gli affari europei del Brandeburgo, del 5 gennaio 2011, nella quale si raccomanda di adeguare e/o interpretare l'accordo quadro conformemente al testo dell'accordo stesso, onde riflettere le reali intenzioni delle parti.
(16)
Come confermato dalle autorità tedesche e dalle due perizie redatte per conto del Land del Brandeburgo (5) nel 2010, la formula era errata e non ha prodotto risultati rispondenti alle intenzioni delle parti espresse nella clausola di adeguamento dei prezzi.
(17)
Con l'entrata in vigore dell'accordo, i prezzi sono stati adeguati sulla base della formula. Contrariamente alle intenzioni espresse nel testo dell'accordo, gli adeguamenti dei prezzi calcolati in base alla formula non hanno corrisposto all'andamento effettivo dell'indice dei prezzi del legname industriale, essendo nettamente inferiori al prezzo medio del legname della foresta demaniale del Brandeburgo. Inoltre, la formula non ha generato una pari ripartizione del rischio di oscillazione dei prezzi tra il Land e HoKaWe, come previsto dalle parti.
(18)
Come illustrato nel considerando (16), ciò si è verificato perché la formula applicata era errata e non ha pertanto permesso di riprodurre in modo corretto dal punto di vista matematico le intenzioni delle parti espresse attraverso la clausola di adeguamento dei prezzi (6).
(19)
Risulta inoltre dalla lettera delle autorità tedesche del 28 febbraio 2013 che nel corso della durata dell'accordo le parti hanno più volte esercitato il loro potere discrezionale in relazione ai parametri per il calcolo dell'adeguamento dei prezzi sulla base della formula (7). La Germania ha comunicato alla Commissione che la documentazione messa agli atti non consentiva di spiegare le ragioni di tali scelte.
(20)
Le due perizie redatte per il Land del Brandeburgo nel 2010 (cfr. considerando (16)] evidenziavano possibili problemi dell'accordo in merito al rispetto della normativa in materia di aiuti di Stato e raccomandavano di adeguare l'accordo modificando la formula. In seguito alle trattative tra HoKaWe e il Land del Brandeburgo, le parti hanno quindi sottoscritto, il 26 agosto 2011, una versione modificata dell'accordo che è entrata in vigore il 1o luglio 2011. La versione modificata ha risolto le difficoltà descritte nei considerando da (12) a (19) stabilendo che dal 1o luglio 2011 i prezzi dovevano essere in linea con la clausola di adeguamento dei prezzi e che dovevano pertanto venire adeguati conformemente alle intenzioni originarie delle parti. A decorrere da tale data, la formula non ha dunque più costituito parte integrante dell'accordo e di conseguenza non è più stata applicata.
(21)
Il Land del Brandeburgo ha inoltre deciso di non rinnovare l'accordo con investitori futuri che avessero rilevato il patrimonio di HoKaWe.
2.3. Ragioni dell'avvio del procedimento
(22)
Il 19 dicembre 2012 la Commissione ha avviato un procedimento d'indagine formale ai sensi dell'articolo 108, paragrafo 2, TFUE (in appresso la «decisione di avvio del procedimento»).
(23)
Nella sua decisione, la Commissione ha ritenuto in via preliminare che l'esecuzione dell'accordo quadro tra il Land del Brandeburgo e HoKaWe costituisse aiuto di Stato.
(24)
La Commissione si è chiesta se un venditore privato sul mercato avrebbe accettato ex ante una remunerazione come quella risultante dall'applicazione della formula di adeguamento dei prezzi descritta sopra.
(25)
La Commissione ha espresso seri dubbi sul fatto che, anche qualora le parti all'accordo non fossero state a conoscenza del carattere erroneo della formula, la Germania abbia agito conformemente al mercato durante l'esecuzione dell'accordo. Alla base di tali dubbi vi è l'andamento del prezzo del legname venduto nell'ambito dell'accordo e il fatto che il prezzo calcolato sulla base della formula era decisamente inferiore al prezzo medio del legname nel Land del Brandeburgo. In una situazione simile, un venditore privato prudente sarebbe immediatamente ricorso a tutti i mezzi a sua disposizione per modificare il metodo di adeguamento dei prezzi. Le autorità tedesche hanno invece continuato a utilizzare la formula quale base per il calcolo fino al 2011.
(26)
In base a tali considerazioni, la Commissione è giunta alla conclusione preliminare che HoKaWe abbia goduto di un trattamento di favore e che di conseguenza non sia possibile escludere l'esistenza di un aiuto di Stato per il periodo compreso tra l'entrata in vigore dell'accordo (1o giugno 2006) e la sua modifica (30 giugno 2011). Poiché non vi è evidenza di una base giuridica per la compatibilità dell'aiuto, né le autorità tedesche ne hanno invocata una, la Commissione dubita inoltre che la misura possa essere ritenuta compatibile con il mercato interno.
3. OSSERVAZIONI DEI TERZI INTERESSATI
(27)
Nel corso del procedimento d'indagine formale la Commissione ha ricevuto le osservazioni delle autorità tedesche e di due terzi interessati.
(28)
Il denunciante ha trasmesso note interne del ministero per l'Agricoltura, la tutela dell'ambiente e la pianificazione territoriale del Land del Brandeburgo datate dicembre 2003 e marzo 2004. Secondo il denunciante, tali note sollevano dubbi su numerosi aspetti dell'accordo ancor prima della sua sottoscrizione: nella nota del dicembre 2003 si constatava ad esempio, in relazione agli effetti prodotti dall'accordo in quel periodo, che già nel 2004 l'accordo avrebbe generato un prezzo nettamente inferiore al livello dei prezzi del legname industriale. Analogamente, nella nota del marzo 2004, si evidenziava che il metodo di adeguamento dei prezzi avrebbe portato a concessioni di prezzo inadeguate da parte del Land del Brandeburgo; la nota raccomandava quindi espressamente la revisione l'accordo e/o la rinegoziazione di alcuni suoi punti.
(29)
Il denunciante ha argomentato che, in una tale situazione, un venditore privato non avrebbe mai concluso un accordo simile e avrebbe adottato misure immediate, essendo i prezzi chiaramente al di sotto del valore di mercato, senza attendere cinque anni. In relazione agli adeguamenti del prezzo, il denunciante ha altresì sostenuto che i prezzi concordati non riflettevano l'andamento effettivo sul mercato del legname, ma conferivano invece un vantaggio indebito a HoKaWe. Secondo le stime del denunciante, l'aiuto concesso dal 2006 al 2011 è pari a 7,3 milioni di EUR (tale stima si basa sul prezzo medio del legname concordato tra il denunciante e altri fornitori).
(30)
Alla Commissione sono altresì pervenute le osservazioni di due imprese operanti nel settore della trasformazione del legno del Land del Brandeburgo. Secondo tali imprese, a causa della lunga durata dell'accordo un quantitativo ingente del legname della foresta demaniale del Brandeburgo è stato sottratto al mercato regionale del legname, causando illecite distorsioni della concorrenza e minacciando l'esistenza delle piccole imprese del settore nel Land del Brandeburgo.
4. OSSERVAZIONI DELLA GERMANIA
(31)
Le autorità tedesche hanno ribadito la propria posizione secondo la quale l'accordo quadro era conforme al mercato e non comprendeva dunque nessun elemento di aiuto.
(32)
Secondo le autorità tedesche, il mercato del legname destinato alla produzione di energia era inesistente al momento della sottoscrizione dell'accordo; le parti avrebbero pertanto concordato di definire il prezzo da corrispondere da parte di HoKaWe in funzione del prezzo del legname industriale e gli adeguamenti di prezzo in funzione dell'andamento dell'indice dei prezzi del legname industriale. Le autorità tedesche hanno aggiunto che il testo dell'accordo rifletteva la modalità di adeguamento dei prezzi proposta, convenendo tuttavia sul fatto che i risultati conseguiti con la formula non hanno rispettato la prevista ripartizione tra le parti del rischio derivante dalle oscillazioni di prezzo.
(33)
Le autorità tedesche hanno pertanto argomentato che il prezzo base di partenza e la clausola di adeguamento dei prezzi stabilita nel testo dell'accordo (ovvero gli adeguamenti dei prezzi sulla base dell'indice dei prezzi del legname industriale in Germania e una pari ripartizione del rischio di oscillazione dei prezzi tra le parti) erano da ritenere conformi al mercato al momento della sottoscrizione dell'accordo.
(34)
Secondo le autorità tedesche, l'amministrazione forestale del Land del Brandeburgo si è resa conto solo durante la ristrutturazione del gennaio 2009 che l'applicazione della formula aveva fatto sì che HoKaWe pagasse prezzi più bassi rispetto ad altre imprese. Di conseguenza, nel 2010 le autorità competenti del Land del Brandeburgo avrebbero incaricato lo studio RAUE LLP di redigere una perizia relativa all'accordo, sottoponendo in seguito lo stesso accordo a una verifica giuridica interna. Entrambe le perizie avrebbero evidenziato possibili problemi dell'accordo in merito al rispetto della normativa in materia di aiuti di Stato. In una nota del 5 gennaio 2011, il ministero per l'Economia e gli affari europei del Land del Brandeburgo ha infine concluso che la clausola di adeguamento dei prezzi era conforme al mercato, ma che l'adeguamento dei prezzi calcolato in base alla formula costituiva aiuto di Stato; secondo il ministero occorreva quindi modificare l'accordo mediante una modifica della formula in modo da riflettere la volontà effettiva delle parti. Il Land del Brandeburgo ha accolto tale raccomandazione nell'agosto 2011.
(35)
Le autorità tedesche hanno sostenuto che il Land del Brandeburgo ha agito in conformità del mercato adeguando l'accordo nel 2011; a loro parere un intervento prima di tale data non sarebbe stato possibile poiché occorreva rispettare gli accordi esistenti e il contratto poteva essere modificato solo con il comune accordo delle parti.
(36)
Le autorità tedesche hanno altresì dichiarato che l'accordo non costituisce aiuto di Stato, non causa distorsioni della concorrenza e non incide sugli scambi tra Stati membri.
5. VALUTAZIONE DELL'AIUTO DI STATO
5.1. Esistenza di un aiuto di Stato
(37)
Ai sensi dell'articolo 107, paragrafo 1, TFUE sono incompatibili con il mercato interno, nella misura in cui incidano sugli scambi tra Stati membri, gli aiuti concessi dagli Stati, ovvero mediante risorse statali, sotto qualsiasi forma che, favorendo talune imprese o talune produzioni, falsino o minaccino di falsare la concorrenza.
(38)
Secondo la prassi costante della Commissione e come confermato dalla Corte di giustizia, per verificare se un'operazione commerciale tra un'amministrazione statale e un'entità economica costituisca aiuto di Stato, occorre invocare il principio dell'investitore privato in economia di mercato. In base a tale principio, quando lo Stato opera sul mercato come imprenditore è tenuto ad agire come un operatore privato, altrimenti il suo intervento potrebbe configurarsi come aiuto di Stato. Per determinare l'esistenza di un aiuto di Stato occorre pertanto stabilire se, in una situazione analoga, un operatore economico privato si sarebbe comportato nello stesso modo, ovvero se avrebbe venduto beni patrimoniali, merci o servizi allo stesso prezzo (principio dell'investitore privato in economia di mercato). In base a tale principio, considerazioni di natura non economica non possono giustificare il consenso a un prezzo più basso. Detto principio è stato ripetutamente applicato dalla Commissione e costantemente confermato dalla Corte di giustizia (8).
(39)
Nel caso in oggetto la Commissione deve pertanto determinare se un venditore privato sarebbe stato disposto a sottoscrivere un accordo di durata comparabile e che prevedeva un prezzo di base di partenza e un meccanismo di adeguamento dei prezzi analoghi.
(40)
Come esposto nei considerando (11) e (12), l'accordo quadro di 15 anni prevedeva un adeguamento dei prezzi con cadenza annuale in linea con l'andamento dell'indice dei prezzi del legname industriale e l'obbligo in capo allo Stato e a HoKaWe di farsi carico a metà delle relative modifiche in relazione al prezzo base di partenza stabilito a 15,50 EUR/m3. L'accordo conteneva inoltre una formula per calcolare tale adeguamento dei prezzi.
Lunga durata dell'accordo
(41)
Il denunciante ha argomentato che la stipula di un accordo di 15 anni non costituisce una prassi di mercato consueta.
(42)
La Commissione non ha ricevuto tuttavia indicazione alcuna che giustificherebbe la conclusione secondo cui tale durata non sarebbe conforme al mercato. 15 anni rappresentano una durata relativamente lunga, tuttavia un venditore può legarsi a un acquirente se così facendo, come nel caso dell'accordo in questione, riesce ad assicurarsi lo smercio di una quantità costante di legname che inoltre non soddisfa almeno in parte i requisiti qualitativi del legname industriale.
(43)
Per tale motivo e in considerazione della prevista ripartizione del rischio di oscillazione dei prezzi tra le parti non è possibile escludere che un venditore privato avrebbe sottoscritto un accordo di durata comparabile.
Prezzo base di partenza concordato
(44)
Analogamente, in merito al prezzo base di partenza di 15,50 EUR/m3 la Commissione non ha ricevuto indicazione alcuna della mancata conformità di tale prezzo al mercato.
(45)
Come esposto dalle autorità tedesche, al momento della sottoscrizione dell'accordo non vi era un prezzo di mercato consolidato per il legname destinato alla produzione di energia. Pertanto le parti hanno fatto riferimento al prezzo del legname industriale quale base per l'accordo. I denuncianti hanno presentato una sintesi dei prezzi di mercato del legname industriale stando alla quale prezzi compresi tra 15,50 EUR/m3 e 17,50 EUR/m3 per il 2004 e tra 15,00 EUR/m3 e 17,00 EUR/m3 per il 2005 potevano considerarsi conformi al mercato. Anche in considerazione del fatto che l'accordo in questione era di lunga durata, il prezzo base di partenza concordato di 15,50 EUR/m3 rientrava nell'ambito dei prezzi di mercato ritenuti conformi per il legname industriale.
(46)
Da una nota del ministero per l'Agricoltura, la tutela dell'ambiente e la pianificazione del 1o ottobre 2003 si evince inoltre che, nelle trattative in merito al prezzo base di partenza, i rappresentanti del Land del Brandeburgo avevano proposto un prezzo di 15,50 EUR/m3, a fronte del prezzo di 15,00 EUR/m3 proposto dal HoKaWe. Le parti si sono infine accordate sul prezzo più alto di 15,50 EUR/m3.
(47)
Il prezzo base di partenza di 15,50 EUR/m3 può pertanto essere considerato conforme al mercato. In assenza di un prezzo di mercato da utilizzare a fini comparativi e dato che i requisiti qualitativi del legname per la produzione di energia non erano superiori a quelli del legname industriale, era accettabile per il Land del Brandeburgo sottoscrivere un accordo che per definire il prezzo si basava sul prezzo del legname industriale (prezzo base). Il prezzo concordato è stato il risultato delle trattative condotte tra le parti e si è attestato su un valore compreso nell'intervallo dei prezzi di mercato per il legname industriale nel Land del Brandeburgo. Il prezzo è stato concordato sulla base della qualità del legname della foresta demaniale del Brandeburgo (9), e corrisponde pertanto al prezzo che un venditore privato avrebbe ritenuto accettabile in relazione alla qualità del legname da fornire.
Adeguamento dei prezzi
(48)
Per quanto riguarda l'adeguamento dei prezzi occorre distinguere tra la clausola di adeguamento dei prezzi e gli adeguamenti effettivamente attuati in base alla formula, come illustrato nel considerando (14).
(49)
La Commissione non dispone di elementi su una mancata conformità al mercato della clausola di adeguamento dei prezzi. Come esposto al considerando (45), per il prezzo base di partenza non era disponibile alcun indice relativo all'andamento dei prezzi del legname destinato alla produzione di energia. È stato pertanto possibile sostenere l'opportunità non solo di utilizzare il prezzo del legname industriale quale riferimento per il prezzo base di partenza, ma anche di concordare adeguamenti di prezzi improntati all'evoluzione dell'indice dei prezzi del legname industriale.
(50)
Inoltre, l'accordo prevedeva che le parti si ripartissero a metà il rischio di oscillazione dei prezzi. Poiché al momento della sottoscrizione dell'accordo l'andamento dei prezzi non era prevedibile in modo univoco, tale meccanismo implicava la necessità per le parti di ripartirsi sia il rischio che gli utili (potenziali), il che avrebbe potuto avere effetti positivi anche per il Land del Brandeburgo. Considerata l'incertezza, anche un venditore privato avrebbe potuto acconsentire a una tale clausola, che deve essere pertanto considerata conforme al mercato.
(51)
Ne consegue che la clausola di adeguamento dei prezzi, che prevedeva un andamento dei prezzi parallelo all'indice dei prezzi del legname industriale e una pari ripartizione del rischio di oscillazione dei prezzi tra le parti, sia da ritenersi conforme al mercato e che un venditore privato prudente avrebbe potuto sottoscrivere un tale accordo.
(52)
Come già illustrato, gli adeguamenti effettivi dei prezzi sono però stati calcolati sulla base della formula. La tabella sottostante mostra che i prezzi risultanti dall'applicazione della formula erano nettamente inferiori ai prezzi ottenuti applicando la clausola di adeguamento dei prezzi.
(in EUR/m3)
Prezzo effettivamente pagato (in base all'applicazione della formula)
Prezzo risultante dalla clausola di adeguamento dei prezzi (10)
Prezzo medio per ogni tipo di legname nel Land del Brandeburgo
2006
13,00
15,42
17,72
2007
13,21
15,95
21,02
2008
16,55
20,96
22,76
2009
16,42
20,76
19,20
2010
16,14
20,03
24,50
2011
15,79
19,33
n.d.
(53)
La tabella evidenzia altresì che i prezzi calcolati in base alla formula non soltanto erano nettamente inferiori ai prezzi che sarebbero risultati dall'applicazione della clausola di adeguamento dei prezzi, ma anche notevolmente inferiori ai prezzi medi registrati nel Land del Brandeburgo.
(54)
Gli effetti della formula erano inoltre prevedibili già alla sottoscrizione dell'accordo. Tale circostanza assume particolare rilevanza, in quanto è necessaria una valutazione ex ante dell'accordo per appurare se un venditore privato sul mercato si sarebbe comportato allo stesso modo o in modo analogo al Land del Brandeburgo (11).
(55)
Come esposto nei considerando (16) e (18), la formula era errata e non rifletteva le intenzioni delle parti espresse dalla clausola di adeguamento dei prezzi. Come altresì confermato dalla perizia dello studio RAUE LLP, tali intenzioni avrebbero potuto tradursi nella formula matematica seguente:
(56)
Al posto dell'indicen (Index n) le parti hanno tuttavia detratto un importo fisso. La detrazione di un importo fisso può essere giustificata in talune circostanze, ma dovrebbe generare almeno il prezzo base di partenza concordato per l'anno di sottoscrizione dell'accordo. Nel caso in oggetto, la detrazione scelta dalle parti ha prodotto un prezzo che, già nell'anno di sottoscrizione, era nettamente inferiore al prezzo base di partenza concordato e conforme al mercato.
(57)
Pertanto, al momento della sottoscrizione dell'accordo era possibile prevedere in modo oggettivo che la formula era errata e che non avrebbe generato i prezzi concordati nell'ambito della clausola di adeguamento dei prezzi.
(58)
In una tale situazione, un venditore privato avrebbe utilizzato un'altra formula o si sarebbe quantomeno adoperato per modificare la formula, tanto più che le parti avevano stabilito nel testo dell'accordo che gli adeguamenti dei prezzi sarebbero dovuti avvenire in linea con l'indice dei prezzi del legname industriale e che lo Stato e HoKaWe avrebbero dovuto farsi carico a metà del rischio di oscillazione dei prezzi (come disposto dalla clausola di adeguamento dei prezzi).
(59)
Va sottolineato che l'andamento dei prezzi nell'ambito dell'accordo non era esclusivamente il risultato di un calcolo matematico definito a priori in base alla formula. Come esposto nel considerando (19), le informazioni trasmesse dalle autorità tedesche nel corso del procedimento d'indagine formale evidenziano piuttosto che la formula è stata più volte adeguata lungo tutta la durata dell'accordo (12).
(60)
Come si evince chiaramente dalla tabella di cui al considerando (52), gli effetti negativi prevedibili della formula si sono di fatto concretizzati, in quanto il prezzo corrisposto da HoKaWe si è attestato a un valore nettamente inferiore al prezzo che sarebbe risultato dall'applicazione della clausola di adeguamento dei prezzi. Inoltre, il prezzo è stato nettamente inferiore al prezzo medio del legname della foresta demaniale del Brandeburgo, ovvero il prezzo al quale il Land del Brandeburgo ha venduto il legname ad altre imprese (13).
(61)
Ne consegue che lo Stato sapeva che l'applicazione della formula non generava l'andamento dei prezzi atteso sulla base dell'indice dei pezzi del legname industriale, con relativa ripartizione del rischio di oscillazione dei prezzi tra la parti, e che tale circostanza è stata accettata.
Conclusione
(62)
Si può quindi concludere che l'applicazione della clausola di adeguamento dei prezzi avrebbe generato prezzi inferiori al prezzo medio per il Land del Brandeburgo, che sarebbero tuttavia stati conformi al mercato. Questi prezzi si basavano su opportune considerazioni e trattative tra le parti interessate, che non consentono di escludere che anche un operatore privato avrebbe concluso un accordo a condizioni uguali o analoghe.
(63)
Per contro, gli adeguamenti dei prezzi effettivamente attuati dalle parti in base alla formula non erano espressione di nessuna di queste condizioni di conformità al mercato e hanno generato prezzi nettamente inferiori a quelli che sarebbero risultati dall'applicazione della clausola di adeguamento dei prezzi (e, per di più, nettamente inferiori al prezzo medio del legname nel Land del Brandeburgo).
(64)
Mentre l'andamento dei prezzi basato sulla clausola di adeguamento dei prezzi corrisponde a una decisione imprenditoriale sensata e riflette un'equa ripartizione del rischio di oscillazione dei prezzi tra le parti, i prezzi risultanti dall'applicazione della formula erano nettamente inferiori e non riflettevano più una tale ripartizione dei rischi. A differenza della causa SA.19045 [Presunto aiuto della Baviera (Amministrazione forestale della Baviera) sotto forma di contratti per la fornitura di legname a lungo termine con l'impresa Klausner] (14) - nell'ambito della quale la Commissione ha ritenuto che i prezzi inferiori alla media di mercato non configurassero un aiuto di Stato dato che il mercato presentava eccessi di capacità e lo Stato libero della Baviera si era adoperato per trovare un grande acquirente regolare di lungo periodo - nel caso in oggetto prezzi inferiori a quelli generati dall'applicazione della clausola di adeguamento dei prezzi non sono giustificati dai fatti. La clausola di adeguamento dei prezzi concordata dalle parti teneva conto della natura di lungo periodo dell'accordo e della qualità del legname oggetto delle vendite e ha generato prezzi al di sotto del prezzo medio applicato nel Land del Brandeburgo. Nulla indica che un operatore privato avrebbe accettato prezzi ancora più bassi.
(65)
Ciò è confermato dalle ragioni addotte dalla Germania, che indicano come la clausola di adeguamento dei prezzi riflettesse le reali intenzioni delle parti. Dopo che le perizie del 2010 di cui al considerando (16) avevano evidenziato che, a causa dell'applicazione della formula, l'accordo poteva porre problemi relativamente al rispetto della normativa in materia di aiuti di Stato, nel 2011 il Land del Brandeburgo ha negoziato una modifica con la quale la formula errata è stata soppressa. Il Land del Brandeburgo ha dunque negoziato la modifica dell'accordo escludendo formula per realizzare le reali intenzioni delle parti e porre fine ai dubbi relativi al rispetto della normativa in materia di aiuti di Stato.
(66)
Ne consegue che l'esecuzione dell'accordo, in particolare gli adeguamenti dei prezzi sulla base della formula, non sarebbe stata accettata da un venditore privato e non è conforme al mercato.
(67)
La Germania ha affermato che, solo durante la ristrutturazione dell'amministrazione forestale del 2009, il governo del Land del Brandeburgo ha appreso che i prezzi effettivamente corrisposti da HoKaWe non corrispondevano all'andamento dei prezzi previsto dalla clausola di adeguamento dei prezzi, ma erano nettamente inferiori ai prezzi pagati da altre imprese per le forniture di legname; secondo la Germania, il Land del Brandeburgo avrebbe quindi agito in conformità al mercato commissionando le due perizie di cui al considerando (16) e rinegoziando poi l'accordo, con la conseguente modifica del 2011.
(68)
Tale argomentazione non regge a un esame approfondito. Anzitutto, come illustrato nei considerando da (54) a (57), gli effetti della formula erano prevedibili al momento della sottoscrizione dell'accordo. In secondo luogo, un venditore privato sul mercato, che persegue l'attuazione della soluzione concordata con la clausola di adeguamento dei prezzi e, quindi, controlla attentamente gli adeguamenti dei prezzi conformemente a tale clausola, avrebbe immediatamente richiesto una rinegoziazione del prezzo. Come esposto nel considerando (65), l'avvenuta rinegoziazione dell'accordo ad opera del Land del Brandeburgo è un ulteriore conferma del fatto che la formula non rifletteva le reali intenzioni delle parti (espresse dalla clausola di adeguamento dei prezzi). Tale rinegoziazione mostra altresì che HoKaWe non è riuscita ad opporsi alla soppressione della formula.
(69)
Ne consegue che è stato procurato a HoKaWe un vantaggio economico dal momento dell'entrata in vigore dell'accordo (1o giugno 2006) fino alla sua modifica (30 giugno 2011).
(70)
Anche tutti gli altri criteri relativi all'esistenza di un aiuto di cui all'articolo 107, paragrafo 1, TFUE, sono soddisfatti. Il vantaggio era selettivo, in quanto l'accordo ha favorito espressamente una determinata impresa. Il vantaggio è stato concesso dalle autorità di uno Stato membro, il Land del Brandeburgo. Il quantitativo medio di legname venduto a HoKaWe alle condizioni dell'accordo è stato ingente; la consegna di legname a condizioni più favorevoli ha migliorato la posizione di mercato dell'acquirente rispetto ai propri concorrenti ed è stata tale da falsare la concorrenza. Sul mercato del legname vige un regime di concorrenza tra le imprese dei diversi Stati membri. L'accordo di fornitura ha riguardato il legname proveniente da foreste entro un raggio di 70 km da Eberswalde, tuttavia Eberswalde è situata in prossimità del confine con la Polonia (30 km). L'aiuto incide quindi altresì sugli scambi tra Stati membri. È pertanto possibile concludere che l'attuazione dell'accordo che ha portato alla definizione dei prezzi pagati sulla base della formula costituisca aiuto di Stato.
(71)
La menzionata modifica dell'accordo, entrata in vigore il 1o luglio 2011, va considerata come la misura che ha posto fine all'aiuto di Stato. In seguito alla modifica, dopo il 1o luglio 2011 gli adeguamenti dei prezzi si sono basati sulla clausola di adeguamento dei prezzi, confermando in tal modo le intenzioni originarie delle parti e dando loro corretta attuazione. La versione modificata dell'accordo è conforme al mercato e la Commissione è pertanto giunta alla conclusione che i pagamenti effettuati nell'ambito dell'accordo dopo il 30 giugno 2011 non hanno più procurato un vantaggio economico a HoKaWe.
5.2. Compatibilità con il mercato interno
(72)
Una base giuridica della compatibilità dell'aiuto non è evidente, né è stata fatta valere dalle autorità tedesche. Il vantaggio procurato a HoKaWe dall'attuazione dell'accordo nel periodo compreso tra giugno 2006 e giugno 2011 costituisce pertanto un aiuto di Stato incompatibile con il mercato interno.
5.3. Calcolo della componente di aiuto
(73)
Come illustrato nei considerando da (49) a (51), la clausola di adeguamento dei prezzi può essere considerata conforme al mercato. La Commissione ritiene pertanto che la componente di aiuto consista nella differenza tra il prezzo che si sarebbe dovuto corrispondere secondo la clausola di adeguamento dei prezzi e il prezzo effettivamente corrisposto in base alla formula (15).
a)
Prezzo effettivamente pagato
(in EUR/m3) (16)
b)
Prezzo in base alla clausola di adeguamento dei prezzi
(in EUR/m3)
c)
Differenza tra a) e b) (16)
d)
Quantità di legname effettivamente consegnata
(m3)
e)
Componente di aiuto c) × d)
(in EUR) (16)
2006
13,00
15,42
2,42
13 115,73
31 794
2007
13,21
15,95
2,74
142 792,67
391 452
2008
16,55
20,96
4,41
137 683,00
607 291
2009
16,42
20,76
4,34
141 273,68
613 128
2010
16,14
20,03
3,89
139 045,38
540 699
2011
15,79
19,33
3,54
62 680,29
222 051
Totale
2 406 415
(74)
L'importo dell'aiuto concesso a HoKaWe è pertanto pari a 2 406 415 EUR.
6. RECUPERO
(75)
Secondo il TFUE e la giurisprudenza consolidata della Corte di giustizia, la Commissione è competente per decidere se lo Stato interessato debba sopprimere o modificare l'aiuto (17) qualora riscontri che quest'ultimo è incompatibile con il mercato interno. La giurisprudenza consolidata della Corte di giustizia statuisce anche che, nel caso di aiuti ritenuti dalla Commissione incompatibili con il mercato interno, l'obbligo per lo Stato membro di sopprimere l'aiuto persegue l'obiettivo di ripristinare la situazione precedente (18). La Corte ha in tal senso dichiarato che tale obiettivo si realizza nel momento in cui i beneficiari hanno rimborsato gli importi erogati a titolo di aiuto illegittimo, perdendo così il vantaggio di cui hanno fruito nei confronti dei concorrenti e ripristinando la situazione esistente prima della corresponsione dell'aiuto (19).
(76)
In conformità con la giurisprudenza, l'articolo 14, paragrafo 1, del regolamento (CE) n. 659/1999 del Consiglio (20) stabilisce quanto segue: «Nel caso di decisioni negative relative a casi di aiuti illegali la Commissione adotta una decisione con la quale impone allo Stato membro interessato di adottare tutte le misure necessarie per recuperare l'aiuto dal beneficiario […].»
(77)
Visto che la misura in questione non è stata notificata alla Commissione, in violazione dell'articolo 108 TFUE, e che essa costituisce quindi un aiuto illegale e incompatibile, l'importo dell'aiuto deve essere recuperato per ripristinare la situazione di mercato antecedente alla concessione dell'aiuto di Stato. Il recupero deve pertanto riferirsi al periodo nel quale il beneficiario ha potuto usufruire del vantaggio, quindi dal momento in cui l'aiuto è stato messo a sua disposizione fino alla data del recupero; gli importi devono comprendere gli interessi applicabili fino all'effettivo recupero.
7. CONCLUSIONE
(78)
L'attuazione dell'accordo quadro tra il Land del Brandeburgo e HoKaWe dalla sottoscrizione (1o giugno 2006) alla sua modifica (30 giugno 2011) comprende un aiuto di Stato non compatibile con il mercato interno. HoKaWe deve quindi restituire l'importo dell'aiuto, comprensivo degli interessi applicabili.
HA ADOTTATO LA PRESENTE DECISIONE:
Articolo 1
L'aiuto di Stato dell'importo di 2 406 415 EUR, che la Germania ha illegalmente concesso a HoKaWe Eberswalde GmbH in violazione dell'articolo 108, paragrafo 3, TFUE, non è compatibile con il mercato interno.
Articolo 2
1) La Germania procede al recupero dell'aiuto di cui all'articolo 1 presso il beneficiario.
2) Gli importi da recuperare comprendono gli interessi a decorrere dalla data in cui l'aiuto è stato messo a disposizione del beneficiario fino alla data dell'effettivo recupero.
3) Gli interessi sono calcolati secondo il regime dell'interesse composto, conformemente al capo V del regolamento (CE) n. 794/2004 (21) della Commissione e al regolamento (CE) n. 271/2008 (22) della Commissione che modifica il regolamento (CE) n. 794/2004.
Articolo 3
1) Il recupero dell'aiuto di cui all'articolo 1 è immediato ed effettivo.
2) La Germania garantisce l'esecuzione della presente decisione entro quattro mesi dalla data della sua notifica alle autorità tedesche.
Articolo 4
1) Entro due mesi dalla notifica della presente decisione, la Germania trasmette alla Commissione le seguenti informazioni:
a)
l'importo complessivo (capitale più interessi) da recuperare presso il beneficiario;
b)
la descrizione dettagliata delle misure già adottate o previste per conformarsi alla presente decisione;
c)
i documenti attestanti che al beneficiario è stato ingiunto di rimborsare l'aiuto.
2) La Germania informa la Commissione dei progressi delle misure nazionali adottate per l'esecuzione della presente decisione fino al completo recupero dell'aiuto di cui all'articolo 1. Trasmette immediatamente, dietro semplice richiesta della Commissione, le informazioni relative alle misure già adottate o previste per conformarsi alla presente decisione. Fornisce inoltre informazioni dettagliate riguardo all'importo dell'aiuto e degli interessi già recuperati presso il beneficiario.
Articolo 5
La Repubblica federale di Germania è destinataria della presente decisione.
Fatto a Bruxelles, il 6 novembre 2013