NAŘÍZENÍ KOMISE (EU) č. 584/2010
ze dne 1. července 2010,
kterým se provádí směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/65/ES, pokud jde o formu a obsah standardního oznámení a osvědčení SKIPCP, využívání elektronické komunikace mezi příslušnými orgány pro účely oznamování a postupy pro ověřování na místě a šetření a výměnu informací mezi příslušnými orgány
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na směrnici Evropského parlamentu a Rady 2009/65/ES ze dne 13. července 2009 o koordinaci právních a správních předpisů týkajících se subjektů kolektivního investování do převoditelných cenných papírů (SKIPCP) (1), a zejména na čl. 95 odst. 2 písm. a), b) a c), na čl. 101 odst. 9 a na článek 105 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Směrnice 2009/65/ES uděluje Komisi prováděcí pravomoci k tomu, aby specifikovala a harmonizovala určité aspekty nového postupu pro oznamování záměru uvést podílové jednotky SKIPCP na trh v hostitelském členském státě. Tato harmonizace by měla příslušným orgánům poskytnout nezbytnou jistotu ohledně fungování těchto nových požadavků a pomoci jim zajistit hladký průběh nového postupu.
(2)
Pro usnadnění postupu oznamování je třeba specifikovat formu a obsah standardního vzorového oznámení, které mají SKIPCP používat, jakož i formu a obsah osvědčení, kterým mají příslušné orgány členských států potvrzovat, že SKIPCP splňuje podmínky stanovené směrnicí 2009/65/ES. Členským státům by se mělo umožnit sdělování oznámení i osvědčení elektronickou cestou.
(3)
S ohledem na cíl směrnice 2009/65/ES, kterým je zajistit, aby bylo SKIPCP umožněno uvádět na trh své podílové jednotky v jiných členských státech s výhradou příslušného oznámení založeného na lepší výměně informací mezi příslušnými orgány členských států, je třeba stanovit podrobný postup pro elektronické předávání dokumentace mezi příslušnými orgány.
(4)
Směrnice 2009/65/ES ukládá příslušným orgánům domovského členského státu SKIPCP, aby předtím, než předají úplnou dokumentaci příslušným orgánům členského státu, v němž SKIPCP navrhuje uvést své podílové jednotky na trh, ověřily, zda je dokumentace úplná. Uděluje také SKIPCP právo přístupu na trh hostitelského členského státu ihned poté, co příslušné orgány domovského členského státu SKIPCP předaly úplnou dokumentaci příslušným orgánům členského státu, v němž SKIPCP navrhuje uvést své podílové jednotky na trh. Pro zajištění právní jistoty je třeba určit, kdy se má za to, že došlo k předání úplné dokumentace. Postup pro využití elektronické komunikace navíc od příslušných orgánů domovského členského státu SKIPCP vyžaduje, aby se předtím, než SKIPCP oznámí předání podle čl. 93 odst. 3 směrnice 2009/65/ES, ujistily, že k předání úplné dokumentace došlo. Je rovněž třeba stanovit postupy pro řešení technických problémů, k nimž dojde během předávání dokumentace mezi příslušnými orgány domovského a hostitelského státu SKIPCP.
(5)
Pro zjednodušení předávání dokumentace a zohlednění technických inovací a možnosti vzniku pokročilejších systémů elektronické komunikace mohou příslušné orgány provést ujednání o spolupráci s cílem zlepšit předávání dokumentace prostřednictvím elektronické komunikace, zejména v souvislosti s bezpečností systému a využitím šifrovacích mechanismů. Příslušné orgány by ujednání ohledně elektronické komunikace měly rovněž koordinovat s Evropským výborem regulátorů trhů s cennými papíry.
(6)
Směrnice 2009/65/ES ukládá členským státům, aby přijaly nezbytná správní a organizační opatření k usnadnění spolupráce. Posílená spolupráce mezi příslušnými orgány je nezbytná k zajištění toho, aby SKIPCP a správcovské společnosti spravující SKIPCP dodržovaly směrnici 2009/65/ES a aby se zajistilo hladké fungování vnitřního trhu a vysoká úroveň ochrany investorů.
(7)
Směrnice 2009/65/ES stanoví, že příslušné orgány jednoho členského státu mohou požádat příslušné orgány jiného členského státu o spolupráci při dohledu nebo ověřování na místě nebo šetření na území onoho členského státu. Zejména v případě, kdy je SKIPCP spravován správcovskou společností nacházející se v jiném členském státě, je velmi důležité zřídit mechanismy spolupráce mezi příslušnými orgány a podrobné postupy, které se použijí, pokud příslušný orgán potřebuje provést šetření nebo ověřování na místě ve vztahu k subjektu nebo osobě nacházející se v jiném členském státě.
(8)
Příslušný orgán by měl mít právo vyžádat si v záležitostech spadajících do jeho působnosti v oblasti dohledu spolupráci dalších příslušných orgánů. Dožádaný orgán by měl poskytnout pomoc i v případě, kdy vyšetřované jednání není v jeho jurisdikci považováno za porušení předpisů. Dožádaný orgán může poskytnutí pomoci odmítnout v případech uvedených v čl. 101 odst. 6 směrnice 2009/65/ES.
(9)
Směrnice 2009/65/ES ukládá příslušným orgánům členských států, aby si vzájemně neprodleně poskytly informace požadované pro účely plnění svých úkolů. Je proto vhodné stanovit podrobná pravidla týkající se běžné výměny informací a výměny informací bez předchozí žádosti.
(10)
Aby se zajistilo, že se povinnosti stanovené ve směrnici 2009/65/ES a v tomto nařízení použijí od stejného data, mělo by se toto nařízení použít od stejného data jako vnitrostátní opatření, kterými se provádí směrnice 2009/65/ES.
(11)
O technické poradenství byl požádán Evropský výbor regulátorů trhů s cennými papíry zřízený rozhodnutím Komise 2009/77/ES (2).
(12)
Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem Evropského výboru pro cenné papíry,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
KAPITOLA I
POSTUP PRO OZNAMOVÁNÍ
Článek 1
Forma a obsah oznámení
Subjekt kolektivního investování do převoditelných cenných papírů (SKIPCP) vypracuje oznámení podle čl. 93 odst. 1 směrnice 2009/65/ES v souladu se vzorem uvedeným v příloze I tohoto nařízení.
Článek 2
Forma a obsah osvědčení SKIPCP
Příslušné orgány domovského členského státu SKIPCP vypracují osvědčení, že SKIPCP splňuje podmínky uložené směrnicí 2009/65/ES podle čl. 93 odst. 3 uvedené směrnice v souladu se vzorem uvedeným v příloze II tohoto nařízení.
Článek 3
Určená e-mailová adresa
1. Příslušné orgány určí e-mailovou adresu pro účely předávání dokumentace uvedené v čl. 93 odst. 3 směrnice 2009/65/ES a pro účely výměny informací souvisejících s postupem pro oznamování stanoveným uvedeným článkem.
2. Příslušné orgány informují příslušné orgány ostatních členských států o určené e-mailové adrese a zajistí, aby byly na veškeré změny uvedené e-mailové adresy ihned upozorněny.
3. Příslušné orgány domovského členského státu SKIPCP předávají veškeré dokumenty uvedené v čl. 93 odst. 3 druhém pododstavci směrnice 2009/65/ES pouze na určenou e-mailovou adresu příslušných orgánů členského státu, v němž SKIPCP navrhuje uvést na trh své podílové jednotky.
4. Příslušné orgány zavedou postup zajišťující, že jejich určená e-mailová adresa pro zasílání oznámení bude kontrolována každý pracovní den.
Článek 4
Předání dokumentace
1. Příslušné orgány domovského členského státu SKIPCP předávají úplnou dokumentaci uvedenou v čl. 93 odst. 3 prvním a druhém pododstavci směrnice 2009/65/ES příslušným orgánům členského státu, v němž SKIPCP navrhuje uvést na trh své podílové jednotky, prostřednictvím e-mailu.
Veškeré přílohy k oznámení uvedenému v příloze I se uvedou v e-mailu a poskytnou se v běžně užívaném formátu umožňujícím prohlížení a tisk.
2. Předání úplné dokumentace podle čl. 93 odst. 3 druhého pododstavce směrnice 2009/65/ES se nepovažuje za uskutečněné pouze v některém z těchto případů:
a)
dokument, jenž má být předán, chybí, je neúplný nebo je ve formátu jiném než specifikovaném v odstavci 1;
b)
příslušné orgány domovského členského státu SKIPCP nepoužijí e-mailovou adresu, kterou příslušné orgány členského státu, v němž SKIPCP navrhuje uvést na trh své podílové jednotky, určily podle čl. 3 odst. 1;
c)
příslušné orgány domovského členského státu SKIPCP úplnou dokumentaci nepředaly v důsledku technického selhání jejich elektronického systému.
3. Příslušné orgány domovského členského státu SKIPCP zajistí, aby se předání úplné dokumentace podle čl. 93 odst. 3 směrnice 2009/65/ES uskutečnilo předtím, než předání oznámí SKIPCP.
4. Pokud jsou příslušné orgány domovského členského státu SKIPCP informovány nebo se dozví o tom, že k předání úplné dokumentace nedošlo, podniknou ihned kroky k předání úplné dokumentace.
5. Příslušné orgány se mohou dohodnout na nahrazení prostředků, kterými se předává úplná dokumentace podle čl. 93 odst. 3 druhého pododstavce směrnice 2009/65/ES, pokročilejší metodou elektronické komunikace, než je e-mail, nebo na zavedení dalších postupů za účelem zvýšení bezpečnosti předávaných e-mailů.
Veškeré alternativní metody nebo zlepšené postupy dodržují lhůty pro oznámení stanovené v kapitole XI směrnice 2009/65/ES a nenarušují možnost přístupu SKIPCP na trh jiného členského státu, než je jeho domovský členský stát.
Článek 5
Přijetí dokumentace
1. Poté, co příslušné orgány členského státu, v němž SKIPCP navrhuje uvést své podílové jednotky na trh, obdrží dokumentaci, jež jim má být předána podle čl. 93 odst. 3 směrnice 2009/65/ES, potvrdí příslušným orgánům domovského členského státu SKIPCP co nejdříve, avšak nejpozději pět pracovních dnů od data přijetí uvedené dokumentace, zda:
a)
byly obdrženy veškeré přílohy, jež mají být uvedeny podle čl. 4 odst. 1 tohoto nařízení, a
b)
je možné dokumentaci, jež jim byla předána, prohlížet nebo tisknout.
Potvrzení lze příslušným orgánům domovského členského státu SKIPCP zaslat e-mailem na adresu určenou podle čl. 3 odst. 1, pokud se dotčené příslušné orgány nedohodly na pokročilejší metodě potvrzování přijetí.
2. Pokud příslušné orgány domovského členského státu SKIPCP neobdrží od příslušných orgánů členského státu, v němž SKIPCP navrhuje uvést na trh své podílové jednotky, potvrzení ve lhůtě stanovené v odstavci 1, obrátí se na příslušné orgány členského státu, v němž SKIPCP navrhuje uvést na trh své podílové jednotky, a ověří, zda k předání úplné dokumentace došlo.
KAPITOLA II
SPOLUPRÁCE V OBLASTI DOHLEDU
ODDÍL 1
Postup pro ověřování na místě a šetření
Článek 6
Žádost o pomoc pro ověřování na místě a šetření
1. Příslušný orgán, který má v úmyslu provést ověření na místě nebo šetření na území jiného členského státu („žádající orgán“) podá písemnou žádost příslušnému orgánu uvedeného jiného členského státu („dožádaný orgán“). Žádost obsahuje:
a)
důvody žádosti včetně právních ustanovení platných v jurisdikci žádajícího orgánu, na nichž je žádost založena;
b)
informace o rozsahu ověřování na místě nebo šetření;
c)
informace o opatřeních, která žádající orgán již provedl;
d)
informace o opatřeních, která má dožádaný orgán provést;
e)
navrhovanou metodiku ověřování na místě nebo šetření a důvody, proč si ji žádající orgán zvolil.
2. Žádost se předloží v dostatečném předstihu před ověřováním na místě nebo šetřením.
3. Pokud je žádost o pomoc pro ověřování na místě nebo šetření naléhavá, lze ji předat e-mailem a následně písemně potvrdit.
4. Dožádaný orgán potvrdí přijetí žádosti bez zbytečného odkladu.
5. Žádající orgán poskytne dožádanému orgánu veškeré informace, které si vyžádá, aby dožádanému orgánu umožnil poskytnout nezbytnou pomoc.
6. Dožádaný orgán bez zbytečného odkladu předá veškeré informace a dokumenty, které má k dispozici a které jsou relevantní nebo užitečné pro žádající orgán, a to na základě důvodů pro ověřování na místě nebo šetření a jejich rozsahu.
7. Dožádaný orgán a žádající orgán opětovně posoudí nutnost ověřování na místě a šetření s ohledem na dokumenty a informace předané podle odstavců 5 a 6.
8. Dožádaný orgán rozhodne, zda provede ověřování na místě nebo šetření sám, nebo zda dovolí žádajícímu orgánu, aby provedl ověřování na místě nebo šetření, nebo zda dovolí auditorům nebo jiným odborníkům, aby provedli ověřování na místě nebo šetření.
9. Dožádaný orgán a žádající orgán se dohodnou o otázkách souvisejících s rozdělením nákladů ověřování na místě nebo šetření.
Článek 7
Provádění ověřování na místě a šetření dožádaným orgánem
1. Pokud se dožádaný orgán rozhodl provést ověřování na místě nebo šetření sám, učiní tak v souladu s postupy stanovenými právem členského státu, na jehož území se má ověřování na místě nebo šetření provést.
2. Pokud žádající orgán požádal, aby pracovníky dožádaného orgánu provádějící ověřování nebo šetření podle čl. 101 odst. 5 směrnice 2009/65/ES doprovodili jeho vlastní pracovníci, žádající orgán a dožádaný orgán se dohodnou na praktických opatřeních týkajících se této účasti.
Článek 8
Provádění ověřování na místě a šetření žádajícím orgánem
1. Pokud se dožádaný orgán rozhodl dovolit žádajícímu orgánu, aby provedl ověřování na místě nebo šetření, toto ověřování na místě nebo šetření se provede v souladu s postupy stanovenými právem členského státu, na jehož území se má ověřování na místě nebo šetření provést.
2. Pokud se dožádaný orgán rozhodl dovolit žádajícímu orgánu, aby provedl ověřování na místě nebo šetření, poskytne nezbytnou pomoc s cílem usnadnit uvedené ověřování na místě nebo šetření.
3. Pokud žádající orgán během svého ověřování na místě nebo šetření zjistí podstatné informace významné pro plnění úkolů dožádaného orgánu, bez zbytečného odkladu tyto informace předá dožádanému orgánu.
Článek 9
Provádění ověřování na místě a šetření auditory nebo odborníky
1. Pokud se dožádaný orgán rozhodl dovolit auditorům nebo odborníkům, aby provedli ověřování na místě nebo šetření, toto ověřování na místě nebo šetření se provede v souladu s postupy stanovenými právem členského státu, na jehož území se má ověřování na místě nebo šetření provést.
2. Pokud se dožádaný orgán rozhodl dovolit auditorům nebo odborníkům, aby provedli ověřování na místě nebo šetření, poskytne nezbytnou pomoc s cílem usnadnit uvedeným auditorům nebo odborníkům výkon jejich úkolů.
3. Pokud žádající orgán navrhuje jmenování auditorů nebo odborníků, předá veškeré příslušné informace o totožnosti a odborné kvalifikaci těchto auditorů nebo odborníků dožádanému orgánu.
Dožádaný orgán žádajícímu orgánu neprodleně oznámí, zda navržené jmenování přijímá.
Pokud dožádaný orgán navržené jmenování nepřijme nebo pokud žádající orgán jmenování auditorů nebo odborníků nenavrhne, má právo navrhnout auditory nebo odborníky dožádaný orgán.
4. Pokud se dožádaný orgán a žádající orgán nedohodnou na jmenování auditorů nebo odborníků, dožádaný orgán se rozhodne, zda provede ověřování na místě nebo šetření sám nebo zda dovolí žádajícímu orgánu, aby provedl ověřování na místě nebo šetření.
5. Pokud se dožádaný orgán a žádající orgán nedohodnou jinak, orgán, jenž navrhl jmenované auditory nebo odborníky, nese příslušné náklady.
6. Pokud auditoři nebo odborníci během ověřování na místě nebo šetření zjistí podstatné informace významné pro plnění úkolů dožádaného orgánu, neprodleně tyto informace předají dožádanému orgánu.
Článek 10
Žádost o pomoc při pohovorech s osobami nacházejícími se v jiném členském státě
1. Pokud žádající orgán považuje za nezbytné provést pohovory s osobami nacházejícími se na území jiného členského státu, podá písemnou žádost příslušným orgánům uvedeného jiného členského státu.
2. Žádost obsahuje:
a)
důvody žádosti včetně právních ustanovení platných v jurisdikci žádajícího orgánu, na nichž je žádost založena;
b)
informace o rozsahu pohovorů;
c)
informace o opatřeních, která žádající orgán již provedl;
d)
informace o opatřeních, která má dožádaný orgán provést;
e)
navrhovanou metodiku, jež má být při pohovorech použita, a důvody, proč si ji žádající orgán zvolil.
3. Žádost se předloží v dostatečném předstihu před pohovory.
4. Pokud je žádost o pomoc při provádění pohovorů s osobami nacházejícími se na území jiného členského státu naléhavá, lze ji předat e-mailem a následně písemně potvrdit.
5. Dožádaný orgán potvrdí přijetí žádosti bez zbytečného odkladu.
6. Žádající orgán poskytne dožádanému orgánu veškeré informace, které si vyžádá, aby dožádanému orgánu umožnil poskytnout nezbytnou pomoc.
7. Dožádaný orgán bez zbytečného odkladu předá veškeré informace a dokumenty, které má k dispozici a které jsou relevantní nebo užitečné pro žádající orgán, a to na základě důvodů pro pohovory a jejich rozsahu.
8. Dožádaný orgán a žádající orgán opětovně posoudí nutnost provádění pohovorů s ohledem na dokumenty a informace předané podle odstavců 6 a 7.
9. Dožádaný orgán se rozhodne, zda provede pohovory sám, nebo zda dovolí žádajícímu orgánu, aby provedl pohovory.
10. Dožádaný orgán a žádající orgán se dohodnou o otázkách souvisejících s rozdělením nákladů na provádění pohovorů.
11. Žádající orgán se může zúčastnit pohovorů vyžádaných v souladu s odstavcem 1. Žádající orgán může před prováděním pohovorů a během nich předložit otázky, jež se mají položit.
Článek 11
Zvláštní ustanovení týkající se ověřování na místě a šetření
1. Příslušné orgány domovského členského státu správcovské společnosti a příslušné orgány domovského členského státu SKIPCP si vzájemně oznamují veškerá ověřování na místě a šetření, jež se mají provést ve vztahu ke správcovské společnosti nebo SKIPCP podléhajícím jejich dohledu. Na základě takového oznámení může příslušný orgán, jenž je příjemcem oznámení, bez zbytečného odkladu požádat oznamující příslušný orgán, aby do ověřování na místě nebo šetření zahrnul záležitosti spadající do působnosti dohledu orgánu, jenž je příjemcem oznámení.
2. Příslušné orgány domovského členského státu správcovské společnosti si mohou vyžádat pomoc příslušného orgánu domovského členského státu SKIPCP v souvislosti s ověřováním na místě a šetřením ve vztahu k depozitáři SKIPCP, pokud je to nezbytné k plnění jejich úkolů v oblasti dohledu nad správcovskou společností.
3. Příslušné orgány domovského členského státu SKIPCP a příslušné orgány domovského členského státu správcovské společnosti se dohodnou na postupech pro sdílení výsledků ověřování na místě a šetření provedených ve vztahu ke správcovské společnosti a SKIPCP podléhajícím jejich dohledu.
4. V případě potřeby se příslušné orgány domovského členského státu SKIPCP a příslušné orgány domovského členského státu správcovské společnosti dohodnou na dalších opatřeních, jež je třeba přijmout v souvislosti s ověřováním na místě nebo šetřením.
ODDÍL 2
Výměna informací
Článek 12
Běžná výměna informací
1. Příslušné orgány domovského členského státu SKIPCP ihned informují příslušné orgány hostitelského členského státu SKIPCP, a pokud SKIPCP spravuje správcovská společnost nacházející se v jiném členském státě, než je domovský členský stát SKIPCP, rovněž příslušné orgány domovského členského státu správcovské společnosti, o:
a)
veškerých rozhodnutích o odnětí povolení SKIPCP;
b)
veškerých rozhodnutích uložených SKIPCP, která se týkají pozastavení vydávání, odkupu nebo vyplacení jeho podílových jednotek;
c)
jakýchkoli jiných závažných opatřeních přijatých vůči SKIPCP.
2. Pokud SKIPCP spravuje správcovská společnost nacházející se v jiném členském státě, než je domovský členský stát SKIPCP, příslušné orgány domovského členského státu správcovské společnosti ihned oznámí příslušným orgánům domovského členského státu SKIPCP, že schopnost správcovské společnosti řádně plnit své povinnosti ve vztahu k SKIPCP, který spravuje, může být podstatným způsobem nepříznivě ovlivněna, nebo že správcovská společnost nesplňuje podmínky stanovené v kapitole III směrnice 2009/65/ES.
3. Pokud SKIPCP spravuje správcovská společnost nacházející se v jiném členském státě, než je domovský členský stát SKIPCP, příslušné orgány domovského členského státu SKIPCP a domovského členského státu správcovské společnosti usnadňují výměnu informací nutnou pro plnění svých úkolů podle směrnice 2009/65/ES, včetně zavedení vhodných informačních toků. To zahrnuje výměnu informací vyplývající z:
a)
postupů pro vydávání povolení pro správcovskou společnost ohledně výkonu činnosti na území jiného členského státu podle článků 17 a 18 směrnice 2009/65/ES;
b)
postupů pro vydávání povolení pro správcovskou společnost ohledně správy SKIPCP, jenž je držitelem povolení v jiném členském státě, než je domovský členský stát správcovské společnosti, podle článku 20 směrnice 2009/65/ES;
c)
kontinuálního dohledu nad správcovskými společnostmi a SKIPCP.
Článek 13
Nevyžádaná výměna informací
Příslušné orgány sdělují bez předchozí žádosti a bez zbytečného odkladu ostatním příslušným orgánům veškeré relevantní informace, u nichž je pravděpodobné, že mají podstatný význam v souvislosti s plněním úkolů podle směrnice 2009/65/ES.
KAPITOLA III
ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 14
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Použije se ode dne 1. července 2011.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 1. července 2010.
REGLAMENTO (UE) no 584/2010 DE LA COMISIÓN
de 1 de julio de 2010
por el que se establecen disposiciones de aplicación de la Directiva 2009/65/CE del Parlamento Europeo y del Consejo en lo que atañe a la forma y el contenido del escrito de notificación y el certificado del OICVM normalizados, el uso de la comunicación electrónica entre las autoridades competentes a efectos de notificación, los procedimientos para las verificaciones in situ y las investigaciones y el intercambio de información entre las autoridades competentes
(Texto pertinente a efectos del EEE)
LA COMISIÓN EUROPEA,
Visto el Tratado de Funcionamiento de la Unión Europea,
Vista la Directiva 2009/65/CE del Parlamento Europeo y del Consejo, de 13 de julio de 2009, por la que se coordinan las disposiciones legales, reglamentarias y administrativas sobre determinados organismos de inversión colectiva en valores mobiliarios (OICVM) (1), y, en particular, su artículo 95, apartado 2, letras a), b) y c), su artículo 101, apartado 9, y su artículo 105,
Considerando lo siguiente:
(1)
La Directiva 2009/65/CE confiere a la Comisión competencias de ejecución para especificar y armonizar determinados aspectos del nuevo procedimiento de notificación de la comercialización de participaciones de OICVM en un Estado miembro de acogida. Resulta oportuno que dicha armonización permita a las autoridades competentes contar con la seguridad necesaria en cuanto a la forma en que se aplicarán los nuevos requisitos y contribuya a garantizar una correcta aplicación del nuevo procedimiento.
(2)
A fin de facilitar el procedimiento de notificación, es necesario especificar la forma y el contenido del modelo normalizado de escrito de notificación que habrá de utilizar el OICVM, y la forma y el contenido del certificado que deberán emplear las autoridades competentes de los Estados miembros para confirmar que el OICVM cumple las condiciones establecidas en la Directiva 2009/65/CE. Resulta oportuno que los Estados miembros puedan remitir, tanto el escrito de notificación, como el certificado por vía electrónica.
(3)
Dada la finalidad de la Directiva 2009/65/CE de garantizar que todo OICVM pueda comercializar sus participaciones en otros Estados miembros con sujeción a un procedimiento de notificación fundamentado en una mejor comunicación entre las autoridades competentes de los Estados miembros, es necesario definir pormenorizadamente un procedimiento para la remisión electrónica del expediente de notificación entre las autoridades competentes.
(4)
La Directiva 2009/65/CE exige que las autoridades competentes del Estado miembro de origen del OICVM verifiquen si el expediente de notificación está completo antes de remitirlo a las autoridades competentes del Estado miembro en el que el OICVM se proponga comercializar sus participaciones. Asimismo, ofrece al OICVM el derecho a acceder al mercado del Estado miembro de acogida inmediatamente después de que las autoridades competentes de su Estado miembro de origen hayan remitido el expediente de notificación completo a las autoridades competentes del Estado miembro en que el OICVM se proponga comercializar sus participaciones. En aras de la seguridad jurídica, es necesario determinar en qué momento se considera realizada la remisión del expediente de notificación completo. Por otra parte, el procedimiento de comunicación electrónica debe obligar a las autoridades competentes del Estado miembro de origen del OICVM a cerciorarse de que se ha realizado la remisión de la documentación completa, antes de notificar al OICVM dicha remisión de conformidad con el artículo 93, apartado 3, de la Directiva 2009/65/CE. Además, es necesario establecer procedimientos para abordar los problemas técnicos que surjan en el proceso de remisión del expediente de notificación entre las autoridades competentes del Estado miembro de origen y de acogida del OICVM.
(5)
A fin de simplificar la remisión del expediente de notificación, y atender a las innovaciones técnicas y la posibilidad de desarrollar sistemas más avanzados de comunicación electrónica, las autoridades competentes pueden instrumentar acuerdos de cooperación para mejorar la comunicación electrónica del expediente de notificación, en particular en lo que respecta a la seguridad del sistema y al uso de mecanismos de cifrado. Asimismo, resulta oportuno que las autoridades competentes coordinen las modalidades de comunicación electrónica en el seno del Comité de responsables europeos de reglamentación de valores.
(6)
La Directiva 2009/65/CE exige que los Estados miembros tomen las medidas administrativas y de organización oportunas para facilitar la cooperación. Es necesaria una mayor cooperación entre las autoridades competentes al objeto de asegurar que los OICVM y las sociedades de gestión de los OICVM se atengan a lo dispuesto en la Directiva 2009/65/CE y de garantizar el correcto funcionamiento del mercado interior y un elevado nivel de protección del inversor.
(7)
De conformidad con la Directiva 2009/65/CE, las autoridades competentes de un Estado miembro pueden solicitar la cooperación de las autoridades competentes de otro Estado miembro en actividades de supervisión o a efectos de verificaciones in situ o investigaciones en el territorio de este último. En el caso de un OICVM gestionado por una sociedad de gestión que esté situada en otro Estado miembro, en particular, es esencial establecer mecanismos de cooperación entre las autoridades competentes y procedimientos pormenorizados que sean de aplicación cuando una autoridad competente tenga que investigar o verificar in situ a una entidad o persona situada en otro Estado miembro.
(8)
Resulta oportuno que toda autoridad competente tenga derecho a solicitar la cooperación de otras autoridades competentes en aquellos asuntos que entren en el ámbito de sus responsabilidades de supervisión. Resulta oportuno que la autoridad requerida preste asistencia aun en el caso de que la actuación objeto de investigación no se considere una infracción en su propio país. La autoridad requerida podrá denegar la asistencia en los casos enumerados en el artículo 101, apartado 6, de la Directiva 2009/65/CE.
(9)
La Directiva 2009/65/CE exige que las autoridades competentes de los Estados miembros se faciliten inmediatamente la información necesaria para el desempeño de sus funciones. Resulta adecuado, por tanto, fijar normas detalladas para el intercambio sistemático de información y el intercambio de información sin solicitud previa.
(10)
A fin de garantizar que las obligaciones previstas en la Directiva 2009/65/CE y las previstas en el presente Reglamento comiencen a aplicarse en la misma fecha, procede que el presente Reglamento sea aplicable a partir de la misma fecha que las disposiciones nacionales de transposición de la Directiva 2009/65/CE.
(11)
Se ha consultado al Comité de responsables europeos de reglamentación de valores, establecido por la Decisión 2009/77/CE de la Comisión (2), para obtener su asesoramiento técnico.
(12)
Las medidas previstas en el presente Reglamento se ajustan al dictamen del Comité europeo de valores.
HA ADOPTADO EL PRESENTE REGLAMENTO:
CAPÍTULO I
PROCEDIMIENTO DE NOTIFICACIÓN
Artículo 1
Forma y contenido del escrito de notificación
Los organismos de inversión colectiva en valores mobiliarios (OICVM) elaborarán el escrito de notificación a que se refiere el artículo 93, apartado 1, de la Directiva 2009/65/CE con arreglo al modelo que figura en el anexo I del presente Reglamento.
Artículo 2
Forma y contenido del certificado del OICVM
Las autoridades competentes del Estado miembro de origen del OICVM extenderán el certificado acreditativo de que el OICVM cumple las condiciones impuestas por la Directiva 2009/65/CE, previsto en el artículo 93, apartado 3, de dicha Directiva, con arreglo al modelo que figura en el anexo II del presente Reglamento.
Artículo 3
Dirección de correo electrónico designada
1. Las autoridades competentes designarán una dirección de correo electrónico a efectos de la remisión de la documentación a que se refiere el artículo 93, apartado 3, de la Directiva 2009/65/CE y del intercambio de información conexo al procedimiento de notificación previsto en dicho artículo.
2. Las autoridades competentes comunicarán a las autoridades competentes de los demás Estados miembros la dirección de correo electrónico designada y velarán por que se informe de inmediato a las citadas autoridades de cualquier modificación de dicha dirección.
3. Las autoridades competentes del Estado miembro de origen del OICVM remitirán todos los documentos a que se refiere el artículo 93, apartado 3, párrafo segundo, de la Directiva 2009/65/CE, exclusivamente a la dirección de correo electrónico designada de las autoridades competentes del Estado miembro en que el OICVM tenga previsto comercializar sus participaciones.
4. Las autoridades competentes establecerán un procedimiento para cerciorarse de que su dirección de correo electrónico designada a efectos de la recepción de notificaciones se compruebe todos los días hábiles.
Artículo 4
Remisión del expediente de notificación
1. Las autoridades competentes del Estado miembro de origen del OICVM remitirán por correo electrónico la documentación completa a que se refiere el artículo 93, apartado 3, párrafos primero y segundo, de la Directiva 2009/65/CE, a las autoridades competentes de todo Estado miembro en que el OICVM tenga previsto comercializar sus participaciones.
Los documentos adjuntos al escrito de notificación, según se especifican en el anexo I, se enumerarán en el mensaje electrónico y se facilitarán en un formato de uso común que pueda visualizarse e imprimirse.
2. No se considerará que se ha realizado la remisión de la documentación completa a que se refiere el artículo 93, apartado 3, párrafo segundo, de la Directiva 2009/65/CE, exclusivamente en los siguientes casos:
a)
cuando un documento que haya de remitirse falte, esté incompleto o en un formato que no se ajuste a lo prescrito en el apartado 1;
b)
cuando las autoridades competentes del Estado miembro de origen del OICVM no utilicen la dirección de correo electrónico designada por las autoridades competentes del Estado miembro en que el OICVM tenga previsto comercializar sus participaciones, con arreglo a lo dispuesto en el artículo 3, apartado 1;
c)
cuando las autoridades competentes del Estado miembro de origen del OICVM no hayan remitido la documentación completa como consecuencia de un fallo técnico de su sistema electrónico.
3. Las autoridades competentes del Estado miembro de origen del OICVM se cerciorarán de que se haya realizado la remisión de la documentación completa a que se refiere el artículo 93, apartado 3, de la Directiva 2009/65/CE, antes de notificar dicha remisión al OICVM.
4. En el supuesto de que las autoridades competentes del Estado miembro de origen del OICVM sean informadas o se percaten de que no se ha realizado la remisión de la documentación completa, tomarán de inmediato medidas para remitir la documentación completa.
5. Las autoridades competentes podrán acordar sustituir los medios por los que se remita la documentación completa a que se refiere el artículo 93, apartado 3, párrafo segundo, de la Directiva 2009/65/CE por un método de comunicación electrónica más avanzado que el correo electrónico, o establecer procedimientos adicionales para incrementar la seguridad de los mensajes electrónicos enviados.
Cualquier método alternativo o procedimiento perfeccionado deberá atenerse a los plazos de notificación fijados en el capítulo XI de la Directiva 2009/65/CE y no deberá restringir la posibilidad de que el OICVM acceda al mercado de un Estado miembro distinto de su Estado miembro de origen.
Artículo 5
Recepción del expediente de notificación
1. Cuando las autoridades competentes de un Estado miembro en el que un OICVM tenga previsto comercializar sus participaciones reciban la documentación que deba serles remitida en virtud de lo dispuesto en el artículo 93, apartado 3, de la Directiva 2009/65/CE, confirmarán a las autoridades competentes del Estado miembro de origen del OICVM lo antes posible, y en cualquier caso en el plazo máximo de cinco días hábiles a partir de la fecha de recepción de dicha documentación, si:
a)
se han recibido todos los documentos adjuntos que deben enumerarse de conformidad con el artículo 4, apartado 1, del presente Reglamento, y
b)
puede visualizarse o imprimirse la documentación que ha de serles remitida.
La confirmación podrá enviarse a las autoridades competentes del Estado miembro de origen del OICVM por correo electrónico, utilizando la dirección designada de conformidad con el artículo 3, apartado 1, salvo que las correspondientes autoridades competentes hayan acordado un método más avanzado de acuse de recibo.
2. En el supuesto de que las autoridades competentes del Estado miembro de origen del OICVM no hayan recibido confirmación de las autoridades competentes de un Estado miembro en el que el OICVM tenga previsto comercializar sus participaciones en el plazo fijado en el apartado 1, se pondrán en contacto con estas últimas y comprobarán que se haya realizado la remisión de la documentación completa.
CAPÍTULO II
COOPERACIÓN EN LA SUPERVISIÓN
SECCIÓN 1
Procedimiento para las verificaciones in situ e investigaciones
Artículo 6
Solicitud de asistencia para verificaciones in situ e investigaciones
1. Toda autoridad competente que se proponga llevar a cabo una verificación in situ o investigación en el territorio de otro Estado miembro («la autoridad requirente») presentará una solicitud por escrito a la autoridad competente de ese otro Estado miembro («la autoridad requerida»). En la solicitud se hará constar lo siguiente:
a)
los motivos de la solicitud, así como las disposiciones legales aplicables en el territorio de la autoridad requirente en las que se basa la solicitud;
b)
el objeto de la verificación in situ o investigación;
c)
las medidas ya adoptadas por la autoridad requirente;
d)
las medidas que, en su caso, deba adoptar la autoridad requerida;
e)
la metodología propuesta para la verificación in situ o investigación y los motivos por los cuales la autoridad requirente la ha elegido.
2. La solicitud se presentará con la suficiente antelación respecto de la verificación in situ o investigación.
3. En el supuesto de que la solicitud de asistencia para una verificación in situ o investigación sea urgente, podrá transmitirse por correo electrónico y confirmarse posteriormente por escrito.
4. La autoridad requerida acusará recibo de la solicitud sin dilaciones indebidas.
5. La autoridad requirente facilitará toda información que la autoridad requerida haya solicitado a fin de permitir a esta prestar la asistencia necesaria.
6. La autoridad requerida transmitirá, sin dilaciones indebidas, cualquier información y documentación de que disponga y que resulte pertinente o útil para la autoridad requirente, a la luz de los motivos y del objeto de la verificación in situ o investigación.
7. La autoridad requerida y la requirente reevaluarán la necesidad de la verificación in situ o investigación a la luz de la documentación e información transmitida con arreglo a lo dispuesto en los apartados 5 y 6.
8. La autoridad requerida decidirá si realiza ella misma la verificación in situ o investigación, si autoriza a la autoridad requirente a que lo haga o si autoriza a auditores u otros expertos a que realicen la verificación in situ o investigación.
9. La autoridad requerida y la requirente determinarán de común acuerdo cuanto se relaciona con la distribución de costes de las verificaciones in situ o investigaciones.
Artículo 7
Realización de la verificación in situ o investigación por la autoridad requerida
1. En el supuesto de que la autoridad requerida haya decidido realizar ella misma la verificación in situ o investigación, lo hará de conformidad con el procedimiento que establezca la legislación del Estado miembro en cuyo territorio deba efectuarse la verificación in situ o investigación.
2. En el supuesto de que la autoridad requirente haya solicitado que sus propios agentes acompañen a los agentes de la autoridad requerida que realicen la verificación o investigación, de conformidad con lo previsto en el artículo 101, apartado 5, de la Directiva 2009/65/CE, la autoridad requirente y la requerida acordarán las modalidades prácticas de tal participación.
Artículo 8
Realización de la verificación in situ o investigación por la autoridad requirente
1. En el supuesto de que la autoridad requerida haya decidido autorizar a la autoridad requirente a realizar la verificación in situ o investigación, esta se realizará de conformidad con el procedimiento que establezca la legislación del Estado miembro en cuyo territorio deba efectuarse la verificación in situ o investigación.
2. En el supuesto de que la autoridad requerida haya decidido autorizar a la autoridad requirente a realizar la verificación in situ o investigación, prestará la asistencia necesaria para facilitar dicha verificación in situ o investigación.
3. Si la autoridad requirente descubre, durante su verificación in situ o investigación, información significativa que resulte pertinente para el desempeño de las funciones de la autoridad requerida, transmitirá tal información sin dilaciones indebidas a la autoridad requerida.
Artículo 9
Realización de la verificación in situ o investigación por auditores o expertos
1. En el supuesto de que la autoridad requerida haya decidido autorizar a auditores o expertos a realizar la verificación in situ o investigación, esta se realizará de conformidad con el procedimiento que establezca la legislación del Estado miembro en cuyo territorio deba efectuarse la verificación in situ o investigación.
2. En el supuesto de que la autoridad requerida haya decidido autorizar a auditores o expertos a realizar la verificación in situ o investigación, prestará la asistencia necesaria para facilitar a dichos auditores o expertos el cumplimiento de su cometido.
3. En el supuesto de que la autoridad requirente proponga nombrar a auditores o expertos, transmitirá cualquier información pertinente sobre la identidad y las cualificaciones profesionales de estos a la autoridad requerida.
La autoridad requerida notificará con prontitud a la autoridad requirente si acepta el nombramiento propuesto.
En el supuesto de que la autoridad requerida no acepte el nombramiento propuesto o de que la autoridad requirente no proponga tal nombramiento, la autoridad requerida tendrá derecho a proponer a auditores o expertos.
4. En caso de desacuerdo entre la autoridad requerida y la requirente acerca del nombramiento de auditores o expertos, la autoridad requerida decidirá si realiza ella misma la verificación in situ o investigación o si autoriza a la autoridad requirente a que lo haga.
5. Salvo que la autoridad requerida y la requirente acuerden lo contrario, aquella que haya propuesto a los auditores o expertos nombrados soportará los correspondientes costes.
6. Si, al realizar la verificación in situ o investigación, los auditores o expertos descubren información significativa que resulte pertinente para el desempeño de las funciones de la autoridad requerida, transmitirán sin demora tal información a la autoridad requerida.
Artículo 10
Solicitudes de asistencia en entrevistas con personas situadas en otro Estado miembro
1. En el supuesto de que la autoridad requirente considere necesario entrevistarse con personas situadas en el territorio de otro Estado miembro, presentará una solicitud por escrito a las autoridades competentes de ese otro Estado miembro.
2. En la solicitud se hará constar lo siguiente:
a)
los motivos de la solicitud, así como las disposiciones legales aplicables en el territorio de la autoridad requirente en las que se basa la solicitud;
b)
el objeto de las entrevistas;
c)
las medidas ya adoptadas por la autoridad requirente;
d)
las medidas que, en su caso, deba adoptar la autoridad requerida;
e)
la metodología que se propone utilizar en las entrevistas y los motivos por los cuales la autoridad requirente la ha elegido.
3. La solicitud se presentará con suficiente antelación respecto de las entrevistas.
4. En el supuesto de que la solicitud de asistencia a efectos de la entrevista con personas situadas en el territorio de otro Estado miembro sea urgente, podrá transmitirse por correo electrónico y confirmarse posteriormente por escrito.
5. La autoridad requerida acusará recibo de la solicitud sin dilaciones indebidas.
6. La autoridad requirente facilitará toda información que la autoridad requerida haya solicitado a fin de permitir a esta prestar la asistencia necesaria.
7. La autoridad requerida transmitirá, sin dilaciones indebidas, cualquier información y documentación de que disponga y que resulte pertinente o útil para la autoridad requirente, a la luz de los motivos y del objeto de las entrevistas.
8. La autoridad requerida y la requirente reevaluarán la necesidad de las entrevistas a la luz de la documentación e información transmitida con arreglo a lo dispuesto en los apartados 6 y 7.
9. La autoridad requerida decidirá si realiza las entrevistas ella misma o autoriza a la autoridad requirente a que lo haga.
10. La autoridad requerida y la requirente determinarán de común acuerdo cuanto se relaciona con la distribución de costes de las entrevistas.
11. La autoridad requirente podrá tomar parte en las entrevistas solicitadas con arreglo a lo previsto en el apartado 1. Antes de las entrevistas y durante las mismas, la autoridad requirente podrá presentar preguntas con el objeto de que sean planteadas.
Artículo 11
Disposiciones específicas relativas a las verificaciones in situ e investigaciones
1. Las autoridades competentes del Estado miembro de origen de la sociedad de gestión y las autoridades competentes del Estado miembro de origen del OICVM se notificarán cualesquiera verificaciones in situ e investigaciones que vayan a llevarse a cabo en relación con la sociedad de gestión o el OICVM sujetos, respectivamente, a su supervisión. Cuando se efectúe tal notificación, la autoridad competente notificada podrá solicitar sin dilaciones indebidas a la autoridad competente notificante que incluya en el ámbito de la verificación in situ o investigación cuestiones que entren en el ámbito de supervisión de la autoridad notificada.
2. Las autoridades competentes del Estado miembro de origen de la sociedad de gestión podrán solicitar la asistencia de las autoridades competentes del Estado miembro de origen del OICVM en relación con la verificación in situ e investigación del depositario del OICVM, cuando así lo requiera el cumplimiento de sus funciones de supervisión de la sociedad de gestión.
3. Las autoridades competentes del Estado miembro de origen del OICVM y las autoridades competentes del Estado miembro de origen de la sociedad de gestión acordarán los procedimientos por medio de los cuales compartirán los resultados de las verificaciones in situ e investigaciones que se lleven a cabo con respecto a la sociedad de gestión y al OICVM sujetos a su supervisión.
4. En caso de necesidad, las autoridades competentes del Estado miembro de origen del OICVM y las autoridades competentes del Estado miembro de origen de la sociedad de gestión acordarán las medidas adicionales que hayan de adoptarse en relación con la verificación in situ o investigación.
SECCIÓN 2
Intercambio de información
Artículo 12
Intercambio sistemático de información
1. Las autoridades competentes del Estado miembro de origen del OICVM informarán inmediatamente a las autoridades competentes de los Estados miembros de acogida del OICVM y, en el supuesto de que la sociedad de gestión del OICVM esté situada en un Estado miembro distinto del de origen del OICVM, también a las autoridades competentes del Estado miembro de origen de la sociedad de gestión, de lo siguiente:
a)
toda decisión de revocar la autorización de un OICVM;
b)
toda decisión impuesta a un OICVM y referente a la suspensión de la emisión, la recompra o el reembolso de sus participaciones;
c)
cualquier otra medida grave adoptada contra un OICVM.
2. Cuando la sociedad de gestión de un OICVM esté situada en un Estado miembro distinto del de origen del OICVM, las autoridades competentes del Estado miembro de origen de la sociedad de gestión notificarán inmediatamente a las autoridades competentes del Estado miembro de origen del OICVM que la capacidad de la sociedad de gestión para desempeñar correctamente sus funciones con respecto al OICVM que gestiona puede hallarse adversa y significativamente afectada o que la sociedad de gestión no cumple los requisitos establecidos en el capítulo III de la Directiva 2009/65/CE.
3. Cuando la sociedad de gestión de un OICVM esté situada en un Estado miembro distinto del de origen del OICVM, las autoridades competentes del Estado miembro de origen del OICVM y del Estado miembro de origen de la sociedad de gestión facilitarán el intercambio de información necesario a efectos del desempeño de sus funciones de conformidad con la Directiva 2009/65/CE, en particular estableciendo los oportunos flujos de información. Se incluirá en dicho intercambio de información el exigido por:
a)
los procedimientos para autorizar a una sociedad de gestión a ejercer actividades en el territorio de otro Estado miembro con arreglo a los artículos 17 y 18 de la Directiva 2009/65/CE;
b)
los procedimientos para autorizar a una sociedad de gestión a gestionar un OICVM autorizado en un Estado miembro distinto del de origen de la sociedad de gestión, con arreglo al artículo 20 de la Directiva 2009/65/CE;
c)
la supervisión permanente de las sociedades de gestión y los OICVM.
Artículo 13
Intercambio de información sin solicitud previa
Las autoridades competentes se comunicarán entre sí, sin solicitud previa ni dilaciones indebidas, toda la información pertinente que pueda tener un interés significativo a efectos del desempeño de sus funciones con arreglo a la Directiva 2009/65/CE.
CAPÍTULO III
DISPOSICIONES FINALES
Artículo 14
Entrada en vigor
El presente Reglamento entrará en vigor el vigésimo día siguiente al de su publicación en el Diario Oficial de la Unión Europea.
Será aplicable a partir del 1 de julio de 2011.
El presente Reglamento será obligatorio en todos sus elementos y directamente aplicable en cada Estado miembro.
Hecho en Bruselas, el 1 de julio de 2010.