ROZHODNUTÍ KOMISE
ze dne 9. února 2010,
kterým se stanoví třídy reakce některých stavebních výrobků na oheň, pokud jde o lepidla pro keramické obkladové prvky
(oznámeno pod číslem K(2010) 382)
(Text s významem pro EHP)
(2010/81/EU)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na směrnici Rady 89/106/EHS ze dne 21. prosince 1988 o sbližování právních a správních předpisů členských států týkajících se stavebních výrobků (1), a zejména na čl. 20 odst. 2 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Ve směrnici 89/106/EHS se předpokládá, že s cílem zohlednit různé úrovně ochrany staveb na celostátní, regionální nebo místní úrovni může být nezbytné stanovit v interpretačních dokumentech třídy odpovídající ukazatelům vlastností výrobků z hlediska každého základního požadavku. Tyto dokumenty byly zveřejněny jako „sdělení Komise k interpretačním dokumentům směrnice 89/106/EHS (2)“.
(2)
Pokud jde o základní požadavek na bezpečnost v případě požáru, uvádí interpretační dokument č. 2 řadu vzájemně souvisejících opatření, která společně tvoří strategii požární bezpečnosti, kterou lze v členských státech rozvíjet různě.
(3)
Interpretační dokument č. 2 uvádí jako jedno z těchto opatření omezení vzniku a šíření ohně a kouře v daném prostoru tím, že bude omezena schopnost stavebních výrobků přispívat k plnému rozvinutí požáru.
(4)
Úroveň tohoto omezení může být vyjádřena pouze různými úrovněmi reakce výrobků na oheň při jejich konečném použití.
(5)
Systém tříd byl jako harmonizované řešení přijat rozhodnutím Komise 2000/147/ES ze dne 8. února 2000, kterým se provádí směrnice Rady 89/106/EHS, pokud jde o klasifikaci reakce stavebních výrobků na oheň (3).
(6)
V případě lepidel pro keramické obkladové prvky je nezbytné použít klasifikaci stanovenou v rozhodnutí 2000/147/ES.
(7)
Reakce mnoha stavebních výrobků a/nebo materiálů na oheň je v rámci klasifikace stanovené v rozhodnutí 2000/147/ES již dobře zavedena a dostatečně známa regulačním orgánům v oblasti požární bezpečnosti v členských státech, takže nevyžadují zkoušení této konkrétní funkční vlastnosti.
(8)
Opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro stavebnictví,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Stavební výrobky a/nebo materiály, které splňují všechny požadavky na funkční vlastnost „reakce na oheň“ bez potřeby dalšího zkoušení, jsou stanoveny v příloze.
Článek 2
Zvláštní třídy, které se použijí pro různé stavební výrobky a/nebo materiály v rámci klasifikace z hlediska reakce na oheň přijaté rozhodnutím 2000/147/ES, jsou stanoveny v příloze tohoto rozhodnutí.
Článek 3
U výrobků je třeba, pokud je to vhodné, přihlížet k jejich konečnému použití.
Článek 4
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
V Bruselu dne 9. února 2010.
DECISIÓN DE LA COMISIÓN
de 9 de febrero de 2010
por la que se establecen las clases de reacción al fuego para determinados productos de construcción en lo que respecta a los adhesivos para azulejos de cerámica
[notificada con el número C(2010) 382]
(Texto pertinente a efectos del EEE)
(2010/81/UE)
LA COMISIÓN EUROPEA,
Visto el Tratado de Funcionamiento de la Unión Europea,
Vista la Directiva 89/106/CEE del Consejo, de 21 de diciembre de 1988, relativa a la aproximación de las disposiciones legales, reglamentarias y administrativas de los Estados miembros sobre los productos de construcción (1), y, en particular, su artículo 20, apartado 2,
Considerando lo siguiente:
(1)
En la Directiva 89/106/CEE se establece que, con el fin de tener en cuenta los distintos niveles de protección para las obras de construcción a escala nacional, regional o local, puede ser necesario categorizar los productos en los documentos interpretativos por sus propiedades respecto a los requisitos esenciales. Dichos documentos se han publicado bajo el título «Comunicación de la Comisión relativa a los documentos interpretativos de la Directiva 89/106/CEE» (2).
(2)
En cuanto al requisito esencial de seguridad en caso de incendio, en el documento interpretativo no 2 se enumeran algunas medidas interrelacionadas que, en conjunto, definen la estrategia de seguridad en caso de incendio, que los Estados miembros pueden desarrollar de modo distinto.
(3)
En el documento interpretativo no 2 se define una de estas medidas como la limitación de la generación y propagación del fuego y del humo dentro de un área dada mediante la limitación del potencial de contribución de los productos de construcción al pleno desarrollo del incendio.
(4)
El alcance de dicha limitación puede expresarse únicamente en niveles distintos de reacción al fuego de los productos en su aplicación final.
(5)
A modo de solución armonizada, se adoptó un sistema de clases en la Decisión 2000/147/CE de la Comisión, de 8 de febrero de 2000, por la que se aplica la Directiva 89/106/CEE del Consejo en lo que respecta a la clasificación de las propiedades de reacción al fuego de los productos de construcción (3).
(6)
En el caso de los adhesivos para azulejos de cerámica, es necesario utilizar la clasificación establecida en la Decisión 2000/147/CE.
(7)
La reacción al fuego de muchos productos y materiales de construcción está bien definida en la clasificación establecida en la Decisión 2000/147/CE, y es lo suficientemente conocida por los legisladores en materia de incendios de los Estados miembros como para que dichos productos y materiales no tengan que someterse a ensayo en relación con esta característica en concreto.
(8)
Las medidas previstas en la presente Decisión se ajustan al dictamen del Comité permanente de la construcción.
HA ADOPTADO LA PRESENTE DECISIÓN:
Artículo 1
En el anexo se establecen los productos y materiales de construcción que cumplen todos los requisitos relativos a la característica «reacción al fuego» sin necesidad de someterse a nuevos ensayos.
Artículo 2
En el anexo de la presente Decisión se establecen las clases específicas que se aplicarán a los diferentes productos y materiales de construcción en el marco de la clasificación sobre reacción al fuego adoptada en la Decisión 2000/147/CE.
Artículo 3
Los productos serán considerados en relación con su aplicación final, cuando sea pertinente.
Artículo 4
Los destinatarios de la presente Decisión serán los Estados miembros.
Hecho en Bruselas, el 9 de febrero de 2010.