NAŘÍZENÍ KOMISE V PŘENESENÉ PRAVOMOCI (EU) č. 448/2012
ze dne 21. března 2012,
kterým se doplňuje nařízení (ES) č. 1060/2009 Evropského parlamentu a Rady, pokud jde o regulační technické standardy pro předkládání informací, které ratingové agentury poskytují do centrálního archivu zřízeného Evropským orgánem pro cenné papíry a trhy
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1060/2009 ze dne 16. září 2009 o ratingových agenturách (1), a zejména na čl. 21 odst. 4 písm. c) uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Ustanovení čl. 11 odst. 2 nařízení (ES) č. 1060/2009 vyžaduje, aby ratingové agentury poskytly do centrálního archivu zřízeného Evropským orgánem pro cenné papíry a trhy (dále jen „orgán ESMA“) určité informace o historické výkonnosti. Tyto informace mají být poskytnuty ve standardním formátu stanoveném orgánem ESMA, přičemž orgán ESMA je zpřístupní veřejnosti a rovněž zveřejní souhrnné informace o celkovém vývoji. Tyto požadavky je třeba doplnit, pokud jde o předkládání poskytovaných informací, a to včetně struktury, formátu, způsobu a období vykazování.
(2)
Ratingové agentury, které patří ke skupině ratingových agentur umístěné v Unii, mohou údaje do centrálního archivu předkládat samostatně. Avšak kvůli vysoce integrované funkční organizaci ratingových agentur v Unii a v zájmu usnadnění pochopení statistiky by ratingové agentury měly být motivovány, aby do centrálního archivu vykazovaly celosvětové údaje za celou skupinu.
(3)
Centrální archiv shromažďuje údaje týkající se ratingů a centrálně je uchovává. S cílem pomoci účastníkům trhu lépe posoudit spolehlivost ratingů ratingových agentur, a tím usnadnit jejich investiční rozhodování, by centrální archiv měl také dobrovolně přijímat ratingy vydávané ratingovými agenturami třetích zemí patřícími ke stejné skupině ratingových agentur, ale které nebyly v Unii převzaty.
(4)
V zájmu snazšího porozumění vypracovaným statistikám by vykazované údaje, pokud jde o ratingy, měly zahrnovat veškeré údaje týkající se nejméně posledních deseti let před vstupem nařízení (ES) č. 1060/2009 v platnost. Ratingová agentura by neměla mít povinnost tyto údaje předkládat, pokud může prokázat, že by to by nebylo přiměřené vzhledem k jejich rozsahu a složitosti.
(5)
Toto nařízení vychází z návrhů regulačních technických norem předložených Komisi orgánem ESMA v souladu s článkem 10 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1095/2010 (2).
(6)
Orgán ESMA uskutečnil otevřenou veřejnou konzultaci o návrzích regulačních technických norem, z nichž toto nařízení vychází, a vyžádal si stanovisko skupiny subjektů působících v oblasti cenných papírů a trhů zřízené podle článku 37 nařízení (EU) č. 1095/2010. Orgán ESMA však neprovedl analýzu nákladů a přínosů, neboť ji považoval za neúměrnou dopadu návrhů regulačních technických norem vzhledem k tomu, že Evropský výbor regulátorů trhů s cennými papíry (CESR) zřídil centrální archiv od roku 2010 a návrhy technických norem odráží fungování stávajícího systému spíše než uplatnění skutečně nových požadavků, a proto se neočekává, že budou představovat významné dodatečné náklady pro orgán ESMA nebo ratingové agentury,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
KAPITOLA I
OBECNÁ USTANOVENÍ
Článek 1
Předmět
Toto nařízení stanoví pravidla pro předkládání informací, a to včetně struktury, formátu, způsobu a období vykazování informací, které jsou ratingové agentury povinny zpřístupnit v centrálním archivu v souladu s
a)
ustanovením čl. 11 odst. 2 nařízení (ES) č. 1060/2009;
b)
bodem 1 části II oddílu E přílohy I nařízení (ES) č. 1060/2009.
KAPITOLA II
STRUKTURA VYKAZOVÁNÍ
Článek 2
Zásady vykazování
1. Ratingová agentura předloží do centrálního archivu zřízeného orgánem ESMA tyto druhy zpráv:
a)
zprávy obsahující kvalitativní údaje, jak je stanoveno v článku 7 a článku 9 a
b)
zprávy obsahující ratingové údaje, jak je stanoveno v článku 8 a 10.
2. Ratingová agentura odpovídá za přesnost, úplnost a dostupnost svých vykazovaných údajů. Zajistí, aby byly zprávy předkládány včas pomocí způsobů vykazování uvedených v článku 11 a podle postupu vykazování uvedeného v článku 13.
3. Pokud ratingová agentura patří do skupiny ratingových agentur, členové skupiny mohou pověřit jednoho ze svých členů, aby požadované informace předkládal jménem skupiny. Pokud pověřený člen skupiny vykazuje informace jménem skupiny, identifikuje sebe i členy skupiny, jejímž jménem informace předkládá.
Článek 3
Vykazované ratingy
1. Ratingová agentura předloží údaje o ratingu za každé vykazované období, dokud není tento rating odebrán.
2. Ratingová agentura vykazuje vyžádané i nevyžádané ratingy. Uvede, zda se jedná o rating vyžádaný, či nevyžádaný.
3. Ratingová agentura, jež předkládá údaje jménem skupiny ratingových agentur, může zahrnout údaje za ratingové agentury ze třetích zemí náležící do stejné přidružené skupiny, které však nejsou v Unii formou převzetí používány. Pokud ratingová agentura nepředkládá takové údaje, podá vysvětlení ve své zprávě týkající se kvalitativních údajů.
4. Ratingová agentura předloží údaje za ratingy, které se týkají alespoň posledních deseti let před vstupem nařízení (ES) č. 1060/2009 v platnost. Ratingová agentura, která nevydávala ratingy před 7. prosincem 1999, předloží údaje za vykazovaná období, která následují po prvním dni, kdy vydala rating. Ratingová agentura nemusí předkládat údaje za období vydávání ratingů, která předcházela její registraci nebo certifikaci podle nařízení (ES) č. 1060/2009, pokud prokáže, že vykazování takových údajů není přiměřené vzhledem k jejich rozsahu a složitosti.
5. Ratingová agentura vykazuje tyto druhy ratingů:
a)
ratingy podniků;
b)
ratingy strukturovaného financování;
c)
ratingy států a veřejných financí.
Článek 4
Ratingy podniků
1. Ratingová agentura předloží údaje, pokud jde o ratingy podniků podle emitentů.
2. Ratingová agentura může považovat rating dceřiné společnosti buď za individuální rating, či nikoli. Ratingová agentura vysvětlí zvolený postup.
3. Při vykazování ratingů podniků klasifikuje ratingová agentura ratingy v rámci jednoho odvětvového segmentu uvedeného v poli 18 tabulky 1 přílohy II.
4. Pokud jsou k dispozici, předloží se krátkodobé i dlouhodobé ratingy podniků. U dlouhodobého ratingu se předloží rating emitenta. Pokud není rating emitenta k dispozici, předloží se rating dlouhodobého nezajištěného dluhu. Pokud je k dispozici rating v zahraniční a domácí měně, předloží se pouze rating v zahraniční měně.
Článek 5
Ratingy strukturovaného financování
1. S ohledem na konkrétní charakteristiky stanovené v odstavcích 2 a 3 předloží ratingová agentura dlouhodobé ratingy nástrojů strukturovaného financování podle emise.
2. Ratingová agentura předloží dlouhodobé ratingy jednotek pro strukturované investice a podobných nástrojů podle emitenta.
3. Ratingová agentura předloží krátkodobé ratingy komerčních papírů zajištěných aktivy podle emise.
4. Při vykazování ratingů strukturovaného financování zařadí ratingová agentura ratingy do jedné z těchto kategorií aktiv:
a)
cenné papíry zajištěné aktivy. Tato kategorie aktiv zahrnuje podkategorie aktiv jako jsou úvěry na pořízení auta/lodě/letadla, studentské půjčky, spotřebitelské úvěry, úvěry v oblasti zdravotní péče, úvěry na bytovou výstavbu, filmové úvěry, úvěry podnikům poskytujícím regulované výrobky a/nebo služby, pronájem vybavení, pohledávky z kreditních karet, daňové pohledávky, nesplacené úvěry, úvěrové dluhopisy, úvěry na rekreační vozidla a pohledávky z obchodního styku;
b)
cenné papíry zajištěné hypotékami na bydlení. Tato kategorie aktiv zahrnuje podkategorie aktiv jako jsou bonitní cenné papíry zajištěné hypotékami na bydlení a nebonitní cenné papíry zajištěné hypotékami na bydlení a domácí kapitálové úvěry;
c)
cenné papíry zajištěné hypotékami na obchodní nemovitosti. Tato kategorie aktiv zahrnuje podkategorie aktiv jako jsou úvěry na nemovitosti pro maloobchod nebo na vybavení kanceláře, úvěry nemocnicím, úvěry na domy s pečovatelskou službou, na skladovací zařízení, hotelové úvěry, úvěry na ošetřovatelská zařízení, průmyslové úvěry a vícegenerační nemovitosti;
d)
zajištěné dluhové obligace. Tato kategorie aktiv zahrnuje podkategorie aktiv jako jsou zajištěné úvěrové obligace, zajištěné dluhopisy, syntetické zajištěné dluhové obligace, jednotlivé tranše zajištěných dluhových obligací, zajištěné obligace fondů, zajištěné dluhové obligace cenných papírů krytých aktivy a zajištěné dluhové obligace zajištěných dluhových obligací;
e)
komerční papíry zajištěné aktivy;
f)
jiné strukturované finanční nástroje, které nejsou zahrnuty v předchozích kategoriích aktiv, včetně strukturovaných krytých dluhopisů, jednotek pro strukturované investice, cenných papírů navázaných na pojistné smlouvy a společností obchodujících s deriváty.
5. Ratingová agentura uvede, do které kategorie aktiv a (případně) podkategorie aktiv každý hodnocený nástroj patří.
6. Pro účely pole 17 v tabulce 1 přílohy II je kódem země, který se použije pro nástroj, domicil většiny podkladových aktiv. Pokud není možné určit domicil většiny podkladových aktiv, hodnocený nástroj se klasifikuje jako „mezinárodní“.
Článek 6
Ratingy států a veřejných financí
1. Ratingová agentura předloží údaje, pokud jde o ratingy států a veřejných financí podle emitenta. Ratingová agentura klasifikuje ratingy v rámci jednoho z těchto sektorů:
a)
ratingy států v domácí měně;
b)
ratingy států v zahraniční měně;
c)
ratingy jednotek menších než stát a obcí jako samosprávných a místních orgánů;
d)
ratingy nadnárodních organizací jako jsou instituce zřízené, vlastněné a ovládané více než jedním akcionářem svrchované vlády státu, včetně organizací, na které se vztahuje kód U (Činnosti extrateritoriálních organizací a orgánů) podle statistické klasifikace ekonomických činností v Evropském společenství (dále jen „NACE“); (3)
e)
subjekty veřejného sektoru, včetně těch, které spadají v rámci klasifikace NACE pod kód O (Veřejná správa a obrana; povinné sociální zabezpečení), kód P (Vzdělávání) a kód Q (Zdravotní a sociální péče).
2. Za každý sektor se předloží krátkodobé a dlouhodobé ratingy emitenta. Pokud není rating emitenta k dispozici, předloží se rating dlouhodobého dluhu.
3. Pro účely pole 17 v tabulce 1 přílohy II, pokud v případě nadnárodních organizací nelze identifikovat žádnou konkrétní zemi jako zemi emise, jak je uvedeno v odst. 1 písm. d), se hodnocený emitent klasifikuje jako „mezinárodní“.
KAPITOLA III
FORMÁT VYKAZOVÁNÍ
Článek 7
Kvalitativní údaje
1. Ratingová agentura poskytne zprávy obsahující kvalitativní údaje ve formátu stanoveném v tabulce 1 přílohy I. Ratingová agentura poskytne zejména kvalitativní údaje o své ratingové stupnici vysvětlující individuální charakteristiky a význam každého ratingu. Ratingová agentura může vykázat až šest ratingových stupnic. V souvislosti s jakoukoli konkrétní kombinací časového horizontu a druhu ratingu může být vykázána maximálně jedna ratingová stupnice.
2. Pokud ratingová agentura vydává ratingy pro určitý časový horizont a druh ratingu, přičemž používá více než jednu ratingovou stupnici, ve své zprávě obsahující kvalitativní údaje vykáže pouze ratingovou stupnici použitou pro početní většinu takových ratingů. Ve zprávě obsahující ratingové údaje se nevykáží ratingy, u kterých se používá ratingová stupnice, jež nebyla vykázána podle tohoto odstavce.
3. Ratingová stupnice obsahuje neurčený počet hlavních ratingových kategorií, které mohou jako podkategorie zahrnovat neurčený počet stupňů. Ratingová agentura vykáže kategorie ratingů i případně stupňů.
Článek 8
Ratingové údaje
1. Ratingová agentura poskytne zprávy obsahující ratingové údaje za ratingy uvedené v článku 3 ve formátu stanoveném v tabulce 1 přílohy II.
2. Pro účely pole 12 tabulky 1 přílohy II vykáže ratingová agentura případ selhání u ratingu, kde nastala jedna z těchto událostí:
a)
rating uvádí, že došlo k selhání podle definice selhání ratingové agentury;
b)
rating byl odebrán z důvodu platební neschopnosti hodnoceného subjektu nebo kvůli restrukturalizaci dluhu;
c)
veškeré jiné případy, kdy se ratingová agentura domnívá, že u hodnoceného subjektu nebo hodnoceného nástroje došlo k selhání, výraznému zhoršení nebo rovnocenné situaci.
3. U všech vykázaných ratingů odebraných během konkrétního vykazovaného období se uvede důvod odebrání v poli 11 tabulky 1 přílohy II. Ratingy, které byly odebrány před 7. zářím 2010, mohou být zapsány v kategorii „Konec platnosti ratingu z jiných důvodů“.
Článek 9
Změny a výmazy kvalitativních údajů
1. Ratingová agentura předloží změny a výmazy vykázaných kvalitativních údajů, pokud je to nezbytné pro:
a)
zachycení změn v kvalitativních údajích;
b)
opravu věcných chyb při vykazování ratingové stupnice.
2. V případě změn kvalitativních údajů, s výjimkou údajů o ratingové stupnici, zašle ratingová agentura novou zprávu obsahující aktualizované údaje. Ratingová agentura zašle novou zprávu obsahující kvalitativní údaje pouze tehdy, pokud dochází ke změně jakýchkoli údajů, a vykáže pouze údaje, které se změnily. V případě změny metodiky vykáže ratingová agentura aktualizované kvalitativní údaje a může odkázat na další informace o změnách metodiky v minulosti na svých internetových stránkách.
3. Pokud dochází ke změně na ratingové stupnici omezené na označení kategorií nebo stupňů, ratingová agentura zašle zprávu obsahující kvalitativní údaje spolu s aktualizovaným záznamem o předchozí ratingové stupnici (označené jejím specifickým identifikačním kódem), kterým se příslušně mění označení nebo popisy. Ostatní pole vztahující se k ratingové stupnici se do zprávy zahrnou beze změn. Ratingová agentura vyplní pole, jež jsou uvedena v tabulce 1 přílohy I.
4. Pokud dochází ke věcné změně ratingové stupnice, ratingová agentura oznámí novou ratingovou stupnici a provede tyto kroky:
a)
zašle soubor obsahující kvalitativní údaje spolu s aktualizovaným záznamem předchozí ratingové stupnice, kterým se mění datum konce platnosti na datum konce předchozího vykazovaného období. Ratingová agentura vyplní pole, jež jsou uvedena v tabulce 1 přílohy I;
b)
ratingová agentura vykáže novou ratingovou stupnici s novým specifickým identifikačním kódem a datum začátku platnosti prvního vykazovaného období, pro které stupnice platí;
c)
jakmile ratingová agentura obdrží potvrzení z centrálního archivu, že nová ratingová stupnice byla přijata, zašle soubory obsahující ratingové údaje za první vykazované období, ve kterém se nová ratingová stupnice používá.
5. Pokud je ratingová stupnice zrušena, ratingová agentura provede tyto kroky:
a)
ke zrušení musí dojít dříve, než ratingová agentura vykazuje jakékoli údaje ve spojení s uvedenou ratingovou stupnicí do centrálního archivu. V případě, že k vykázání údajů již došlo, musí ratingová agentura vymazat všechny ratingové údaje na základě předchozí ratingové stupnice;
b)
ratingová agentura zašle soubor obsahující kvalitativní údaje spolu s výmazem ratingové stupnice. Ratingová agentura vyplní pole, jež jsou uvedena v tabulce 2 přílohy I.
Článek 10
Výmaz ratingových údajů a vykazování ratingových údajů v minulosti
1. Pokud jsou ve vykázaných ratingových údajích identifikovány věcné chyby, ratingová agentura vykáže výmaz uvedených ratingových údajů a vymazané ratingové údaje nahradí.
2. Při výmazu ratingových údajů provede ratingová agentura jeden z těchto postupů:
a)
v případě záznamu ratingu ve stávajícím vykazovaném období použije ratingová agentura pole uvedená v tabulce 2 přílohy II. Jakmile je původní záznam vymazán, zašle novou verzi záznamu;
b)
v případě ratingových záznamů za předchozí vykazovaná období může ratingová agentura vymazat původní ratingové údaje za všechna vykazovaná období pomocí pole uvedeného v tabulce 2 přílohy II, včetně důvodu výmazu, a poté nahradí původní verzi záznamu za všechna období s využitím postupu uvedeného v čl. 3 odst. 4.
3. Pokud jsou ratingové údaje vykazovány zpětně, doplní ratingová agentura do polí týkajících se ratingu období, kdy byl rating vykazován v minulosti, a důvod pro vykazování ratingových údajů z minulosti, jak je uvedeno v poli 24 a 25 tabulky 1 přílohy II.
KAPITOLA IV
ZPŮSOB VYKAZOVÁNÍ
Článek 11
Způsob vykazování a přenos údajů
1. Za účelem vykazování údajů do centrálního archivu použije ratingová agentura zařízení k předkládání zpráv poskytované systémem centrálního archivu.
2. Všechny soubory zaslané do centrálního archivu a z něho obdržené musí být ve formátu XML, který je v souladu s režimy XSD vydanými orgánem ESMA.
3. Ratingová agentura soubory označí v souladu s pravidly vydanými orgánem ESMA.
4. Ratingová agentura uchovává soubory zaslané do centrálního archivu a z něho obdržené v elektronické podobě po dobu nejméně pěti let. Na vyžádání se zpřístupní orgánu ESMA.
Článek 12
Zásady výměny souborů a vykazovaná období
1. Ratingová agentura zašle všechny soubory, které se vztahují na konkrétní vykazované období v rámci následného období předběžného zveřejnění, do centrálního archivu. Tento požadavek se vztahuje na soubory obsahující kvalitativní údaje i na soubory s ratingovými údaji.
2. Vykazované období zahrnuje šestiměsíční období trvající od 1. ledna do 30. června nebo od 1. července do 31. prosince. Období předběžného zveřejnění je období tří měsíců po konci příslušného vykazovaného období, a tedy trvá od 1. ledna do 31. března nebo od 1. července do 30. září. Začátek a konec období předběžného zveřejnění a vykazované období jsou uvedeny ve středoevropském čase.
3. Ratingová agentura nejdříve předá kvalitativní údaje. Soubory obsahující ratingové údaje zašle až poté, co z centrálního archivu obdržela potvrzení, kterým se ověřují kvalitativní údaje.
4. Během každého období předběžného zveřejnění předloží ratingová agentura do centrálního archivu soubory obsahující ratingové údaje, včetně všech informací, jak je stanoveno v tabulkách 1, 2 a 3 přílohy II. Výmazy ratingových údajů se vykazují podle článku 10.
5. V případě, že ratingová agentura vykazuje údaje do centrálního archivu poprvé, zašle soubor obsahující kvalitativní údaje, včetně všech kvalitativních údajů, jak je stanoveno v tabulkách 1, 2 a 3 přílohy I. Následně vykazuje ratingová agentura pouze nové ratingové stupnice, aktualizace a výmazy kvalitativních údajů podle článku 9.
6. Kromě své první zprávy do centrálního archivu vykáže ratingová agentura rovněž údaje z minulosti podle čl. 3 odst. 4. Uvedené předkládání údajů se provede chronologicky podle vykazovaných období, počínaje nejdřívějším.
Článek 13
Postup vykazování
1. Ratingová agentura zajistí, aby informace zasílané do centrálního archivu odpovídaly jejím interním záznamům. V rámci každého období předběžného zveřejnění se všechny příslušné soubory zašlou v chronologickém pořadí a v průběhu období předběžného zveřejnění se opraví chyby.
2. Centrální archiv zašle ratingové agentuře potvrzení za veškeré vykázané soubory údajů, přičemž buď potvrdí, že soubor byl přijat a nahrán správně, nebo ji informuje o zjištěných chybách. Pokud centrální archiv zjistí chybu, musí ratingová agentura zaslat opravy v patřičné lhůtě takto:
a)
v případě chyb v souborech opraví ratingová agentura chybu tak, jak je uvedeno v potvrzení, a opětovně zašle celý soubor;
b)
v případě chyb v obsahu opraví ratingová agentura chybu tak, jak je uvedeno v potvrzení, a opětovně zašle pouze opravené záznamy.
KAPITOLA V
ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 14
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 21. března 2012.
REGLAMENTO DELEGADO (UE) No 448/2012 DE LA COMISIÓN
de 21 de marzo de 2012
por el que se completa el Reglamento (CE) no 1060/2009 del Parlamento Europeo y del Consejo en lo relativo a las normas técnicas de regulación aplicables a la presentación de la información que las agencias de calificación crediticia deberán comunicar a un registro central establecido por la Autoridad Europea de Valores y Mercados
(Texto pertinente a efectos del EEE)
LA COMISIÓN EUROPEA,
Visto el Tratado de Funcionamiento de la Unión Europea,
Visto el Reglamento (CE) no 1060/2009 del Parlamento Europeo y del Consejo, de 16 de septiembre de 2009, sobre las agencias de calificación crediticia (1), y, en particular, su artículo 21, apartado 4, letra c),
Considerando lo siguiente:
(1)
Con arreglo al artículo 11, apartado 2, del Reglamento (CE) no 1060/2009, las agencias de calificación crediticia deben comunicar a un registro central establecido por la Autoridad Europea de Valores y Mercados (en lo sucesivo, «la AEVM») determinada información acerca de sus resultados históricos. Esta información debe facilitarse en un formato estándar, según lo previsto por la AEVM, que la pondrá a disposición del público y publicará también un resumen de los principales cambios observados. Estas obligaciones deben precisarse en lo que respecta a la presentación de la información facilitada, en particular la estructura, el formato, el método y el período de información.
(2)
Las agencias de calificación crediticia que pertenezcan a un grupo de agencias situado en la Unión podrán informar por separado al registro central. No obstante, debido al alto grado de integración de la organización funcional de las agencias de calificación a escala de la Unión y a fin de facilitar la comprensión de las estadísticas, debe animarse a las agencias a informar al registro central globalmente en nombre de todo el grupo.
(3)
El sistema de registro central recoge datos sobre las calificaciones crediticias y los almacena de forma centralizada. A fin de ayudar a los participantes en el mercado a evaluar mejor la fiabilidad de las calificaciones y, por ende, facilitarles la toma de decisiones de inversión, el registro central debe aceptar también, con carácter voluntario, las calificaciones crediticias emitidas por agencias de calificación de terceros países pertenecientes al mismo grupo de agencias, pero no refrendadas en la Unión.
(4)
A fin de facilitar la comprensión de las estadísticas producidas, la notificación de datos de calificación debe incluir los datos correspondientes, como mínimo, a los últimos diez años anteriores a la entrada en vigor del Reglamento (CE) no 1060/2009. No debe imponerse a las agencias la obligación de comunicar estos datos si pueden demostrar que ello no sería proporcionado, habida cuenta de su escala y complejidad.
(5)
El presente Reglamento se basa en los proyectos de normas técnicas de regulación presentados por la AEVM a la Comisión para su aprobación con arreglo al procedimiento establecido en el artículo 10 del Reglamento (UE) no 1095/2010 del Parlamento Europeo y del Consejo (2).
(6)
La AEVM ha celebrado una consulta pública abierta sobre los proyectos de normas técnicas de regulación en que se basa el presente Reglamento y ha recabado el dictamen del Grupo de Partes Interesadas del Sector de Valores y Mercados, establecido de conformidad con el artículo 37 del Reglamento (UE) no 1095/2010. Sin embargo, la AEVM no ha realizado el análisis de los costes y beneficios, al considerarlo desproporcionado con respecto al impacto de los proyectos de normas técnicas de regulación, habida cuenta de que el Comité de Responsables Europeos de Reglamentación de Valores (CERV) venía implantando el registro central desde 2010 y de que los proyectos de normas técnicas reproducen el funcionamiento del sistema existente, en lugar de imponer nuevos requisitos importantes. Por tanto, no cabía esperar que implicaran costes adicionales significativos para la AEVM o para las agencias de calificación crediticia.
HA ADOPTADO EL PRESENTE REGLAMENTO:
CAPÍTULO I
DISPOSICIONES GENERALES
Artículo 1
Objeto
El presente Reglamento establece las normas de presentación de la información, en particular la estructura, el formato, el método y el período de información, que las agencias de calificación crediticia deberán comunicar a un registro central, de conformidad con:
a)
el artículo 11, apartado 2, del Reglamento (CE) no 1060/2009;
b)
el anexo I, sección E, parte II, punto 1, del Reglamento (CE) no 1060/2009.
CAPÍTULO II
ESTRUCTURA DE LA INFORMACIÓN
Artículo 2
Principios de notificación
1. Las agencias de calificación crediticia deberán presentar los siguientes tipos de informe al registro central establecido por la AEVM:
a)
informes sobre los datos cualitativos, según se establece en los artículos 7 y 9, y
b)
informes sobre los datos de calificación, según se establece en los artículos 8 y 10.
2. Las agencias de calificación crediticia serán responsables de la exactitud, exhaustividad y disponibilidad de los datos que notifiquen. Velarán por que los informes se presenten oportunamente, utilizando los canales de información previstos en el artículo 11 y de conformidad con el procedimiento previsto en el artículo 13.
3. Si una agencia de calificación crediticia pertenece a un grupo de agencias, los miembros del grupo podrán encomendar a uno de ellos la tarea de notificar la información requerida en nombre del grupo. Cuando el miembro del grupo al que se haya encomendado esta tarea comunique la información en nombre del grupo, deberá identificarse a sí mismo e identificar a los miembros del grupo en cuyo nombre transmite la información.
Artículo 3
Calificaciones crediticias que deben comunicarse
1. Las agencias de calificación crediticia deberán comunicar datos sobre las calificaciones correspondientes a cada período de referencia, hasta que se retiren dichas calificaciones.
2. Las agencias de calificación crediticia deberán comunicar tanto las calificaciones solicitadas como las no solicitadas. Indicarán si se trata de calificaciones solicitadas o no solicitadas.
3. Las agencias de calificación crediticia que transmitan información en nombre de un grupo de agencias podrán incluir datos de agencias de terceros países pertenecientes al mismo grupo de empresas asociadas que no se hayan refrendado en la Unión. Cuando una agencia de calificación no comunique estos datos lo explicará en su informe sobre los datos cualitativos.
4. Las agencias de calificación crediticia deberán comunicar los datos sobre las calificaciones correspondientes al menos a los últimos diez años anteriores a la entrada en vigor del Reglamento (CE) no 1060/2009. Las agencias que no hayan emitido calificaciones antes del 7 de diciembre de 1999 notificarán los datos relativos a los períodos de información posteriores a la fecha en que hayan emitido por primera vez una calificación. Las agencias no estarán obligadas a comunicar datos relativos a períodos de calificación anteriores a la fecha de su registro o de su certificación en virtud del Reglamento (CE) no 1060/2009, si pueden demostrar que la comunicación de esos datos no es proporcionada teniendo en cuenta su escala y complejidad.
5. Las agencias de calificación crediticia notificarán los siguientes tipos de calificaciones:
a)
calificaciones de empresas;
b)
calificaciones de instrumentos de financiación estructurada;
c)
calificaciones de deuda soberana y finanzas públicas.
Artículo 4
Calificaciones de empresas
1. Las agencias de calificación crediticia deberán comunicar los datos relativos a las calificaciones de empresas respecto de cada emisor.
2. Las agencias de calificación crediticia podrán tratar o no las calificaciones de las filiales de una empresa como calificación individual. Deberán explicar la política elegida.
3. Al comunicar las calificaciones de empresas, las agencias clasificarán estas calificaciones en uno de los segmentos de actividad especificados en el anexo II, cuadro 1, campo 18.
4. Si se dispone de ellos, deberán indicarse los datos relativos a las calificaciones de empresas tanto a largo como a corto plazo. Para las calificaciones a largo plazo, se notificará la calificación del emisor. Cuando esta no esté disponible, se notificará la calificación de la deuda a largo plazo no garantizada. Cuando se disponga de las calificaciones en moneda extranjera y local, solo se comunicará la calificación en moneda extranjera.
Artículo 5
Calificaciones de instrumentos de financiación estructurada
1. Sin perjuicio de las características específicas establecidas en los apartados 2 y 3, las agencias de calificación crediticia deberán comunicar las calificaciones a largo plazo correspondientes a los instrumentos de financiación estructurada sobre la base de la emisión.
2. Cuando se trate de vehículos de inversión estructurada y estructuras similares, las agencias de calificación crediticia deberán comunicar las calificaciones a largo plazo sobre la base del emisor.
3. Cuando se trate de pagarés de titulización, las agencias de calificación crediticia deberán comunicar las calificaciones a corto plazo sobre la base de la emisión.
4. Cuando notifiquen calificaciones de instrumentos de financiación estructurada, las agencias de calificación crediticia las clasificarán en una de las siguientes clases de activos:
a)
bonos de titulización de activos (ABS). Esta clase de activos comprende las siguientes subclases: préstamos para la adquisición de automóviles/buques/aeronaves, préstamos a estudiantes, créditos al consumo, préstamos para asistencia sanitaria, préstamos para la adquisición de viviendas prefabricadas, préstamos para la producción de películas, préstamos en el sector de los servicios públicos, arrendamiento financiero de bienes de equipo, cuentas a cobrar derivadas de tarjetas de crédito, derechos de embargo fiscal, préstamos en mora, bonos vinculados a crédito, préstamos para la adquisición de vehículos de recreo y cuentas a cobrar derivadas de deudores comerciales;
b)
bonos de titulización hipotecaria sobre inmuebles residenciales (RMBS). Esta clase de activos comprende las siguientes subclases: RMBS de elevada calidad crediticia (prime) y de baja calidad crediticia (non-prime), así como préstamos de segunda hipoteca (home equity loans);
c)
bonos de titulización hipotecaria sobre inmuebles comerciales (CMBS). Esta clase de activos comprende las siguientes subclases: préstamos para adquisición de oficinas o locales comerciales, préstamos a hospitales, residencias asistenciales, instalaciones de almacenamiento, hoteles y unidades de asistencia, préstamos industriales y a viviendas multifamiliares;
d)
obligaciones garantizadas por deuda (CDO). Esta clase de activos comprende las siguientes subclases: obligaciones garantizadas por préstamos (CLO), obligaciones garantizadas por bonos (CBO), CDO sintéticos, CDO de tramo único, obligaciones garantizadas por fondos (CFO), CDO de ABS y CDO de CDO;
e)
pagarés de titulización (ABCP);
f)
otros instrumentos de financiación estructurada no comprendidos en las clases de activos anteriores, en particular las cédulas estructuradas, los vehículos de inversión estructurada (SIV), los valores vinculados a seguros y las empresas de productos derivados (derivative product companies).
5. Las agencias de calificación crediticia deberán especificar a qué clase y subclase de activo (en su caso) pertenece cada instrumento calificado.
6. A efectos del anexo II, cuadro 1, campo 17, el código de país utilizado para un instrumento será el del país donde esté domiciliada la mayoría de los activos subyacentes. Cuando no sea posible determinar el domicilio de la mayoría de los activos subyacentes, el instrumento calificado se clasificará como «Internacional».
Artículo 6
Calificaciones de deuda soberana y finanzas públicas
1. Las agencias de calificación crediticia deberán comunicar los datos relativos a las calificaciones de deuda soberana y finanzas públicas sobre la base del emisor. Deberán clasificar las calificaciones en uno de los siguientes sectores:
a)
calificaciones de deuda soberana en moneda local;
b)
calificaciones de deuda soberana en moneda extranjera;
c)
calificaciones de deuda subsoberana y municipal, como administraciones regionales y locales;
d)
calificaciones de organizaciones supranacionales, como las entidades creadas y controladas por varios accionistas soberanos y que son propiedad de estos, en particular las organizaciones cubiertas por el código U (Actividades de organizaciones y organismos extraterritoriales) de la nomenclatura estadística de actividades económicas de las Comunidades Europeas (en lo sucesivo, «NACE») (3);
e)
calificaciones de entidades públicas, incluidas las cubiertas por los códigos O (Administración Pública y defensa; Seguridad Social obligatoria), P (Educación) y Q (Actividades sanitarias y de servicios sociales) de la NACE.
2. Dentro de cada sector, se comunicarán las calificaciones del emisor a corto y a largo plazo. Cuando no esté disponible ninguna calificación del emisor, se notificará la calificación de la deuda a largo plazo.
3. A efectos del anexo II, cuadro 1, campo 17, cuando no pueda determinarse un país específico como país de emisión en el caso de las organizaciones supranacionales a que se refiere el apartado 1, letra d), el emisor calificado se clasificará como «Internacional».
CAPÍTULO III
FORMATO DE LA NOTIFICACIÓN
Artículo 7
Datos cualitativos
1. Las agencias de calificación crediticia deberán facilitar informes sobre los datos cualitativos en el formato especificado en el anexo I, cuadro 1. En particular, deberán proporcionar datos cualitativos sobre su escala de calificación, explicando las características individuales y el significado de cada calificación. Las agencias podrán comunicar hasta seis escalas de calificación. No podrá notificarse más de una escala de calificación para cada combinación particular de horizonte temporal y tipo de calificación.
2. Cuando una agencia de calificación crediticia emita calificaciones relativas a un determinado horizonte temporal y a un determinado tipo de calificación utilizando más de una escala, deberá comunicar, en sus informes sobre los datos cualitativos, únicamente la escala utilizada en la mayoría de estas calificaciones. En los informes sobre los datos de calificación no se comunicarán las calificaciones que utilicen una escala que no haya sido notificada de conformidad con el presente apartado.
3. Cada escala de calificación contiene un número indeterminado de categorías generales de calificación que pueden incluir, como subcategorías, un número indeterminado de escalones. Las agencias deberán comunicar, en su caso, tanto las categorías de calificación como los escalones.
Artículo 8
Datos de calificación
1. Las agencias de calificación crediticia deberán facilitarán informes sobre los datos de calificación a que se refiere el artículo 3 en el formato especificado en el anexo II, cuadro 1.
2. A efectos del anexo II, cuadro 1, campo 12, las agencias de calificación crediticia deberán comunicar los incumplimientos respecto de una calificación en los siguientes supuestos:
a)
cuando la calificación indique que se ha incurrido en incumplimiento con arreglo a la definición de incumplimiento de la agencia de calificación;
b)
cuando la calificación haya sido retirada debido a la insolvencia de la entidad calificada o a una reestructuración de su deuda;
c)
en cualquier otro caso en que la agencia de calificación considere que una entidad o un instrumento calificado está en situación de incumplimiento, experimenta un deterioro significativo o equivalente.
3. En todas las calificaciones notificadas que se retiren durante un período de información específico se señalará el motivo de la retirada en el anexo II, cuadro 1, campo 11. Las calificaciones que se hayan retirado antes del 7 de septiembre de 2010 podrán clasificarse en la categoría «cesación de la calificación debido a otros motivos».
Artículo 9
Modificación y anulación de datos cualitativos
1. Las agencias de calificación crediticia deberán comunicar la modificación y anulación de datos cualitativos notificados cuando sea necesario para:
a)
reflejar cambios en dichos datos cualitativos;
b)
corregir errores factuales en la notificación de una escala de calificación.
2. Para las modificaciones de datos cualitativos, a excepción de los que afecten a la escala de calificación, las agencias deberán enviar un nuevo informe que contenga los datos actualizados. Deberán enviar un nuevo informe sobre los datos cualitativos únicamente en caso de que se produzca un cambio en alguno de los datos y notificar solo aquellos que hayan cambiado. En caso de un cambio de método, las agencias comunicarán los datos cualitativos actualizados y podrán remitir a su sitio web para obtener información adicional sobre el historial de los cambios de método.
3. Cuando se produzca un cambio en una escala de calificación que afecte únicamente a las etiquetas de categorías o escalones, las agencias deberán enviar el informe sobre los datos cualitativos con una actualización de la escala de calificación anterior (identificada mediante su identificador único de calificación), modificando las etiquetas o descripciones, según proceda. Los demás campos relativos a la escala de calificación se incluirán en el informe sin modificaciones. Las agencias deberán utilizar los campos especificados en el anexo I, cuadro 1.
4. Cuando se produzca un cambio sustancial en una escala de calificación, las agencias deberán declarar una nueva escala de calificación y realizar los pasos siguientes:
a)
enviarán un fichero de datos cualitativos con la actualización de la escala de calificación anterior, cambiando la fecha de fin de validez por la fecha de finalización del período de información anterior. Las agencias deberán utilizar los campos especificados en el anexo I, cuadro 1;
b)
comunicarán la nueva escala de calificación con un nuevo identificador único y una fecha de inicio de validez correspondiente al primer período de información para el que es válida;
c)
cuando hayan recibido el fichero de respuesta del registro central confirmando la aceptación de la nueva escala de calificación, enviarán los ficheros de datos de calificación correspondientes al primer período de información al que sea aplicable la nueva escala, utilizando esta.
5. Cuando se anule una escala de calificación, las agencias deberán realizar los pasos siguientes:
a)
la anulación deberá tener lugar antes de que la agencia comunique los datos de calificación al registro central sobre la base de esa escala de calificación. En caso de que ya se hayan notificado los datos de calificación, la agencia deberá anular todos los datos que se hayan basado en la escala de calificación anterior;
b)
la agencia deberá enviar el fichero de datos cualitativos con la anulación de la escala de calificación. Utilizará para ello los campos especificados en el anexo I, cuadro 2.
Artículo 10
Anulación de datos de calificación e historial de notificación de datos de calificación
1. Cuando se detecten errores factuales en los datos de calificación notificados, las agencias de calificación crediticia deberán notificar la anulación de dichos datos y sustituirlos.
2. Cuando anulen datos de calificación, las agencias de calificación crediticia deberán adoptar una de las medidas siguientes:
a)
si se trata de datos de calificación correspondientes al período de información en curso, deberán utilizar los campos especificados del anexo II, cuadro 2. Una vez anulados los datos iniciales, enviarán una nueva versión;
b)
si se trata de datos de calificación correspondientes a períodos anteriores, podrán anular los datos originales correspondientes a todos los períodos notificados utilizando el campo especificado del anexo II, cuadro 2, e indicando el motivo de la anulación; a continuación, sustituirán la versión original de los datos de todos los períodos mediante el procedimiento descrito en el artículo 3, apartado 4.
3. Al notificar datos de calificación con carácter retroactivo, las agencias de calificación crediticia deberán añadir a los campos de la calificación el período de información histórico de la calificación y el motivo de la notificación de datos históricos de calificación, tal como se especifica en el anexo II, cuadro 1, campos 24 y 25.
CAPÍTULO IV
MÉTODO DE NOTIFICACIÓN
Artículo 11
Canales de información y transferencia de datos
1. Para la transmisión de datos al registro central, las agencias de calificación crediticia deberán utilizar los mecanismos de notificación del sistema de registro central.
2. Todos los ficheros enviados al registro central y remitidos por el mismo estarán en formato XML, conforme con los esquemas XSD elaborados por la AEVM.
3. Las agencias de calificación crediticia deberán asignar un nombre a los ficheros de acuerdo con la convención de denominación establecida por la AEVM.
4. Las agencias de calificación crediticia deberán conservar en forma electrónica los ficheros enviados al registro central y los remitidos por este durante al menos cinco años. Estos ficheros se pondrán a disposición de la AEVM previa solicitud.
Artículo 12
Principios aplicables al intercambio de ficheros y períodos de información
1. Las agencias de calificación crediticia deberán enviar al registro central todos los ficheros referidos a un período de información específico durante el siguiente período previo de publicación. Este requisito es aplicable tanto a los ficheros de datos cualitativos como a los ficheros de datos de calificación.
2. El período de información tendrá una duración de seis meses y estará comprendido entre el 1 de enero y el 30 de junio, o entre el 1 de julio y el 31 de diciembre. El período previo a la publicación tendrá una duración de tres meses a partir de la finalización del correspondiente período de información y estará comprendido entre el 1 de enero y el 31 de marzo, o entre el 1 de julio y el 30 de septiembre. El inicio y el fin de los períodos previos a la publicación y de los períodos de información se determinarán con arreglo a la hora de Europa Central.
3. Las agencias de calificación crediticia transmitirán en primer lugar los datos cualitativos. Solo enviarán los ficheros de datos de calificación cuando hayan recibido un fichero de respuesta del registro central verificando los datos cualitativos.
4. Durante cada período previo a la publicación, las agencias deberán presentar al registro central ficheros de datos de calificación que incluyan toda la información especificada en el anexo II, cuadros 1, 2 y 3. Las anulaciones de datos de calificación deberán comunicarse con arreglo al artículo 10.
5. La primera vez que una agencia de calificación crediticia envíe un informe al registro central, transmitirá un fichero de datos cualitativos que incluya todos los datos cualitativos que se especifican en el anexo I, cuadros 1, 2 y 3. Posteriormente, la agencia solo deberá comunicar las nuevas escalas de calificación y las actualizaciones y anulaciones de datos cualitativos, de conformidad con el artículo 9.
6. Además de su primer informe al registro central, las agencias deberán transmitir los datos históricos, de conformidad con el artículo 3, apartado 4. Dicha notificación se efectuará siguiendo el orden cronológico de los períodos de información, empezando por el más antiguo.
Artículo 13
Procedimiento de notificación
1. Las agencias de calificación crediticia se asegurarán de que la información transmitida al registro central coincida con la de sus registros internos. Dentro de cada período previo a la publicación, todos los ficheros pertinentes se enviarán por orden cronológico y los errores deberán corregirse en el curso de dicho período.
2. El registro central enviará un fichero de respuesta a las agencias de calificación por cada fichero de datos transmitido, bien acusando recepción del mismo y confirmando que se ha cargado correctamente, bien informando de los errores detectados. Cuando el registro central haya detectado un error, las agencias deberán enviar correcciones oportunamente de la forma siguiente:
a)
en caso de errores relativos al fichero, deberán corregir los errores indicados en el fichero de respuesta y volver a enviar el fichero completo;
b)
en caso de errores relativos al contenido, deberán corregir los errores indicados en el fichero de respuesta y volver a enviar únicamente los datos corregidos.
CAPÍTULO V
DISPOSICIONES FINALES
Artículo 14
Entrada en vigor
El presente Reglamento entrará en vigor el vigésimo día siguiente al de su publicación en el Diario Oficial de la Unión Europea.
El presente Reglamento será obligatorio en todos sus elementos y directamente aplicable en cada Estado miembro.
Hecho en Bruselas, el 21 de marzo de 2012.