PROVÁDĚCÍ ROZHODNUTÍ RADY
ze dne 22. listopadu 2010,
kterým se Německu, Itálii a Rakousku povoluje zavést zvláštní opatření odchylující se od článku 193 směrnice 2006/112/ES a kterým se mění rozhodnutí 2007/250/ES za účelem prodloužen6í doby platnosti povolení uděleného Spojenému království
(2010/710/EU)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na směrnici Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty (1), a zejména na čl. 395 odst. 1 uvedené směrnice,
s ohledem na návrh Evropské komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Itálie, Německo a Rakousko v dopisech zaevidovaných generálním sekretariátem Komise v pořadí podle uvedených zemí dne 3. srpna 2007, 23. prosince 2009 a 17. února 2010 požádaly o povolení zavést zvláštní opatření odchylující se od článku 193 směrnice 2006/112/ES, pokud jde o osobu povinnou odvést daň z přidané hodnoty (dále jen „DPH“). Dopisem zaevidovaným generálním sekretariátem Komise dne 10. února 2010 Spojené království požádalo o prodloužení doby platnosti povolení uděleného rozhodnutím Rady 2007/250/ES ze dne 16. dubna 2007, kterým se Spojenému království povoluje zavést zvláštní opatření odchylující se od článku 193 směrnice 2006/112/ES o společném systému daně z přidané hodnoty (2).
(2)
Komise informovala ostatní členské státy dopisem ze dne 11. ledna 2010 o žádosti Německa a dopisem ze dne 9. března 2010 o žádostech Itálie, Rakouska a Spojeného království. Dopisem ze dne 12. ledna 2010 oznámila Komise Německu a dopisy ze dne 11. března 2010 Itálii, Rakousku a Spojenému království, že má k dispozici veškeré informace, které považuje za nezbytné k posouzení žádosti.
(3)
Osobou povinnou odvést DPH je podle článku 193 směrnice 2006/112/ES osoba povinná k dani uskutečňující dodání zboží. Účelem odchylek požadovaných Německem, Itálií a Rakouskem je přenést tuto povinnost na osobu povinnou k dani, které je zboží dodáváno, avšak pouze za určitých podmínek a pouze ve vztahu k určitému zboží, zejména mobilním telefonům a zařízením s integrovanými obvody.
(4)
Významný počet obchodníků s určitými výrobky, zejména mobilními telefony a zařízeními s integrovanými obvody, se po prodeji svých výrobků vyhýbá odvádění DPH správci daně. Avšak jejich zákazníci mají právo na odpočet daně, protože vlastní platnou fakturu. V nejagresivnějších případech těchto daňových úniků je stejné zboží dodáno několikrát prostřednictvím „kolotočového“ schématu, aniž by byla správci daně odvedena DPH. Pokud se osoba, které je zboží dodáváno, v těchto případech určí jako osoba povinná odvést DPH, odchylka by odstranila příležitost k páchání této formy daňového úniku. Výše splatné DPH by tím nebyla dotčena.
(5)
Pro zajištění účinného uplatňování odchylky a zabránění přesunu daňových úniků na jiné výrobky nebo na maloobchodní úroveň by Německo, Itálie a Rakousko měly zavést vhodné kontrolní a ohlašovací povinnosti. Komise by měla být informována o konkrétních opatřeních přijatých za účelem sledování uplatňování odchylky.
(6)
Opatření je přiměřené zamýšleným cílům, protože nemá být uplatňováno obecně, ale pouze na konkrétní skupiny výrobků, u kterých je vysoké riziko daňových úniků a u kterých rozsah daňových úniků způsobil značné daňové ztráty. Uplatnění mechanismu přenesení daňové povinnosti navíc znamená menší riziko přesunu podvodů do oblasti maloobchodního prodeje daných výrobků, neboť mobilní telefony jsou obvykle dodávány velkými telefonními společnostmi a toto opatření lze uplatnit na integrované obvody ještě před jejich zabudováním do výrobků pro konečné uživatele.
(7)
Povolení je v zásadě platné pouze po krátké časové období, neboť nelze s jistotou určit, zda bude cílů opatření dosaženo, ani nelze předem odhadnout dopad opatření na fungování systému DPH v členských státech, které je použijí, nebo v ostatních členských státech.
(8)
Spojenému království by mělo být povoleno pokračovat v uplatňování stávajícího zvláštního opatření až do data ukončení platnosti povolení uděleného Německu, Itálii a Rakousku.
(9)
Odchylka nemá žádný nepříznivý dopad na vlastní zdroje Unie vycházející z DPH,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
1. Odchylně od článku 193 směrnice 2006/112/ES může Německo jako osobu povinnou odvést DPH určit osobu povinnou k dani, které je dodáváno toto zboží:
a)
mobilní telefony, tj. zařízení vyrobená nebo upravená pro použití ve spojení se sítí, která má licenci, a provozovaná na stanovených frekvencích, bez ohledu na to, zda mají další využití;
b)
zařízení s integrovanými obvody, jako jsou mikroprocesory a základní jednotky, ve stavu před zabudováním do výrobků pro konečné uživatele.
2. Tato odchylka se vztahuje na dodání zboží, u něhož se základ daně rovná 5 000 EUR nebo je vyšší.
Článek 2
Odchylně od článku 193 směrnice 2006/112/ES může Itálie jako osobu povinnou odvést DPH určit osobu povinnou k dani, které je dodáváno toto zboží:
a)
mobilní telefony, tj. zařízení vyrobená nebo upravená pro použití ve spojení se sítí, která má licenci, a provozovaná na stanovených frekvencích, bez ohledu na to, zda mají další využití;
b)
zařízení s integrovanými obvody, jako jsou mikroprocesory a základní jednotky, ve stavu před zabudováním do výrobků pro konečné uživatele.
Článek 3
1. Odchylně od článku 193 směrnice 2006/112/ES může Rakousko jako osobu povinnou odvést DPH určit osobu povinnou k dani, které je dodáváno toto zboží:
a)
mobilní telefony, tj. zařízení vyrobená nebo upravená pro použití ve spojení se sítí, která má licenci, a provozovaná na stanovených frekvencích, bez ohledu na to, zda mají další využití;
b)
zařízení s integrovanými obvody, jako jsou mikroprocesory a základní jednotky, ve stavu před zabudováním do výrobků pro konečné uživatele.
2. Tato odchylka se vztahuje na dodání zboží, u něhož se základ daně rovná 5 000 EUR nebo je vyšší.
Článek 4
Odchylku stanovenou v článcích 1, 2 a 3 musí Německo, Itálie a Rakousko doplnit zavedením vhodných a účinných kontrolních a ohlašovacích povinností pro osoby povinné k dani, které dodávají zboží, na které se v souladu s tímto rozhodnutím vztahuje přenesení daňové povinnosti.
Článek 5
Článek 4 rozhodnutí 2007/250/ES se nahrazuje tímto:
„Článek 4
Použitelnost tohoto rozhodnutí končí dnem, k němuž vstoupí v platnost pravidla Unie umožňující členským státům přijímat taková opatření odchylující se od článku 193 směrnice 2006/112/ES, a nejpozději dnem 31. prosince 2013.“
Článek 6
Toto rozhodnutí nabývá účinku dnem oznámení.
Použitelnost tohoto rozhodnutí končí dnem, k němuž vstoupí v platnost pravidla Unie umožňující členským státům přijímat taková opatření odchylující se od článku 193 směrnice 2006/112/ES, a nejpozději dnem 31. prosince 2013.
Článek 7
Toto rozhodnutí je určeno Spolkové republice Německo, Italské republice, Rakouské republice a Spojenému království Velké Británie a Severního Irska.
V Bruselu dne 22. listopadu 2010.
DECISIÓN DE EJECUCIÓN DEL CONSEJO
de 22 de noviembre de 2010
por la que se autoriza a Alemania, Italia y Austria a introducir una medida especial de excepción del artículo 193 de la Directiva 2006/112/CE y por la que se modifica la Decisión 2007/250/CE para prolongar el período de validez de la autorización concedida al Reino Unido
(2010/710/UE)
EL CONSEJO DE LA UNIÓN EUROPEA,
Visto el Tratado de Funcionamiento de la Unión Europea,
Vista la Directiva 2006/112/CE del Consejo, de 28 de noviembre de 2006, relativa al sistema común del impuesto sobre el valor añadido (1), y, en particular, su artículo 395, apartado 1,
Vista la propuesta de la Comisión Europea,
Considerando lo siguiente:
(1)
Mediante cartas registradas en la Secretaría General de la Comisión los días 3 de agosto de 2007, 23 de diciembre de 2009 y 17 de febrero de 2010, respectivamente, Italia, Alemania y Austria solicitaron autorización para aplicar una medida especial de excepción al artículo 193 de la Directiva 2006/112/CE, por lo que atañe al deudor del impuesto sobre el valor añadido (en lo sucesivo, «el IVA»). Mediante carta registrada en la Secretaría General de la Comisión el 10 de febrero de 2010, el Reino Unido solicitó autorización para prolongar el período de validez de la autorización contemplada en la Decisión 2007/250/CE del Consejo, de 16 de abril de 2007, por la que se autoriza al Reino Unido a establecer una medida especial de inaplicación del artículo 193 de la Directiva 2006/112/CE, relativa al sistema común del impuesto sobre el valor añadido (2).
(2)
La Comisión informó a los demás Estados miembros mediante carta de 11 de enero de 2010 de la solicitud presentada por Alemania, y mediante cartas de 9 de marzo de 2010 de las solicitudes presentadas por Italia, Austria y el Reino Unido. La Comisión notificó a Alemania, mediante carta de 12 de enero de 2010, y a Italia, Austria y el Reino Unido, mediante cartas de 11 de marzo de 2010, que disponía de toda la información que consideraba necesaria para el examen de sus solicitudes.
(3)
De acuerdo con el artículo 193 de la Directiva 2006/112/CE, el deudor del IVA es el sujeto pasivo que efectúa la entrega de los bienes. El objetivo de las excepciones solicitadas por Alemania, Italia y Austria es que el deudor pase a ser el sujeto pasivo al que se efectúan las entregas, pero solo en determinadas condiciones y exclusivamente en lo que atañe a ciertos productos, en particular a los teléfonos móviles y a los dispositivos de circuitos integrados.
(4)
Un número significativo de operadores de productos específicos, en particular teléfonos móviles y dispositivos de circuitos integrados, no abona el IVA a las autoridades fiscales después de vender sus productos. Sin embargo, sus clientes, al estar en posesión de una factura válida, tienen derecho a la deducción del impuesto. En los casos más agresivos de esta evasión fiscal, unos mismos bienes son objeto de varias entregas, mediante un sistema de «carrusel», sin abonar el IVA a las autoridades fiscales. Al designar, en estos casos, a la persona a quien se entregan los bienes como deudora del IVA, la medida de excepción eliminaría la posibilidad de incurrir en ese tipo de evasión fiscal. Sin embargo, no afectaría al importe del IVA adeudado.
(5)
A fin de velar por la eficacia de la medida de excepción y evitar que la evasión fiscal se desplace a otros productos o hacia el comercio minorista, Alemania, Italia y Austria deben introducir las oportunas obligaciones de control y notificación. La Comisión debe ser informada de las medidas específicas adoptadas con vistas al seguimiento de la medida de excepción.
(6)
La medida es proporcional a los objetivos perseguidos, pues no se prevé aplicarla con carácter general sino solo a grupos específicos de productos con elevado riesgo de evasión fiscal, en los que la magnitud de esta evasión ha generado cuantiosas pérdidas fiscales. Además, el recurso al mecanismo de inversión del sujeto pasivo acarrea un riesgo menor de que la evasión fiscal se desplace hacia el comercio minorista de los productos de que se trate, ya que en general los suministradores de teléfonos móviles son las grandes compañías telefónicas, y la medida se aplica a los circuitos integrados en un estadio anterior a su integración en productos de consumo final.
(7)
En principio, la autorización tendrá una validez breve, ya que no puede establecerse con certeza que se vayan a alcanzar los objetivos de la medida, ni es posible calibrar de antemano las repercusiones de la medida en el funcionamiento de los sistemas del IVA en los Estados miembros que la apliquen ni en otros Estados miembros.
(8)
Debe permitirse al Reino Unido seguir aplicando su actual medida especial hasta la fecha límite de las autorizaciones concedidas a Alemania, Italia y Austria.
(9)
La excepción no tiene incidencia negativa alguna sobre los recursos propios de la Unión procedentes del IVA.
HA ADOPTADO LA PRESENTE DECISIÓN:
Artículo 1
1. No obstante lo dispuesto en el artículo 193 de la Directiva 2006/112/CE, se autoriza a Alemania a designar como deudor del IVA al sujeto pasivo a quien se efectúen las entregas de los siguientes bienes:
a)
teléfonos móviles, consistentes en dispositivos concebidos o adaptados para ser utilizados en conexión con una red autorizada y que funcionen a determinadas frecuencias, tengan o no otro uso;
b)
dispositivos de circuitos integrados, tales como microprocesadores y unidades centrales de proceso, en un estadio anterior a su integración en productos de consumo final.
2. La medida de excepción afectará a las entregas de bienes en las que el importe de la base imponible sea igual o superior a 5 000 EUR.
Artículo 2
No obstante lo dispuesto en el artículo 193 de la Directiva 2006/112/CE, se autoriza a Italia a designar como deudor del IVA al sujeto pasivo a quien se efectúen las entregas de los siguientes bienes:
a)
teléfonos móviles, consistentes en dispositivos concebidos o adaptados para ser utilizados en conexión con una red autorizada y que funcionen a determinadas frecuencias, tengan o no otro uso;
b)
dispositivos de circuitos integrados, tales como microprocesadores y unidades centrales de proceso, en un estadio anterior a su integración en productos de consumo final.
Artículo 3
1. No obstante lo dispuesto en el artículo 193 de la Directiva 2006/112/CE, se autoriza a Austria a designar como deudor del IVA al sujeto pasivo a quien se efectúen las entregas de los siguientes bienes:
a)
teléfonos móviles, consistentes en dispositivos concebidos o adaptados para ser utilizados en conexión con una red autorizada y que funcionen a determinadas frecuencias, tengan o no otro uso;
b)
dispositivos de circuitos integrados, tales como microprocesadores y unidades centrales de proceso, en un estadio anterior a su integración en productos de consumo final.
2. La medida de excepción afectará a las entregas de bienes en las que el importe de la base imponible sea igual o superior a 5 000 EUR.
Artículo 4
Las medidas de excepción establecidas en los artículos 1, 2 y 3 se supeditarán a que Alemania, Italia y Austria impongan obligaciones adecuadas y eficaces, en materia de control y notificación, a los sujetos pasivos que suministran los bienes a que se refiere la inversión del sujeto pasivo contemplada en la presente Decisión.
Artículo 5
El artículo 4 de la Decisión 2007/250/CE se sustituye por el texto siguiente:
«Artículo 4
La presente Decisión expirará el día de entrada en vigor de las normas de la Unión que permitan a todos los Estados miembros adoptar tales medidas de excepción del artículo 193 de la Directiva 2006/112/CE, y a más tardar el 31 de diciembre de 2013.».
Artículo 6
La presente Decisión surtirá efecto el día de su notificación.
La presente Decisión expirará el día de entrada en vigor de las normas de la Unión que permitan a todos los Estados miembros adoptar tales medidas de excepción del artículo 193 de la Directiva 2006/112/CE, y a más tardar el 31 de diciembre de 2013.
Artículo 7
Los destinatarios de la presente Decisión son la República Federal de Alemania, la República Italiana, la República de Austria y el Reino Unido de Gran Bretaña e Irlanda del Norte.
Hecho en Bruselas, el 22 de noviembre de 2010.