ROZHODNUTÍ KOMISE
ze dne 14. prosince 2010
o režimu podpory C 38/05 (ex NN 52/04) Německa ve prospěch skupiny Biria
(oznámeno pod číslem K(2010) 8289)
(Pouze německé znění je závazné)
(Text s významem pro EHP)
(2011/471/EU)
EVROPSKÁ KOMISE
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 108 odst. 2 první pododstavec této smlouvy (1),
s ohledem na Dohodu o Evropském hospodářském prostoru, a zejména na čl. 62 odst. 1 písm. a) této dohody,
po výzvě adresované zúčastněným stranám, aby se k věci vyjádřily v souladu s výše uvedenými články (2), a se zřetelem k jejich vyjádřením,
vzhledem k těmto důvodům:
I. POSTUP
1.1 Řízení před Komisí
(1)
Ve dnech 23. ledna 2002 a 20. srpna 2002 obdržela Komise stížnost týkající se státní podpory ve formě státních záruk ve prospěch skupiny Biria.
(2)
Německo v korespondenci s Komisí sdělilo Komisi dopisem ze dne 24. ledna 2003, zaevidovaným 28. ledna 2003, že odstoupilo od zamýšleného poskytnutí záruky, které bylo podmíněné schválením ze strany Komise. Stěžovatel o tom byl informován dopisem ze dne 17. února 2003.
(3)
Dopisem ze dne 1. července 2003, zaevidovaným dne 9. července 2003, a dopisem ze dne 8. srpna 2003, zaevidovaným dne 5. září 2003, poskytl stěžovatel další informace o jiné státní záruce ve prospěch skupiny Biria, a také o podílu veřejných subjektů na podnicích skupiny.
(4)
Komise si dopisem ze dne 9. září 2003 vyžádala další informace, které Německo poskytlo v dopise ze dne 14. října 2003, zaevidovaném dne 16. října 2003. Komise dne 9. prosince 2003 požádala o další informace, které Německo poskytlo dopisem ze dne 19. března 2004, zaevidovaným téhož dne.
(5)
Dne 18. října 2004 vydala Komise příkaz k poskytnutí informací, neboť měla pochybnosti, zda opatření podpory ve prospěch skupiny Biria odpovídala režimu, na jehož základě byla údajně poskytnuta. V odpovědi na příkaz o poskytnutí informací sdělilo Německo další informace v dopise ze dne 31. ledna 2005, který byl zaevidován téhož dne.
(6)
Komise dne 20. října 2005 zahájila formální vyšetřovací řízení ohledně tří údajných státních podpor. Ve stejném rozhodnutí konstatovala, že několik dalších údajně protiprávně poskytnutých podpor buď nepředstavuje žádnou podporu, nebo byly poskytnuty na základě schválených opatření podpor a v souladu s nimi. Příslušné rozhodnutí Komise bylo zveřejněno v Úředním věstníku Evropské unie (3). Komise vyzvala všechny zúčastněné strany, aby se k možným opatřením podpor vyjádřily. Svá stanoviska sdělili: jeden účastník, který nechce být jmenován, dopisem ze dne 27. ledna 2006, zaevidovaným dne 30. ledna 2006, dále společnosti Prophete GmbH & Co KG, Rheda-Wiedenbrück a Pantherwerke AG, Löhne v dopisech ze dne 6. února, zaevidovaných téhož dne, a společnost Vaterland-Werke GmbH & Co. KG, Neuenrade dopisem ze dne 6. února 2006, zaevidovaným téhož dne, a dopisem ze dne 27. února 2006, zaevidovaným téhož dne.
(7)
Tato stanoviska byla předložena Německu v dopisech ze dne 6. února 2006 a 2. března 2006. Německo odpovědělo dopisem ze dne 5. dubna 2006, zaevidovaným dne 7. dubna 2006, a dopisem ze dne 12. května 2006, zaevidovaným téhož dne.
(8)
Německo sdělilo své stanovisko k zahájení formálního vyšetřovacího řízení dopisem ze dne 23. ledna 2006, zaevidovaným téhož dne.
(9)
Komise si dopisem ze dne 6. února 2006 vyžádala doplňující informace, které Německo poskytlo v dopise ze dne 5. dubna 2006, zaevidovaném dne 7. dubna 2006. Komise požádala další žádostí o informace dne 19. července 2006 o dodatečné údaje, Německo na tuto žádost odpovědělo dopisem ze dne 25. září 2006, zaevidovaným dne 26. září 2006.
(10)
Dne 24. ledna 2007 vydala Komise rozhodnutí (4) podle čl. 7 odst. 5 a čl. 14 odst. 1 nařízení Rady (ES) č. 659/1999 ze dne 22. března 1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 93 Smlouvy o ES (5).
1.2 Soudní řízení
(11)
Dne 5. dubna 2007 podal Svobodný stát Sasko žalobu proti rozhodnutí Komise týkající se opatření 2 a 3 (věc T-102/07). Další žaloba byla podána dne 16. dubna 2007 společností MB Immobilien Verwaltungs GmbH und MB System GmbH & Co. KG, u níž se jedná o právní nástupkyni příjemkyně, jíž bylo rozhodnutí určeno (T-120/07). Poslední uvedená žaloba se týkala všech tří opatření, které byly předmětem rozhodnutí. Obě věci byly spojeny rozhodnutím předsedy ze dne 24. listopadu 2008.
(12)
Rozhodnutím ze dne 3. března 2010 prohlásil soud rozhodnutí Komise ze dne 24. ledna 2007 za neplatné.
(13)
Žaloby (které se z velké části překrývaly) zahrnovaly zejména následující žalobní důvody. Žalobci zaprvé namítali, že Komise došla neoprávněně k závěru, že opatření 2 a 3 nespadají pod schválený německý režim podpory. Zadruhé bylo hodnocení skutkového stavu ze strany Komise, týkající se klasifikace příjemce jakožto podniku v obtížích, chybné. Za třetí namítali žalobci chyby v odůvodnění v rozhodnutí Komise ohledně výše prvku podpory.
(14)
Soud potvrdil rozhodnutí Komise ohledně závěru, že opatření 2 a 3 nespadají pod schválený režim podpory. Soud kromě toho potvrdil zařazení příjemce jako „podniku v obtížích“ na základě definice v pokynech pro podporu na záchranu a restrukturalizaci z roku 1999 (6) (dále „pokyny pro záchranu a restrukturalizaci 1999“). Prohlásil rozhodnutí za neplatné pouze kvůli chybějícímu odůvodnění prémií za riziko použitých pro výpočet prvku podpory. Soud došel zejména k závěru, že při výpočtu prvku podpory úvěru, který je poskytován podniku v obtížích, není dostačující pouhý odkaz na oznámení Komise o metodě stanovování referenčních úrokových sazeb a diskontních sazeb z roku 1997 (7) (dále „sdělení o referenčních sazbách z roku 1997“) pro odůvodnění použití různých prémií za riziko.
(15)
Tímto rozhodnutím je proto prováděno rozhodnutí soudu podle čl. 266 odst. 1 SFEU a podrobněji vysvětlen výpočet prvku podpory provedený Komisí u uvedeného opatření. Toto rozhodnutí nemění nic na posouzení podpory provedené Komisí v rozhodnutí ze dne 24. ledna 2007; to platí zejména pro ty prvky, které již byly přezkoumány soudem.
1.3 Řízení po soudním rozhodnutí
(16)
Po soudním rozhodnutí podali příjemci dne 7. června 2010 další stanovisko, které bylo zaevidováno téhož dne. Toto stanovisko bylo zasláno Německu dne 16. června 2010. Odpověď Německa na stanovisko příjemců byla Komisi doručena dne 12. července 2010, evidovaným téhož dne.
(17)
Komise dne 19. srpna 2010 předala Německu žádost o informace, které Německo poskytlo dopisem ze dne 14. září 2010, zaevidovaným téhož dne.
II. POPIS
2.1 Příjemce podpory
(18)
Skupina Biria působila do 7. listopadu 2005 v oblasti výroby a odbytu jízdních kol. Mateřská společnost skupiny, která tehdy používala název Biria AG, měla sídlo v Neukirchu, Sasko, což je podporovaná oblast podle čl. 107 odst. 3 písm. a) SFEU (8).
(19)
V roce 2003 skupina docílila obratu 93,2 mil. EUR (2002: 83,8 mil. EUR) a dosáhla zisku ve výši 3,7 mil. EUR (2002: ztráty ve výši 5,8 mil. EUR). Skupina v roce 2003 měla 415 zaměstnanců (2002: 490 zaměstnanců) a lze ji tak považovat za velký podnik.
(20)
Mateřská společnost vznikla v roce 2003 spojením (starého podniku) Biria AG s jednou z jeho dceřiných společností, Sachsen Zweirad GmbH. Zároveň se změnil název podniku Sachsen Zweirad GmbH na Biria GmbH. V dubnu 2005 byla společnost Biria GmbH přeměněna na společnost Biria AG. V roce 2003 dosáhla společnost Biria GmbH obratu 55,7 mil. EUR a zisku ve výši 3,6 mil. EUR. Jediným vlastníkem společnosti Biria AG je pan Mehdi Biria. Mateřská společnost je dále označována jako „Biria“.
(21)
Kromě mateřské společnosti jsou nejdůležitějšími společnostmi skupiny Bike System GmbH & Co Thüringer Zweiradwerk KG („Bike Systems“), tento podnik patří ke společnosti Biria přes dceřinou společnost Bike Systems Betriebs- und Beteiligungsgesellschaft mbH („BSBG“), a společnost Checker Pig GmbH.
(22)
Společnost Bike Systems má sídlo v Nordhausenu, Durynsko, což je podporovaná oblast podle čl. 107 odst. 3 písm. a) SFEU. V roce 2003 dosáhla společnost Bike Systems obratu 6,1 mil. EUR a zaznamenala ztrátu ve výši 0,6 mil. EUR. Měla 157 zaměstnanců. Bike Systems vyrábí výlučně jízdní kola pro mateřskou společnost BSBG (dohoda o smluvní výrobě). BSBG je odpovědná za odbyt jízdních kol.
(23)
Společnost Checker Pig GmbH má sídlo v Drážďanech, Sasko, což je podporovaná oblast podle čl. 107 odst. 3 písm. a) SFEU. V roce 2003 dosáhla společnost Checker Pig GmbH obratu 6,9 mil. EUR a zaznamenala ztrátu ve výši 0,4 mil. EUR. Podnik měl 43 zaměstnanců.
(24)
Dne 7. listopadu 2005 prodala společnosti Biria většinu svých aktiv dvěma podnikům skupiny Lone Star, tedy soukromému investičnímu fondu. Nemovitosti zůstávají ve vlastnictví společnosti Biria a budou touto společností pronajímány skupině Lone Star. Prodejní cena aktiv činila 11,5 mil. EUR. Externí znalec ocenil uvedená aktiva na 10,7 mil. EUR.
(25)
Podle informací Německa proběhl prodej po otevřeném, transparentním a bezpodmínečném nabídkovém řízení. Nabídkové řízení bylo zveřejněno na internetu a v několika tištěných médiích. Účast nového investora mohla mít podobu nákupu aktiv, odkoupení celého majetku „en bloc“ nebo nákupu podílů. Skupina Lone Star nakonec převzala aktiva prostřednictvím nákupu aktiv.
(26)
Podle informací Německa byl prodej podniku zahájen již před rozhodnutím Komise ze dne 20. října 2005 o zahájení formálního vyšetřovacího řízení. První lhůta pro podání nabídek uplynula 4. října 2005.
(27)
Současný právní nástupce společnosti Biria AG (nové) je společnost MB Immobilien Verwaltungs GmbH (dále „MB Immobilien“); právní nástupce společnosti Bike Systems je společnost MB System GmbH und Co. KG (dále „MB System“). Společnost MB Immobilien se od července 2008 nachází v likvidaci.
(28)
V rámci tohoto rozhodnutí jsou s výjimkou mateřské společnosti Biria používány názvy, které podniky užívaly v okamžiku poskytnutí opatření.
2.2 Finanční opatření
(29)
Opatření 1: V březnu 2001 vložila společnost gbb Beteiligungs AG (dále „gbb“) tichý vklad do společnosti Bike Systems ve výši 2 070 732 EUR s dobou trvání do konce roku 2010. Společnost gbb byla tehdy 100 % dceřinou společností společnosti DtA-Beteiligungs-Holding AG, která byla sama 100 % dceřinou společností společnosti Deutschen Ausgleichsbank, rozvojové banky německého spolkového státu, jež byla založena zákonem jakožto veřejnoprávní korporace.
(30)
Společnost gbb Beteiligungs AG existovala již v době trvání bývalé Německé demokratické republiky jakožto státní banka pro zemědělský sektor. Smlouvou o sjednocení se z ní v roce 1990 stala Berliner Genossenschaftsbank, veřejnoprávní korporace pod dohledem spolkového ministerstva financí. V roce 1991 byl její název změněn na gbb Beteiligungsholding a v roce 1997 byla přeměněna na akciovou společnost. V důsledku toho již nebyla ve vlastnictví spolkové vlády, nýbrž se z ní stala dceřiná společnost společnosti Deutsche Ausgleichsbank. Od založení společnosti gbb vykonávala veřejná správa na tento podnik silný vliv. Po celou dobu, kdy byla veřejnoprávní korporací, byla pod přímým dohledem příslušného ministerstva a členy její dozorčí rady byli zástupci příslušných úřadů. Po přeměně na akciovou společnost a začlenění do společnosti Deutsche Ausgleichsbank podléhala kontrole, kterou nad společností Deutsche Ausgleichsbank vykonávaly státní orgány (viz další body odůvodnění níže).
(31)
Jakožto veřejnoprávní korporace byla Deutsche Ausgleichsbank pod dohledem Spolkového ministerstva vnitra. Kromě toho byla většina členů její dozorčí rady zástupci spolkových a zemských ministerstev a členové spolkového sněmu.
(32)
Podle § 4 odst. 1 zákona o Deutsche Ausgleichsbank je činnost banky omezena na financování opatření, která slouží k podpoře malých a středních podniků a svobodných povolání, životního prostředí, sociální politiky a začlenění osob, které byly vyhnány během druhé světové války.
(33)
Ustanovení § 4 odst. 4 zákona o Deutsche Ausgleichsbank stanoví možnost, že banka může nabývat podíly v jiných podnicích, pokud s tím souhlasí dozorčí rada a ministerstvo pověřené dohledem nad bankou.
(34)
Podíl ve společnosti Bike Systems je uveden ve výročních zprávách Deutsche Ausgleichsbank z let 2001 a 2002, neboť podíl odpovídající tichému vkladu činil 20 % a tudíž překračoval hranici pro podávání zpráv. V roce 2001 drželo gbb podíly o velikosti minimálně 20 % celkem v 18 podnicích.
(35)
V roce 2003 se na základě spolkového zákona spojila Deutsche Ausgleichsbank se společností Kreditanstalt für Wiederaufbau (KfW).
(36)
Jak Deutsche Ausgleichsbank, tak i KfW jsou takzvané rozvojové instituce, tj. banky, které jsou ve své činnosti omezeny na podporu regionálních, ekonomických a sociálně-politických opatření. V rámci účelových opatření, která Německo akceptovalo ve věci E10/2000 (9), byly činnosti rozvojových institucí omezeny na určité netržní oblasti, mj. na správu programů na podporu malých a středních podniků.
(37)
Podle Německa se účast ggb na společnosti Bike Systems uskutečnila za tržních podmínek a tudíž nepředstavovala státní podporu.
(38)
Opatření 2: Dne 20. března 2003 poskytla spolková země Sasko 80 % ručení na provozní úvěr ve výši 5,6 milionů EUR ve prospěch společnosti Sachsen Zweirad GmbH se splatností původně do konce roku 2008. Ručení bylo v lednu 2004 vráceno a nahrazeno ručením ve prospěch společnosti Biria GmbH (viz opatření 3). Ručení bylo uděleno na základě směrnice o ručení spolkové země Sasko, tedy režimu podpor (10) schváleného Komisí.
(39)
Opatření 3: Dne 9. prosince 2003 poskytla spolková země Sasko 80 % ručení na provozní úvěr ve výši 24 875 000 EUR ve prospěch společnosti Biria GmbH (později Biria AG) na financování plánovaného zvýšení obratu a na restrukturalizaci financování této skupiny. Úvěry o trvání do 31. prosince 2011 sestávají z 8 mil. EUR na splacení půjček provozních prostředků, ze 7,45 mil. EUR jako kontokorentního rámce a z částky 9,425 mil. EUR na financování sezónních potřeb. Ručení bylo poskytnuto na základě směrnice o ručení spolkové země Sasko, tedy režimu podpor schváleného Komisí. Ručení bylo uděleno za předpokladu, že ručení udělené společnosti Sachsen Zweirad GmbH bude vráceno (opatření 2). Ručení se proto stalo účinným až 5. ledna 2004, když bylo ručení udělené společnosti Sachsen Zweirad vráceno.
III. DŮVODY PRO ZAHÁJENÍ FORMÁLNÍHO VYŠETŘOVACÍHO ŘÍZENÍ
(40)
Komise zahájila formální vyšetřovací řízení, neboť měla pochybnosti ohledně tvrzení Německa, že byl vklad tichého společníka uskutečněn za tržních podmínek. Podle názoru Komise byla společnost Bike Systems přijetím plánu k řešení platební neschopnosti právě z této platební neschopnosti vyvedena, takže budoucí vývoj společnosti byl nejistý. Proto měla být společnost v tehdejším okamžiku považována za podnik v obtížích. Komise pochybovala o tom, že odměna s ohledem na riziko byla přiměřená a že vklad tichého společníka proběhl za tržních podmínek. Pokud jde o případné použití ustanovení o výjimkách podle čl. 107 odst. 2 a 3 SFEU, neměla Komise informace o tom, že byly splněny podmínky pokynů pro záchranu a restrukturalizaci 1999.
(41)
Dalším důvodem pro zahájení formálního vyšetřovacího řízení byl předběžný závěr Komise, že nebyly splněny podmínky schváleného režimu podpor, na jehož základě byla ručení ve prospěch společnostem Sachsen Zweirad GmbH a Biria GmbH údajně udělena, a proto se na tato ručení tento režim podpor nevztahuje. Podle názoru Komise se u společností Sachsen Zweirad GmbH a Biria GmbH jednalo v okamžiku poskytnutí ručení o podniky v obtížích. Neboť se u společností Sachsen Zweirad GmbH a Biria GmbH kromě toho jednalo o velké podniky, měla být ručení také podle tohoto režimu podpor jednotlivě oznámena Komisi. S ohledem na případné použití ustanovení o výjimkách v čl. 107 odst. 2 a 3 SFEU Komise pochybuje, že byly splněny podmínky pokynů pro záchranu a restrukturalizaci 1999.
IV. STANOVISKA ZÚČASTNĚNÝCH STRAN
(42)
Komise obdržela stanoviska jednoho účastníka, který nechce být jmenován, podniků Prophete GmbH & Co. KG a Pantherwerke AG a společnosti Vaterland-Werke GmbH & Co. KG.
4.1. Stanovisko konkurenta, který chce zůstat anonymní
(43)
Ve svém stanovisku k zahájení formálního vyšetřovacího řízení konkurent, který chce zůstat anonymní, uvádí, že společnost Biria AG mohla díky státnímu ručení ve výši 24,5 mil. EUR prodávat jízdní kola odběratelům konkurenta za ceny nižší, než jsou výrobní náklady, ačkoliv konkurent má nejefektivnější výrobu v Německu.
(44)
Společnost Biria AG dále mohla v roce 2003 vykázat zisky jen proto, že se finanční instituce vzdaly svých nároků ve výši 8,567 mil. EUR. V následujících letech 2004 a 2005 zaznamenala Biria AG opět ztráty.
(45)
Konkurent rovněž upozorňuje na to, že společnost Biria byla prodejem majetku prodána skupině Lone Star. Přitom se banka Sachsen LB a společnost Mittelständische Beteiligungsgesellschaft zřejmě vzdaly velké části svých pohledávek. Nová společnost Biria GmbH, která patří do skupiny Lone Star, převzala veškerá aktiva bývalé společnosti Biria AG.
4.2 Prophete GmbH & Co. KG a Pantherwerke AG
(46)
Ve svém stanovisku k zahájení formálního vyšetřovacího řízení podniky Prophete GmbH & Co. KG a Pantherwerke AG (dále jen „Prophete a Pantherwerke“) tvrdí, že Biria může díky státním podporám prodávat své výrobky za ceny, které by za obvyklých tržních podmínek nebyly udržitelné. Oba podniky jsou konkurenty společnosti Biria, a tím se jich podpora bezprostředně dotýká.
(47)
Skupina Biria je největším výrobcem jízdních kol v Německu a ročně vyrobí přibližně 700 000 jízdních kol. Podniky skupiny Biria jsou na trhu s jízdními koly zastoupeny ve dvou segmentech, v segmentu nespecializovaného obchodu a v segmentu specializovaného velkoobchodu.
(48)
Do segmentu nespecializovaného obchodu spadá veškerý maloobchod prostřednictvím větších maloobchodních řetězců a zásilkový obchod. Jízdní kola v tomto segmentu stojí obvykle 100 až 199 EUR. Podle odhadů podniků Prophete a Pantherwerke se na tomto trhu prodá asi 1,5 milionu jízdních kol a Biria tak v tomto segmentu se svými 650 000 prodanými jízdními koly dosahuje podílu přibližně 50 %.
(49)
Podle podniků Prophete a Pantherwerke má skupina Biria rovněž ve specializovaném velkoobchodu dominantní postavení. Tento segment trhu vykazuje objem 150 000 až 200 000 jízdních kol. Ve specializovaném velkoobchodu mohou ceny dosahovat až 400 EUR. Podnik Pantherwerke je v tomto segmentu přímým konkurentem skupiny Biria.
(50)
Podniky Prophete a Pantherwerke již několik let konstatují, že cenové nabídky skupiny Biria jsou vždy nižší než cenové nabídky jiných výrobců. Tento rozdíl nelze ekonomicky vysvětlit, neboť skupina Biria sice na základě svého dominantního tržního postavení dosahuje vyššího objemu nákupu, což se ovšem neodráží v příznivějších podmínkách. Podniky Prophete a Pantherwerke se domnívají, že podnik díky nízkým prodejním cenám skupiny Biria utrpěl v posledních letech značné ztráty.
(51)
Pokud jde o vklad tichého společníka, Prophete a Pantherwerke pochybují, že by soukromý vkladatel s ohledem na hospodářskou situaci podniku Bike Systems v březnu 2001 na takovou účast přistoupil.
(52)
Poskytnutí obou ručení ve prospěch společností Sachsen Zweirad GmbH a Biria v letech 2003 a 2004 považují podniky Prophete a Pantherwerke za neslučitelné s právními předpisy Evropské unie o státních podporách. Podniky Prophete a Pantherwerke se domnívají, že se příjemci podpory v době poskytnutí ručení nacházeli v obtížích. Nový podnik Biria je třeba považovat za právního nástupce obou bývalých podniků, ze kterých vzešel. Z počáteční rozvahy nově vytvořeného podniku tedy nelze nic vyvozovat.
(53)
Poskytnutím obou ručení byla porušena zásada „jednou a dost“, neboť obchodní činnost podniků skupiny Biria se mohla opakovaně udržet pouze díky státní podpoře.
(54)
Nebyla přijata žádná kompenzační opatření k vyrovnání nepříznivých dopadů na konkurenty. Nedošlo k omezení účasti skupiny Biria na trhu. Naopak, koncepcí této skupiny je dále rozšířit svou obchodní činnost prostřednictvím agresivní cenové politiky. Na svých internetových stránkách Biria oznámila, že v roce 2005 chce prodat 850 000 jízdních kol, a tak ve srovnání s rokem 2004 dále zvyšovat svůj odbyt. Prophete a Pantherwerke dále poukazují na tiskovou zprávu, podle které vlastník společnosti Biria AG prodal podnik soukromému investičnímu fondu Lone Star.
4.3 Vaterland-Werke GmbH & Co. KG
(55)
Ve svém stanovisku k zahájení formálního vyšetřovacího řízení podnik Vaterland-Werke GmbH & Co. KG (dále „Vaterland-Werke“) uvádí, že skupina Biria je s výrobou 700 000 až 800 000 jízdních kol ročně největším výrobcem v Německu. Srovnatelného objemu dosahuje pouze podnik MIFA Mitteldeutsche Fahrradwerke s roční výrobou 700 000 jízdních kol; ostatní výrobci vyrábějí pouze 250 000 až 400 000 jízdních kol.
(56)
Oba podniky Vaterland-Werke a Biria jsou zastoupeny v tržním segmentu nespecializovaného obchodu, který zahrnuje také větší maloobchodní řetězce a velké zásilkové obchody. V tomto segmentu vládne silná konkurence a Biria je známá svým agresivním soutěžním chováním s cenami nižšími, než jsou výrobní náklady. Takové chování je možné pouze s pomocí vnějších finančních zdrojů, v případě společnosti Biria díky státním podporám. Tím je ohrožena existence všech malých konkurentů, kteří nejsou podporováni ze státních zdrojů. Tato situace se zejména dotýká podniku Vaterland-Werke a volné kapacity nemohou být pokryty jinými zakázkami. Jelikož trh vykazuje nadbytek kapacit, bylo by každé rozšíření kapacit výrobce za pomoci státních podpor na úkor jiných konkurentů.
(57)
Pokud jde o vklad tichého společníka, Vaterland-Werke pochybuje, že by soukromý vkladatel s ohledem na hospodářskou situaci podniku Bike Systems v březnu 2001 na takovou účast přistoupil.
(58)
Poskytnutí obou ručení ve prospěch společností Sachsen Zweirad GmbH a Biria v letech 2003 a 2004 považuje podnik Vaterland-Werke za neslučitelné s pravidly Evropské unie o státních podporách. Podnik Vaterland-Werke se domnívá, že se příjemci podpory v době poskytnutí ručení nacházeli v obtížích. Nový podnik Biria je třeba považovat za právního nástupce obou bývalých podniků, ze kterých vzešel. Ze zahajovací rozvahy nově vytvořeného podniku tedy nelze nic vyvozovati.
(59)
Poskytnutím obou ručení byla porušena zásada „jednou a dost“, neboť obchodní činnost podniků skupiny Biria se mohla opakovaně udržet pouze díky státní podpoře.
(60)
Nebyla přijata žádná kompensační opatření k vyrovnání nepříznivých dopadů na konkurenty. Nedošlo k omezení účasti skupiny Biria na trhu. Naopak, plánem této skupiny je dále rozšířit svou obchodní činnost prostřednictvím agresivní cenové politiky. Na svých internetových stránkách Biria oznámila, že v roce 2005 chce prodat 850 000 jízdních kol, a tak ve srovnání s rokem 2004 dále zvyšovat odbyt jízdních kol. Podnik Vaterland-Werke dále poukazuje na tiskovou zprávu, podle které vlastník společnosti Biria AG prodal podnik soukromému investičnímu fondu Lone Star.
4.4 Příjemci
(61)
Ve svém stanovisku ze dne 7. června 2010 podali příjemci po zrušení původního rozhodnutí soudem další informace.
(62)
Zastávali zejména názor, že Komise musí při hodnocení tichého vkladu společnosti gbb do společnosti Bike Systems (opatření 1) zohlednit existenci tzv. doporučujícího dopisu, který byl vydán společností Biria GmbH. Tato společnost Biria GmbH je jinou právnickou osobou než právnická osoba vzniklá spojením společností Biria AG (původní) a Sachsen-Zweirad GmbH, která je uvedena v bodě 20. Společnost Biria GmbH, která vydala doporučující dopis ve prospěch společnosti Bike Systems, je právním předchůdcem společnosti Biria AG (původní).
V. STANOVISKO NĚMECKA
(63)
Ve svém stanovisku k zahájení formálního vyšetřovacího řízení zastává Německo názor, že tichý vklad společností gbb proběhl za tržních podmínek. Německo souhlasí s Komisí, že s tichým vkladem je spojeno větší riziko než s obvyklou půjčkou. Podmínky tichého vkladu jsou však uzpůsobeny tak, aby byla dodržena ustanovení sdělení o referenčních sazbách z roku 1997. Podle tohoto sdělení je referenční sazbou minimální sazba, která může být ve zvláštních rizikových případech zvýšena. V tomto případě může prémie činit 400 bazických bodů a více.
(64)
Odměna za vklad tichého společníka činí podle údajů Německa 12,25 % (8,75 % pevná částka a 3,5 % variabilní částka závisející na zisku). Výše odměny by tak byla o 600 bazických bodů vyšší než referenční sazba Komise, která činí 6,33 %. Tím společnost ggb zohlednila, že podnik procházel obdobím restrukturalizace a že riziko tiché účasti proto bylo zvýšené z důvodu změny orientace podniku a chybějícího zajištění. Toto zvýšené riziko bylo zohledněno dodatečnou prémií ve výši 200 bazických bodů.
(65)
Rozhodnutí o vkladu tichého společníka bylo přijato na základě prognózy, podle které se měl obrat podniku zvýšit z 0,89 mil. EUR v roce 2001 na 3,38 mil. EUR v roce 2003. Německo tak dospělo k závěru, že dohodnutá odměna za vklad tichého společníka ve výši 12,25 % přiměřeně odrážela dané riziko. Německo se domnívá, že skutečnost, že část odměny je variabilní, není podstatná, neboť je v případě vkladů tichých společníků obvyklá a odpovídá chování investora v podmínkách tržní ekonomiky.
(66)
K ručením ve prospěch společnosti Sachsen Zweirad GmbH Německo uvádí, že se podnik v okamžiku jejich udělení nenacházel v obtížích a ani ve smyslu pokynů pro záchranu a restrukturalizaci 1999 nevykazoval žádné znaky typické pro podnik v obtížích. Mimo jiné podnik roku 2003 (do spojení se společností Biria v říjnu) disponoval kladným vlastním kapitálem ve výši 404 mil. EUR a dosáhl zisku ve výši 2,1 mil. EUR. Hospodářská situace podniku se v roce 2003 oproti rokům 2001/2002 zlepšila díky konsolidačním snahám zahájeným koncem roku 2002 a příznivější situaci na trhu.
(67)
Likvidita podniku sice byla složitá, avšak ne „vážná“. Nebezpečí, že by soukromé finanční instituce neprodloužily své úvěry, nehrozilo. Ani vysoké úrokové platby by nevedly k problémům s likviditou, jak tvrdila Komise.
(68)
K ručení udělené společnosti Biria GmbH (později Biria AG) Německo uvádí, že byla poskytnuta na základě nové koncepce skupiny Biria, která předpokládala efektivnější organizaci skupiny a soustředění nákupu, odpovědnosti za výrobu a odbyt do společnosti Biria GmbH. Vedle finančních potřeb na zvýšení obratu zahrnoval plán také reorganizaci celkového financování skupiny.
(69)
Německo se domnívá, že se v případě společnosti Biria GmbH (později Biria AG) v době udělení ručení nejednalo o podnik v obtížích. V této souvislosti je třeba rozlišovat mezi starou a novou společností Biria AG. Nový podnik by bylo možné posuzovat jako podnik v obtížích pouze v případě, kdyby zdědil nesnáze starého podniku (pokud by starý podnik byl v obtížích). To ovšem nebyl případ nové společnosti Biria AG. Nová Biria AG vznikla spojením staré společnosti Biria AG a podniku Sachsen Zweirad GmbH. Podnik Sachsen Zweirad GmbH, který v žádném případě nebyl v obtížích, měl v tomto spojení ekonomickou převahu. Proto nelze automaticky vycházet z toho, že nová Biria AG byla v obtížích. I kdyby byla stará Biria AG v obtížích, spojení s podnikem Sachsen Zweirad GmbH by znamenalo, že nová Biria AG by se automaticky v obtížích nenacházela.
(70)
Německo dále poukazuje na to, že k odstoupení jedné soukromé finanční instituce od financování podniku došlo z důvodu změny strategické orientace banky v důsledku fúze. Obě zbývající finanční instituce ukončily svou účast ve stejné době jako tato soukromá banka. Tato skutečnost ovšem nemůže být vykládána jako projev ztráty důvěry, neboť jedna z finančních institucí dále spolufinancovala dva samostatné projekty.
(71)
Německo zdůrazňuje, že účelem spojení podniku Sachsen Zweirad GmbH se společností Biria AG také nebylo obejít pravidla pro státní podporu a zařazení podniku mezi podniky v obtížích, nýbrž bylo důsledkem nové koncepce skupiny podniků.
(72)
Ve svém stanovisku ke stanovisku konkurenta, který chtěl zůstat anonymní, Německo uvádí, že údaje k struktuře nákladů tohoto konkurenta a podniku Biria nejsou srovnatelné. Obrat konkurenta vzrostl, zatímco odbyt skupiny Biria se klesl. Zároveň se snížil EBITDA (hospodářský výsledek konkurenta před odečtením úroků, daní a odpisů), zatímco hospodářský výsledek skupiny Biria zůstal konstantní. Z toho vyplývá, že Biria neprodává za dumpingové ceny, spíše uvedený konkurent vedl agresivnější cenovou politiku než skupina Biria.
(73)
Hospodářská újma, kterou konkurent údajně utrpěl chováním skupiny Biria, nebyla podložena žádnými skutečnostmi, ani nebyla jednoznačně prokázána. Kromě toho je na konkurenčním trhu obvyklé cenové podbízení mezi konkurenty.
(74)
Ohledně prodeje aktiv skupiny Biria skupině Lone Star, který daný konkurent zmiňuje, předložilo Německo podrobnosti o průběhu prodeje i o vyrovnání pohledávek soukromých a veřejných věřitelů.
(75)
Ve svém stanovisku ke stanoviskům podniků Prophete, Pantherwerke a Vaterland-Werke Německo upozorňuje, že trh s jízdními koly je rozčleněn na tři segmenty, a ne pouze na dva, jak tvrdí tyto podniky. Tyto tři segmenty tvoří specializovaný obchod, zásilkový obchod a samoobslužný obchod. Biria má v zásilkovém obchodu silné postavení, avšak ani ne tak díky agresivní cenové politice, jako spíše díky včasným dodávkám. V segmentu samoobslužného obchodu je však hlavním dodavatelem společnost MIFA AG, zatímco podíl společnosti Biria je nižší než 10 %.
(76)
Německo odmítá tvrzení podniku Vaterland-Werke, že společnost Biria hodlá rozšířit svou obchodní činnost prostřednictvím agresivní cenové politiky, a odkazuje na údaje, které již byly předloženy během řízení. Německo prohlašuje, že společnost Biria AG v roce 2003 vyrobila 670 000 jízdních kol a od té doby se výroba snižuje.
VI. POSOUZENÍ PODPORY
(77)
Podle čl. 107 odst. 1 SFEU „podpory poskytované v jakékoli formě státy nebo ze státních prostředků, které narušují nebo mohou narušit hospodářskou soutěž tím, že zvýhodňují určité podniky nebo určitá odvětví výroby, jsou, pokud ovlivňují obchod mezi členskými státy, neslučitelné s vnitřním trhem“. Podle konstantní judikatury Soudního dvora Evropské unie je kritérium narušení obchodu splněno tehdy, pokud zvýhodněný podnik vykonává hospodářskou činnost, která je předmětem obchodu mezi členskými státy.
(78)
Aby mohla přezkoumat existenci státní podpory, stanoví Komise nejprve relevantní podnik. Poté zkoumá zvlášť u každého opatření, zda jsou splněny podmínky čl. 107 odst. 1 SFEU. Následně je vypočítán prvek podpory a zkoumána slučitelnost opatření s vnitřním trhem.
6.1 Příjemce podpory
(79)
Podpory byly poskytnuty společnostem Sachsen Zweirad GmbH a Biria, jakož i podniku Bike Systems, dceřiné společnosti podniku Biria. Dne 7. listopadu 2005 prodala společnosti Biria většinu svých aktiv dvěma podnikům skupiny Lone Star, tedy soukromému investičnímu fondu. Komise zjistila, že podle předložených informací prodeji předcházelo otevřené, transparentní a bezpodmínečné nabídkové řízení. Německo uvádí, že prodejní cena aktiv byla znalcem vyčíslena na 10,7 mil. EUR. Cena 11,5 mil. EUR zaplacená skupinou Lone Star tak byla vyšší než odhadní cena.
(80)
Komise na základě dostupných informací dospěla k závěru, že neexistují žádné důkazy, že by byla skupina Lone Star podporami nějakým způsobem zvýhodněna a že by byla nepřímým nebo přímým příjemcem podpor poskytnutých společnostem Biria a Bike Systems.
6.2 Opatření č. 1: Tichý vklad poskytnutý údajně za tržních podmínek
(81)
Tichý vklad (opatření 1) vložila banka ggb. Podle údajů Německa se byla tato účast získána v rámci samostatného programu gbb, takže neplyne ze státních prostředků. Jak bylo vysvětleno již v rozhodnutí o zahájení řízení, bere Komise na vědomí, že gbb v okamžiku nabytí účasti byla 100 % dceřinou společností Deutsche Ausgleichsbank, která byla ze 100 % vlastněna Spolkovou republikou Německo. Gbb je proto podnikem veřejného práva. Podle ustálené judikatury Soudního dvora se u prostředků podniků veřejného práva jedná vždy o státní prostředky (11).
(82)
Z toho pro Komisi nutně plyne, že toto opatření je přičitatelné státu. V tomto ohledu rozhodl soudní dvůr ve věci C - 482/99 (Stardust) následujícím způsobem (body 53-56):
„53.
Není možné tedy požadovat, aby na základě přesného pokynu bylo prokázáno, že úřady konkrétně přiměly podnik veřejného práva, aby provedl dané opatření podpory. Zaprvé existuje s ohledem na úzké vazby mezi státem a podniky veřejného práva skutečné nebezpečí, že státní podpory budou poskytovány skrze tyto podniky způsobem málo transparentním a takovým, při kterém budou porušována úprava státní podpory obsažená v této smlouvě.
54.
Za druhé je obecně s ohledem právě na privilegované vztahy mezi státem a podnikem veřejného práva pro třetí osoby velmi těžké v konkrétním případě prokázat, že opatření podpory takového podniku bylo provedeno skutečně na pokyn úřadů.
55.
Z těchto důvodů vyplývá, že přičitatelnost opatření podpory podniku veřejného práva státu může být vyvozena ze souboru nepřímých důkazů, které plynou z okolností konkrétního případu a ze souvislostí, za nichž bylo toto opatření učiněno. Soudní dvůr již vzal v úvahu, že dotyčný subjekt by vytýkané rozhodnutí nemohl učinit, aniž by vzalo v úvahu požadavky veřejných orgánů (zejména rozsudek Van der Kooy a další/Komise, bod 37) nebo že kromě organizačních svazků spojujících veřejné podniky se státem musely tyto podniky, jejichž prostřednictvím byly podpory přiděleny, přihlížet ke směrnicím vydaných orgánem nazvaným comitato interministeriale per la programmazione economica (CIPE) (zmiňované rozsudky ze dne 21. března 1991 ve věci Itálie v. Komise, C-303/88, body 11 a 12, a rovněž ve věci Itálie v. Komise, C-305/89, body 13 a 14).
56.
Další nepřímé důkazy jsou rovněž relevantní, aby bylo možné usuzovat na přičitatelnost opatření podpory veřejného podniku státu, jako je zejm. jeho začlenění do struktur veřejné správy, druh jeho činnosti a jejího výkonu na trhu za normálních podmínek konkurence se soukromými účastníky trhu, právní status podnikatele, tedy zda se řídí veřejným právem nebo obecným společenským právem, intensita veřejnoprávního dohledu na řízení podnikatelské činnosti nebo jakýkoliv další nepřímý důkaz, který v konkrétním případě poukazuje na účast orgánů nebo na nepravděpodobnost neúčasti na přijetí opatření, přičemž je třeba vzít v úvahu též jeho rozsah, obsah nebo její podmínky.“
(83)
V daném případě Komise našla takové nepřímé důkazy, které připouštějí závěr, že rozhodnutí gbb je přičitatelné státu.
(84)
Tak byla gbb pověřená spolkovou vládou úkoly v oblasti hospodářské podpory a odpovědná např. za konsolidační a růstový fond ve východním Německu, který měl za úkol poskytovat základní kapitál malým a středním podnikům ve východním Německu pro posílení jejich objemu vlastního kapitálu.
(85)
Zadruhé došla Komise k závěru, že historie gbb poukazuje na silnou úlohu státu při jejích rozhodnutích. Jako korporace veřejného práva byla nejprve pod dohledem příslušného ministerstva a většina členů její dozorčí rady byli zástupci příslušných úřadů. Od doby, kdy je akciovou společností, podléhá její mateřská společnost, Deutsche Ausgleichsbank, dohledu příslušného ministerstva a v její dozorčí radě dominují zástupci úřadů.
(86)
Zatřetí došla Komise k závěru, že mateřská společnost, Deutsche Ausgleichsbank v okamžiku rozhodnutí o účasti korporací veřejného práva podléhala dohledu ministerstva vnitra a její dozorčí rada se z většiny skládala ze zástupců spolkových a zemských ministerstev, jakož i spolkových poslanců. Společnost Deutsche Ausgleichsbank nesmí bez předchozího svolení ministerstva pověřeného dohledem a dozorčí rady nabývat účasti na jiných podnicích. Proto stát kontroloval podnikatelská rozhodnutí gbb skrze její mateřskou společnost také po její přeměně z korporace veřejného práva na akciovou společnost.
(87)
Za čtvrté došla Komise k závěru, že Německo v roce 2002 akceptovalo účelová opatření s ohledem na německé rozvojové banky (12). Tato účelová opatření platí i pro Deutsche Ausgleichsbank. Podle účelových opatřeních musejí činnosti společnosti Deutsche Ausgleichsbank zůstat omezeny na podporu strukturálních, hospodářských a sociálně-politických opatření a veřejných úkolů jejích veřejnoprávních vlastníků v souladu s veřejným pověřením. Komise zastává proto stanovisko, že Deutsche Ausgleichsbank se tím stává součástí veřejné správy a tím jsou všechna její jednání přičitatelná státu.
(88)
Za páté Komise došla k závěru, že podle všeho, že tichý vklad spadá pod rozvojový úkol „Financování malých a středního podniků“ (13).
(89)
Komise proto dospěla k závěru, že toto opatření je přičitatelné státu.
(90)
Podle Německa proběhl vklad tichého společníka gbb do podniku Bike Systems (opatření 1) za tržních podmínek. Riziko tichého vkladu odpovídá riziku podřízené půjčky, a proto je třeba považovat tyto půjčky za půjčky s vysokým rizikem. V případě insolvence nebo likvidace se vklad tichého společníka vrací až poté, co jsou vyrovnány všechny ostatní závazky. Riziko spojené s vkladem tichého společníka tak je vyšší než riziko běžné bankovní půjčky na investice, která je obvykle zajištěna v souladu s podmínkami stanovenými bankou. Průměrná výše úrokových sazeb běžných na trhu pro středně- a dlouhodobé úvěry běžným způsobem zajištěné činila v okamžiku poskytnutí opatření 6,33 %. Odměna za takový vklad by proto měla podstatně převyšovat tuto úrokovou sazbu.
(91)
Za tichou účast byla dohodnuta pevná odměna ve výši 8,75 % a variabilní odměna, závislá na dosažení zisku, ve výši 3,5 % (14). Dohodnutá odměna tak převyšuje uvedenou referenční sazbu.
(92)
Ovšem je třeba upozornit, že tento závěr předpokládá, že Bike Systems je schopen obnovit svoji rentabilitu; podnik Bike Systems ovšem byl v této době teprve přijetím plánu k řešení insolvence z této vyveden. Jeho budoucí vývoj byl nejistý, neboť došlo pouze k omezené restrukturalizaci. Podle rozvahy za rok 2001 podnik v tomto roce stále ještě vykazoval ztrátu. Vlastní kapitál zůstával nadále záporný, což ovšem díky skrytým rezervám nevyvolalo insolvenci. Na základě toho je třeba podnik Bike Systems v uvedené době považovat ze podnik v obtížích.
(93)
Komise došla s ohledem na doporučující dopis (viz bod 62) k závěru, že tyto informace nebyly v okamžiku prvního rozhodnutí k dispozici. Znění doporučujícího dopisu bylo doručeno teprve během soudního řízení.
(94)
Podle doporučujícího dopisu ze dne 6. března 2001 bere Biria GmbH vklad tichého společníka na vědomí a zavazuje se, že během jeho trvání bude podnik Bike Systems tak řízen a financován, aby dostál svým závazkům z tohoto vkladu.
(95)
K tomu uvádí Komise následující.
(96)
Pokud jde o finanční sílu mateřské společnosti, Německo se vyjádřilo, že společnost Biria GmbH nevykazovala v roce 2001 žádný významný obrat a byla činná pouze jako distributor pro ostatní členy podnikové skupiny (15). Pokud jde o její finanční výkonnost (16), docílila společnost v roce 1999 po odečtení daní skromného zisku ve výši 205 000 DEM a v roce 2000 čistou ztrátu ve výši 473 000 DEM.
(97)
Kvůli utrpěným ztrátám podniku byl vlastní kapitál v roce 1999 negativní. V roce 2000 byl vlastní kapitál pozitivní, což však nebylo způsobeno výkonem podniku, nýbrž převodem zisku od dceřiné společnosti Sachsen Zweirad (17). Komise došla k závěru, že doporučující dopis nebyl vystaven podnikem stejné skupiny, který by se nacházel v solidní finanční situaci, nýbrž mateřskou společností, která měla ještě horší hospodářské výsledky.
(98)
Z těchto důvodků dochází Komise k závěru, že společnost Biria GmbH - bez ohledu na skutečnost, že by formálně mohla být označena jako podnik v obtížích ve smyslu pokynů pro záchranu a restrukturalizaci 1999 - by byla schopna plnit možné nároky z tzv. doporučujícího dopisu týkajícího se vkladu tichého společníka ve výši více než 2 mil. EUR. Jak bylo již uvedeno, je nutné vycházet z toho, že účetní hospodářský výsledek v roce 2000 (před vystavením doporučujícího dopisu) byl skutečně založen pouze na převodu zisku dceřiných společností a ne na výkonnosti podniku a že výše jeho vlastního kapitálu by bez tohoto převodu zisku byla negativní (včetně základního kapitálu a jiných forem kapitálu jako rezervy nebo likvidní prostředky v bilanci). Je proto diskutabilní, jak by společnost Biria GmbH bývala mohla zabránit možné insolvenci společnosti Bike Systems. V důsledku této skutečnosti je Komise toho názoru, že daný doporučující dopis nemá žádnou skutečnou ekonomickou hodnotu, která by mohla kompensovat obtíže společnosti Bike Systems a proto nepředstavuje žádnou ocenitelnou záruku, díky níž by se snížila odměna, kterou by tržní investor požadoval za vklad tichého společníka.
(99)
Komise proto dochází k závěru, že odměna nebyla přiměřená riziku a že vklad tichého společníka neproběhl za tržních podmínek. Tento vklad poskytl společnosti Bike Systems výhodu, kterou by na trhu nezískala.
(100)
Jak podnik Bike Systems, tak společnosti Sachsen Zweirad GmbH a Biria GmbH vyrábějí jízdní kola. Jelikož se s tímto výrobkem obchoduje v mezinárodním měřítku, mohou opatření narušovat hospodářskou soutěž a narušit obchod mezi členskými státy.
6.3 Opatření č. 2 a 3: Podpory, které byly údajně v souladu se schválenými režimy podpor
(101)
Ručení ve prospěch společnosti Sachsen Zweirad GmbH na provozní úvěr ve výši 5,6 mil. EUR (opatření 2) a ručení ve prospěch společnosti Biria na provozní úvěr ve výši 24,875 mil. EUR (opatření 3) byla poskytnuta na základě režimu o ručení Svobodného státu Sasko (18). Podle tohoto schváleného režimu podpor jsou přípustná ručení na úvěry vyšší než 5 mil. DEM (2,6 mil. EUR) zdravým podnikům na financování nových investic a ve zvláštních případech na dodatečné financování investic a provozního kapitálu Ve výjimečných případech může být povoleno financování reorganizace a restrukturalizace. Nicméně poskytnutí ručení na restrukturalizaci velkého podniku je třeba oznámit Komisi jednotlivě.
(102)
Podle Německa byly podmínky režimu splněny a ručení jsou tudíž v souladu s režimem. Německo se domnívá, že společnosti Sachsen Zweirad GmbH a Biria v okamžiku udělení ručení nebyly v obtížích. Ručení byla udělena na zajištění půjček na provozní kapitál, což je podle režimu podpor přípustné.
(103)
Komise nesouhlasí se slučitelností ručení s režimem podpor, na jehož základě byly údajně uděleny. Jak bude ještě podrobněji vysvětleno, Komise se oproti názoru Německa domnívá, že se v případě společnosti Sachsen Zweirad GmbH v okamžiku poskytnutí ručení v březnu 2003 jednalo o podnik v obtížích a že rovněž Biria GmbH byla v době poskytnutí ručení v prosinci 2003 podnikem v obtížích. Nicméně poskytnutí ručení na restrukturalizaci podniku v obtížích je třeba oznámit Komisi jednotlivě.
(104)
Podle názoru Německa podnik Sachsen Zweirad GmbH nevykazoval ve smyslu pokynů pro záchranu a restrukturalizaci 1999 žádné znaky typické pro podnik v obtížích. Komise zdůrazňuje, že znaky typické pro podnik v obtížích uvedené v bodě 6 pokynů pro záchranu a restrukturalizaci 1999 mají pouze nabízet vodítka, kdy je možné podnik považovat za podnik v obtížích, nelze je však považovat za podmínky, které musejí být splněny kumulativně. U společnosti Sachsen Zweirad GmbH v roce 2001 představoval hospodářský výsledek za běžnou činnost ztrátu ve výši 1 274 000 EUR a v roce 2002 ztrátu ve výši 733 000 EUR. Tyto ztráty převzala podle smlouvy o převodu zisku mateřská společnost Biria. Obrat se v roce 2002 ve srovnání s rokem 2001 snížil.
(105)
Podle výroční zprávy 2002 čelil podnik Sachsen Zweirad GmbH problémům s likviditou. Ve výroční zprávě se výslovně uvádí, že situace podniku Sachsen Zweirad GmbH ohledně likvidity byla napjatá kvůli vysokým výdajům na předběžné financování zásob a díky růstu v rámci skupiny. Podle výroční zprávy mohlo být přežití podniku zajištěno pouze tehdy, pokud by banky byly ochotny zachovat nebo restrukturalizovat stávající úvěrové linky.
(106)
Nebezpečí, že by soukromé finanční instituce neprodloužily své úvěry, podle Německa nikdy nehrozilo. To ovšem nemění nic na zjištění, že situace podniku v oblasti likvidity byla napjatá. Podle výroční zprávy měla většina úvěrů dobu zbývající do jejich splatnosti kratší než pět let, což pro financování obchodní činnosti není v žádném případě optimální a pro podnik se tím zvyšují rizika. Krátká splatnost úvěrů mimoto vedla k vysokým úrokovým platbám (ačkoliv se v roce 2002 ve srovnání s rokem 2001 mírně snížily), které dále zatížily likviditu podniku.
(107)
Komise proto dospěla k závěru, že je třeba podnik Sachsen Zweirad GmbH v okamžiku poskytnutí ručení považovat za podnik v obtížích a dané ručení považovat za ručení na restrukturalizaci. Jelikož je třeba poskytnutí takového ručení velkým podnikům oznámit Komisi jednotlivě, nebyly splněny podmínky schváleného režimu podpor, na jehož základě bylo ručení údajně poskytnuto, a proto ručení nespadalo do tohoto režimu podpor.
(108)
Společnost Biria vznikla s účinností od 1. října 2003 sloučením (staré) společnosti Biria AG s dceřinou společností Sachsen Zweirad GmbH.
(109)
Podle Německa je nutné jasně odlišovat společnost Biria od (staré) společnosti Biria AG a podniku Sachsen Zweirad GmbH, neboť sloučením vznikl nový podnik. Proto musí být otázka, zda byl tento podnik v okamžiku poskytnutí ručení dne 9. prosince 2004 v obtížích, posouzena na základě zahajovací rozvahy nově sloučeného podniku. Zahajovací rozvaha prý ukazuje, že společnost Biria GmbH údajně nemůže být považována za podnik v obtížích.
(110)
Komise s touto argumentací nesouhlasí. Nově sloučený podnik Biria GmbH nelze oddělit od bývalých společností Biria AG a Sachsen Zweirad GmbH, neboť vznikl jejich sloučením. Na druhé straně by bylo snadné obejít klasifikaci podniku v obtížích sloučením hospodářských subjektů nebo založením nových podniků. Bývalá Biria AG zaznamenala roku 2002 rovněž ztráty a měla stejně jako podnik Sachsen Zweirad GmbH problémy s likviditou. Biria GmbH převzala všechny dluhy a závazky (staré) společnosti Biria AG a podniku Sachsen Zweirad GmbH. Kromě toho vlastní Biria GmbH stejná aktiva a vykonává stejnou činnost jako (stará) Biria AG a Sachsen Zweirad GmbH. Komise se proto domnívá, že Biria GmbH převzala obtíže (staré) společnosti Biria AG a podniku Sachsen Zweirad GmbH.
(111)
Společnost Sachsen Zweirad GmbH měla podle Německa při sloučení hospodářskou převahu. Společnost Sachsen Zweirad GmbH údajně nebyla v obtížích, a proto nelze automaticky předpokládat, že by nová společnost Biria AG byla v obtížích. Komise se oproti Německu nicméně domnívá, že společnost Sachsen Zweirad GmbH byla v obtížích. Nová společnost Biria AG tedy „zdědila“ nesnáze podniku Sachsen Zweirad GmbH.
(112)
Podle výroční zprávy za rok 2003 pokračovala v roce 2003 restrukturalizace a reorganizace skupiny Biria. Tento proces byl zahájen již v roce 2002 a zahrnoval rovněž reorganizaci financování skupiny. Na základě ručení spolkové země Sasko na půjčku ve výši 24,875 milionu EUR vypracovala skupina Biria novou koncepci střednědobého financování svých činností. Nová koncepce financování předpokládala rovněž značné přizpůsobení úrokových sazeb, a tím snížení vysoké úrokové zátěže.
(113)
Zároveň bylo reorganizováno sdružení bank: tři banky byly ochotné vzdát se pohledávek ve výši 8 567 000 EUR, což zřejmě představovalo výrazně více než 50 % jejich pohledávek, pokud za to budou okamžitě vyrovnány zbývající pohledávky. Proto půjčka, která je kryta 80 % ručením opatření 3, sestává z 8 mil. EUR na půjčku na provozní kapitál, ze 7,45 milionu EUR jako kontokorentního rámce a z obnosu ve výši 9,425 milionu EUR na financování sezónních potřeb.
(114)
Společnost Biria tedy měla v okamžiku poskytnutí ručení značné problémy s likviditou, a proto byla podnikem v obtížích. Toto hodnocení dokazuje skutečnost, že tři banky odstoupily od financování činností společnosti Biria a dokonce byly ochotné vzdát se velké části svých pohledávek, pokud budou zbývající pohledávky bezodkladně splaceny. Toto opatření ukazuje, že banky vážně pochybovaly o tom, že Biria bude schopná splatit své dluhy a že je možné ji považovat za rentabilní podnik.
(115)
Německo namítá, že banky odstoupily od financování pouze z důvodu změny orientace své obchodní strategie. Komise zjistila, že se banky vzdaly přibližně 50 % svých nesplacených pohledávek. Toto je i v případě odstoupení bank z důvodu změny obchodní strategie znakem toho, že úvěrové instituce považovaly splacení celé půjčky za velmi nepravděpodobné.
(116)
Komise proto dospěla k závěru, že podnik Biria je třeba v okamžiku poskytnutí ručení považovat za podnik v obtížích a dané ručení považovat za ručení na restrukturalizaci. Jelikož je třeba poskytnutí takového ručení velkým podnikům oznámit Komisi jednotlivě a Biria byla v okamžiku rozhodnutí o schválení velkým podnikem, nebyly splněny podmínky schváleného režimu podpor, na jehož základě bylo ručení údajně poskytnuto, a proto ručení nespadalo do tohoto režimu podpor.
(117)
Ručení označená jako opatření 2 a 3 poskytla spolková země Sasko, pocházejí tedy ze státních prostředků a je tudíž třeba je přičíst státu.
(118)
Dále musí opatření oprávněnému zajistit výhodu. Komise je toho názoru, že obě uvedená ručení zajistila společnostem Sachsen Zweirad GmbH a Biria GmbH (nyní Biria AG) neoprávněnou výhodu.
(119)
Z důvodů uvedených v bodech 2.2 a 3.2 sdělení Komise o použití článků 87 a 88 Smlouvy o ES na státní podpory ve formě záruk (19) (dále jen „sdělení o zárukách“) plyne pro dlužníka výhoda, když za záruku nemusí platit tržní cenu. V určitých případech by dlužník jakožto podnik ve finančních obtížích nenašel žádnou finanční instituci, který by byl ochoten mu poskytnou úvěr bez státní záruky.
(120)
V daném případě byly poskytnuty záruky za úvěr pro podnik v obtížích, přičemž pro ručitele (stát) nebyla sjednána tržní odměna.
(121)
V bodě 3.2 sdělení o zárukách uvádí Komise následující čtyři podmínky, které musejí být kumulativně splněny, aby se vyloučila existence státní podpory ve formě záruky:
1.
dlužník nemá finanční potíže;
2.
rozsah poskytnuté záruky lze náležitě změřit;
3.
záruka nepokrývá více než 80 % nesplacené půjčky;
4.
za záruku se platí běžná tržní cena.
(122)
Za použití těchto podmínek na daný případ došla Komise k závěru, že se v případě společností Sachsen Zweirad GmbH a Biria v okamžiku poskytnutí ručení jednalo o podniky v obtížích.
(123)
Za ručení nebyla placena žádná odměna, přičemž byla poskytnuta za úvěr pro podnik v obtížích. Již sama skutečnost, že za ručení nebyla placena žádná tržní cena nasvědčuje tomu, že společnostem Sachsen Zweirad GmbH resp. Biria byla těmito opatřeními poskytnuta výhoda. Ručení, za která se neplatí tržní prémie, se v komerčním bankovnictví nevyskytují. To platí tím spíše, pokud se jedná o ručení pro podniky v obtížích, které svoje úvěry případně nebudou moci splatit.
(124)
Z logiky sdělení o zárukách proto plyne, že se u tohoto ručení jedná o státní podporu.
(125)
Komise proto došla k závěru, že ručení zajistila společnostem Sachsen Zweirad GmbH a Biria GmbH (nyní Biria AG) výhodu, neboť ani jedna společnost by na trhu tato ručení za stejných podmínek nezískala.
(126)
Ze stejných důvodu, které jsou uvedeny v bodě 100, jsou opatření 2 a 3 způsobilá narušit hospodářskou soutěž a ovlivňovat obchod.
6.4 Závěr o existenci podpory
(127)
Komise proto dospěla k závěru, že vklad tichého společníka a obě ručení představují státní podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU a že obě ručení nebyla poskytnuta v souladu se schváleným režimem podpor. Opatření 1, 2 a 3 tedy představují novou podporu, a musí proto být odpovídajícím způsobem hodnocena.
6.5 Výpočet prvku podpory
(128)
Podle bodu 4.1 sdělení o zárukách se vychází z toho, že individuální záruka nebo systém záruk obsahuje státní podporu, pokud není v souladu s principem investora v tržním hospodářství. Prvek státní podpory je pak třeba kvantifikovat, aby se mohlo ověřit, zda podpora splňuje podmínky zvláštní výjimky pro státní podporu. Komise proto musí nejprve prvek státní podpory kvantifikovat, než může posoudit její slučitelnost.
(129)
Ve sdělení o zárukách Komise stanovila všeobecné zásady pro výpočet prvku státní podpory.
(130)
Podle názoru Komise může státní záruka v zásadě představovat státní podporu až do celkové výše úvěru, který je zaručen, pokud by oprávněný sám nebyl schopen získat přístup k finančním trhům (viz body 2.2 a 4.1 písm. a) sdělení o zárukách).
(131)
Pravidla pro výpočet prvku státní podpory jsou stanovena v bodech 4.1 (Obecně), 4.2 (Prvek podpory v individuálních zárukách) a 4.4 (Prvek podpory v systémech záruk) sdělení o zárukách. Komise dále používá tyto pravidla na daný případ.
(132)
Podle bodu 4.2 sdělení o zárukách, je třeba, pokud není možno pro srovnání použít tržní odměnu, porovnat celkové tržní finanční náklady půjčky s ručením a bez ručení (tj. úroková sazba pro podobnou půjčku bez záruky musí být srovnávána s úrokovou sazbou plus odměnou za záruku za půjčku se státní zárukou).
(133)
V mnoha případech není takováto tržní úroková sazba k dispozici. Komise proto ve svých sděleních vypracovala metodu ke stanovení referenčních a diskontních sazeb, která může být použita jako náhradní veličina za tržní úrokovou sazbu, a to z důvodů uvedených v bodě 4.2 sdělení o zárukách.
(134)
Podle oznámení o referenčních úrokových sazbách z roku 1997 stanoví Komise referenční úrokové sazby, které by měly odrážet průměrnou výši tržních úrokových sazeb pro běžným způsobem zajištěné středně- a dlouhodobé půjčky. V oznámení o referenčních úrokových sazbách z roku 1997 se dále upozorňuje na to, že referenční úroková sazba je minimální sazbou, kterou je možné zvýšit ve zvláštních rizikových situacích (například podnik v obtížích nebo není-li poskytnuta záruka obvykle požadovaná bankami). V takových případech může přirážka činit 400 a více bazických bodů. V oznámení o referenčních úrokových sazbách z roku 1997 se nevysvětluje, jestli je možné sčítat rizikové prémie zohledňující různá rizika. Kumulace není vyloučená, avšak Komise musí ve svém rozhodnutí odůvodnit metodu použitou pro kumulaci různých prémií za riziko a vycházet při tom z analýzy metod používaných na finančních trzích (20).
(135)
V roce 2004 vypracovala společnost Deloitte&Touche Wirtschaftsprüfungsgesellschaft GmbH studii (dále jen „studie“) pro generální ředitelství pro hospodářskou soutěž Evropské komise. V této studii (21) byly na základě empirických průzkumů vykazovány mj. prémie za riziko, které byly používány na trhu pro podniky v různých rizikových kategoriích a u transakcí s různými zajištěními. Ze studie jednoznačně plyne, že kombinace různých rizikových aspektů (úvěruschopnost dlužníka, zajištění) se odráží v různých přirážkách k bazické úrokové sazbě.
(136)
Na základě této studie Komise dále zpřesnila svoji metodu výpočtu prvku podpory u úvěrů ve Sdělení Komise o revizi metody stanovování referenčních a diskontních sazeb (22) (dále jen „Sdělení o referenčních sazbách 2008“). Sdělení o referenčních sazbách 2008 přebírá přístup použitý ve studii: k bazické úrokové sazbě se podle úvěruschopnosti podniku a nabízených zajištění použijí přirážky.
(137)
Komise dále zastává názor, že stanovování prvku státní podpory v posuzovaných opatřeních je spojeno s konceptem státní podpory. Podle judikatury Soudního dvora je nesporné, že otázku, zda se jedná u podpory o státní podporu ve smyslu smlouvy, je nutné posuzovat na základě objektivních skutečností, které je třeba posuzovat k okamžiku přijetí rozhodnutí Komise (23).
(138)
Komise je dále toho názoru, že sdělení o referenčních sazbách 2008 je přiměřeným východiskem pro výpočet prvku podpory; a proto bude dále posuzovat prvek podpory dotčených opatření na základě tohoto sdělení.
(139)
Komise se domnívá, že prvek podpory vkladu tichého společníka vyplývá z rozdílu mezi odměnou, kterou by podnik Bike Systems musel za vklad tichého společníka zaplatit za tržních podmínek, a skutečně vyplacenou odměnou. Prvek podpory může činit až 100 % vkladu tichého společníka, neboť se podnik Bike Systems nacházel v okamžiku poskytnutí vkladu v obtížích a riziko spojené s tímto vkladem bylo příliš vysoké, tento vklad by tudíž tržně jednajícím investorem nebyl možná vůbec proveden (24).
(140)
Podle názoru Komise vklad tichého společníka není půjčka, lze jej však srovnávat s půjčkou s vysokým rizikem, neboť je v případě insolvence podřízena všem ostatním pohledávkám včetně podřízených půjček.
(141)
Jak bylo vysvětleno v bodě 92, musí být situace podniku Bike Systems, který právě odvrátil insolvenční řízení, podle názoru Komise považována za nejistou. Jeho budoucí vývoj byl nejistý, neboť došlo pouze k omezené restrukturalizaci. Jak již bylo řečeno v bodě 92, je třeba podnik považovat za podnik v obtížích. Navíc nebyla předložena žádná zajištění, což zvyšuje riziko neplacení. Proto je Komise názoru, že záruku je třeba klasifikovat jako transakci s „nízkým“ zajištěním ve smyslu sdělení o referenčních sazbách 2008. Kromě chybějících zajištění je vklad tichého společníka v případě insolvence podřízen všem ostatním půjčkám, což riziko nezaplacení dále zvyšuje. Podle názoru Komise musí být posledně uvedená okolnost hodnocena jako dodatečný rizikový faktor ke skutečnosti, že chybí dostatečné zajištění, neboť nízké zajištění zvyšuje riziko, že nárok věřitele nebude moci být v případě insolvence dlužníka v rámci zpeněžení zajištění přímo uspokojen, zatímco podřízenost nároku znamená, že věřitel může v případě insolvence dlužníka uspokojit svoje nároky až po ostatních věřitelích a proto pravděpodobně nic nezíská.
(142)
Podle názoru Komise musí být společnost Bike Systems, která se v okamžiku poskytnutí opatření nacházela v obtížích, zařazena do ratingové kategorie „špatný“. Ve sdělení o referenčních sazbách 2008 se stanoví, že pro podnik této ratingové kategorie s nízkým zajištěním by musela být zapotřebí přirážka až 1 000 bazických bodů, aby byla vyloučena existence podpory. Podle názoru Komise je s ohledem na chybějící zajištění, jakož i nízkého pořadí vkladu tichého společníka přirážka 1 000 bazických bodů odůvodněna.
(143)
Tudíž prvek podpory vkladu tichého společníka plyne z rozdílu mezi referenční úrokovou sazbou plus 1 000 bazických bodů a odměnou, která se za tento vklad měla platit.
(144)
Podle názoru Komise může být dále při výpočtu prvku podpory variabilní část odměny ve výši 3,5 % zohledněna jen částečně, neboť závisela na zisku. Situace podniku však byla špatná a vyhlídky na zisk nejisté. Komise se proto domnívá, že by variabilní část odměny měla být zohledněna pouze z poloviny, tj. ve výši 1,75 %. Při výpočtu prvku podpory by tak skutečnou odměnou měla být pevná sazba ve výši 8,75 %, ke které se přičte polovina variabilní části odměny ve výši 3,5 %, což odpovídá celkové odměně ve výši 10,5 %. Prvek podpory proto odpovídá rozdílu mezi referenční sazbou s navýšením o 1 000 bazických bodů a skutečnou odměnou ve výši 10,5 %.
(145)
Díky ručením uvedeným v opatření 2 a 3 získaly podniky Sachsen Zweirad GmbH a Biria GmbH pro své půjčky lepší finanční podmínky, než je jinak na finančních trzích obvyklé. Prvek podpory ručení uvedeného v opatření 2 a ručení uvedeného v opatření 3 odpovídá rozdílu mezi úrokem, který by společnosti Sachsen Zweirad GmbH a Biria GmbH musely zaplatit z půjčky za tržních podmínek (tj. bez ručení), a úrokem, s jakým byla půjčka s ručením skutečně poskytnuta. Tento rozdíl by mohl odpovídat prémii, kterou by za tato ručení požadoval tržně jednající ručitel. Jelikož byly společnosti Sachsen Zweirad GmbH a Biria GmbH v době, kdy byla poskytnuta ručení a odpovídající půjčky, v obtížích, může prvek podpory činit dokonce až 100 % daných ručení, neboť žádný investor by tyto půjčky bez ručení neposkytl (25).
(146)
S půjčkou a ručením pro podnik Sachsen Zweirad GmbH bylo spojeno další riziko, neboť nabídnuté zajištění bylo podle názoru Komise velmi nízké. Ručení za půjčku pro podnik Sachsen Zweirad GmbH bylo zajištěno pouze společným a nerozdílným ručením podniků ve skupině. Ekonomická hodnota takového vlastního ručení dlužníka je velmi nízká. Proto je Komise názoru, že ručení je třeba hodnotit jako transakci s „nízkým“ zajištěním ve smyslu sdělení o referenčních sazbách 2008.
(147)
V případě půjčky a ručení pro podnik Biria GmbH mělo poskytnuté zajištění vyšší ekonomickou hodnotu než poskytnutá zajištění u ručení pro podnik Sachsen Zweirad GmbH. Přesto byla tato zajištění stále ještě nižší než zajištění obvykle požadovaná. Ručení pro společnost Biria GmbH je zajištěna hypotékou, která je první v pořadí, na majetek podniku Bike Systems ve výši 15 milionů EUR. Hypotéka je však podřízená jiné půjčce o velikosti 2 mil. EUR. Tato hypotéka, která byla první v pořadí, pokrývala tudíž pouze více než 50 % celkové půjčky. Nelze však usuzovat, jak vysoká by byla řádná likvidační hodnota hypotéky. Další zajištění - hypotéky, postoupení pohledávek, převod zboží, které je ve vlastnictví podniků skupiny a společné a nerozdílné ručení vlastníka společnosti Biria GmbH - měly jen nízkou ekonomickou hodnotu. I přes poskytnutá zajištění je proto Komise názoru, že ručení je třeba hodnotit jako transakci s „nízkým“ zajištěním ve smyslu sdělení o referenčních sazbách 2008.
(148)
Jak je uvedeno výše, byly společnosti Biria GmbH a Sachsen Zweirad GmbH v okamžiku poskytnutí ručení v obtížích, takže spadají do kategorie „špatného“ úvěrového ratingu. Podle sdělení o referenčních sazbách 2008 může příslušná přirážka činit v případě nízkého zajištění až 1 000 bazických bodů, pokud má být vyloučena existence státní podpory. Podle názoru Komise je v případě společnosti Sachsen Zweirad GmbH s ohledem na nízké zajištění odůvodněna přirážka o výši 800 bazických bodů. Společnost Biria GmbH nabídla nepatrně lepší zajištění. Proto je odůvodněna přirážka o 700 bazických bodů. Nižší přirážka u obou podniků ve srovnání s vkladem tichého společníka je odůvodněna nižším pořadím tohoto vkladu.
(149)
Prvek podpory u ručení za podnik Sachsen Zweirad GmbH (opatření 2) vyplývá z rozdílu mezi referenční úrokovou sazbou plus 800 bazických bodů a celkovými náklady na financování (úroková sazba půjčky plus případné prémie za ručení), za nichž byla poskytnuta zajištěná půjčka.
(150)
Prvek podpory u ručení za Biria GmbH (opatření 3) plyne obdobně z rozdílu mezi referenční úrokovou sazbou plus 700 bazických bodů a celkovými náklady na financování (úroková sazba půjčky plus případné prémie za ručení), za nichž byla poskytnuta zajištěná půjčka.
6.6 Výjimky podle čl. 107 odst. 2 a 3 SFEU
(151)
V čl. 107 odst. 2 a 3 SFEU jsou stanoveny výjimky z obecného zákazu státních podpor v odst. 1 uvedeného článku.
(152)
Výjimky uvedené v čl. 107 odst. 2 SFEU nejsou v tomto případě použitelné, neboť nejsou poskytovány ani podpory sociální povahy ani jednotlivým spotřebitelům; nejsou též určeny k náhradě škod způsobených přírodními pohromami nebo jinými mimořádnými událostmi ani nejsou poskytovány hospodářství určitých oblastí Spolkové republiky Německo postižených rozdělením Německa.
(153)
Rovněž není možné použít ustanovení o výjimkách podle čl. 107 odst. 3 písm. b) a d) SFEU. Týkají se podpory významných projektů společného evropského zájmu, jakož i podpory určené na pomoc kultuře a zachování kulturního dědictví.
(154)
Zbývají tudíž ustanovení o výjimkách podle čl. 107 odst. 3 písm. a) a c) SFEU a pokyny Společenství na nich založené.
(155)
Nejprve Komise zjistila, že společnost Bike System má sídlo v oblasti, která je podle čl. 107 odst. 3 písm. a) SFEU způsobilá pro regionální podporu. Německo i přes pochyby vyjádřené Komisí při zahájení formálního vyšetřovacího řízení nepředalo žádné informace, že by byly splněny podmínky pro poskytnutí regionální podpory stanovené v Pokynech k vnitrostátní regionální podpoře (26).
(156)
Další ustanovení o výjimkách jsou obsaženy v pokynech Společenství. Jelikož byla podpora poskytnuta v březnu 2001, jsou použitelné pokyny pro záchranu a restrukturalizaci 1999. Komise nemá žádné informace o tom, že podpora může být na základě těchto pokynů považována za slučitelnou se SFEU. Poskytnutí podpory na restrukturalizaci závisí podle pokynů pro záchranu a restrukturalizaci 1999 na vypracování realistického plánu restrukturalizace, přičemž je třeba se vyhnout neúměrnému narušení hospodářské soutěže a omezit podporu na minimum. Německo navzdory pochybnostem, které Komise vyjádřila při zahájení řízení, nepředložilo žádné informace, podle kterých by tyto podmínky byly splněny. Komise proto dospěla k závěru, že podmínky pokynů pro záchranu a restrukturalizaci 1999 nejsou splněny.
(157)
Komise se domnívá, že pro toto opatření nelze použít žádné další pokyny a nařízení, které platí pro mj. podpory v oblasti výzkumu a vývoje, životního prostředí, malých a středních podniků, zaměstnanosti a vzdělávání nebo rizikového kapitálu. Jelikož opatření neodpovídá žádnému cíli společného zájmu, představuje podpora provozní podporu, která není slučitelná se SFEU.
(158)
Komise zjistila, že společnosti Sachsen Zweirad GmbH a Biria GmbH sídlí v oblasti podporované podle čl. 107 odst. 3 písm. a) SFEU. Výjimky uvedené v tomto písmenu a ustanovení o regionálních podporách podle čl. 107 odst. 3 písm. c) SFEU nelze použít, neboť podniky Sachsen Zweirad GmbH a Biria GmbH byly v obtížích a cílem podpor nebyl hospodářský rozvoj určité oblasti.
(159)
Komise došla k závěru, že by mohly být použitelné pouze pokyny Společenství pro státní podporu na záchranu a restrukturalizaci podniků v obtížích. Jelikož byla podpora poskytnuta v březnu 2003 a prosinci 2003, jsou použitelné pokyny pro záchranu a restrukturalizaci z roku 1999.
(160)
Poskytnutí podpory je závislé na provádění restrukturalizačního plánu, jehož doba trvání musí být co nejomezenější a který během přiměřené doby na základě realistických předpokladů ohledně budoucích provozních podmínek obnoví dlouhodobou rentabilitu podniku. Německo navzdory pochybnostem, které Komise vyjádřila při zahájení řízení, nepředložilo žádné informace, podle nichž by byla tato ručení poskytnuta na základě realistického plánu restrukturalizace, který by obnovil rentabilitu skupiny.
(161)
Dále musejí být přijata opatření, která by co možná nejvíce zmírnila nepříznivé dopady podpory na konkurenty. To většinou znamená omezení přítomnosti podniků na příslušném trhu nebo trzích po ukončení období restrukturalizace. Komise nemá k dispozici žádné údaje k relevantnímu trhu a podílu skupiny Biria na tomto relevantním trhu. Dále nemá žádné informace o případných vyrovnávacích opatřeních, která by omezovala přítomnost podniku na trhu. Naopak se zdá, že skupina Biria převzetím podniků Checker Pig a Bike Systems v roce 2001 expandovala.
(162)
Výše podpory musí být podle pokynů pro záchranu a restrukturalizaci 1999 omezená na minimum nezbytné na restrukturalizaci při zohlednění dostupných finančních prostředků podniku a jeho společníků. Příjemce podpory dále musí z vlastních zdrojů nebo z vnějších zdrojů získaných za tržních podmínek významným dílem přispět k plánu restrukturalizace. Jelikož podpora nebyla poskytnuta na základě plánu restrukturalizace, nemá Komise k dispozici žádné informace o výši příspěvku příjemce podpory a o tom, zda byla podpora omezena na minimum.
(163)
Podle pokynů pro záchranu a restrukturalizaci 1999 smí být podpory na restrukturalizaci poskytnuty pouze jednou. Pokud dotyčný podnik obdržel již v minulosti podporu na restrukturalizaci a období restrukturalizace bylo ukončeno před méně než deseti lety, povoluje Komise obvykle další podporu na restrukturalizaci pouze za mimořádných a nepředvídatelných okolností.
(164)
Společnost Sachsen Zweirad GmbH obdržela na základě schváleného režimu podpor v dubnu 1996 a v březnu 1998 podporu na restrukturalizaci ve formě veřejné majetkové účasti v celkové výši 1 278 200 EUR. Jelikož od ukončení období restrukturalizace společnosti Sachsen Zweirad GmbH uplynulo méně než deset let a Komisi nejsou známy žádné mimořádné a nepředvídatelné okolnosti, nebyla při poskytnutí obou ručení dodržena zásada „jednou a dost“.
(165)
Komise proto dospěla k závěru, že podmínky pokynů pro záchranu a restrukturalizaci 1999 nejsou splněny.
(166)
Komise se dále domnívá, že pro opatření 2 a 3 nelze použít žádné další pokyny a nařízení Společenství, které platí pro podpory např. v oblasti výzkumu a vývoje, životního prostředí, malých a středních podniků, zaměstnanosti a vzdělávání nebo rizikového kapitálu. Jelikož opatření neodpovídají žádnému cíli společného zájmu, představují podpory provozní podpory, které nejsou slučitelné se SFEU.
VII. ZÁVĚR
(167)
Komise proto dospěla k závěru, že vklad banky gbb v podniku Bike Systems ve výši 1 070 732 EUR, 80 % ručení za půjčku pro podnik Sachsen Zweirad GmbH ve výši 5,6 milionu EUR a 80 % ručení za půjčku pro podnik Biria GmbH (později Biria AG) ve výši 24 875 000 EUR představují státní podpory, a tudíž nesplňují podmínky slučitelnosti s vnitřním trhem.
(168)
Podle čl. 14 odst. 1 nařízení (ES) č. 659/1999 má Komise v zásadě povinnost nařídit, aby příjemce podpory takovou podporu neslučitelnou s vnitřním trhem navrátil,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Státní podpora Německa ve prospěch podniků Bike Systems GmbH & Co. Thüringer Zweiradwerk KG (nyní MB System), Sachsen Zweirad GmbH a Biria GmbH (později Biria AG a nyní MB Immobilien) není slučitelná s vnitřním trhem. Podpora zahrnovala následující opatření:
a)
opatření 1: vklad tichého společníka ve výši 2 070 732 EUR poskytnutý společnosti Bike Systems GmbH & Co. Thüringer Zweiradwerk KG (nyní MB System). Prvek podpory odpovídá rozdílu mezi referenční sazbou navýšenou o 1 000 bazických bodů a odměnou za vklad tichého společníka (pevná sazba plus 50 % variabilní části odměny);
b)
opatření 2: ručení ve výši 4 480 000 EUR ve prospěch společnosti Sachsen Zweirad GmbH (později Biria AG, nyní MB Immobilien). Prvek podpory odpovídá rozdílu mezi referenční sazbou s navýšením o 800 bazických bodů a celkovými náklady na financování (úrok za půjčku plus případné prémie za ručení), s jakým byla zaručená půjčka poskytnuta;
c)
opatření 3: ručení ve výši 19 900 000 EUR ve prospěch společnosti Biria GmbH (později Biria AG, nyní MB Immobilien). Prvek podpory odpovídá rozdílu mezi referenční sazbou s navýšením o 700 bazických bodů a celkovými náklady na financování (úrok za půjčku plus případné prémie za ručení), s jakým byla zaručená půjčka poskytnuta.
Článek 2
1. Německo vyžádá podporu uvedenou v článku 1 od příjemce zpět.
2. Navrácení podpor bude neprodleně vyžádáno postupem daným vnitrostátními procesními předpisy, za podmínky, že tento postup umožní okamžitý a skutečný výkon rozhodnutí.
3. Částky, které mají být navráceny, zahrnují úroky za období ode dne, kdy byly dány příjemci k dispozici, do dne skutečného navrácení.
4. Výše úroků bude vypočtena jako složený úrok podle kapitoly V nařízení Komise (ES) č. 794/2004 (27).
5. Německo s účinkem ode dne zveřejnění tohoto rozhodnutí zruší všechny neprovedené platby podpory uvedené v článku 1.
Článek 3
1. Podpora uvedená v článku 1 bude neprodleně a skutečně žádána zpět.
2. Německo zajistí, aby toto rozhodnutí bylo provedeno během čtyř měsíců ode dne jeho zveřejnění.
Článek 4
1. Do dvou měsíců od zveřejnění tohoto rozhodnutí předá Německo Komisi tyto informace:
a)
celkovou částku (jistina a úroky), kterou má příjemce vrátit;
b)
podrobný popis již přijatých a plánovaných opatření k dosažení souladu s tímto rozhodnutím;
c)
doklady z nichž vyplývá, že příjemci bylo nařízeno podporu vrátit.
2. Německo bude Komisi informovat o opatřeních k provedení tohoto rozhodnutí, a to až do dokončení navrácení podpory uvedené v článku 1. Na žádost Komise předloží Německo neprodleně informace o opatřeních, která byla přijata nebo která jsou zamýšlena, za účelem provedení tohoto rozhodnutí. Německo poskytne rovněž podrobné informace o částkách podpory a úroků, které již příjemce navrátil.
Článek 5
Toto rozhodnutí je určeno Spolkové republice Německo.
V Bruselu dne 14. prosince 2010.
DECISIÓN DE LA COMISIÓN
de 14 de diciembre de 2010
relativa a la ayuda estatal C 38/05 (ex NN 52/04) de Alemania al grupo Biria
[notificada con el número C(2010) 8289]
(El texto en lengua alemana es el único auténtico)
(Texto pertinente a efectos del EEE)
(2011/471/UE)
LA COMISIÓN EUROPEA,
Visto el Tratado de Funcionamiento de la Unión Europea y, en particular, su artículo 108, apartado 2, párrafo primero (1),
Visto el Acuerdo sobre el Espacio Económico Europeo y, en particular, su artículo 62, apartado 1, letra a),
Después de haber emplazado a los interesados para que presentaran sus observaciones, de conformidad con los artículos citados (2), y teniendo en cuenta dichas observaciones,
Considerando lo siguiente:
I. PROCEDIMIENTO
1.1. Procedimiento ante la Comisión
(1)
El 23 de enero de 2002 y el 20 de agosto de 2002 la Comisión recibió una denuncia relativa a una ayuda estatal en forma de garantía estatal a favor del grupo Biria.
(2)
Tras un canje de correspondencia, Alemania comunicó a la Comisión, por carta de 24 de enero de 2003, registrada el 28 de enero, que se había retirado el plan previsto de conceder la garantía, que estaba condicionada a su autorización por parte de la Comisión. Se informó de ello al denunciante por carta de 17 de febrero de 2003.
(3)
Por cartas de 1 de julio de 2003, registrada el 9 de julio, y de 8 de agosto de 2003, registrada el 5 de septiembre, el denunciante presentó más información sobre otra garantía estatal para el grupo Biria y sobre la participación pública en otras empresas del grupo.
(4)
La Comisión solicitó información a Alemania por carta de 9 de septiembre de 2003, a la que Alemania respondió por carta de 14 de octubre de 2003, registrada el 16 de octubre. El 9 diciembre de 2003 la Comisión solicitó información adicional, que Alemania remitió por carta de 19 de marzo de 2004, registrada el mismo día.
(5)
El 18 de octubre de 2004 la Comisión cursó un requerimiento de información, ya que había dudas sobre si las medidas de ayuda a favor del grupo Biria se atenían a los requisitos en cuyo marco supuestamente se habían concedido. En respuesta al requerimiento de información, Alemania transmitió más información por carta de 31 de enero de 2005, registrada el mismo día.
(6)
El 20 de octubre de 2005, la Comisión incoó el procedimiento de investigación formal sobre las tres supuestas ayudas estatales. En la misma decisión concluyó que varias de las demás medidas de ayuda presuntamente concedidas de forma ilegal, no constituían ayuda o se habían concedido sobre la base y ajustándose a regímenes de ayuda aprobados. La decisión de la Comisión aplicable se publicó en el Diario Oficial de la Unión Europea (3). La Comisión invitó a los interesados a presentar sus observaciones sobre la supuesta medida de ayuda. Se recibieron comentarios de una parte interesada, que desea permanecer anónima, por carta de 27 de enero de 2006, registrada el 30 de enero, de Prophete GmbH & Co. KG, Rheda Wiedenbrück y Pantherwerke AG, Löhne, por carta de 6 de febrero, registrada el mismo día, así como de Vaterland-Werke GmbH & Co. KG, Neuenrade, por cartas de 6 de febrero de 2006, registrada el mismo día, y de 27 de febrero de 2006, registrada el mismo día.
(7)
Estas observaciones se transmitieron a Alemania por cartas de 6 de febrero de 2006 y 2 de marzo de 2006. Alemania respondió por carta de 5 de abril de 2006, registrada el 7 de abril de 2006, y por carta de 12 de mayo de 2006, registrada el mismo día.
(8)
Alemania remitió sus observaciones sobre la incoación del procedimiento de investigación formal por carta de 23 de enero de 2006, registrada el mismo día.
(9)
La Comisión solicitó información complementaria por carta de 6 de febrero de 2006, a la que Alemania respondió por carta de 5 de abril de 2006, registrada el 7 de abril. La Comisión solicitó más información mediante otra solicitud de 19 de julio de 2006, a la que Alemania respondió por carta de 25 de septiembre de 2006, registrada el 26 de septiembre.
(10)
El 24 de enero de 2007 la Comisión adoptó una decisión (4) de conformidad con el artículo 7, apartado 5, y el artículo 14, apartado 1, del Reglamento (CE) no 659/1999 del Consejo, de 22 de marzo de 1999, por el que se establecen disposiciones de aplicación del artículo 93 del Tratado CE (5).
1.2. Procedimiento ante el Tribunal General
(11)
El 5 de abril de 2007 el Estado Libre de Sajonia interpuso un recurso contra la Decisión de la Comisión en lo que se refería a las medidas 2 y 3 (asunto T-102/07). MB Immobilien Verwaltungs GmbH y MB System GmbH & Co. KG, sucesores de los beneficiarios, interpusieron el 16 de abril de 2007 otro recurso contra la Decisión (T-120/07). Este último recurso se refiere a las tres medidas objeto de la Decisión. El Presidente decidió unificar ambos asuntos el 24 de noviembre de 2008.
(12)
Mediante sentencia de 3 de marzo de 2010, el Tribunal General declaró nula la Decisión de la Comisión de 24 de enero de 2007.
(13)
Los recursos, que coincidían en gran parte, citaban esencialmente los motivos que se citan a continuación. En primer lugar los denunciantes exponían que la Comisión había llegado a la conclusión errónea de que las medidas 2 y 3 no entraban en el ámbito de aplicación del régimen de ayuda alemán autorizado. Segundo, que la evaluación de la Comisión respecto a la designación de los beneficiarios como empresas en dificultades era incorrecta. Y tercero, los denunciantes señalaban que la Decisión de la Comisión incluía un error en la motivación respecto al importe del elemento de ayuda.
(14)
El Tribunal General confirmó la Decisión de la Comisión respecto a la conclusión de que las medidas 2 y 3 no entraban en el ámbito de aplicación del régimen de ayuda autorizado. El Tribunal confirmó también la condición de «empresas en crisis» de los beneficiarios, que la Comisión les había asignado con arreglo a la definición de las Directrices comunitarias sobre ayudas estatales de salvamento y de reestructuración de empresas en crisis de 1999 (6) (en adelante, «Directrices de salvamento y reestructuración de 1999»). Anuló la Decisión solo debido a que la motivación de las primas de riesgo utilizadas para calcular el elemento de ayuda era insuficiente. En particular, el Tribunal General señaló que, para calcular el elemento de ayuda de un préstamo concedido a una empresa en crisis, no basta una simple referencia a la Comunicación de la Comisión relativa al método de fijación de los tipos de referencia y de actualización de 1997 (7) (en adelante, «Comunicación relativa a los tipos de referencia de 1997») para motivar la aplicación de las diferentes primas de riesgo.
(15)
Mediante esta Decisión se aplica, por consiguiente, la sentencia del Tribunal General, de conformidad con el artículo 266, apartado 1, del TFUE, y se explica con más detalle el cálculo del elemento de ayuda de la medida de que se trata realizado por la Comisión. La presente Decisión no modifica ningún aspecto de la evaluación efectuada con arreglo a las normas sobre ayudas estatales que la Comisión incluye en la Decisión de 24 de enero de 2007, en particular en relación con los aspectos examinados por el Tribunal.
1.3. Procedimiento tras la sentencia del Tribunal General
(16)
Tras la sentencia, los beneficiarios remitieron una carta de fecha 7 de junio de 2010, registrada el mismo día, con nuevas observaciones. Estas observaciones se enviaron a Alemania el 16 de junio de 2010. Alemania respondió a las observaciones de los beneficiarios por carta remitida a la Comisión el 12 de julio de 2010 y registrada el mismo día.
(17)
El 19 de agosto de 2010 la Comisión remitió a Alemania una solicitud de información a la que se respondió por carta de 14 de septiembre de 2010, registrada el mismo día.
II. DESCRIPCIÓN
2.1. Beneficiario
(18)
Hasta el 7 de noviembre de 2005 el grupo Biria ejercía sus actividades en la fabricación y comercialización de bicicletas. La empresa matriz del grupo, que entonces se llamaba Biria AG, tenía su sede en Neukirch, Sajonia, región asistida con arreglo al artículo 107, apartado 3, letra a), del TFUE (8).
(19)
En el año 2003 el grupo alcanzó un volumen de negocios de 93,2 millones EUR (2002: 83,8 millones EUR) y generó unos beneficios por un valor de 3,7 millones EUR (2002: pérdidas por 5,8 millones EUR). El grupo contaba con 415 empleados en 2003 (2002: 490 empleados) con lo que debe considerarse gran empresa.
(20)
La empresa matriz se fundó en 2003 mediante la fusión de la antigua Biria AG y una de sus filiales, Sachsen Zweirad GmbH. Al mismo tiempo se cambió el nombre de la empresa, de Sachsen Zweirad GmbH a Biria GmbH. En abril de 2005 Biria GmbH se convirtió en Biria AG. En 2003 Biria GmbH generó un volumen de negocios de 55,7 millones EUR y unos beneficios de 3,6 millones EUR. El propietario único de Biria AG es el Sr. Mehdi Biria. En lo sucesivo, la empresa matriz se denominará «Biria».
(21)
Las empresas más importantes del grupo, aparte de la empresa matriz, son Bike Systems GmbH & Co Thüringer Zweiradwerk KG («Bike Systems»), empresa propiedad de Biria a través de su filial Bike Systems Betriebs- und Beteiligungsgesellschaft mbH («BSBG»), y Checker Pig GmbH.
(22)
Bike Systems tiene su sede en Nordhausen, Turingia, región asistida con arreglo al artículo 107, apartado 3, letra a), del TFUE. En 2003 su volumen de negocios ascendió a 6,1 millones EUR y registró unas pérdidas de 0,6 millones EUR. Tenía 157 empleados. Fabrica bicicletas exclusivamente para su empresa matriz BSBG mediante un tipo de contrato de fabricación (Lohnherstellungsvertrag). BSBG es responsable de la distribución de las bicicletas.
(23)
Checker Pig GmbH tiene su sede en Dresde, Sajonia, región asistida con arreglo al artículo 107, apartado 3, letra a), del TFUE. En 2003 su volumen de negocios ascendió a 6,9 millones EUR y registró unas pérdidas de 0,4 millones EUR. La empresa tenía 43 empleados.
(24)
El 7 de noviembre de 2005 Biria vendió la mayoría de sus acciones a dos empresas del Lone Star Group, un fondo de inversión privado. Sus bienes inmuebles siguieron siendo propiedad de Biria, que los alquilaba al Lone Star Group. El precio de venta de las acciones fue de 11,5 millones EUR. Un experto externo estimó el precio de mercado de los activos en cuestión en 10,7 millones EUR.
(25)
De acuerdo con la información facilitada por Alemania, la venta se efectuó tras una licitación abierta, transparente e incondicional. La licitación se publicó en Internet y en varios medios impresos. Para la participación de nuevos inversores se habían previsto varias opciones, una adquisición de activos (asset deal), una adquisición de todos los activos en bloc o una compra de participaciones. Lone Star se hizo cargo finalmente de los activos en el marco de una asset deal.
(26)
Según información facilitada por Alemania, la venta de la empresa ya se puso en marcha antes de la decisión de la Comisión de 20 de octubre de 2005 para incoar el procedimiento de investigación formal. El primer plazo para presentar ofertas vencía el 4 de octubre de 2005.
(27)
El actual sucesor de la nueva Biria AG es MB Immobilien Verwaltungs GmbH (en adelante, «MB Immobilien»); el sucesor de Bike Systems es MB System GmbH und Co. KG (en adelante, «MB System»). MB Immobilien está en liquidación desde julio de 2008.
(28)
En el marco de la presente Decisión, con excepción de la empresa matriz Biria, las empresas se denominarán con el nombre que tenían en el momento en que se concedieron las medidas.
2.2. Las medidas financieras
(29)
Medida 1: En marzo de 2001, gbb Beteiligungs AG (en adelante, «gbb») hizo una aportación pasiva (stille Einlage), hasta finales de 2010, a Bike Systems por un valor de 2 070 732 EUR. gbb era entonces filial al 100 % de DtA Beteiligungs Holding AG, a su vez filial al 100 % del Deutsche Ausgleichsbank, banco de fomento del gobierno federal, creado por ley en forma de corporación de derecho público.
(30)
Gbb Beteiligungs AG existía ya en tiempos de la antigua República Democrática Alemana en forma de banco estatal para el sector agrícola. Con el Tratado de Unificación en 1990 se convirtió en el Berliner Genossenschaftsbank, corporación de derecho público bajo la tutela del Ministerio Federal de Finanzas. En 1991 pasó a llamarse gbb Beteiligungsholding y en 1997 se transformó en una sociedad anónima. Por todo esto dejó de ser propiedad del Gobierno Federal y se convirtió en filial del Deutsche Ausgleichsbank. Desde la creación de gbb la administración pública ha ejercido gran influencia sobre la empresa. Mientras fue corporación de derecho público estuvo bajo tutela del ministerio competente y en su Consejo de Vigilancia estuvieron representadas las autoridades. Al transformarse en sociedad anónima e integrarse en el Deutsche Ausgleichsbank pasó a estar bajo el control que las autoridades estatales ejercían sobre este (véanse los considerandos siguientes).
(31)
Como corporación de derecho público el Deutsche Ausgleichsbank estaba tutelado por el Ministerio Federal del Interior. Además, la mayoría de su Consejo de Vigilancia eran representantes de ministerios federales y de los Estados federados y miembros del Parlamento federal.
(32)
Según el artículo 4, apartado 1, de la Ley sobre el Deutsche Ausgleichsbank la actividad del banco se limita a la financiación de medidas de apoyo a las PYME y a las profesiones liberales, a la protección del medio ambiente, a las políticas sociales y a la integración de las personas desplazadas a causa de la Segunda Guerra Mundial.
(33)
En el artículo 4, apartado 4, de la Ley sobre el Deutsche Ausgleichsbank se prevé la posibilidad de que el banco adquiera participaciones en otras empresas si están de acuerdo el consejo de vigilancia y el ministerio encargado de la tutela del banco.
(34)
La participación en Bike Systems está contemplada en los informes anuales de 2001 y 2002 del Deutsche Ausgleichsbank, ya que la participación correspondiente a la aportación pasiva ascendía al 20 % lo que la situaba por encima del límite de notificación. En 2001, gbb tenía participaciones del 20 % o más en un total de 18 empresas.
(35)
En 2003 el Deutsche Ausgleichsbank se fusionó con el Kreditanstalt für Wiederaufbau sobre la base de una ley federal.
(36)
Tanto el Deutsche Ausgleichsbank como el KfW son de los denominados institutos de fomento (Förderinstitute), cuyas actividades se limitan a prestar apoyo a medidas regionales, económicas y de política social. En el marco de las medidas pertinentes que Alemania aceptó en el asunto de ayuda estatal E10/2000 (9), las actividades de los institutos de fomento se limitaban a determinados ámbitos no comerciales, entre otros la administración de programas de apoyo a PYME.
(37)
Según Alemania, la participación de gbb en Bike Systems se efectuó en condiciones de mercado, por lo que no constituía ayuda estatal.
(38)
Medida 2: El 20 de marzo de 2003 el Estado Libre de Sajonia concedió una garantía del 80 %, originalmente hasta finales de 2008, para un crédito de capital circulante por 5,6 millones EUR a favor de Sachsen Zweirad GmbH. La garantía se devolvió en enero de 2004 y se sustituyó por una garantía a favor de Biria GmbH (véase la medida 3). La garantía se concedió en el marco del Régimen de Garantía del Estado Libre de Sajonia, uno de los regímenes autorizados por la Comisión (10).
(39)
Medida 3: El 9 de diciembre de 2003 el Estado Libre de Sajonia concedió una garantía del 80 % para créditos de capital circulante por 24 875 000 EUR a favor de Biria GmbH (más tarde Biria AG) para financiar el incremento previsto del volumen de negocios y la reorientación del plan financiero del grupo. Los créditos, con una duración hasta el 31 de diciembre de 2011, consisten en 8 millones EUR para amortizar los préstamos de capital circulante, 7,45 millones EUR como línea de cuenta corriente y un importe de 9,425 millones EUR como línea de financiación estacional. La garantía se concedió en el marco del Régimen de Garantía del Estado Libre de Sajonia, uno de los regímenes autorizados por la Comisión. Se concedió a condición de que se devolviera la garantía de Sachsen Zweirad GmbH (medida 2). Por consiguiente no fue efectiva hasta el 5 de enero de 2004, cuando se devolvió la garantía para Sachsen Zweirad.
III. RAZONES PARA LA INCOACIÓN DEL PROCEDIMIENTO FORMAL
(40)
La Comisión incoó el procedimiento de investigación formal ya que dudaba de si la aportación pasiva se había efectuado en condiciones de mercado, tal como afirmaba Alemania. En opinión de la Comisión, Bike Systems acababa de salir de la insolvencia mediante la adopción de un plan de insolvencia, por lo que sus perspectivas de futuro eran inciertas. Por consiguiente, en ese momento se debería haber considerado empresa en crisis. La Comisión dudaba si la remuneración había sido adecuada, teniendo en cuenta el riesgo, y por lo tanto que la aportación pasiva se hubiera efectuado en condiciones de mercado. Por lo que respecta a la posible aplicación de las excepciones del artículo 107, apartados 2 y 3, del TFUE, la Comisión no dispone de información de que se hayan cumplido las condiciones de las Directrices de salvamento y reestructuración de 1999.
(41)
Otra de las razones para incoar el procedimiento de investigación formal fue que la Comisión había llegado a la conclusión provisional de que no se cumplían las condiciones del régimen de ayuda aprobado en cuyo marco se habían concedido presuntamente las garantías a Sachsen Zweirad GmbH y Biria GmbH, por lo que dichas garantías no estaban amparadas por el régimen. La Comisión consideraba que Sachsen Zweirad GmbH y Biria GmbH eran empresas en crisis en el momento en que se concedieron las garantías. Como además Sachsen Zweirad GmbH y Biria GmbH son grandes empresas, de acuerdo con el régimen de ayudas las garantías se tendrían que haber comunicado individualmente a la Comisión. Por lo que respecta a la posible aplicación de las excepciones del artículo 107, apartados 2 y 3, del TFUE, la Comisión duda de que se cumplieran las condiciones de las Directrices de salvamento y reestructuración de 1999.
IV. OBSERVACIONES DE LOS INTERESADOS
(42)
La Comisión recibió observaciones de un interesado que no desea ser citado, así como de las empresas Prophete GmbH & Co. KG y Pantherwerke AG, y de Vaterland-Werke GmbH & Co. KG.
4.1. Observaciones de un competidor que desea permanecer anónimo
(43)
En sus observaciones sobre la incoación del procedimiento de investigación formal el competidor, que desea permanecer anónimo, argumenta que, debido a la garantía estatal por 24,5 millones EUR, Biria AG podía vender bicicletas a los clientes del competidor por debajo del precio de coste, aunque el competidor tenga el centro de producción más eficiente económicamente de Alemania.
(44)
Además, en 2003 Biria AG solo pudo lograr beneficios porque las instituciones financieras habían renunciado a unas deudas por valor de 8,567 millones EUR. En los años siguientes, 2004 y 2005, Biria AG volvió a sufrir pérdidas.
(45)
El competidor señala también que Biria se vendió a Lone Star en el marco de un asset deal. Es probable que fuera con esta ocasión cuando Sachsen LB y la Mittelständische Beteiligungsgesellschaft renunciaran a la mayor parte de sus deudas. La nueva Biria GmbH, perteneciente al grupo Lone Star, se hizo cargo de todos los activos de la antigua Biria AG.
4.2. Prophete GmbH & Co. KG y Pantherwerke AG
(46)
En sus observaciones sobre la incoación del procedimiento de investigación formal, Prophete GmbH & Co. KG y Pantherwerke AG (en adelante, «Prophete y Pantherwerke») alegan que, debido a la ayuda estatal, Biria puede ofrecer sus productos a precios que no podría mantener en condiciones normales de mercado. Ambas empresas son competidoras de Biria por lo que las ayudas les afectan directamente.
(47)
El grupo Biria es el mayor fabricante de bicicletas de Alemania, con una producción anual de aproximadamente 700 000 bicicletas. Las empresas del grupo Biria están representadas en dos segmentos del mercado de bicicletas, el no especializado y el especializado al por mayor.
(48)
El segmento no especializado corresponde a todo el comercio al por menor en grandes cadenas comerciales y a la venta por correspondencia. Las bicicletas de este segmento se venden habitualmente a un precio entre 100 y 199 EUR. Según las estimaciones de Prophete y Pantherwerke en este mercado se venden aproximadamente 1,5 millones de bicicletas, y Biria, con unas 650 000 bicicletas vendidas, tiene alrededor de un 50 % de cuota de mercado.
(49)
Según Prophete y Pantherwerke, el grupo Biria tiene también una posición dominante en el comercio especializado al por mayor. Este segmento de mercado tiene un volumen de 150 000 a 200 000 bicicletas. En este comercio especializado al por mayor, el precio de las bicicletas puede llegar a los 400 EUR. En este segmento Pantherwerke es un competidor inmediato de Biria.
(50)
Desde hace años Prophete y Pantherwerke constatan que la oferta de precios del grupo Biria es invariablemente más baja que la de los otros fabricantes. Esta diferencia no puede explicarse por factores económicos ya que si bien el grupo Biria tiene un mayor volumen de compras, debido a su posición dominante en el mercado, ello no se refleja en unas condiciones más favorables. Prophete y Pantherwerke suponen que debido a los bajos precios de venta del grupo Biria, la empresa ha sufrido importantes pérdidas los últimos años.
(51)
En relación con la aportación pasiva, Prophete y Pantherwerke tienen dudas de que un inversor privado, habida cuenta de la situación económica de Bike Systems en marzo de 2001, hubiera suscrito dicha aportación.
(52)
Prophete y Pantherwerke consideran que las dos garantías a favor de Sachsen Zweirad GmbH y Biria de 2003 y 2004, no eran compatibles con las normas de la Unión Europea sobre ayudas estatales. Opinan que las empresas beneficiarias se encontraban en crisis cuando se les concedieron las ayudas. La nueva empresa Biria debería considerarse sucesora de las dos empresas anteriores de las cuales había surgido. El balance de apertura de la empresa de nueva creación no sería representativo.
(53)
La concesión de ambas garantías infringía el principio de ayuda única ya que las actividades económicas de las empresas del grupo Biria solo se podían mantener con repetido apoyo estatal.
(54)
No se tomaron medidas para compensar los efectos negativos sobre la competencia. Se renunció a limitar la presencia en el mercado del grupo Biria. El plan de este grupo era más bien expandir aún más sus actividades mediante una política de precios agresiva. En su página inicial en Internet, Biria informaba de que tenía intención de incrementar sus ventas de bicicletas respecto a 2004 con la venta de 850 000 bicicletas en 2005. Prophete y Pantherwerke llamaban también la atención sobre un comunicado de prensa según el cual el propietario de Biria AG había vendido su negocio a Lone Star, un fondo de inversión privado.
4.3. Vaterland-Werke GmbH & Co. KG
(55)
En sus observaciones sobre la incoación del procedimiento, Vaterland-Werke GmbH & Co. KG (Vaterland-Werke) señalaba que el grupo Biria, con una producción de 700 000 a 800 000 bicicletas anuales, era el mayor fabricante de Alemania. Unas cantidades similares solo las alcanza MIFA Mitteldeutsche Fahrradwerke, con una producción anual de 700 000 bicicletas; otros fabricantes solo llegan a un volumen de 250 000 a 400 000 bicicletas.
(56)
Vaterland-Werke y Biria están representadas en el segmento de mercado del comercio no especializado, que incluye también las grandes cadenas comerciales al por menor y las grandes empresas de venta por correspondencia. En este segmento existe una competencia feroz y se conoce a Biria por su agresivo comportamiento competitivo, con precios por debajo de los costes de producción. Este comportamiento solo puede existir gracias a fuentes de financiación externas, en el caso de Biria gracias a la ayuda estatal. Esta situación amenaza la existencia de todos los pequeños competidores que no están apoyados por ayuda estatal. Vaterland-Werke se ve especialmente afectada y las capacidades libres no pueden cubrirse con otros pedidos. En un mercado con exceso de capacidad, las ampliaciones de capacidad de un fabricante con ayuda de subvenciones estatales se hacen a costa de otros competidores.
(57)
En relación con la aportación pasiva, Vaterland-Werke tiene dudas de que un inversor privado, habida cuenta de la situación económica de Bike Systems en marzo de 2001, hubiera suscrito dicha aportación.
(58)
Vaterland-Werke considera que las dos garantías a favor de Sachsen Zweirad GmbH y Biria de 2003 y 2004, no eran compatibles con las normas de la Unión Europea sobre ayudas estatales. En el momento de concesión de las garantías, las empresas beneficiarias estaban en crisis. La nueva empresa Biria debería considerarse sucesora de las dos empresas anteriores de las cuales había surgido. El balance de apertura de la empresa de nueva creación no sería representativo.
(59)
La concesión de ambas garantías infringía el principio de ayuda única ya que las actividades económicas de las empresas del grupo Biria solo se podían mantener con repetido apoyo estatal.
(60)
No se tomaron medidas para compensar los efectos negativos sobre la competencia. Se renunció a limitar la presencia en el mercado del grupo Biria. El plan de este grupo era más bien expandir aún más sus actividades mediante una política de precios agresiva. En su página inicial en Internet, Biria informaba de que tenía intención de incrementar sus ventas de bicicletas respecto a 2004 con la venta de 850 000 bicicletas en 2005. Vaterland-Werke llamaba también la atención sobre un comunicado de prensa según el cual el propietario de Biria AG había vendido su negocio a Lone Star, un fondo de inversión privado.
4.4. Beneficiarios
(61)
En sus observaciones de 7 de junio de 2010, tras la anulación de la Decisión original por el Tribunal General, los beneficiarios enviaron más información.
(62)
Consideraban, en particular, que la Comisión, al evaluar la aportación pasiva en Bike Systems por gbb (medida 1), debía tener en cuenta la existencia de una carta de garantía (Patronatserklärung) de Biria GmbH. Esta Biria GmbH es una persona jurídica distinta a la citada en el considerando 20 como resultado de la fusión de la antigua Biria AG y Sachsen-Zweirad GmbH. La Biria GmbH que extendió la carta de garantía a favor de Bike Systems era la predecesora legal de la antigua Biria AG.
V. OBSERVACIONES DE ALEMANIA
(63)
En sus observaciones sobre la incoación del procedimiento de investigación formal Alemania señala que la aportación pasiva de gbb se efectuó en condiciones de mercado. Está de acuerdo con la Comisión en que el riesgo ligado a este tipo de aportación es mayor que el de un préstamo habitual. Sin embargo, las condiciones de la aportación pasiva eran de naturaleza tal que se cumplían las disposiciones de la Comunicación relativa a los tipos de referencia de 1997. Según esta Comunicación, el tipo de referencia es un tipo mínimo que puede incrementarse en determinados casos de riesgo. En el presente caso el margen puede ser de 400 puntos básicos y más.
(64)
La remuneración por la aportación pasiva sería, según las indicaciones de Alemania, del 12,25 % (8,75 % fijo y 3,5 % en función de los beneficios). Por consiguiente la remuneración se situaría en 600 puntos básicos por encima del tipo de referencia de la Comisión del 6,33 %. De esta forma, gbb tuvo en cuenta el hecho de que la empresa se encontraba en un período de reestructuración y de que el riesgo ligado a la aportación pasiva era más elevado como resultado de la reorganización de la empresa y la falta de avales. Este riesgo complementario se refleja en el incremento adicional de 200 puntos básicos.
(65)
La decisión de la aportación pasiva se tomó además sobre la base de una previsión que indicaba un incremento en el volumen de negocios de la empresa de 0,89 millones EUR a 3,38 millones EUR en 2003. Alemania llegó por lo tanto a la conclusión de que la remuneración acordada por la aportación pasiva del 12,25 % reflejaba apropiadamente el riesgo asociado. Alemania opinaba que el hecho de que una parte de la remuneración fuera variable era irrelevante ya que ello es habitual en las aportaciones pasivas y corresponde al comportamiento de un inversor en una economía de mercado.
(66)
En relación con la garantía a Sachsen Zweirad GmbH, Alemania argumenta que la empresa no se encontraba en crisis en el momento de su concesión y que la empresa no mostraba ninguno de los signos típicos de una empresa en crisis tal como se definen en las Directrices de salvamento y reestructuración de 1999. Entre otras cosas, la empresa tuvo disponible en 2003 (hasta la fusión con Biria en octubre) un capital propio positivo de 404 millones EUR y generó unos beneficios de 2,1 millones EUR. La situación económica de la empresa había mejorado en 2003 frente a 2001/2002 gracias a los esfuerzos de consolidación puestos en marcha a finales de 2002 y una situación del mercado más favorable.
(67)
La situación de liquidez de la empresa si bien era difícil, no era «seria». No había peligro de que las instituciones financieras privadas no prorrogaran sus créditos. Tampoco los elevados pagos de intereses habrían provocado los problemas de liquidez, como afirmaba la Comisión.
(68)
Por lo que respecta a la garantía para Biria GmbH (más tarde Biria AG), Alemania señala que se había concedido sobre la base del nuevo plan del grupo Biria, que preveía integrar la organización del grupo y concentrar los suministros, las responsabilidades de producción y la distribución en Biria GmbH. Junto a la financiación necesaria para incrementar el volumen de negocios, el plan incluía también una reorganización de la financiación de todo el grupo.
(69)
En opinión de Alemania, Biria GmbH (más tarde Biria AG) no era una empresa en crisis en el momento en que se concedió la garantía. A este respecto, hay que diferenciar entre la antigua y la nueva Biria AG. Podría considerarse que la nueva empresa estaba en crisis solo si hubiera heredado las dificultades de la antigua (en caso de que las hubiera tenido). Pero este no era el caso de la nueva Biria AG. La nueva Biria AG había nacido de la fusión de la antigua Biria AG con Sachsen Zweirad GmbH. Sachsen Zweirad AG, que no se encontraba en crisis, había dominado económicamente la concentración. Por esta razón no se podía suponer automáticamente que la nueva Biria AG estaría en crisis. Incluso si la antigua Biria AG hubiera estado en crisis, la fusión con Sachsen Zweirad GmbH hubiera tenido como consecuencia que la nueva Biria AG no se hubiera encontrado automáticamente en crisis.
(70)
Alemania explicó además que la retirada de una de las instituciones financieras privadas de la operación de financiación se debió a una reorientación estratégica del banco a consecuencia de una fusión. Las otras dos instituciones financieras concluyeron su compromiso al mismo tiempo que este banco privado. Esto, sin embargo, no podía considerarse signo de pérdida de confianza ya que una de las instituciones seguía cofinanciando otros dos proyectos.
(71)
Alemania señala que la fusión de Sachsen Zweirad GmbH y Biria AG tampoco tenía por objetivo eludir las normas sobre ayudas y la designación de la empresa como empresa en crisis, sino que fue consecuencia del nuevo plan para el grupo de empresas.
(72)
En su respuesta a las observaciones del competidor que deseaba permanecer en el anonimato, Alemania señaló que las cifras de la estructura de costes del competidor y las de Biria no eran comparables. El volumen de negocios del competidor se había incrementado mientras que las ventas del grupo Biria habían disminuido. Al mismo tiempo el EBITDA (margen bruto de explotación de la empresa antes de deducir los intereses, amortizaciones e impuestos) del competidor se redujo mientras que el del grupo Biria permaneció constante. Esto muestra que Biria no vendía a precios de dumping y que era más bien el competidor el que practicaba una política de precios más agresiva que el grupo Biria.
(73)
Las desventajas económicas que aparentemente había sufrido el competidor debido al comportamiento del grupo Biria no están apoyadas por hechos ni se presentan de forma coherente. Además es normal que, en un mercado competitivo, las empresas vean cómo sus competidores practican unos precios más bajos.
(74)
Por lo que respecta a la venta de activos del grupo Biria al grupo Lone Star, citada por el competidor, Alemania ofreció detalles sobre la venta así como sobre el pago de créditos privados y públicos.
(75)
En su respuesta a las observaciones de Prophete, Pantherwerke y Vaterland-Werke, Alemania señala que el mercado de bicicletas se divide en tres segmentos, y no en dos como argumentan estas empresas. Estos tres segmentos son comercio especializado, comercio por correspondencia y superficies autoservicio. Biria tiene una sólida posición en el comercio por correspondencia que se debe más a los estrictos plazos de entrega que a una política de precios agresiva. En el segmento de autoservicio, por el contrario, el principal proveedor es MIFA AG, mientras que la cuota de Biria se sitúa por debajo del 10 %.
(76)
Alemania rechaza la afirmación de Vaterland-Werke de que el grupo Biria tenía previsto expandir sus actividades mediante una política de precios agresiva y además hace referencia a información presentada ya en el contexto del procedimiento de investigación. Alemania señala que Biria AG fabricó 670 000 bicicletas en 2003 y que desde entonces la producción había descendido.
VI. VALORACIÓN DE LA AYUDA
(77)
El artículo 107, apartado 1, del TFUE dispone que son incompatibles con el mercado común, en la medida en que afecten a los intercambios entre Estados miembros, las ayudas otorgadas por los Estados o mediante fondos estatales, bajo cualquier forma, que falseen o amenacen falsear la competencia, favoreciendo a determinadas empresas o producciones. Según jurisprudencia reiterada del Tribunal de Justicia de la Unión Europea, el criterio para que una ayuda afecte a los intercambios comerciales se cumple cuando la empresa beneficiaria ejerce una actividad económica que es objeto de comercio entre Estados miembros.
(78)
Para poder probar la existencia de ayuda estatal, la Comisión identifica en primer lugar a la empresa relevante. Luego examina cada medida por separado para ver si se cumplen las condiciones del artículo 107, apartado 1, del TFUE. Finalmente se calcula el elemento de ayuda y se comprueba si la medida es compatible con el mercado interior.
6.1. La empresa beneficiaria
(79)
Las ayudas se concedieron a Sachsen Zweirad GmbH y a Biria GmbH, así como a Bike Systems, filial de Biria. El 7 de noviembre de 2005 Biria vendió la mayoría de sus acciones a dos empresas del Lone Star Group, un fondo de inversión privado. La Comisión constata que, según la información disponible, esta venta se produjo tras una licitación abierta, transparente e incondicional. Según Alemania, un experto fijó el precio de venta de los activos en 10,7 millones EUR. Por consiguiente el precio pagado por el grupo Lone Star (11,5 millones EUR) fue superior al precio estimado.
(80)
Sobre la base de la información de que dispone, la Comisión ha llegado a la conclusión de que no hay pruebas que sugieran que el grupo Lone Star haya obtenido ventaja alguna como resultado de la ayuda o que el grupo Lone Star haya sido así beneficiario directo o indirecto de las ayudas concedidas a Biria y Bike Systems.
6.2. Medida 1: Aportación pasiva supuestamente concedida en condiciones de mercado
(81)
La aportación pasiva (medida 1) la efectuó gbb. Según indica Alemania, la participación se concedió en el marco del Eigenprogramm de gbb, por lo que no procedía de medios estatales. Como se señala ya en la decisión de incoar el procedimiento, la Comisión toma nota de que en el momento en que gbb hizo su aportación era una filial al 100 % del Deutsche Ausgleichsbank, que a su vez era propiedad al 100 % de la República Federal de Alemania. Por esta razón gbb es una empresa de derecho público. Según jurisprudencia reiterada del Tribunal de Justicia, cuando se trata de los recursos de empresas públicas cabe hablar de recursos estatales (11).
(82)
De ello se desprende obligatoriamente para la Comisión que esta medida es imputable al Estado. A este respecto el Tribunal de Justicia sentenció en el asunto C-482/99 (Stardust) lo siguiente (apartados 53-56):
«53.
A este respecto, no cabe exigir una demostración, basada en instrucciones concretas, de que las autoridades públicas incitaron específicamente a la empresa pública a adoptar las medidas de ayuda de que se trate. En efecto, por una parte, habida cuenta de las estrechas relaciones existentes entre el Estado y las empresas públicas, existe un peligro real de que a través de ellas se concedan ayudas estatales con poca transparencia y sin respetar el régimen de ayudas estatales que establece el Tratado.
54.
Por otra parte, precisamente a causa de las relaciones privilegiadas existentes entre el Estado y las empresas públicas, por lo general resultará muy difícil para un tercero demostrar que unas medidas de ayuda adoptadas por una empresa pública en un caso concreto fueron efectivamente decididas siguiendo las instrucciones de las autoridades públicas.
55.
Por estas razones, procede reconocer que la imputabilidad al Estado de una medida de ayuda adoptada por una empresa pública puede deducirse de un conjunto de indicios derivados de las circunstancias del asunto y del contexto en el que se produjo la medida. A este respecto, el Tribunal de Justicia ha tomado en consideración anteriormente el hecho de que el organismo en cuestión no pudiera adoptar la Decisión impugnada sin tener en cuenta las exigencias de los poderes públicos (véase, en particular, la sentencia Van der Kooy y otros/Comisión, antes citada, apartado 37), o el hecho de que las empresas públicas estuvieran obligadas a tener en cuenta, además de los factores de naturaleza orgánica que las vinculaban al Estado, las directrices procedentes del “Comitato interministeriale per la programmazione economica” (CIPE) (sentencias de 21 de marzo de 1991, antes citadas, Italia/Comisión, C-303/88, apartados 11 y 12, e Italia/Comisión, C-305/89, apartados 13 y 14).
56.
Para llegar a la conclusión de que una medida de ayuda adoptada por una empresa pública es imputable al Estado pueden ser pertinentes, en su caso, otros indicios, como por ejemplo la integración de la empresa en la estructura de la Administración Pública, la naturaleza de sus actividades y el hecho de desarrollarlas en el mercado compitiendo normalmente con empresas privadas, el estatuto jurídico de la empresa, regida por el Derecho público o por el Derecho de sociedades común, la intensidad de la tutela que ejercen las autoridades públicas sobre la gestión de la empresa, o cualquier otro indicio de la intervención de las autoridades públicas en el caso concreto de que se trate o de lo improbable de su falta de intervención en la adopción de la medida, habida cuenta igualmente del alcance de esta, de su contenido o de las condiciones que establezca.».
(83)
En el presente caso, la Comisión ha hallado tales indicios que le permiten concluir que la decisión de gbb debe imputarse al Estado.
(84)
Así, el Gobierno Federal encargó a gbb tareas de fomento, siendo responsable, por ejemplo, del fondo de consolidación y crecimiento para Alemania Oriental (Konsolidierungs- und Wachstumsfonds Ostdeutschland), cuya tarea consistía en proveer de capital propio a las medianas empresas de Alemania Oriental con el fin de fortalecer su base de capital propio.
(85)
En segundo lugar la Comisión constata que la historia de gbb indica que el Estado ha participado muy estrechamente en su toma de decisiones. Como corporación de derecho público, primero, estuvo bajo tutela del ministerio competente y en su Consejo de Vigilancia la mayoría eran representantes de las autoridades. Desde que es sociedad anónima, la tutela del ministerio competente se ejerce sobre su empresa matriz, el Deutsche Ausgleichsbank, y su consejo de vigilancia está dominado por representantes de las autoridades.
(86)
En tercer lugar constata la Comisión que la empresa matriz, el Deutsche Ausgleichsbank, en el momento de tomar la decisión sobre la aportación era una corporación de derecho público tutelada por el Ministerio del Interior federal y cuyo consejo de vigilancia estaba compuesto mayoritariamente por representantes de los ministerios federal y del Land así como por miembros del Bundestag. No se permite al Deutsche Ausgleichsbank adquirir participaciones en otras empresas sin autorización previa del ministerio responsable de su tutela y del consejo de vigilancia. Por esta razón, el Estado, a través de la empresa matriz, controlaba las decisiones comerciales de gbb incluso después de que hubiera pasado de ser una corporación de derecho público a ser una sociedad anónima.
(87)
En cuarto lugar constata la Comisión que Alemania aceptó en 2002 las medidas pertinentes en relación con los bancos de fomento alemanes (12). Estas medidas pertinentes se aplican también al Deutsche Ausgleichsbank. Según las medidas pertinentes las actividades del Deutsche Ausgleichsbank deben limitarse a prestar apoyo a medidas regionales, económicas y de política social y a las funciones públicas de sus propietarios de derecho público de acuerdo con su misión de servicio público. Por consiguiente, la Comisión considera que ello hace que el Deutsche Ausgleichsbank se convierta en parte de la administración pública, de forma que sus actuaciones son imputables al Estado.
(88)
En quinto lugar la Comisión constata que la aportación pasiva parece entrar en la tarea de fomento «financiación de las PYME» (13).
(89)
Por esta razón, la Comisión llega a la conclusión de que esta medida debe imputarse al Estado.
(90)
Según Alemania, la aportación pasiva de gbb en Bike Systems (medida 1) se efectuó en condiciones de mercado. El riesgo de una aportación pasiva corresponde al de un préstamo subordinado, por lo que debe tratarse como un préstamo de alto riesgo. En caso de insolvencia o liquidación, la aportación pasiva no se devuelve hasta que no se han cumplido las demás obligaciones. El riesgo asociado a la aportación pasiva supera por lo tanto al que va asociado a un préstamo bancario habitual, que normalmente está garantizado en las condiciones requeridas por el banco. El nivel medio de los tipos de interés aplicados en el mercado a los préstamos a medio y largo plazo provistos de los avales habituales era, en el momento de conceder la medida, del 6,33 %. La remuneración por una participación de este tipo debería superar claramente este tipo de interés.
(91)
Para la aportación se utilizaron una remuneración fija del 8,75 % y una variable del 3,5 % que dependería de los beneficios logrados (14). Así pues, la remuneración acordada se situaría por encima del citado tipo de referencia.
(92)
Ahora bien, debe señalarse que esta conclusión supone que Bike Systems podía restablecer su viabilidad, pero Bike Systems acababa de salir de la insolvencia mediante un plan de insolvencia. Sus perspectivas futuras eran inciertas ya que solo se había llevado a cabo una reestructuración operativa limitada. De acuerdo con el balance anual de 2001 la empresa siguió sufriendo pérdidas ese año. El capital propio siguió siendo negativo, si bien gracias a sus reservas ocultas no se declaró insolvencia. Por consiguiente, en ese momento se debería haber considerado Bike Systems empresa en dificultades.
(93)
La Comisión debe señalar en primer lugar que en el momento de la primera Decisión no disponía de información respecto a la carta de garantía (véase el considerando 62). El texto de la carta de garantía no se presentó hasta que estuvo en curso el procedimiento judicial.
(94)
Según la carta de garantía de 6 de marzo de 2001, Biria GmbH toma nota de la aportación pasiva y se compromete a garantizar que durante su período de validez Bike Systems estará gestionada y financiada de forma que pueda cumplir las obligaciones derivadas de dicha participación.
(95)
A este respecto la Comisión hace las siguientes observaciones.
(96)
En relación con la potencia financiera de la empresa matriz que expidió la carta de garantía, Alemania señaló que, en el año 2001, el volumen de negocios de Biria GmbH no era significativo, actuaba simplemente como distribuidor de otras partes del grupo de empresas (15). Por lo que respecta a su capacidad financiera (16), la empresa logró en 1999 tras deducción de impuestos unos beneficios modestos por un valor de 205 000 DEM y en el año 2000 unas pérdidas netas de 473 000 DEM.
(97)
Debido a las pérdidas sufridas por la empresa, su capital propio en el año 1999 fue negativo. Pasó a ser positivo en 2000, pero no debido al rendimiento de la empresa sino a una transferencia de beneficios de su filial Sachsen Zweirad (17). La Comisión constata que la carta de garantía no la emitió una empresa del mismo grupo que disfrutara de una sólida situación financiera, sino la empresa matriz, cuyo comportamiento era peor.
(98)
Por estas razones la Comisión ha llegado a la conclusión de que Biria GmbH, independientemente de que formalmente se la pudiera considerar empresa en crisis con arreglo a las Directrices de salvamento y reestructuración de 1999, hubiera estado en situación de cumplir las posibles reclamaciones derivadas de la carta de garantía que cubría la aportación pasiva por un valor superior a 2 millones EUR. Como ya se ha mencionado, hay que afirmar que el rendimiento contable en el año 2000 (antes de que se emitiera la carta de garantía) solo se debía en realidad a la transferencia de beneficios de la filial y no a los resultados económicos de la empresa y que su capital propio hubiera sido negativo sin dicha transferencia (incluido el capital suscrito y otras formas tales como reservas o activos disponibles en el balance). Por ello cabe preguntarse cómo hubiera podido evitar Biria GmbH la posible insolvencia de Bike Systems. En consecuencia, la Comisión considera que la carta de garantía no tiene valor económico real que pudiera compensar las dificultades de Bike Systems y por ello no podía considerarse garantía válida que hubiera reducido la remuneración que habría exigido un inversor del mercado por la aportación pasiva.
(99)
La Comisión, por lo tanto, llega a la conclusión de que la remuneración no es proporcionada al riesgo y que la aportación pasiva no se efectúa en condiciones de mercado. Por lo tanto, la participación ha otorgado a Bike Systems una ventaja que la empresa no habría obtenido en el mercado.
(100)
Tanto Bike Systems como Sachsen Zweirad GmbH y Biria GmbH fabrican bicicletas. Como estos productos se comercializan en distintos países, las medidas amenazan con falsear la competencia y afectar al comercio entre Estados miembros.
6.3. Medidas 2 y 3: Ayudas supuestamente amparadas por regímenes de ayuda autorizados
(101)
La garantía a favor de Sachsen Zweirad GmbH por un crédito de capital circulante de 5,6 millones EUR (medida 2) y la garantía a favor de Biria por otro crédito de capital circulante de 24,875 millones EUR (medida 3) se concedieron en el marco de un régimen de garantía del Estado Libre de Sajonia (18). Según este régimen de ayudas autorizado, se permiten las garantías para préstamos de más de 5 millones DEM (2,6 millones EUR) a empresas sanas para nuevas inversiones y en casos especiales para la financiación a posteriori de inversiones y la adquisición de medios de producción. En casos excepcionales, el régimen permite también la financiación de consolidaciones y reestructuraciones. La concesión de garantías para la reestructuración de grandes empresas debe, sin embargo, notificarse a la Comisión individualmente.
(102)
Según Alemania, se cumplían las condiciones del régimen por lo que las garantías se ajustaban al mismo. Alemania considera que Sachsen Zweirad GmbH y Biria no estaban en crisis en el momento en que se concedieron las garantías. Las garantías se habían concedido para cubrir préstamos de capital circulante, lo que es admisible de acuerdo con el régimen de ayudas.
(103)
La Comisión no está de acuerdo con que las garantías sean compatibles con el régimen de ayudas en virtud del cual supuestamente se concedieron. Frente a la opinión de Alemania, la Comisión, tal como se explicará en detalle más adelante, considera que Sachsen Zweirad GmbH era una empresa en crisis en el momento de concesión de la garantía en marzo de 2003 y que, a su vez, Biria GmbH también era una empresa en crisis en el momento en que se le concedió la garantía, diciembre de 2003. La concesión de una garantía para la reestructuración de una empresa en crisis debe, sin embargo, notificarse a la Comisión individualmente.
(104)
En opinión de Alemania Sachsen Zweirad GmbH no muestra ninguno de los signos típicos de empresa en crisis en el sentido de las Directrices de salvamento y reestructuración de 1999. La Comisión señala que los síntomas típicos de una empresa en crisis contemplados en el punto 6 de las Directrices de salvamento y reestructuración de 1999 son meramente indicativas de cuándo se puede considerar que una empresa está en crisis pero no deben considerarse requisitos que deban cumplirse acumulativamente. Sachsen Zweirad GmbH registró en 2001 pérdidas en los resultados de su actividad ordinaria por valor de 1 274 000 EUR y de 733 000 EUR en 2002. La empresa matriz Biria se hizo cargo de las pérdidas en virtud del contrato de transferencia de resultados. El volumen de negocios retrocedió en 2002 en comparación con 2001.
(105)
Según el informe financiero de 2002, Sachsen Zweirad GmbH también tuvo que hacer frente a problemas de liquidez. En el informe financiero se señala explícitamente que la situación de liquidez de Sachsen Zweirad GmbH era tensa debido a los elevados gastos de prefinanciación del inventario y el crecimiento del grupo. Según el informe, la supervivencia de la empresa solo se podía garantizar si los bancos estaban dispuestos a mantener abiertas las líneas de crédito o a reestructurarlas.
(106)
En opinión de Alemania, nunca había habido peligro de que las instituciones financieras privadas no prorrogaran sus créditos. Sin embargo, esto no invalida el hecho de que la situación de liquidez de la empresa fuera tensa. Según el informe financiero, la mayoría de los créditos tenían una duración restante inferior a cinco años, lo que no era óptimo para financiar las actividades comerciales e incrementaba el riesgo de la empresa. El carácter a corto plazo de los créditos conducía también a que se elevaran los pagos de los créditos (si bien en 2002 fueron ligeramente inferiores respecto a 2001), lo que seguía gravando la liquidez de la empresa.
(107)
Por esta razón la Comisión ha llegado a la conclusión de que Sachsen Zweirad GmbH debe considerarse empresa en crisis en el momento en que se le concedió la garantía y que, por consiguiente, esta se debe considerar garantía para la reestructuración. Como la concesión de una garantía de este tipo a una gran empresa debe notificarse individualmente a la Comisión, no se cumplían las condiciones del régimen de ayudas aprobado en el cual supuestamente se había concedido la garantía, por lo que la garantía no estaba amparada por dicho régimen.
(108)
Biria se fundó con fecha de 1 de octubre de 2003 por fusión de la antigua Biria AG con la filial Sachsen Zweirad GmbH.
(109)
En opinión de Alemania, Biria debe diferenciarse claramente de la antigua Biria AG y Sachsen Zweirad GmbH ya que, como resultado de la fusión, se creó una nueva empresa. Por esta razón, la cuestión de si la empresa estaba en crisis en el momento de concesión de la garantía, 9 de diciembre de 2004, debe basarse en el balance de apertura de la nueva empresa producto de la fusión. El balance de apertura muestra que Biria GmbH no debe considerarse empresa en crisis.
(110)
La Comisión no comparte este argumento. La nueva empresa Biria GmbH no puede considerarse separadamente de la anterior Biria AG y Sachsen Zweirad GmbH ya que es producto de la fusión de estas dos empresas. De otra forma sería fácil eludir la clasificación de una empresa en crisis mediante la fusión de agentes económicos o la creación de nuevas empresas. La antigua Biria AG había registrado pérdidas en 2002 y tenía problemas de liquidez como Sachsen Zweirad GmbH. Biria GmbH se hizo cargo de todas las deudas y obligaciones de la antigua Biria AG y de Sachsen Zweirad GmbH. Además Biria GmbH era propietaria de los mismos activos y llevaba a cabo la misma actividad que la antigua Biria AG y Sachsen Zweirad GmbH. Por esta razón, la Comisión considera que Biria GmbH había asumido las dificultades de la antigua Biria AG y Sachsen Zweirad GmbH.
(111)
Según Alemania Sachsen Zweirad GmbH dominó económicamente la concentración. Sachsen Zweirad GmbH no había estado en crisis, pero de ello no se podía suponer automáticamente que la nueva Biria GmbH se hubiera hallado en crisis. Frente a la conclusión alemana, la Comisión opina más bien que Sachsen Zweirad GmbH se hallaba en crisis. Por consiguiente, la nueva Biria GmbH habría «heredado» también las dificultades de Sachsen Zweirad GmbH.
(112)
De acuerdo con el informe financiero de 2003, la reestructuración y la reorganización del grupo Biria había proseguido en 2003. Este proceso se había iniciado ya en 2002 e incluía una reordenación de las finanzas del grupo. Sobre la base de la garantía del Estado Libre de Sajonia para el préstamo de 24,875 millones EUR, el grupo Biria redactó un nuevo plan para financiar sus actividades a medio plazo. Este nuevo plan incluía un importante ajuste de los tipos de interés y por lo tanto una reducción del elevado pago de intereses.
(113)
Al mismo tiempo se reorganizó el grupo de bancos: Tres bancos se declararon dispuestos a renunciar a unos créditos por valor de 8 567 000 EUR, lo que parece representar más del 50 % de sus créditos, a cambio de que se saldaran inmediatamente los créditos restantes. Por consiguiente, el préstamo cubierto por la garantía del 80 % de la medida 3 consiste en 8 millones EUR de préstamos de capital circulante, 7,45 millones EUR de línea de cuenta corriente y 9,425 millones EUR de línea de financiación estacional.
(114)
Biria tenía pues en el momento de concesión de la garantía graves problemas de liquidez por lo que era una empresa en crisis. Esta conclusión se ve respaldada por el hecho de que tres bancos se habían retirado de la financiación de las actividades de Biria e incluso estaban dispuestos a renunciar a gran parte de sus créditos a cambio de que se saldaran inmediatamente las deudas restantes. Esto muestra que los bancos tenían serias dudas de que Biria pudiera cumplir sus obligaciones y que pudiera ser considerada empresa rentable.
(115)
Alemania sostiene, por el contrario, que los bancos se retiraron de la financiación solo por una reorientación de su estrategia comercial. La Comisión constata que los bancos habían renunciado a probablemente el 50 % de los cobros pendientes. Aun en el caso de que la retirada de los bancos se debiera a una nueva orientación de su estrategia comercial, es signo de que los bancos consideraban muy poco probable poder recuperar la totalidad de los préstamos.
(116)
Por esta razón la Comisión ha llegado a la conclusión de que Biria debe considerarse empresa en crisis en el momento en que se le concedió la garantía y que, por consiguiente, esta se debe considerar garantía para la reestructuración. Como la concesión de garantías de ese tipo a grandes empresas debe notificarse individualmente a la Comisión, y Biria en el momento de la concesión de la garantía era una gran empresa, no se cumplían las condiciones del régimen de ayudas aprobado en el cual supuestamente se había concedido la garantía, por lo que la garantía no estaba amparada por dicho régimen.
(117)
Las garantías de las medidas 2 y 3 las concedió el Estado federado de Sajonia, proceden pues de medios estatales y deben atribuirse al Estado.
(118)
Una medida debe otorgar, además, una ventaja al beneficiario. La Comisión considera que las dos garantías de que se trata han otorgado a Sachsen Zweirad GmbH y a Biria GmbH (actualmente, Biria AG) una ventaja indebida.
(119)
Por las razones expuestas en las secciones 2.2 y 3.2 de la Comunicación de la Comisión relativa a la aplicación de los artículos 87 y 88 del Tratado CE a las ayudas estatales otorgadas en forma de garantía (19) (en adelante, «Comunicación sobre garantías»), el prestatario obtiene una ventaja si no tiene que pagar por la garantía el precio de mercado. En determinados casos el prestatario, si es una empresa en crisis, no encontraría instituciones financieras que estuviera en disposición de concederle un préstamo sin garantía estatal.
(120)
En el presente caso, las garantías se concedieron para un préstamo a una empresa en crisis respecto al que no estaba previsto pagar al fiador (el Estado) un precio basado en el mercado.
(121)
En la sección 3.2 de la Comunicación sobre garantías la Comisión contempla las cuatro condiciones que deben cumplirse conjuntamente para que pueda descartarse la presencia de ayuda estatal en forma de garantía:
1)
el prestatario no se encuentra en una situación financiera difícil;
2)
el alcance de la garantía puede evaluarse adecuadamente en el momento de su concesión;
3)
la garantía no cubre más del 80 % del préstamo pendiente;
4)
se paga por la garantía un precio basado en el mercado.
(122)
Tras aplicar estas condiciones al presente caso, la Comisión constata en primer lugar que en el momento en que se concedieron las garantías Sachsen Zweirad GmbH y Biria eran empresas en crisis.
(123)
No se abonaron primas por las garantías y se concedieron para préstamos a una empresa en crisis. Solo el hecho de que no se pagara por las garantías un precio basado en el mercado indica que Sachsen Zweirad GmbH y Biria obtuvieron un beneficio de la medida. No existen en el mercado de clientes comerciales garantías por las que no se deba abonar una prima en las condiciones de dicho mercado. Y aún más cuando se trata de garantías para empresas en dificultades, que podrían no poder devolver el préstamo.
(124)
Por consiguiente, el razonamiento de la Comunicación sobre garantías lleva a concluir que la garantía constituye ayuda estatal.
(125)
La Comisión concluye, por lo tanto, que las garantías conceden una ventaja a Sachsen Zweirad GmbH y Biria GmbH (actualmente Biria AG), ya que estas dos empresas no hubieran podido obtener las garantías en el mercado con las mismas condiciones.
(126)
Por las mismas razones, expuestas ya en el considerando 100, las medidas 2 y 3 pueden falsear la competencia y afectar a los intercambios comerciales.
6.4. Conclusión sobre la existencia de ayudas
(127)
Por todo ello, la Comisión llega a la conclusión de que la aportación pasiva y ambas garantías constituyen ayuda estatal en el sentido del artículo 107, apartado 1, del TFUE y que las dos garantías no se concedieron en consonancia con un régimen de ayuda autorizado. Las medidas 1, 2 y 3 constituyen pues una nueva ayuda que debe ser correspondientemente evaluada.
6.5. Cálculo del elemento de ayuda
(128)
Según la sección 4.1 de la Comunicación sobre garantías, se supone que, cuando una garantía individual o un régimen de garantía no cumple el principio del inversor en una economía de mercado, implica ayuda estatal. Por ello se deberá cuantificar el elemento de ayuda, para comprobar si se puede considerar la ayuda compatible con el mercado interior en virtud de alguna excepción específica de las ayudas estatales. Por consiguiente, la Comisión debe cuantificar el elemento de ayuda antes de poder examinar la compatibilidad de la ayuda.
(129)
La Comisión ha establecido en la Comunicación sobre garantías los principios generales para cuantificar el elemento de ayuda.
(130)
La Comisión considera que el elemento de ayuda en una garantía estatal puede, en principio, corresponder al importe total del préstamo si el receptor no puede acceder a los mercados financieros por sí mismo [véanse las secciones 2.2 y 4.1, letra a), de la Comunicación sobre garantías].
(131)
Las reglas para calcular el elemento de ayuda se recogen en las secciones 4.1 (Generalidades), 4.2 (Elemento de ayuda en las garantías individuales) y 4.4 (Elemento de ayuda en los regímenes de garantía) de la Comunicación sobre garantías. En adelante la Comisión aplicará estas reglas al presente caso.
(132)
Según la sección 4.2 de la Comunicación sobre garantías, cuando no se puede disponer de primas en condiciones de mercado comparables, la comparación deberá realizarse entre los costes de financiación totales de un préstamo en el mercado con y sin garantía (a saber, el tipo de interés para un préstamo similar sin garantía debe compararse con el tipo de interés más la prima de garantía para el préstamo con garantía estatal).
(133)
En muchos casos, este tipo de interés de mercado no se conoce. Por esta razón, la Comisión ha desarrollado un método en sus comunicaciones para fijar los tipos de referencia y de actualización que, por las razones expuestas en la sección 4.2 de la Comunicación sobre garantías, puede utilizarse como valor para el tipo de interés de mercado.
(134)
Según la Comunicación sobre los tipos de referencia de 1997, la Comisión fija tipos de referencia que deben reflejar el nivel medio de los tipos de interés aplicados en el mercado para los préstamos a medio y a largo plazo provistos de las garantías normales. En la Comunicación sobre los tipos de referencia de 1997 se señala también que este tipo de referencia es un tipo de base que puede ser incrementado en situaciones de especial riesgo (por ejemplo, cuando se trata de una empresa en crisis o cuando no se dispone de los avales que normalmente exigen los bancos, etc.). En tales casos el margen puede ser de 400 puntos básicos y más. En la Comunicación sobre los tipos de referencia de 1997 no se indica si se pueden acumular las primas de riesgo que tienen en cuenta los diferentes riesgos. No está excluida una acumulación pero la Comisión debe justificar el método utilizado para acumular distintas primas de riesgo y además basarse en un análisis de los métodos aplicados en los mercados financieros (20).
(135)
En 2004 Deloitte&Touche Wirtschaftsprüfungsgesellschaft GmbH realizó un estudio (en adelante «estudio») para la Dirección General de Competencia de la Comisión Europea. En el estudio (21), sobre la base de investigaciones empíricas, se identificaban, entre otras cosas, las primas de riesgo que podían observarse en el mercado para empresas de diferentes categorías de riesgo y transacciones con diferentes avales. El estudio muestra claramente que la combinación de diferentes aspectos de riesgo (solvencia del prestatario, avales) puede reflejarse en diferentes márgenes en el tipo de base.
(136)
La Comisión, basándose en el estudio, ha seguido afinando su modelo para calcular el elemento de ayuda de los préstamos en su Comunicación relativa a la revisión del método de fijación de los tipos de referencia y de actualización (22) (en adelante, «Comunicación sobre los tipos de referencia de 2008»). La Comunicación sobre los tipos de referencia de 2008 refleja el modelo seguido en el estudio: al tipo de base se aplican márgenes en función de la solvencia de la empresa y de los avales existentes.
(137)
La Comisión considera, además, que la determinación del elemento de ayuda de las medidas que se van a evaluar está vinculada al concepto de ayuda. Según la jurisprudencia del Tribunal de Justicia no hay duda de que la cuestión de si, en el caso de una ayuda, se trata de ayuda estatal con arreglo al Tratado debe responderse con datos objetivos, que deben valorarse en momento en que la Comisión toma su decisión (23).
(138)
La Comisión considera, por consiguiente, que la Comunicación sobre el tipo de referencia de 2008 es la base apropiada para calcular el elemento de ayuda, por lo que en adelante valorará el elemento de ayuda de la medida de que se trata a la luz de dicha Comunicación.
(139)
La Comisión considera que el elemento de ayuda de la aportación pasiva debería calcularse como la diferencia entre la remuneración que Bike Systems habría pagado en el mercado por la aportación pasiva y la remuneración realmente pagada. Dado que Bike Systems se encontraba en crisis cuando se realizó la aportación pasiva y que el riesgo asociado era elevado, el elemento de ayuda podría ascender hasta el 100 % de la aportación pasiva ya que ningún inversor en economía de mercado habría realizado la aportación (24).
(140)
En opinión de la Comisión una aportación pasiva no es un préstamo, pero se puede comparar con préstamos que tengan un riesgo especialmente elevado, ya que en caso de insolvencia está subordinada a los demás créditos, incluidos los préstamos subordinados.
(141)
Como se señala en el considerando 92, la situación de Bike Systems, que acaba de concluir un procedimiento de insolvencia, podría considerarse incierta en opinión de la Comisión. Sus perspectivas futuras eran inciertas ya que solo se había llevado a cabo una reestructuración operativa limitada. Como se señala en el considerando 92, se debe considerar a la empresa como empresa en crisis por esa razón. Además, no había avales para la aportación pasiva, lo que incrementaba el riesgo de impago. Por esta razón, la Comisión considera que la garantía es una transacción con colateralización «baja» con arreglo a la Comunicación sobre los tipos de referencia de 2008. Además de la ausencia de avales, la aportación pasiva está también subordinada a los demás préstamos en caso de insolvencia, lo que sigue incrementando el riesgo de impago. En opinión de la Comisión, la circunstancia citada en último lugar debe considerarse como un factor de riesgo adicional a la ausencia de avales suficientes, ya que la baja colateralización eleva el riesgo de que no pueda satisfacerse de inmediato la reclamación de un acreedor en caso de insolvencia del prestatario en el marco de la liquidación de la garantía, mientras que la subordinación de la reclamación significa que en caso de insolvencia el acreedor no pueda satisfacer sus reclamaciones hasta que lo hayan hecho otros acreedores y por lo tanto pueda ocurrir que no reciba nada.
(142)
La Comisión considera que Bike Systems debe incluirse en la categoría de crédito «mala», ya que en el momento en que se concedió la medida estaba en crisis. En la Comunicación sobre los tipos de referencia de 2008 se establece que en el caso de empresas incluidas en esta categoría de crédito con poco colateral puede ser necesario un margen de hasta 1 000 puntos básicos para poder excluir la existencia de ayuda. En opinión de la Comisión, debido a la falta de avales y al bajo rango de la aportación pasiva, está justificado un margen de 1 000 puntos básicos.
(143)
En consecuencia, el elemento de ayuda de la aportación pasiva resulta de la diferencia entre el tipo de referencia más 1 000 puntos básicos y la remuneración que habría que pagar por dicha aportación.
(144)
Al calcular el elemento de ayuda, en opinión de la Comisión, solo se podía tener en cuenta parcialmente la remuneración variable del 3,5 %, ya que depende de los beneficios. Pero la empresa se encontraba en una mala situación y las perspectivas de beneficios eran inciertas. Por ello la Comisión considera justificado tener en cuenta solo la mitad de la remuneración variable, a saber, el 1,75 %. Al calcular el elemento de ayuda, la remuneración real debería ser, por lo tanto, el tipo fijo del 8,75 % más la mitad de la remuneración variable del 3,5 %, lo que corresponde a una remuneración total del 10,5 %. Por consiguiente, el elemento de ayuda corresponde a la diferencia entre el tipo de referencia más 1 000 puntos básicos y la remuneración del 10,5 %.
(145)
Gracias a las garantías de las medidas 2 y 3, Sachsen Zweirad GmbH y Biria GmbH pudieron obtener sus préstamos en unas condiciones financieras más favorables que las que hubieran podido obtener en los mercados financieros. El elemento de ayuda de estas garantías de las medidas 2 y 3 corresponde a la diferencia entre el tipo de interés que Sachsen Zweirad GmbH y Biria GmbH hubieran tenido que pagar por un préstamo en condiciones de mercado (es decir, sin garantía) y el tipo de interés al que realmente se había concedido el préstamo garantizado. Esta diferencia debería corresponder a la prima que un fiador en una economía de mercado habría exigido por estas garantías. Como Sachsen Zweirad GmbH y Biria GmbH estaban en crisis en el momento en que se concedieron las garantías y los préstamos, el elemento de ayuda puede ascender incluso hasta el 100 % de las garantías, ya que ningún inversor hubiera concedido los préstamos sin garantía (25).
(146)
El préstamo y la garantía a Sachsen Zweirad GmbH tenían, en opinión de la Comisión, un riesgo adicional ya que los avales previstos eran especialmente bajos. La garantía del préstamo a Sachsen Zweirad GmbH solo estaba garantizada por una garantía solidaria de las empresas del grupo. El valor económico de este tipo de garantías solidarias es muy escaso. Por esta razón, la Comisión considera que la garantía es una transacción con colateralización «baja» con arreglo a la Comunicación sobre los tipos de referencia de 2008.
(147)
Por lo que respecta al préstamo y la garantía a Biria GmbH, los avales en este caso tenían un valor económico más elevado que las correspondientes a la garantía de Sachsen Zweirad GmbH. A pesar de ello, los avales seguían siendo inferiores a los avales habitualmente exigidos. La garantía de Biria GmbH está avalada por una hipoteca de primer orden sobre activos de Bike Systems por un valor de 15 millones EUR. Sin embargo, la hipoteca está subordinada a otro préstamo de 2 millones EUR. Esta hipoteca de primer orden, por consiguiente, solo cubre un poco más del 50 % de la suma total del préstamo. No hay sin embargo indicaciones sobre cuánto podría ser el valor de liquidación adecuado de la hipoteca. Los demás avales -hipotecas, cesión de créditos, transmisión en garantía de bienes en posesión de las empresas del grupo y una garantía solidaria del propietario de Biria GmbH- tenían un valor económico escaso. La Comisión considera que, a pesar de los avales ofrecidos, la garantía debe considerarse una transacción con «baja» colateralización con arreglo a la Comunicación sobre los tipos de referencia de 2008.
(148)
Como ya se ha señalado, en el momento en que se concedieron las garantías, Biria GmbH y Sachsen Zweirad GmbH estaban en crisis, de forma que se tienen que clasificar en la categoría de crédito «mala». Según la Comunicación sobre los tipos de referencia de 2008, para excluir la existencia de ayuda estatal en esta categoría de calificación el margen que debe aplicarse en caso de bajo nivel de avales puede ascender hasta 1 000 puntos básicos. En opinión de la Comisión, en el caso de Sachsen Zweirad GmbH, debido al bajo nivel de sus avales, está justificado añadir un margen de 800 puntos básicos. Biria GmbH ofreció unos avales un poco mejores. Por ello está justificado un margen de 700 puntos básicos. El margen en ambas empresa es inferior al de la aportación pasiva debido al bajo rango de la aportación.
(149)
El elemento de ayuda de la garantía para Sachsen Zweirad GmbH (medida 2) resulta de la diferencia entre el tipo de interés de referencia más 800 puntos básicos y los costes de financiación totales (tipo de interés del préstamo más las posibles primas de la garantía) a los que se concedió el préstamo garantizado.
(150)
El elemento de ayuda de la garantía para Biria GmbH (medida 3) resulta, en consecuencia, de la diferencia entre el tipo de interés de referencia más 700 puntos básicos y los costes de financiación totales (tipo de interés del préstamo más las posibles primas de la garantía) a los que se concedió el préstamo garantizado.
6.6. Excepciones contempladas en el artículo 107, apartados 2 y 3, del TFUE
(151)
En el artículo 107, apartados 2 y 3, del TFUE se han previsto excepciones a la aplicación de la prohibición general de ayudas establecida en su apartado 1.
(152)
Las excepciones del artículo 107, apartado 2, del TFUE no son aplicables en el presente caso, dado que las medidas de ayuda no tienen carácter social ni se conceden a consumidores individuales; tampoco se trata de ayudas destinadas a reparar perjuicios causados por desastres naturales o por otros acontecimientos de carácter excepcional, ni se conceden a la economía de determinadas regiones de la República Federal de Alemania afectadas por la división de Alemania.
(153)
Tampoco son de aplicación las excepciones del artículo 107, apartado 3, letras b) y d), del TFUE. Estas se refieren al fomento de proyectos importantes de interés común europeo y a la promoción de la cultura y el patrimonio.
(154)
Quedan las excepciones del artículo 107, apartado 3, letras a) y c), del TFUE y las directrices comunitarias basadas en ellas.
(155)
En primer lugar, la Comisión constata que Bike Systems tiene su sede en una región asistida, de conformidad con el artículo 107, apartado 3, letra a), del TFUE, que puede optar a ayudas regionales. Sin embargo, Alemania, a pesar de las dudas planteadas por la Comisión en la incoación de procedimiento de investigación formal, no suministró información que mostrara que se reunían las condiciones para la concesión de ayuda regional, tal como aparecen en las Directrices sobre las ayudas estatales de finalidad regional (26).
(156)
En las Directrices comunitarias se recogen más excepciones. Como la ayuda se concedió en marzo de 2001, se aplican las Directrices de salvamento y reestructuración de 1999. La Comisión no dispone de información que muestre que la ayuda puede considerarse compatible con el TFUE sobre la base de dichas Directrices. De acuerdo con las Directrices de salvamento y reestructuración de 1999, la concesión de ayuda a la reestructuración está sujeta a la existencia de un plan de reestructuración sólido, con el que se eviten distorsiones desproporcionadas de la competencia y en el que la ayuda se limite al mínimo. A pesar de las dudas planteadas por la Comisión al incoar el procedimiento de investigación formal, Alemania no suministró información que mostrara que se cumplían estas condiciones. Por consiguiente la Comisión ha llegado a la conclusión de que no se cumplían las condiciones de las Directrices de salvamento y reestructuración de 1999.
(157)
Por otra parte, tampoco son de aplicación a la presente medida ninguna de las demás directrices o regulaciones que rigen las ayudas, entre otras, de los ámbitos de investigación y desarrollo, medio ambiente, pequeñas y medianas empresas, empleo y formación o capital riesgo. Como la medida no corresponde a ningún objetivo de interés común, la ayuda es una ayuda al funcionamiento incompatible con el TFUE.
(158)
La Comisión constata que Sachsen Zweirad GmbH y Biria GmbH tienen su sede en una región asistida de conformidad con el artículo 107, apartado 3, letra a), del TFUE. Sin embargo, las excepciones de esta letra y las disposiciones regionales de la letra c) del artículo 107, apartado 3, del TFUE, no pueden aplicarse, ya que Sachsen Zweirad GmbH y Biria GmbH estaban en crisis y el objetivo de las medidas de ayuda no era el desarrollo económico de una región determinada.
(159)
La Comisión ha llegado a la conclusión de que solo se podrían aplicar las Directrices comunitarias sobre ayudas estatales de salvamento y de reestructuración de empresas en crisis. Como la ayuda se concedió en marzo de 2003 y diciembre de 2003, se aplican las Directrices de salvamento y reestructuración de 1999.
(160)
La concesión de una ayuda está sujeta a la aplicación de un plan de reestructuración cuya duración sea lo más limitada posible y restablezca la viabilidad a largo plazo de la empresa en un período de tiempo razonable y sobre la base de unas perspectivas realistas en cuanto a sus futuras condiciones de funcionamiento. A pesar de las dudas expresadas por la Comisión al incoar el procedimiento de investigación formal, Alemania no presentó información que probara que las garantías se habían basado en un plan de reestructuración sólido que hubiera restablecido la viabilidad del grupo.
(161)
Además se han de adoptar medidas que mitiguen en lo posible las consecuencias negativas que la ayuda pueda acarrear para los competidores. En la mayoría de los casos esto significa limitar la presencia de la empresa en su mercado o mercados al finalizar la fase de reestructuración. La Comisión no dispone de información sobre el mercado de referencia y sobre la cuota del grupo Biria en dicho mercado de referencia. Tampoco tiene información sobre posibles medidas compensatorias para limitar la presencia de la empresa en el mercado. Al contrario, parece ser que el grupo Biria se ha expandido con la compra de Checker Pig y Bike Systems en 2001.
(162)
La cuantía de la ayuda, según las Directrices de salvamento y reestructuración de 1999, debe limitarse al mínimo imprescindible necesario para la reestructuración, teniendo en cuenta los recursos financieros disponibles de la empresa y sus accionistas. Además, el beneficiario debe realizar una contribución significativa a los costes de reestructuración con sus propios recursos o mediante financiación externa en condiciones de mercado. Como la ayuda no se concedió sobre la base de un plan de reestructuración, la Comisión no disponía de información sobre la contribución del beneficiario y, por lo tanto, sobre si la ayuda se limitaba al estricto mínimo.
(163)
Según las Directrices de salvamento y reestructuración de 1999, las ayudas a la reestructuración solo se pueden conceder una vez. Si la empresa en cuestión ya ha recibido anteriormente ayuda a la reestructuración y han pasado menos de diez años desde que finalizó la fase de reestructuración, la Comisión normalmente solo permitirá más ayuda a la reestructuración en circunstancias excepcionales e imprevisibles.
(164)
En abril de 1996 y en marzo de 1998, Sachsen Zweirad GmbH recibió ayuda a la reestructuración en forma de participación pública por un total de 1 278 200 EUR sobre la base de un régimen de ayuda autorizado. Dado que han transcurrido menos de diez años desde que finalizó la fase de reestructuración de Sachsen Zweirad GmbH y como la Comisión no sabe de circunstancias excepcionales e imprevisibles, no se respeta el principio de ayuda única en la concesión de las dos garantías.
(165)
Por consiguiente, la Comisión ha llegado a la conclusión de que no se cumplían las condiciones de las Directrices de salvamento y reestructuración de 1999.
(166)
Por otra parte, en opinión de la Comisión, tampoco son de aplicación a las medidas 2 y 3 ninguna de las demás directrices o regulaciones comunitarias que rigen las ayudas, entre otras, de los ámbitos de investigación y desarrollo, medio ambiente, pequeñas y medianas empresas, empleo y formación o capital riesgo. Como las medidas no corresponden a ningún objetivo de interés común, las ayudas son ayudas al funcionamiento incompatibles con el TFUE.
VII. CONCLUSIÓN
(167)
La Comisión ha llegado a la conclusión de que la participación de gbb en Bike Systems por un valor de 1 070 732 EUR, la garantía del 80 % para un préstamo de 5,6 millones EUR a Sachsen Zweirad GmbH y la garantía del 80 % para un préstamo de 24 875 000 EUR a Biria GmbH (más tarde, Biria AG) constituyen ayuda estatal y no cumplen las condiciones necesarias para considerarlas compatibles con el mercado interior.
(168)
En virtud del artículo 14, apartado 1, del Reglamento (CE) no 659/1999, la Comisión está obligada a ordenar que se recuperen de sus beneficiarios las ayudas no compatibles con el mercado interior.
HA ADOPTADO LA PRESENTE DECISIÓN:
Artículo 1
La ayuda estatal de Alemania en favor de Bike Systems GmbH & Co. Thüringer Zweiradwerk KG (actualmente, MB System), Sachsen Zweirad GmbH y Biria GmbH (más tarde Biria AG y actualmente MB Immobilien) es incompatible con el mercado interior. La ayuda comprende las siguientes medidas:
a)
Medida 1: una aportación pasiva en Bike Systems GmbH & Co. Thüringer Zweiradwerk KG (actualmente, MB System) por valor de 2 070 732 EUR. El elemento de ayuda corresponde a la diferencia entre el tipo de referencia, más 1 000 puntos básicos, y la remuneración de la aportación pasiva (remuneración fija más el 50 % de la remuneración variable).
b)
Medida 2: una garantía por valor de 4 480 000 EUR a favor de Sachsen Zweirad GmbH (más tarde Biria AG y actualmente MB Immobilien). El elemento de ayuda corresponde a la diferencia entre el tipo de referencia, más 800 puntos básicos, y los costes de financiación totales (el interés del préstamo más las posibles primas de la garantía) a los que se concedió el préstamo garantizado.
c)
Medida 3: una garantía por valor de 19 900 000 EUR a favor de Biria GmbH (más tarde Biria AG, actualmente MB Immobilien). El elemento de ayuda corresponde a la diferencia entre el tipo de referencia, más 700 puntos básicos, y los costes de financiación totales (el interés del préstamo más las posibles primas de la garantía) a los que se concedió el préstamo garantizado.
Artículo 2
1. Alemania recuperará del beneficiario la ayuda citada en el artículo 1.
2. La recuperación se efectuará sin dilación y con arreglo a los procedimientos del Derecho nacional, siempre que estos permitan la ejecución inmediata y efectiva de la presente Decisión.
3. La suma que debe recuperarse devengará intereses durante todo el período transcurrido desde la fecha en que entró en vigor hasta la fecha de su recuperación.
4. Los intereses se calcularán según un tipo de interés compuesto, conforme a lo dispuesto en el capítulo V del Reglamento (CE) no 794/2004 de la Comisión (27).
5. Alemania cancelará todos los pagos pendientes de la ayuda mencionada en el artículo 1 con efectos a partir de la notificación de la presente Decisión.
Artículo 3
1. La recuperación de la ayuda mencionada en el artículo 1 será inmediata y efectiva.
2. Alemania ejecutará la presente Decisión dentro de los cuatro meses siguientes a la fecha de su notificación.
Artículo 4
1. En el plazo de dos meses a partir de la notificación de la presente Decisión, Alemania transmitirá a la Comisión la siguiente información:
a)
el importe total (principal e intereses) que debe recuperarse del beneficiario;
b)
una descripción detallada de las medidas ya adoptadas y previstas para el cumplimiento de la presente Decisión;
c)
certificados justificativos de que se ha ordenado al beneficiario que devuelva la ayuda.
2. Alemania mantendrá informada a la Comisión del avance de las medidas que adopte en aplicación de la presente Decisión hasta que se haya completado la recuperación de la ayuda mencionada en el artículo 1. A petición de la Comisión, Alemania presentará inmediatamente información sobre las medidas ya adoptadas o previstas en cumplimiento de la presente Decisión. También proporcionará información detallada sobre los importes de la ayuda y los intereses ya recuperados del beneficiario.
Artículo 5
El destinatario de la presente Decisión será la República Federal de Alemania.
Hecho en Bruselas, el 14 de diciembre de 2010.