ROZHODNUTÍ KOMISE
ze dne 7. března 2012
ve věci státní podpory č. SA.29041 (C 28/2009) (ex N 433/2009) Podpůrná opatření ve prospěch společnosti Oltchim SA Râmnicu Vâlcea
(oznámeno pod číslem C(2012) 1369)
(Pouze rumunské znění je závazné)
(Text s významem pro EHP)
(2013/246/EU)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie (dále jen „SFEU“), a zejména na čl. 108 odst. 2 první odstavec této smlouvy (1),
s ohledem na Dohodu o Evropském hospodářském prostoru, a zejména na čl. 62 odst. 1 písm. a) této dohody,
s ohledem na rozhodnutí, jímž Komise rozhodla zahájit řízení podle čl. 108 odst. 2 SFEU ve věci státní podpory C 28/2009 (ex N 433/2009) (2),
poté, co vyzvala zúčastněné strany k podání připomínek v souladu s výše uvedenými ustanoveními a vzhledem k těmto připomínkám,
vzhledem k těmto důvodům:
I. POSTUP
(1)
Dne 17. července 2009 Rumunsko oznámilo dvě podpůrná opatření (dále jen „oznámení“) ve prospěch společnosti Oltchim SA Râmnicu Vâlcea (dále jen „Oltchim“ nebo „společnost“): i) výměna dluhu za kmenové akcie v hodnotě 538 milionů RON (přibližně 128 milionů EUR (3)) a ii) státní záruka pokrývající 80 % komerční půjčky v celkové výši 424 milionů EUR. Rumunsko oznámilo tyto dvě státní podpory z důvodu právní jistoty a uvedlo, že nejde o státní podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU.
(2)
Před tímto oznámením, dne 10. dubna 2008, předložila společnost PCC SE (dále jen „PCC“) se sídlem v Duisburgu v Německu, která má nyní menšinový podíl ve společnosti Oltchim představující 18,31 %, oficiální stížnost, podle níž plánovaná výměna dluhu za akcie představuje neslučitelnou státní podporu.
(3)
Komise si po zaregistrování stížnosti vyměnila dopisy a informace s rumunskými úřady, se společností Oltchim a se stěžovatelem a uspořádala jednak několik setkání s rumunskými úřady a se zástupci společnosti Oltchim, a jednak se stěžovatelem.
(4)
Dne 15. září 2009 Komise zahájila formální vyšetřovací řízení podle čl. 108 odst. 2 SFEU ohledně podpůrných opatření (dále jen „rozhodnutí o zahájení řízení“). Rumunsko zaslalo připomínky k rozhodnutí o zahájení řízení dne 3. listopadu 2009.
(5)
Rozhodnutí o zahájení řízení bylo zveřejněno v Úředním věstníku Evropské unie dne 29. prosince 2009 (4). Komise v dopisech ze dne 21. prosince 2009 vyzvala osm společností potenciálně zainteresovaných na tomto řízení jako konkurenty společnosti Oltchim, aby podaly připomínky k rozhodnutí o zahájení řízení.
(6)
Komise obdržela připomínky od pěti třetích stran: v dopise ze dne 26. ledna 2010 od společnosti Vestolit GmbH & Co. KG (dále jen „Vestolit“), v dopise ze dne 26. ledna 2010 od společnosti Ineos ChlorVinyls (dále jen „Ineos“), v dopisech ze dne 27. ledna a ze dne 28. ledna 2010 od dvou společností, které požádaly, aby nebyla sdělena jejich totožnost (dále jen „I. a II. nejmenovaná strana“), a v dopise ze dne 29. ledna 2010 od soukromé osoby (pan Virgil Bestea).
(7)
Tyto připomínky byly sděleny Rumunsku dopisem z 2. března 2010. Rumunsko odpovědělo na připomínky výše uvedených třetích stran dopisem z 8. dubna 2010.
(8)
Šestá třetí strana, investiční fond Firebird Management LLC (dále jen „Firebird“), který v dané době vlastnil 1,328 % akcií společnosti Oltchim, zaslal informace a připomínky prostřednictvím dopisů z 27. května 2010 a 8. července 2010. Připomínky fondu Firebird byly Rumunsku sděleny prostřednictvím dopisů z 25. července 2010 a 27. července 2010.
(9)
Stěžovatel PCC předložil připomínky k této věci v dopisech z 6. května 2010, 18. května 2010, 19. května 2010, 28. května 2010, 13. června 2010, 18. června 2010, 22. července 2010, 6. srpna 2010, 2. září 2010, 18. října 2010, 9. dubna 2011 a 14. dubna 2011. Kromě těchto dopisů zaslala společnost PCC celou řadu materiálů s informacemi týkajícími se dotyčné věci, které v zásadě obsahovaly různé články z tisku a další informace, většinou veřejného charakteru.
(10)
Dále I. a II. nejmenovaná strana (které rovněž zaslaly připomínky k rozhodnutí o zahájení řízení a které žádaly, aby nebyla zveřejněna jejich totožnost) zaslaly dodatečné informace 21. září 2010, 22. února 2011, 28. února 2011, 26. července 2011 a 28. října 2011.
(11)
Komise zaslala rumunským úřadům připomínky uvedené v bodech odůvodnění 9 a 10 ve chvíli, kdy obsahovaly nové informace a argumenty a kdy byly relevantní pro dotyčné řízení, a to v dopisech z 25. června 2010, 2. srpna 2010, 9. září 2010, 22. září 2010, 20. října 2010 a 23. listopadu 2011.
(12)
Rumunsko odpovědělo na dodatečně obdržené připomínky v dopisech ze dne 30. července 2010, 2. září 2010, 12. října 2010, 26. října 2010, 23. listopadu 2010 a 7. prosince 2011. Rovněž zaslalo dodatečné informace týkající se věci v dopisech ze dne 29. března 2011, 14. dubna 2011, 27. července 2011, 9. září 2011 a 21. září 2011.
(13)
V důsledku přijetí rozhodnutí o zahájení řízení se v Bruselu konalo několik setkání mezi útvary Komise a rumunskými úřady: 30. června 2010, 15. července 2010, 19. května 2011 a 12. září 2011. Útvary Komise se rovněž několikrát setkaly se zástupci stěžovatele PCC.
(14)
Rumunské úřady dopisem ze dne 22. června 2011 stáhly oznámení ze dne 17. července 2009 o státní záruce za půjčku ve výši 424 milionů EUR. Rumunské úřady rovněž Komisi informovaly, že nadále zachovávají oznámení o výměně dluhu za akcie.
(15)
Dne 10. srpna 2011 schválila rumunská vláda memorandum, jímž zástupci Ministerstva hospodářství, obchodu a podnikatelského prostředí, agentury AVAS (5) a společnosti Oltchim byli zmocněni, aby uzavřeli dohodu podle soukromého práva mezi agenturou AVAS a společností Oltchim, na jejímž základě by společnost uznala úroky vážící se k veřejnému dluhu, akumulované ode dne 1. ledna 2007.
(16)
Dopisem ze dne 9. září 2011 rumunské úřady sdělily, že společnost Oltchim a agentura AVAS hodlají uzavřít dříve uvedenou dohodu podle soukromého práva a že AVAS taktéž vymění takto akumulované úroky za akcie, a to společně s hlavním dluhem.
(17)
Dopisem ze dne 21. října 2011 zaslal předseda vlády Rumunska Emil Boc závazný příslib rumunské vlády privatizovat celou společnost Oltchim, včetně celého balíku akcií, který připadne po výměně dluhu státním úřadům. Oznámení o privatizaci mělo být provedeno koncem března 2012 a privatizace ukončena do konce května 2012. Dopisem ze dne 16. února 2012 tento závazek znovu potvrdil nový předseda vlády Rumunska Mihai-Răzvan Ungureanu.
(18)
Rumunsko předložilo dodatečné připomínky a informace v dopisech z 12. října 2011 a 23. prosince 2011.
(19)
Z dopisů zmíněných v bodech odůvodnění 17 a 18 vyplývá, že Rumunsko pozměnilo oznámení opatření č. 1 v tom smyslu, že po převedení dluhu vůči státním úřadům ve výši 538 milionů RON bude následovat privatizace takto vzniklých akcií společnosti Oltchim a že převod musí být posouzen s přihlédnutím k následné privatizaci.
II. SOUVISLOSTI
II.1. Společnost
(20)
Oltchim je významný rumunský výrobce petrochemických produktů, jako je PVC, hydroxid sodný, chlor, DEHP a polyetherové polyoly. Hlavním výrobkem společnosti je PVC (v současné době tvoří asi 37,5 % z celkové výroby), v roce 2008 (6) s podílem 2,1 % na trhu Unie. Oltchim je s výrobou 78 druhů čtyřiceti základních chemických výrobků jednou z největších petrochemických společností v Rumunsku a v jihovýchodní Evropě. Společnost vyváží přibližně 80 % své výroby jak do Evropy, tak i mimo ni.
(21)
Oltchim je hlavní zaměstnavatel v oblasti průmyslu v rumunském regionu Vâlcea, který využívá pomoc podle čl. 107 odst. 3 písm. a) SFEU. K 15. říjnu 2011 byl počet zaměstnanců 3 470 (7). Společnost z důvodu obtížné finanční situace, s níž se v současné době potýká, v prosinci 2011 dočasně propustila 1 000 zaměstnanců a dalších 993 zaměstnanců v lednu 2012 (8).
(22)
Společnost zahájila činnost v roce 1966, v roce 1990 byla reorganizována a v roce 1997 byla kótována na Burze cenných papírů v Bukurešti. Rumunský stát (v současné době prostřednictvím Ministerstva hospodářství) má ve společnosti většinový podíl představující 54,8 % společnosti. Hlavním menšinovým akcionářem je společnost PCC, která je v tomto řízení stěžovatelem, a vlastní také společnost Rokita SA, polského konkurenta společnosti Oltchim, ve které má podíl 18,31 %. Další akcie vlastní Nachbar Services Ltd. (14,02 %), různé fyzické osoby (11,04 %) a další právnické osoby (1,81 %).
II.2. Události předcházející přistoupení Rumunska k EU
II.2.1 Původ veřejného dluhu
(23)
V období 1992-2008 investovala společnost Oltchim celkem asi 371 milionů EUR do modernizace své výrobní linky (z toho 118,8 milionů EUR v období 2007-2008). Pokud jde o některé z těchto investic, společnost Oltchim uzavřela v období 1995-2000 sérii dvanácti komerčních půjček v celkové výši téměř 171 milionů DEM a 60 milionů USD. Půjčky byly kryty státními zárukami vydanými Ministerstvem financí.
(24)
Protože společnost Oltchim nebyla schopna půjčky splácet, banky od listopadu roku 1999 použily státní záruky.
(25)
V letech 1999 až 2002 provedlo Ministerstvo financí platby na základě záruk. Ministerstvo financí si naúčtovalo značně vysoké úroky a smluvní pokuty za částky takto zaplacené za záruky aktivované v letech 1999 až 2002. Ty se pohybovaly od 0,15 % do 0,3 % za den, přesněji řečeno od 54 % do 110 % za rok (9).
(26)
Do června roku 2002 celkový dluh společnosti Oltchim vůči Ministerstvu financí, pocházející ze státních záruk plus příslušných úroků a smluvních pokut, dosáhl 303 milionů RON (přibližně 72 milionů EUR). Tehdy byla uvedená částka převedena z Ministerstva financí na rumunskou agenturu AVAS (10), pověřenou vymáháním veřejných dluhů, a byla konsolidována v USD s cílem zachovat hodnotu dluhu v hyperinflačním prostředí. Výsledná částka činila 91 milionů USD.
(27)
Agentura AVAS neměla podle rumunské legislativy (OUG 51/1998) specifický mandát pro vybírání úroků a smluvních pokut z veřejného dluhu, který měla vymoci od dlužící společnosti.
II.2.2 Převod dluhu v roce 2003
(28)
První pokus o privatizaci společnosti se uskutečnil v roce 2001, kdy agentura AVAS se společností Exall Resources vyjednala a podepsala smlouvu o prodeji státního podílu ve společnosti. K odstoupení od smlouvy o prodeji došlo z důvodu neschopnosti kupujícího splnit platební povinnosti a proto, že kupující nemohl zaručit provedení technologických/environmentálních investic ve společnosti.
(29)
K dalšímu pokusu o privatizaci společnosti Oltchim došlo v říjnu 2003, kdy rumunská privatizační agentura APAPS zveřejnila oznámení o prodeji státního podílu. Potenciální investoři byli informováni, že veřejný dluh bude vyměněn za akcie s cílem zvýšit atraktivitu společnosti pro potenciální investory.
(30)
Přesto byla nabídka na privatizaci na začátku listopadu 2003 zrušena, protože potenciální investor (Rompetrol) a menšinoví akcionáři napadli u rumunských soudů převod dluhu z roku 2003. Navzdory této situaci byl v listopadu 2003 dluh vůči agentuře AVAS ve výši 95 milionů USD (a to převedených 91 milionů USD a dodatečné platby provedené Ministerstvem financí za záruky a převedené agentuře AVAS od června 2002), rovnající se 322 milionům RON, vyměněn za akcie na základě rozhodnutí valné hromady akcionářů společnosti Oltchim (na níž zástupci státu měli většinu hlasů). Tím se státní podíl ve společnosti Oltchim zvýšil z 53,26 % na 95,73 %.
(31)
V listopadu 2005 obchodní soud ve Vâlcea zrušil rozhodnutí valné hromady společnosti Oltchim o převodu dluhu, což zdůvodnil tím, že rozhodnutí bylo přijato, aniž by bylo menšinovým akcionářům umožněno, aby se zúčastnili navýšení kapitálu.
(32)
V červnu 2006 vydala rumunská vláda mimořádné nařízení (11), jímž zmocnila zástupce státu účastnící se valné hromady akcionářů společnosti Oltchim, aby hlasovali proti podání odvolání proti soudnímu rozhodnutí, které zrušilo první převod dluhu, a aby byla přijata nezbytná opatření pro zrušení všech následných aktů. Soudní rozhodnutí o zrušení převodu dluhu se stalo pravomocným v srpnu 2006. Ke skutečnému snížení vlastního kapitálu došlo v listopadu 2007. Dluh vzniklý ze zrušení převodu dluhu byl znovu zaveden do účtů ve své historické hodnotě 95 milionů USD, představujících pak 317 milionů RON.
II.2.3 Další růst dluhu
(33)
Po prvním převodu dluhu na agenturu AVAS v červnu 2002 pokračovalo Ministerstvo financí v období od června 2002 do prosince 2006 v provádění plateb na základě záruk, které byly aktivovány v listopadu 1999. V období 2003-2006, kdy převod dluhu z roku 2003 byl ještě platný, se celková částka dodatečných plateb provedených Ministerstvem financí na základě aktivovaných záruk zvýšila na 191 milionů RON. V rámci provádění dohody o převodu veřejného dluhu, uzavřené v červnu 2002 mezi Ministerstvem financí a agenturou AVAS, převedlo Ministerstvo financí na AVAS i všechny tyto pohledávky v postupných tranších, následujících po platbách uskutečněných na základě záruk. Agentura AVAS konsolidovala tyto pohledávky rovněž v USD a ty v roce 2006 představovaly celkovou částku 60 milionů USD.
(34)
Dne 1. ledna 2007, v den přistoupení Rumunska k Evropské unii, činil celkový dluh společnosti Oltchim vůči agentuře AVAS částku 60 milionů USD (12).
II.3. Události po přistoupení Rumunska k EU
II.3.1 Vývoj dluhu
(35)
Počínaje 1. lednem 2007 byly veškeré platby spojené s externími úvěry prováděny společností Oltchim. Ministerstvo financí již neprovedlo žádnou dodatečnou platbu v souvislosti se státními zárukami.
(36)
V listopadu 2007 bylo 95 milionů USD, tedy odpovídající částka po zrušení převodu dluhu, zavedeno do účetních výkazů společnosti Oltchim a připočteno k 60 milionům USD, spojeným s dodatečnými platbami, čímž vznikl veřejný dluh v celkové výši 155 milionů USD (508 milionů RON). Tento veřejný dluh ve výši 155 milionů USD je veden v účetních výkazech společnosti Oltchim v RON (tedy 508 milionů RON). Tento dluh vyjádřený v USD je od té doby uváděn v účtech společnosti Oltchim v RON a tato částka zůstává v rumunské měně nezměněna, protože v každém dalším výkazním termínu společnost vykazovala v účetní závěrce historickou hodnotu v RON (13), která byla vždy vyšší než hodnota platná v danou chvíli, protože RON během doby posílil vůči USD.
(37)
Výjimkou z obecného pravidla stanoveného zákonem OUG 51/1998 [viz výše uvedený bod odůvodnění 27], podle čl. 2 odst. 2 mimořádného nařízení vlády č. 45/2006 (dále jen „OUG 45/2006“), agentura AVAS v roce 2007 u pohledávek společnosti Oltchim, které na ni byly převedeny Ministerstvem financí a které byly předmětem převodu dluhu z roku 2003, požadovala za období 2003-2006 úroky 29,9 milionu RON podle roční úrokové sazby LIBOR (14) na vklady v USD.
(38)
V důsledku toho v listopadu 2007 celková částka, již společnost Oltchim dlužila agentuře AVAS, dosáhla 155 milionů USD (508 milionů RON) plus 29 milionů RON, tedy celkem 538 milionů RON. Toto rozhodnutí bude dále uvádět dluh v RON, protože oznámený převod dluhu je rovněž udáván v RON.
II.3.2 Druhý převod dluhu
(39)
V lednu 2007 schválil rumunský parlament mimořádné nařízení vlády OUG č. 45/2006 prostřednictvím zákona č. 30/2007, který agentuře AVAS povolil zrušit první převod dluhu a zmocnil ji provést druhý převod, tentokrát při dodržení prioritních práv menšinových akcionářů.
(40)
Nicméně druhý pokus o výměnu dluhu za akcie byl napaden novým hlavním menšinovým akcionářem, společností PCC, která se odmítla účastnit této operace.
(41)
Společnost PCC získala podíl ve výši 1,2 % ve společnosti Oltchim, za který zaplatila 7,5 milionu EUR v květnu 2007, přesněji řečeno po datu, kdy nabylo právní moci rozhodnutí státního soudu rušící první převod dluhu, neboť společnost Oltchim ani rumunské úřady se neodvolaly. Poté, co byl převod dluhu na účtech společnosti zrušen, se podíl stěžovatele PCC ve výši 1,2 % stal podílem ve výši 12 % (15).
(42)
V dubnu 2008 podala společnost PCC ke Komisi stížnost, v níž uvedla, že dotyčný převod by představoval neslučitelnou státní podporu [viz výše uvedený bod odůvodnění 2].
(43)
Rumunské úřady se s cílem dodržet ustanovení čl. 108 odst. 3 SFEU rozhodly získat souhlas Komise podle pravidel pro státní podporu ještě před uskutečněním druhého převodu dluhu, a proto opatření oznámily.
II.4. Současná situace společnosti Oltchim
(44)
Rumunské úřady uvádějí, že v roce 2006 po zrušení převodu dluhu z roku 2003 se znovu pokusily zprivatizovat společnost i s dluhem, a to v roce 2006 a v roce 2008. Podle rumunských úřadů žádný investor neměl za takových podmínek zájem o koupi.
(45)
Podle rumunských úřadů se kromě toho společnost od roku 2008 potýká s těmito problémy: i) zastavení dodávek základních surovin od hlavního dodavatele - společnosti Arpechim, ii) negativní dopad na čistou hodnotu aktiv společnosti, který byl způsoben obnovením významného dluhu v listopadu 2007 v důsledku zrušení výměny dluhu za akcie z roku 2003, iii) nedostatečná kapitalizace společnosti způsobená rovněž zrušením převodu dluhu a konečně iv) dopady světové finanční a hospodářské krize.
(46)
V účetním roce 2008 zaznamenala společnost Oltchim provozní ztráty ve výši 71 milionů RON (17 milionů EUR), čistou ztrátu 226 milionů RON (54 milionů EUR) a ztráty celkem dosáhly 1,367 miliardy RON (325 milionů EUR). Po uzavření společnosti Arpechim v listopadu 2008, který byl hlavním dodavatelem ethylenu, byla společnost v provozu jen ze 45 % své kapacity a asi jedna třetina zaměstnanců byla dočasně propuštěna.
(47)
Koncem roku 2008 byly akcie společnosti Oltchim, které v té době vlastnila agentura AVAS, převedeny do portfolia Ministerstva hospodářství.
(48)
V prosinci 2009 zakoupila společnost Oltchim aktiva (zařízení na výrobu ethylenu) svého bývalého dodavatele společnosti Arpechim za cenu [0]-[10] EUR (16) a zaplatila za jeho zásoby/jeho inventář [10]-[20] milionů EUR. Podle rumunských úřadů bylo zakoupení financováno ze zálohových plateb zákazníků. Arpechim obnovil svoji činnost v květnu 2011.
(49)
Ke dni 31. prosince 2009 vykazovaly finanční výkazy společnosti Oltchim za rok 2009 provozní ztráty v hodnotě 26 milionů EUR (109 milionů RON), čistou ztrátu 52,4 milionů EUR (220 milionů RON), ztráty celkem 377 milionů EUR (1,584 miliard RON) a záporný vlastní kapitál v hodnotě 112 milionů EUR (469 milionů RON).
(50)
Ke dni 31. prosince 2010 vykazují finanční výkazy společnosti Oltchim provozní zisk 56 milionů EUR, čistý zisk 32 milionů EUR (220 milionů RON) a ztráty celkem 383 milionů EUR. Kladného provozního výsledku a čistého výsledku bylo dosaženo díky tomu, že aktiva společnosti Arpechim zakoupená za cenu [0]-[10] EUR byla znovu oceněna na [80]-[100] milionů EUR a tento rozdíl byl zaveden do účetnictví jako „zisk z výhodného nákupu“.
(51)
Ke dni 30. června 2011 vykazovaly finanční výkazy společnosti Oltchim za šest měsíců (17) provozní ztrátu ve výši 7,4 milionů EUR a čistou ztrátu 17,4 milionu EUR, ztráty celkem 401 milionů EUR a záporný vlastní kapitál v hodnotě 358 milionů EUR (aniž by byl brán v úvahu dluh vůči agentuře AVAS).
III. ROZHODNUTÍ O ZAHÁJENÍ ŘÍZENÍ
(52)
Dne 15. září 2009 zahájila Komise formální vyšetřovací řízení ohledně dvou podpůrných opatření ve prospěch společnosti Oltchim, která Rumunsko oznámilo v červenci 2009:
-
opatření č. 1: převod dluhu v celkové výši 538 milionů RON (přibližně 128 milionů EUR); a
-
opatření č. 2:„záruky akcionáře“ pokrývající 80 % komerční půjčky ve výši 424 milionů EUR na pokračovaní investic za účelem modernizace (Rumunsko stáhlo oznámení týkající se opatření č. 2, a to dopisem ze dne 22. června 2011).
(53)
Komise vyjádřila pochybnost, zda v rozporu s argumentací Rumunska oznámená opatření neposkytují společnosti neoprávněné výhody a zda se tedy nejedná o státní podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU.
(54)
Navíc v rozhodnutí o zahájení řízení bylo označeno jako možná další státní podpora to, že ode dne 1. ledna 2007 stát nepožadoval úrok a/nebo smluvní pokuty v souvislosti s neuhrazeným veřejným dluhem (označeno jako „opatření č. 3“).
(55)
Nakonec Komise vyjádřila pochybnost, zda by opatření mohla být považována za slučitelná se SFEU z hlediska pravidel týkajících se státní podpory, jestliže by se zjistilo, že zahrnují státní podporu.
IV. PŘIPOMÍNKY RUMUNSKA K ROZHODNUTÍ O ZAHÁJENÍ ŘÍZENÍ
(56)
Rumunské úřady ve své reakci na rozhodnutí o zahájení řízení uvedly, že žádné ze tří opatření nepředstavuje státní podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU, protože rumunský stát jednal v souladu s tržními zásadami.
(57)
Rumunsko zejména trvalo na tom, že oznámená opatření (převod dluhu a záruky akcionáře) by zaručila rentabilitu společnosti Oltchim díky vyřešení problému příliš nízké míry kapitalizace a zabezpečení fondů nezbytných pro realizaci její strategie růstu. Navíc Rumunsko zdůraznilo skutečnost, že je třeba, aby Komise vzala na vědomí dvojí úlohu státu, jako akcionáře i jako věřitele společnosti Oltchim.
(58)
Nakonec Rumunsko uvedlo, že opatření č. 3 není státní podpora, protože chování státu ohledně nevymáhání předcházejícího dluhu se vztahovalo výhradně na plánovaný převod dluhu a pokud jde o tento dluh, rumunské úřady postupovaly důsledně v souladu s tím, co by v podobné situaci učinil jiný provozovatel na trhu.
V. PŘIPOMÍNKY ZÚČASTNĚNÝCH STRAN
(59)
Ve svých připomínkách k rozhodnutí o zahájení řízení ze dne 26. ledna 2010 vyjádřila společnost Vestolit své obavy ohledně balíčku státních podpor oznámených Rumunskem v červenci 2009. Společnost Vestolit se považuje za konkurenta společnosti Oltchim, protože obě strany provádějí činnost v oblasti výroby PVC. Podle společnosti Vestolit by žádný soukromý investor nepodpořil investiční program zaměřený výhradně na koupi a modernizaci zastaralého zařízení na výboru ethylenu od společnosti Aperchim.
(60)
Společnost Ineos ve svém dopise ze dne 21. ledna 2010 uvedla, že na základě informací z rozhodnutí o zahájení řízení se společnost Oltchim jevila jako podnik nacházející se v potížích a v důsledku toho bylo nepravděpodobné, že by soukromý investor přijal taková opatření na podporu, která měl v úmyslu přijmout ve prospěch společnosti Oltchim rumunský stát. Společnost Ineos rovněž upozornila, že pro evropský trh s PVC je charakteristická významně vzrůstající kapacita a že v důsledku toho by jakákoliv potenciální podpora poskytnutá některému z aktérů na tomto trhu mohla vést k mu narušení trhu.
(61)
Připomínky předložené fondem Firebird dne 28. května 2010 mají obdobný obsah jako připomínky předložené dříve uvedenými zainteresovanými stranami.
(62)
Dopisem ze dne 28. ledna 2010 předložil připomínky ve stejném smyslu jako ty, které předložily společnosti Vestolit a Ineos, i další konkurent společnosti Oltchim, a to jako I. nejmenovaná strana. Ta rovněž zdůrazňuje, že provozní podpora nemůže být považována za slučitelnou se SFEU a že v případě společnosti Oltchim zřejmě neexistují jiné důvody pro slučitelnost.
(63)
Dopisem ze dne 27. ledna 2010 uvádí II. nejmenovaná strana, že veškerá opatření na podporu uvedená v rozhodnutí o zahájení řízení jsou neslučitelnou podporou. II. nejmenovaná strana rovněž tvrdí, že:
(a)
státní záruky poskytnuté společnosti Oltchim v období 1995-2000 byly nadále platné i po přistoupení Rumunska k EU, a to až do dne 31. října 2009, a proto by se k nim k datu přistoupení mělo přistupovat jako k novým podporám;
(b)
příčinou potíží, s nimiž se společnost Oltchim potýkala po aktivaci státních záruk v listopadu 1999, byly strukturální problémy společnosti (neefektivní řízení, přijetí nesprávné podnikatelské strategie, neprovedení skutečné a účinné restrukturalizace);
(c)
získání společnosti Arpechim je v rozporu s obchodními zájmy společnosti Oltchim: v budoucnu totiž nepřinese zisk;
(d)
pozdější platby uskutečněné Ministerstvem financí od června 2002 do prosince 2006 na základě aktivovaných státních záruk ukazuje, že společnost Oltchim se nacházela v potížích po celou tuto dobu;
(e)
ve skutečnosti se Rumunsko pokusilo privatizovat tuto společnost pouze jednou, a to v roce 2001, avšak následné „nepodařené“ pokusy o privatizaci z let 2003 a 2006 byly jen strategií s cílem nevymáhat veřejný dluh;
(f)
podnikatelský plán, který stojí u základů balíčku podpor, jak byl oznámen v červenci 2009, nebyl proveditelný, zejména pokud jde o rozbor citlivosti a odhadovanou návratnost investic;
(g)
podporou takto rozsáhlého investičního programu by stát býval zaznamenal významnou ztrátu, protože očekávané výnosy z privatizace společnosti Oltchim by nepokryly náklady na podpůrná opatření;
(h)
vzhledem k tomu, že oznámená opatření představovala státní podporu, Rumunsko mělo pro společnost Oltchim navrhnout plán restrukturalizace, který by umožnil posoudit slučitelnost podpory podle pokynů Společenství pro státní podporu na záchranu a restrukturalizaci podniků v potížích (18).
(64)
Později, v průběhu řízení, stěžovatel PCC upozornil Komisi, že v červnu 2010 udělila rumunská Agentura pro ochranu životního prostředí společnosti Oltchim pokutu ve výši 14,34 milionu EUR za zpožděné vrácení povolenek na emise CO2 za rok 2009 (19). Podle názoru stěžovatele PCC je nevymáhání pokuty vlastně další státní podporou. Investiční fond Firebird ve svém dopise ze dne 8. července 2010 rovněž nastolil otázku zmíněné pokuty.
(65)
Společnost PCC v říjnu 2010 a v říjnu 2011 rovněž informovala Komisi o tom, že státní podnik dodávající elektrickou energii SC Electrica SA (dále jen „Electrica“) a další státní věřitelé (dodavatel solného a vápencového roztoku Salrom Exploatarea Minieră Rm. Vâlcea a dodavatel průmyslové páry SC CET Govora SA) mají v držení významné, nově rozvržené pohledávky vůči společnosti Oltchim.
VI. PŘIPOMÍNKY RUMUNSKA K PŘIPOMÍNKÁM ZÚČASTNĚNÝCH STRAN
(66)
Ve své odpovědi ze dne 8. dubna 2010 na připomínky zúčastněných stran Rumunsko uvádí převážně odkaz na svoje oznámení a předcházející připomínky k zahájení řízení.
(67)
Rumunsko zejména trvalo na tom, že navzdory tomu, co uvedla jedna z třetích stran, získání a modernizace petrochemických aktiv společnosti Arpechim zahrnuje veškeré nezbytné restrukturalizace a je zásadní pro dlouhou životaschopnost společnosti a že provozování integrované petrochemické platformy Oltchim-Arpechim by mohlo být ziskové.
(68)
Rumunsko také opakuje své argumenty, podle nichž opatření přijatá vůči společnosti Oltchim ohledně vymáhání pohledávky neznamenala pro společnost Oltchim žádnou výhodu. Rumunsko také trvalo na svém záměru privatizovat společnost Oltchim.
VII. STAŽENÍ OZNÁMENÍ O STÁTNÍ ZÁRUCE (OPATŘENÍ Č. 2)
(69)
V souladu s článkem 8 nařízení Rady (ES) č. 659/1999 ze dne 22. března 1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 93 Smlouvy o ES (20), dotyčný členský stát může po zahájení formálního vyšetřovacího řízení vzít zpět své oznámení, a to dříve, než Komise rozhodne o charakteru navrhovaného opatření jako podpory. V takovém případě ukončí Komise příslušné řízení rozhodnutím o bezpředmětnosti řízení.
(70)
Rumunské úřady vzaly zpět oznámení o státní záruce (která pokrývá 80 % půjčky do výše 424 milionů EUR). V důsledku toho se formální vyšetřovací řízení prováděné Komisí u 2. opatření stalo bezpředmětným.
VIII. POZICE RUMUNSKA PO STAŽENÍ OPATŘENÍ Č. 2
VIII.1. Úprava opatření č. 1 - záměr Rumunska provést privatizaci
(71)
V únoru 2011 bylo požadováno vytvoření společného preventivního programu finanční pomoci EU/Mezinárodního měnového fondu (dále jen „MMF“) s cílem podpořit zahájení ekonomického růstu v Rumunsku s důrazem na strukturální reformy a zároveň na zlepšení fiskální udržitelnosti a konsolidaci finanční stability. V květnu 2011 přijala Rada rozhodnutí (21) poskytnout Rumunsku preventivní střednědobou finanční pomoc ve výši 1,4 miliardy EUR. V březnu 2011 MMF schválilo pro Rumunsko novou preventivní stand-by dohodu (22). Podle této dohody poskytne MMF Rumunsku na další dva roky finanční pomoc v hodnotě 3 090,6 miliardy DST (3,5 miliardy EUR). Toto financování je podmíněno splněním celé řady cílů zaměřených na snížení rozpočtového deficitu, které jsou uvedeny v dopise o záměru předaném rumunskými úřady a zapsány v technickém memorandu o porozumění („TMP“). Cíle TMP mimo jiné zahrnují snížení váznoucích plateb a ztrát státních podniků. V dopise o záměru a v TMP ze dne 2. prosince 2011 (23) se Rumunsko zavázalo oznámit nabídku na privatizaci společnosti Oltchim do konce dubna 2012.
(72)
K tomu dochází po celé řadě veřejných prohlášení, která vydaly rumunské úřady během roku 2011 a která se týkala záměru rumunské vlády privatizovat společnost Oltchim.
(73)
Rumunsko také oznámilo Komisi svůj závazek privatizovat společnost Oltchim. Přesněji řečeno, v dopise ze dne 21. října 2011, zaslaném místopředsedovi J. Almuniovi, předseda vlády Rumunska Emil Boc prohlásil, že se Rumunsko zavazuje zprivatizovat celou společnost Oltchim (včetně balíku akcií, které jsou předmětem převodu dluhu) do května 2012. Po jmenování nové rumunské vlády dne 9. února 2012 nový předseda vlády Mihai-Răzvan Ungureanu potvrdil tento závazek v dopise ze dne 16. února 2012.
(74)
Rumunsko vzhledem k rozpočtovým úsporám, s nimiž se potýká, již nemá v úmyslu zůstat vlastníkem společnosti Oltchim a financovat potřebné investice prostřednictvím státních záruk; chce prodat akcie společnosti Oltchim, které vlastní.
VIII.2. Vývoj u opatření č. 3 - dohoda o úrocích
(75)
Dopisem ze dne 9. září 2011 informovaly rumunské úřady Komisi, že ode dne 1. ledna 2007 mají v úmyslu požadovat od agentury AVAS úroky z dluhu představujícího 538 milionů RON. Rumunsko rovněž vysvětlilo, že to bude konkrétně uvedeno ve smlouvě-dohodě uzavřené mezi agenturou AVAS a společností Oltchim, jejímž prostřednictvím společnost odsouhlasí dlužné úroky. V témže dopise rumunské úřady upřesnily, že takto akumulované úroky budou rovněž vyměněny za akcie spolu s hlavní částí veřejného dluhu, tak jak bylo oznámeno v rámci opatření č. 1.
(76)
Dopisem ze dne 23. prosince 2011 rozeslaly rumunské úřady kopii dohody uzavřené dne 22. prosince 2011 v rámci soukromého práva mezi agenturou AVAS a společností Oltchim, kterou společnost uznala úroky z veřejného dluhu, akumulované ode dne 1. ledna 2007 do dne 31. prosince 2011, představující celkem 511 milionů RON. Rumunské úřady vysvětlily, že úroky byly vypočítány ze složeného základu, přičemž pro relevantní období byla jako implicitní úroková sazba použita nejvyšší hodnota z úrokových sazeb používaná komerčními bankami u půjček, které byly společnosti skutečně poskytnuty ode dne 1. ledna 2007, a referenční a diskontní sazby používané Komisí. Výsledkem tohoto přístupu jsou následující použité úrokové sazby a následující akumulované úroky z dluhu vůči agentuře AVAS:
Tabulka č. 1
Rozvržení úroků stanovených agenturou AVAS pro období 2007-2011
2007
2008
2009
2010
2011
Použitá úroková sazba
1.1 - 30.6 - 11,17 %
1.7 - 31.12 - 10,24 %
14,86 %
18,85 %
14,00 %
13,22 %
Hodnota úroku (zaokrouhleno na miliony RON)
58
87
129
114
123
Celkem úroky dluhu vůči agentuře AVAS počínaje rokem 2007: 511 milionů RON
(77)
V téže korespondenci rumunské úřady rovněž informovaly, že s cílem dodržet kalendář navržený pro privatizaci, budou zahájeny přípravy pro provedení převodu dluhu vůči agentuře AVAS, který představuje 538 milionů RON, plus příslušné akumulované úroky.
VIII.3. Argumenty předložené Rumunskem s ohledem na zamýšlenou privatizaci
(78)
Jak bylo vysvětleno výše, rumunské úřady stáhly opatření č. 2 (viz výše uvedený VII. oddíl). Rumunské úřady po stažení oznámení týkajícího se státní záruky tvrdily, že současné opatření č. 1, tedy výměna dluhu ve výši 538 milionů RON vůči agentuře AVAS za akcie a zároveň úroků z dluhu vůči agentuře AVAS akumulovaných ode dne 1. ledna 2007 do dne 31. prosince 2011, které představují dodatečnou částku ve výši 511 milionů RON, není státní podporou ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU. Rumunsko se domnívá, že toto opatření je slučitelné se společným trhem a jako takové neposkytuje výhodu pro společnost Oltchim. Přesněji řečeno, rumunské úřady se domnívají, že pro agenturu AVAS jako věřitele bude výhodnější výměna celého dluhu za akcie a rychlý prodej celého balíku akcií společnosti, v porovnání s vymáháním dluhu, protože tržní hodnota balíku akcií společnosti v držení agentury AVAS, vzniknuvšího převodem dluhu, je vyšší než částka, kterou by agentura AVAS získala při likvidaci společnosti.
(79)
Rumunsko předložilo konzultační zprávu vypracovanou společností Raiffeisen Capital & Investment SA (dále jen „konzultační zpráva“) s cílem ukázat, že nejlepší strategií státu pro získání nejvyššího zisku je realizovat výměnu dluhu za akcie a následně rychle prodat kombinované balíky akcií.
(80)
Konzultační zpráva jednak provádí analýzu hodnoty pohledávky agentury AVAS v případě likvidace a jednak její hodnotu v případě převodu dluhu s následnou privatizací.
(81)
Likvidační scénář je hodnocen na základě dvou likvidačních zpráv (předlikvidační zpráva z února 2011 vypracovaná společností Raiffeisen a likvidační zpráva z března 2011 vypracovaná nezávislým konzultantem Romcontrol SA București). Výnos státu v případě převodu dluhu s následnou privatizací byly oceněny metodou využívající hodnotu podniku, což je jeden z hlavních hodnotících systémů využívaných pro oceňování podniků. (V níže uvedeném oddíle IX.3.2 je podrobný popis použité metodiky a výsledky hodnocení, jakož i jejich analýza provedená Komisí.)
(82)
Závěr zprávy uvádí, že výměnou celého dluhu za akcie by byl privatizační proces společnosti snazší a rychlejší a že pro agenturu AVAS by finanční výsledek tohoto řešení byl lepší než při likvidaci.
IX. HODNOCENÍ
IX.1. Obecné aspekty
(83)
Komise za účelem stanovení, zda jsou analyzovaná opatření státní podporou, musí vyhodnotit, zda splňují souhrnné podmínky uvedené v čl. 107 odst. 1 SFEU. Podle tohoto ustanovení „Podpory poskytované v jakékoli formě státem nebo ze státních prostředků, které narušují nebo mohou narušit hospodářskou soutěž tím, že zvýhodňují určité podniky nebo určitá odvětví výroby, jsou, pokud ovlivňují obchod mezi členskými státy, neslučitelné s vnitřním trhem, nestanoví-li Smlouvy jinak“.
(84)
Komise upozorňuje, že vhledem ke stažení oznámení týkajícího se opatření č. 2 (viz výše uvedený VII. oddíl) se níže uvedené posouzení vztahuje pouze na opatření č. 1 a č. 3. S ohledem na to, že Rumunsko propojilo výměnu dluhu za akcie s privatizací společnosti Oltchim, opatření č. 1 bylo pozměněno. Opatření se dále posuzuje tak, že se vychází z předpokladu, že balík akcií, který bude mít agentura AVAS v držení po provedení převodu, bude okamžitě prodán soukromému investorovi v rámci spravedlivého, otevřeného a transparentního prodeje, jehož cílem je získat maximální výnos pro agenturu AVAS.
(85)
Komise navíc soudí, že otázka, zda věřitel AVAS tím, jak přistupoval k dluhu po 1. lednu 2007, neposkytl společnosti Oltchim jí nepříslušející výhodu, musí být posouzena v souvislosti s mimořádným nařízením vlády OUG 51/1998 [viz výše uvedený bod odůvodnění 27] a se zákonem č. 30/2007, podle nichž byla agentura AVAS zmocněna znovu realizovat převod dluhu; rovněž je třeba vzít v úvahu předání oznámení o převodu dluhu Komisi, uvedeného v rozhodnutí o zahájení řízení pod opatřením č. 1, a úpravu opatření č. 1 provedenou v důsledku pochybností vyjádřených Komisí a v důsledku omezení vyplývajících z programu EU-MMF.
(86)
Navíc Komise podotýká, že záměr zprivatizovat celou společnost do konce května 2012, jak to rumunské úřady oznámily ve svém dopise ze dne 21. října 2011 a předseda vlády Ungureanu potvrdil v dopise ze dne 16. února 2012, je považován za součást opatření č. 1.
(87)
Pokud jde jednak o pokutu v oblasti ochrany životního prostředí a jednak o vymahatelné dluhy společnosti vůči obchodním společnostem Electrica SA, Salrom Exploatarea Minieră Rm. Vâlcea a SC CET Govora SA, Komise podotýká, že tato předpokládaná opatření nebyla součástí rozhodnutí o zahájení řízení, takže nemohou být součástí tohoto rozhodnutí. Komise bude ve vhodné době informovat stěžovatele o budoucích akcích, které se uskuteční v souvislosti s příslušnými tvrzeními podle čl. 10 nařízení Rady (ES) č. 659/1999.
IX.2. Kompetence Komise před přistoupením
(88)
Jak bylo poukázáno ve výše uvedeném V. oddíle, druhá nejmenovaná strana tvrdila, že některé státní záruky poskytnuté společnosti Oltchim v období 1995-2000 byly v platnosti i po přistoupení Rumunska k EU, a to do dne 31. října 2009, a že by proto měly být po přistoupení považovány za nové podpory. Komise proto musí posoudit platnost tohoto argumentu a důsledky, které by mohl mít pro posouzení oznámeného opatření.
(89)
Čl. 107 odst. 1 SFEU se obecně používá až ode dne přistoupení. Výjimkou z tohoto pravidla jsou opatření, která byla implementována před přistoupením a která jsou použitelná i po něm. Podle smlouvy o přistoupení Rumunska k Evropské Unii z roku 2005 (24), se opatření implementovaná v Rumunsku před datem jeho přistoupení a stále použitelná i po tomto datu (1. ledna 2007), která by mohla být státní podporou ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU a která nespadají do kategorie existující podpory ve smyslu nařízení Rady (ES) č. 659/1999 (25), pro účely čl. 108 odst. 3 SFEU považují ode dne přistoupení za potenciální novou podporu.
(90)
V bodě 2.1. ve druhém odstavci přílohy V Aktu o přistoupení Bulharské republiky a Rumunska k Evropské unii z roku 2005 (26) a v článku 22 téhož přístupového dokumentu se stanoví, že „všechna opatření stále použitelná po dni přistoupení, která představují státní podporu a nesplňují výše uvedené podmínky, se pro účely čl. 88 odst. 3 Smlouvy EU považují za nové podpory“.
(91)
Výše uvedené ustanovení se tedy vztahuje na opatření implementovaná před dnem přistoupení (1. ledna 2007), která jsou použitelná po tomto datu. Podle definice uvedené v celé řadě rozhodnutí Komise (27), se pojem „použitelná po dni přistoupení“ vztahuje na individuální schémata a opatření, která nejsou časově omezená nebo v jejichž případě není odpovědnost státu přesně vymezena; jinými slovy jde o případy, kdy výklad státu ke dni přistoupení není stále přesně znám. Vzhledem k výše uvedeným důvodům je nutné určit, zda státní záruky poskytnuté společnosti Oltchim v období 1995-2000 byly „použitelné po dni přistoupení“ ve smyslu výše uvedené rozhodovací praxe. Za tím účelem je třeba prověřit, zda státní záruka byla časově omezena a zda přesný výklad státu byl znám před dnem přistoupení.
(92)
Po prozkoumání podmínek, za nichž byly předmětné státní záruky vydány, Komise zjistila, že tyto záruky představovaly jedinečná, oddělená a individuální opatření, jejichž prostřednictvím stát podpořil společnost, aby získala půjčky na stanovené částky a stanovenou dobu. Datum, do kterého byly tyto záruky platné, bylo stanoveno při jejich poskytnutí, neboť jejich platnost se předpokládala do vypršení splatnosti podřízených půjček, což je v podřízených půjčkách přesně definováno. Tato doba platnosti nebyla později změněna. Platnost záruk po přistoupení tedy byla skutečně časově omezená a byla stanovená v datu předcházejícím přistoupení, a to ve chvíli uzavření smlouvy o půjčce. Tudíž Komise musí vzít na zřetel, že u první situace, kdy je opatření ode dne přistoupení považováno jako „nová podpora“ vzhledem k jeho časovému neomezení v den přistoupení, nejsou v daném případě pro to splněny podmínky.
(93)
Za druhé, maximální odpovědnost státu byla omezena ve chvíli poskytnutí záruk vzhledem k tomu, že tyto záruky pokrývají pouze specifickou půjčku, pro kterou jsou poskytovány. Takže existuje závěr, že nebyly splněny podmínky pro druhou situaci „použitelnosti po přistoupení“, a sice neznámý výklad státu počínaje dnem přistoupení.
(94)
Navíc Komise rovněž uvádí, že k aktivaci státních záruk došlo před dnem přistoupení. Ode dne jejich aktivace byla zapojena odpovědnost státu za vrácení zbylé částky půjček získaných za pomoci záruk a stát vlastně převzal závazky společnosti za splacení předmětných půjček a stal se tak věřitelem společnosti Oltchim k částkám placeným za záruky. Jak je poukázáno ve výše uvedeném oddíle II.2, platby za aktivované záruky byly prováděny do roku 2006. Ode dne přistoupení už tyto platby nebyly prováděny, protože společnost Oltchim byla schopna zaplatit doposud nesplacenou část půjček.
(95)
Díky tomu je nasnadě závěr, že státní záruky poskytnuté společnosti Oltchim v období 1995-2000 nemohou být zařazeny do kategorie nových podpor ve smyslu bodu 2.1 druhého odstavce přílohy V Aktu o přistoupení Bulharské republiky a Rumunska k Evropské unii z roku 2005.
IX.3. Existence podpory: výhoda
IX.3.1 Test soukromého věřitele
(96)
Pokud jde o oznámené opatření spočívající ve výměně veřejného dluhu za akcie v hodnotě 1 049 milionů RON za účelem rychlého prodeje celého takto vzniklého balíku veřejných akcií (do konce května 2012), je Rumunsko toho názoru, že takové opatření neposkytuje podniku žádnou nepříslušející výhodu, protože kterýkoliv soukromý věřitel nacházející se v obdobné situaci jako je situace veřejného věřitele AVAS, by zvolil tuto metodu pro vymáhání dluhu a dal by jí přednost před likvidací společnosti, která je pro veřejného věřitele finančně méně výhodná.
(97)
Za účelem stanovit, zda oznámené opatření poskytuje společnosti Oltchim nepříslušející výhodu, by Komise musela posoudit, zda agentura AVAS jako veřejný věřitel vynaložila při vymáhání veřejného dluhu stejné úsilí jako soukromý věřitel snažící se získat zpět co největší část dluhu (28). Tento pohled bere v úvahu, že v důsledku převodu veřejného dluhu na agenturu AVAS je splácení dluhu sledováno institucí, která má stejné vztahy se společností, jako jsou vztahy existující mezi věřitelem a jeho dlužníkem. Při posuzování se samozřejmě bere v úvahu, že Ministerstvo hospodářství je veřejným akcionářem společnosti Oltchim, ale i to, že veřejný akcionář nehraje žádnou úlohu při splácení veřejného dluhu, který náleží věřiteli AVAS. Komise však uvádí, že účinky, které má převod dluhu s následnou privatizací pro současného akcionáře, tedy Ministerstvo hospodářství, musí být rovněž posouzeny, tak aby bylo možné stanovit, zda návrh na převod dluhu s následnou privatizací je pro stát lepším finančním řešením než úplná likvidace společnosti.
IX.3.2 Splácení veřejného dluhu - posouzení opatření č. 3
(98)
V rozhodnutí o zahájení řízení Komise soudí, že dodatečný prvek státní podpory by mohl mít původ v tom, že stát nepožadoval žádný úrok a/nebo žádnou smluvní pokutu za zpoždění u nesplaceného veřejného dluhu společnosti Oltchim po přistoupení Rumunska k EU. Tento dluh vznikl z aktivace státních záruk [viz výše uvedený popis bodů odůvodnění 23-27 a výše uvedené posouzení státních záruk v bodech odůvodnění 88-95]. V rozhodnutí o zahájení řízení se Komise domnívala, že nevybírání úroku nebo nevymáhání veřejného dluhu poskytly společnosti Oltchim výhodu vzhledem k tomu, že tato společnost měla bezplatně k dispozici kapitál.
(99)
Pro stanovení, zda se Rumunsko chovalo jako soukromý věřitel v případě nesplaceného dluhu vzniklého z aktivace státních záruk, je třeba posoudit chování rumunského státu v období od roku 2007 až do současné doby na základě informací, které měly k dispozici rumunské úřady v příslušných okamžicích.
(100)
Komise především uvádí, že rozhodnutí neúčtovat úroky a poplatky od roku 2007 až do pozměněného oznámení opatření č. 1 vyplývá z nařízení OUG 51/1998 [viz bod odůvodnění (27)]. Rovněž je třeba vzít v úvahu zákon č. 30/2007, podle něhož je agentura AVAS zmocněna znovu realizovat převod dluhu. Tehdy bylo záměrem rumunských úřadů, aby činnost společnosti Oltchim pokračovala, a spíše plánovaly nové investice než likvidaci společnosti.
(101)
Takže Komise musí především určit, zda se Rumunsko chovalo jako soukromý věřitel, když v roce 2007 rozhodlo, že bude provedena výměna dluhu za akcie, místo aby sledovalo splácení dluhu a/nebo likvidaci podniku. V tomto směru Komise uvádí, že Rumunsko použilo strategii výměny dluhu za akcie s cílem pokračování činnosti společnosti Oltchim, a to od prvního (nezdařilého) pokusu v roce 2003. Chování rumunských úřadů v tomto směru tedy bylo odpovídající jejich předcházejícímu chování. Z reakcí společného trhu na předcházející pokusy o privatizaci a ze stížností podaných menšinovými akcionáři vyplývá závěr, že trh věřil v zásadní životaschopnost ekonomických aktivit společnosti Oltchim.
(102)
Komise navíc uvádí, že Rumunsko mělo pro společnost Oltchim i podnikatelský plán (29), což ukazovalo, že tento podnik je životaschopný.
(103)
Komise vzhledem k těmto prvkům soudí, že rozhodnutí Rumunska (jako věřitele) uskutečnit výměnu dluhu za akcie a přijmout v tom smyslu zákon, v němž nebudou stanoveny úroky a smluvní pokuty pro nesplacený dluh, protože tento dluh měl být za všech okolností vyměněn za akcie, nebylo odůvodněné rozhodnutí.
(104)
Tuto analýzu nezpochybňuje ani to, že se Rumunsko před provedením převodu dluhu na akcie pokusilo získat schválení státní podpory. Tímto krokem Rumunsko pouze splnilo své povinnosti podle čl. 108 odst. 3 SFEU. Vzhledem k potížím, jež předtím Rumunsko mělo s menšinovými akcionáři a které mělo i nadále při provádění zákona č. 30/2007, bylo zcela logické, že se snažilo od Komise získat potvrzení, že plánovaná operace není státní podporou.
(105)
I když došlo k posouzení státní podpory a k naplnění povinnosti zachovat status-quo, převod dluhu na akcie byl nakonec odložen o pět let. V tomto směru Komise v prvé řadě uvádí, že do poloviny roku 2011 mělo Rumunsko pevný záměr uskutečnit v případě společnosti Oltchim rozsáhlou investiční strategii, která byla analyzována v několika odborných posudcích expertů (30). Bývalo by bylo v rozporu se státní strategií spočívající v nových investicích prováděných za účelem znovudosažení rentability společnosti a zvýšení její hodnoty za předpokladu uskutečnění privatizace ve střednědobém či dlouhodobém horizontu, požadovat zároveň úroky z veřejného dluhu.
(106)
Rumunsko v důsledku pochybností vyjádřených Komisí v rozhodnutí o zahájení řízení v souvislosti s rozsáhlou investiční strategií a zejména v důsledku problémů s rozpočtem a programem EU-MMF změnilo v roce 2011 strategii a rozhodlo se privatizovat společnost hned po výměně dluhu za akcie. Vzhledem k tomu opustilo původní plány na provedení dalších investic v hodnotě 424 milionů EUR ještě před privatizací.
(107)
V těchto nových souvislostech se vymáhání úroků z dluhu stalo ze strany státu správnou strategií s cílem získat zpět co nejvyšší částku z dluhu.
(108)
Jak bylo zdůrazněno u výše uvedených bodů odůvodnění 75-77, u veřejného dluhu byly na základě dohody uzavřené podle soukromého práva v prosinci 2011 mezi společností Oltchim a agenturou AVAS požadovány další složené úroky za období ode dne 1. ledna 2007. Zejména úrokové sazby použité v případě veřejného dluhu odpovídaly nejvyšším hodnotám referenční úrokové sazby Komise, relevantní pro jednotlivá období, a úrokovým sazbám používaným pro soukromé půjčky společnosti ve stejném období, jež mohou být považovány za odpovídající.
(109)
Na základě výše uvedených skutečností došla Komise k závěru, že společnost Oltchim nezískala výhodu ze způsobu, kterým se státní úřady po přistoupení snažily dosáhnout splacení veřejného dluhu, který měl být vyměněn za akcie.
IX.3.2 Převod dluhu - opatření č. 1
(110)
Komise musí rovněž posoudit, zda opatření č. 1 spočívající [po provedení změny oznámení - viz výše uvedené body odůvodnění 14-16, 69-70 a 75-77] ve výměně veřejného dluhu za akcie v celkové hodnotě 1 049 milionů RON, po které má následovat rychlý prodej celého takto vzniklého balíku akcií v držení státu (privatizace), poskytuje společnosti Oltchim nepříslušející výhodu. Celý veřejný dluh, který má být vyměněn za akcie, zahrnuje hlavní veřejnou pohledávku v držení privatizační agentury AVAS v hodnotě 538 milionů RON a úroky z pohledávky v držení agentury AVAS, akumulované za období 1. ledna 2007 - 31. prosince 2011, v hodnotě 511 milionů RON.
(111)
Pro posouzení, zda navržené opatření převodu dluhu přináší společnosti Oltchim nepříslušející výhodu, je třeba stanovit, zda je převod dluhu skutečně tím nejlepším mechanismem, jak získat zpět co nejvyšší částku z veřejného dluhu, jak tvrdí Rumunsko. V praxi to znamená, že Komise musí stanovit, zda by hypotetický soukromý věřitel nacházející se ve srovnatelné situaci se situací privatizační agentury AVAS, která je věřitelem společnosti Oltchim, skutečně z různých možných řešení zvolil tento mechanismus pro získání splacení dluhu, a to s přihlédnutím k tomu, že dlužník se potýká s velkými finančními potížemi. I když Ministerstvo hospodářství, současný akcionář společnosti Oltchim, nehraje žádnou úlohu při vymáhání veřejného dluhu, v dále uvedené analýze jsou brány v úvahu i výsledky dvou možných scénářů pro veřejného akcionáře.
(112)
Rumunsko uvádí, že vzhledem k současné situaci společnosti (závažná podkapitalizace a nadměrné zadlužení) jediná realistická řešení, která by zvolil soukromý věřitel v situaci srovnatelné se situací veřejného věřitele AVAS, by spočívala buď v i) likvidaci společnosti anebo v ii) převodu dluhu na akcie s následným prodejem celého balíku akcií společnosti nacházejícího se v držení státu. Kterýkoliv soukromý věřitel, který by si měl vybrat z těchto možností, by se rozhodl pro tu, která zajistí navrácení co nejvyšší částky z nezaplaceného dluhu. Jinými slovy, věřitel by se rozhodl pro variantu „převod dluhů s následnou privatizací“, jestliže předpokládaná částka, kterou by bylo možné získat z privatizace, by byla vyšší než částka, která by mohla být získána při likvidaci.
(113)
S cílem ukázat, že převod dluhu s následným prodejem takto vzniklých akcií přinese věřiteli vyšší příjmy než likvidace, předložilo Rumunsko zprávu vypracovanou nezávislým konzultantem (viz výše uvedené body odůvodnění 78-82), v níž jsou porovnávány částky získané věřitelem v obou scénářích, tedy z převodu dluhů s následnou privatizací a z likvidace.
(114)
Komise tuto zprávu podrobně posoudila, aby prověřila, zda předložené výsledky zůstanou nezměněny po provedení analýzy a zda analýza skutečně prokáže, že výměnou držené pohledávky za akcie se agentura AVAS chová jako soukromý věřitel. Komise po provedení analýzy zprávy zjistila následující:
(115)
Hodnota pohledávky agentury AVAS v případě likvidace: Scénář likvidace je posuzován na základě zprávy vypracované společností Raiffeisen před likvidací v únoru 2011 a zprávy o likvidaci z března 2011, kterou vypracoval nezávislý konzultant Romcontrol SA București.
(116)
Podle rumunské legislativy jsou obchodní společnosti, v nichž má stát podíl alespoň 50 % + 1 akcií, likvidovány v rámci tzv. „zvláštního řízení dobrovolné likvidace“, jak je uvedeno v nařízení vlády č. 88/1997, v rozhodnutí vlády č. 577/2002 a v zákoně č. 137/2002. V rámci zvláštního řízení dobrovolné likvidace je částka získaná likvidátorem z prodeje aktiv společnosti použita na zaplacení vymahatelných dluhů společnosti v preferenčním pořadí stanoveném v zákoně č. 85/2006 (rumunský insolvenční zákon). Příjmy získané likvidací musí být tedy použity na zaplacení dluhů v následujícím preferenčním pořadí: 1) náklady na likvidaci; 2) mzdové pohledávky; 3) přednostní pohledávky (dluhy s ručením zástavou, hypotékou a dalšími speciálními výhodami); 4) rozpočtový dluh (daně a další daňové povinnosti); 5) dluhy vůči Ministerstvu financí za aktivované státní záruky; 6) pohledávky z veřejných půjček; 7) běžné pohledávky (nezajištěné); 8) akcionáři. V tomto případě by se agentura AVAS zařadila do třetí kategorie věřitelů (přednostní věřitelé), ale až za několika přednostními (soukromými) věřiteli společnosti Oltchim, protože veřejný dluh byl garantován pouze částečně.
(117)
Konzultační firma Romcontrol odhadla likvidační hodnotu aktiv podniku Oltchim ke dni 15. prosinci 2010 na základě metody očištěných aktiv, u nichž se bere v úvahu omezená doba držení aktiv na trhu za účelem jejich prodeje (31).
(118)
Konzultační firma Raiffeisen na základě výsledků likvidační hodnoty aktiv oceněných firmou Romcontrol odhadla výsledky pro věřitele AVAS a pro stát jako akcionáře tak, že vzala v úvahu dluhy společnosti k 31. prosinci 2010 a její předběžné finanční výkazy k témuž datu („likvidační studie z února 2011, vypracovaná konzultační firmou Raiffeisen“). V této studii se odhaduje, že příjmy, které by bylo možné získat z prodeje aktiv společnosti Oltchim, by umožnily získat přibližně [20]-[30]% ze všech dluhů společnosti. Věřitel AVAS jako částečně zajištěný věřitel by získal přibližně [80]-[100] milionů RON (představujících [10]-[30] % z celé pohledávky ve výši 538 milionů RON). Vzhledem k zápornému rozdílu mezi příjmy z likvidace a dluhy společnosti by stát jako akcionář nedostal nic.
(119)
V říjnu 2011 konzultační firma Raiffeisen aktualizovala odhady obsažené v likvidační studii z února 2011, aby vzala v úvahu finanční údaje společnosti k 30. červnu 2011 a aby zahrnula úroky účtované od ledna 2007.
(120)
Podle těchto aktualizovaných odhadů by agentura AVAS jako částečně zaručený věřitel společnosti Oltchim získala [100]-[120] milionů RON z celé své pohledávky vůči společnosti (což představuje [10]-[20] % (32) z celé pohledávky, tedy hlavní pohledávka v hodnotě 538 milionů RON plus úroky). Ministerstvo hospodářství jako veřejný akcionář by ani tentokrát nezískalo nic. Částka, kterou by měla získat agentura AVAS, byla pak aktualizována (33) k 30. červnu 2011. Agentura AVAS by tedy v případě likvidace společnosti získala [10]-[40] milionů EUR.
Tabulka č. 2
Inkasování pohledávky v držení státu v případě likvidace
Pohledávka
(v mil. EUR)
Příjmy celkem
(v mil. EUR)
Příjmy ČSH při 10,7 %
(v mil. EUR)
AVAS (věřitel)
209,4
[20]-[30]
[10]-[30]
Ministerstvo hospodářství (akcionář)
podíl
[0]-[10]
[0]-[10]
Stát celkem
[20]-[30]
[10]-[30]
(121)
Tato částka se pak porovnává s příjmy, které jsou odhadovány v případě převodu pohledávky v držení agentury AVAS na akcie a následné privatizace společnosti.
(122)
Hodnota pohledávky v držení agentury AVAS v případě převodu dluhu s následnou privatizací: ve zprávě byly příjmy, které by mohl získat stát v případě převodu dluhu s následnou privatizací, odhadnuty metodou využívající hodnotu podniku, což je jeden z hlavních hodnotících systémů využívaných pro oceňování podniků.
(123)
Pokud jde o použití této metody, Komise uvádí, že v zásadě existuje více metod pro ocenění hodnoty akcií podniku.
(124)
Jednou z často používaných metod je metoda násobku EBITDA („zisk před započtením úroků, daní a odpisů“). To umožňuje ocenění hodnoty vlastního kapitálu podniku za rok X pomocí vynásobení EBITDA z roku X číslem (násobkem) považovaným za odpovídající pro příslušný sektor a pomocí odečtení čistého dluhu od výsledku.
(125)
Jiná metoda spočívá v analýze aktualizovaných toků peněžních prostředků. Disponibilní nominální toky peněžních prostředků podniku pro následující roky jsou aktualizovány na průměrnou váženou cenu kapitálu (34) a čistý dluh se odečte od získané hodnoty.
(126)
Třetí metoda je metoda vynásobení obratu. Ta umožní ocenit hodnotu vlastního kapitálu podniku pro rok X pomocí vynásobení obratu za rok X číslem (násobkem) považovaným za odpovídající pro příslušný sektor a pomocí odečtení čistého dluhu od výsledku.
(127)
Všechny tyto metody (budoucí hodnota EBITDA, tok peněžitých prostředků nebo obrat) používají odhadované hodnoty. V daném případě nemůže být žádná metoda ocenění, zakládající se na odhadovaných hodnotách v určité oblasti podnikání, použita soudným způsobem. Vzhledem k tomu, že se předpokládá okamžitá privatizace společnosti, pouze nový vlastník bude schopen stanovit budoucí podnikatelskou strategii podniku a v důsledku toho nejsou k dispozici relevantní výhledy z podnikatelského plánu, nezbytné pro tyto metody, a ani nemohou být předvídány (35). Protože nový vlastník bude muset provést významné investice, nemohou být pro vypracování výhledů použity ani historické výsledky společnosti.
(128)
Za těchto podmínek Komise soudí, že jediné dvě metody, které jsou k dispozici pro odhad hodnoty kombinovaných akcií v držení rumunského státu, přesněji řečeno v držení agentury AVAS a Ministerstva hospodářství, jsou tržní kapitalizace a hodnota podniku. Je třeba zdůraznit, že hodnota podniku zahrnuje i parametry používané pro tržní kapitalizaci.
(129)
Tržní kapitalizace je definována jako cena akcií znásobená počtem akcií v oběhu a představuje celkovou hodnotu akcií podniku, které jsou v oběhu. Tento systém výpočtu představuje veřejný konsensus, pokud jde o hodnotu vlastního kapitálu určité společnosti, a mohl by být použit jako náhražka veřejného mínění v případě čisté hodnoty určité společnosti.
(130)
Tržní kapitalizace společnosti Oltchim byla vypočítána na základě cen jejích akcií zaznamenaných na Burze cenných papírů v Bukurešti (36) po dobu 44 měsíců (2008 - srpen 2011). Tento interval je dostatečně rozsáhlý, aby byl relevantní, a tržní kapitalizace za dané období je rovněž dobrým ukazatelem toho, kolik je trh ochoten za společnost zaplatit.
(131)
V této souvislosti Komise považuje za pozitivní, že v nedávném období, mezi květnem a srpnem 2011, byla cena akcií vždy vyšší než jejich průměrná cena za 44 měsíců. Přesně řečeno, zatímco vyvážený průměr za 44 měsíců je 0,53 RON za akcii, cena jedné akcie v červenci 2011 dosáhla dokonce 2,05 RON (37). Údaje používané pro stanovení tržní hodnoty lze proto považovat za konzervativní.
(132)
Navíc pokud jde o vývoj ceny akcií počínaje zářím 2011 (poslední sada údajů použitých ve studii, kterou vypracovala konzultační firma Raiffeisen), Komise považuje za pozitivní, že v nedávné minulosti (od poloviny října 2011) ceny akcií významně vzrostly a držely se na hodnotě vyšší než na váženém průměru 0,53 RON, který se používá ve vzorci tržní kapitalizace.
Obrázek č. 1
Vývoj cen akcií společnosti Oltchim na Burze cenných papírů v Bukurešti v období 23.2.2011 - 23.2.2012
(133)
V analyzovaném období (leden 2008 - srpen 2011) před plánovaným převodem dluhu, dosahovala tržní kapitalizace společnosti Oltchim většinou vážený průměr 45 milionů EUR (38) a v posledních třech měsících analyzovaného období (červen - srpen 2011) se trvale držela nad hodnotou 100 milionů EUR. Tržní kapitalizace tak zcela zřejmě převyšuje likvidační hodnotu společnosti Oltchim ([10]-[40] milionů EUR), což je prvním ukazatelem, že prodej balíku akcií v držení státu v rámci privatizačního procesu by byl vhodnější než likvidace společnosti.
(134)
Druhá metoda, kterou lze použít je hodnota podniku. Hodnota podniku je měrná jednotka hodnoty společnosti, která se často používá jako jednoduchá alternativa k tržní kapitalizaci, protože panuje názor, že umožňuje přesnější ocenění společnosti. Hodnota podniku představuje částku mezi hodnotou tržní kapitalizace podniku a jejím čistým finančním dluhem. Tuto metodu použila Raiffeisen Capital.
(135)
Další prvek výpočetního vzorce hodnoty podniku po vypočítání hodnoty tržní kapitalizace je čistý dluh, který byl vypočítán jako součet všech finančních dluhů společnosti (všechny úročené dluhy společnosti, zejména bankovní půjčky a splatné dluhy/dluhy ve splátkovém kalendáři) (39).
(136)
Jako další etapa může následovat výpočet střední hodnoty, průměru a váženého průměru hodnoty podniku a hodnoty podniku na akcii za období 44 měsíců. Ve zprávě byly tyto hodnoty vypočítány pro dva scénáře: s úrokem stanoveným pro hlavní dluh na základě dohody a bez něj.
(137)
Ohledně tohoto bodu je Komise názoru, že úrok stanovený na základě dohody by neměl být brán v úvahu pro výpočet hodnoty podniku z následujících důvodů: všechny ostatní prvky zůstávají neměnné, jestliže dluh roste, vlastní kapitál se snižuje. Tyto dva jevy mají opačné směry a v zásadě by neměly mít žádný vliv na hodnotu podniku. Jestliže by trh věděl o úroku, ohodnotil by akcie nižší cenou. V tomto případě byl však součet úroků doplněn ex post a nebyl předem očekáván trhem. Proto jsou relevantní informace, které má trh k dispozici ve chvíli hodnocení.
(138)
S ohledem na tyto důvody byly vypočítány následující hodnoty podniku na akcii pro sledované období.
Tabulka č. 3
Výpočet hodnoty podniku na akcii společnosti Oltchim pro sledované období
Období
Počet akcií
Průměrná cena akcií
Tržní kapitalizace (cena akcií x počet akcií)
Čistý dluh v tisících
RON
Hodnota podniku (tržní kapitalizace plus čistý dluh)
v tisících RON
Hodnota podniku na akcii
leden -08
343 023 858
1,10
378
[1 200]-[1 400]
[1 700]-[1 800]
[4]-[6]
únor -08
343 023 858
0,91
314
[1 200]-[1 400]
[1 600]-[1 700]
[4]-[6]
březen -08
343 023 858
0,81
279
[1 200]-[1 400]
[1 600]-[1 700]
[4]-[6]
duben -08
343 023 858
0,87
300
[1 200]-[1 400]
[1 600]-[1 700]
[4]-[6]
květen -08
343 023 858
1,04
358
[1 300]-[1 500]
[1 700]-[1 800]
[4]-[6]
červen -08
343 023 858
0,96
330
[1 300]-[1 500]
[1 700]-[1 800]
[4]-[6]
červenec -08
343 023 858
0,72
247
[1 300]-[1 500]
[1 600]-[1 700]
[4]-[6]
srpen -08
343 023 858
0,63
216
[1 300]-[1 500]
[1 600]-[1 700]
[4]-[6]
září -08
343 023 858
0,47
160
[1 300]-[1 500]
[1 500]-[1 600]
[4]-[6]
říjen -08
343 023 858
0,37
127
[1 300]-[1 500]
[1 500]-[1 600]
[4]-[6]
listopad -08
343 023 858
0,21
71
[1 200]-[1 400]
]1 400]-[1 500]
[4]-[6]
prosinec -08
343 023 858
0,16
54
[1 400]-[1 600]
[1 400]-[1 500]
[4]-[6]
leden -09
343 023 858
0,15
51
[1 400]-[1 600]
[1 600]-[1 700]
[4]-[6]
únor -09
343 023 858
0,13
45
[1 400]-[1 600]
[1 600]-[1 700]
[4]-[6]
březen -09
343 023 858
0,15
53
[1 400]-[1 600]
[1 600]-[1 700]
[4]-[6]
duben -09
343 023 858
0,25
84
[1 400]-[1 600]
[1 600]-[1 700]
[4]-[6]
květen -09
343 023 858
0,27
93
[1 400]-[1 600]
[1 600]-[1 700]
[4]-[6]
červen -09
343 023 858
0,30
104
[1 400]-[1 600]
[1 700]-[1 800]
[4]-[6]
červenec -09
343 023 858
0,33
113
[1 400]-[1 600]
[1 700]-[1 800]
[4]-[6]
srpen -09
343 023 858
0,32
109
[1 600]-[1 800]
[1 700]-[1 800]
[4]-[6]
září -09
343 023 858
0,28
96
[1 600]-[1 800]
[1 700]-[1 800]
[4]-[6]
říjen -09
343 023 858
0,27
91
[1 600]-[1 800]
[1 700]-[1 800]
[4]-[6]
listopad -09
343 023 858
0,23
79
[1 600]-[1 800]
[1 700]-[1 800]
[4]-[6]
prosinec -09
343 023 858
0,26
89
[1 600]-[1 800]
[1 700]-[1 800]
[4]-[6]
leden -10
343 023 858
0,23
79
[1 600]-[1 800]
[1 700]-[1 800]
[4]-[6]
únor -10
343 023 858
0,22
77
[1 600]-[1 800]
[1 700]-[1 800]
[4]-[6]
březen -10
343 023 858
0,27
92
[1 600]-[1 800]
[1 700]-[1 800]
[4]-[6]
duben -10
343 023 858
0,31
105
[1 600]-[1 800]
[1 800]-[1 900]
[4]-[6]
květen -10
343 023 858
0,22
76
[1 600]-[1 800]
[1 800]-[1 900]
[4]-[6]
červen -10
343 023 858
0,21
71
[1 700]-[1 900]
[1 900]-[2 000]
[4]-[6]
červenec -10
343 023 858
0,18
62
[1 700]-[1 900]
[1 900]-[2 000]
[4]-[6]
srpen -10
343 023 858
0,19
64
[1 700]-[1 900]
[1 900]-[2 000]
[4]-[6]
září -10
343 023 858
0,19
66
[1 700]-[1 900]
[1 900]-[2 000]
[4]-[6]
říjen -10
343 023 858
0,22
76
[1 700]-[1 900]
[1 900]-[2 000]
[4]-[6]
listopad -10
343 023 858
0,22
75
[1 800]-[2 000]
[2 000]-[2 100]
[4]-[6]
prosinec -10
343 023 858
0,20
69
[1 800]-[2 000]
[2 000]-[2 100]
[5]-[7]
leden -11
343 023 858
0,21
74
[1 800]-[2 000]
[2 000]-[2 100]
[5]-[7]
únor -11
343 023 858
0,26
88
[1 800]-[2 000]
[2 000]-[2 100]
[5]-[7]
březen -11
343 023 858
0,30
102
[1 800]-[2 000]
[2 000]-[2 100]
[5]-[7]
duben -11
343 023 858
0,44
152
[2 000]-[2 200]
[2 100]-[2 200]
[5]-[7]
květen -11
343 211 383
0,77
265
[2 000]-[2 200]
[2 300]-[2 400]
[5]-[7]
červen -11
343 211 383
1,61
551
[2 000]-[2 200]
[2 600]-[2 700]
[6]-[8]
červenec -11
343 211 383
2,05
702
[2 000]-[2 200]
[2 800]-[2 900]
[6]-[8]
srpen -11
343 211 383
1,32
452
[2 000]-[2 200]
[2 600]-[2 700]
[6]-[8]
(139)
Na základě informací obsažených v této tabulce byl vypočítán střed, průměr a vážený průměr hodnoty podniku na akcii.
Tabulka č. 4
Střed, průměr a vážený průměr vztahu mezi hodnotou podniku a akcií společnosti Oltchim
Ceny akcií
Hodnota podniku na akcii
Střed
[0,10]-[0,30]
[4]-[6]
Průměr
[0,30]-[0,50]
[4]-[6]
Vyvážený průměr
[0,40]-[0,60]
[4]-[6]
(140)
Hodnota podniku (střed, průměr, vážený průměr) vypočítaná tak, jak bylo výše vysvětleno, může být později použita pro určení hodnoty balíku akcií v držení státu „po převodu dluhu“, a sice odečtením dluhů společnosti, které zůstanou vymahatelnými po převodu, a to tak, že se odečtou od této hodnoty podniku; to zůstane pro společnost dluhem ke splacení.
(141)
Výsledkem je tržní hodnota vlastního kapitálu, jak je uvedeno v tabulce č. 5.
Tabulka č. 5
Výpočet tržní hodnoty vlastního kapitálu na základě metody hodnoty podniku
Výpočet tržní hodnoty vlastního kapitálu celkem po převodu dluhu
Scénáře
Hodnota podniku vypočítaná na základě ceny středu akcií za období 44 měsíců
Hodnota podniku vypočítaná na základě průměrné ceny akcií za období 44 měsíců
Hodnota podniku vypočítaná na základě průměrné vážené ceny akcií za období 44 měsíců
Hodnota podniku na akcii (RON)
[4]-[6]
[4]-[6]
[4]-[6]
Počet akcií před převodem
343 211 383
343 211 383
343 211 383
Hodnota podniku (v mil. RON)
[1 700]-[1 800]
[1 800]-[1 900]
[2 000]-[2 100]
Čistý dluh po převodu dluhu (v mil. RON)
[1 600]-[1 700]
[1 600]-[1 700]
[1 600]-[1 700]
Tržní hodnota vlastního kapitálu (v mil. RON)
[100]-[200]
[200]-[300]
[400]-[500]
Tržní hodnota vlastního kapitálu (v mil. EUR)
[20]-[30]
[50]-[60]
[90]-[100]
(142)
Pokud jde o čisté finanční dluhy použité pro výše popsaný výpočet, obě etapy výpočtu, přesněji řečeno i) výpočet vzorce pro hodnotu podniku a ii) následný odečet za účelem získání tržní hodnoty vlastního kapitálu, by v zásadě měly být založeny na tržní hodnotě dluhu společnosti.
(143)
Komise však především konstatuje, že je velmi obtížné stanovit tržní cenu dluhu společnosti Oltchim, protože není předmětem transakcí a protože neexistuje místní trh obchodování s dluhy. Místo toho by tržní hodnota dluhu mohla být teoreticky určena pomocí stanovení ratingu společnosti před a po převodu dluhu. Tento rating by pak mohl být použit pro odhad pravděpodobnosti nedodržení platebních závazků, která by pak zase mohla být použita pro výpočet tržní hodnoty dluhu. Vzhledem k neexistenci takovýchto ratingů Komise soudí, že tento postup není možný a že použití nesprávně odhadnuté tržní hodnoty by způsobilo významné chyby.
(144)
Za druhé, jestliže bychom předpokládali, že došlo k transakci čistého dluhu při stejné aktualizaci vůči jeho účetní hodnotě před a po převodu, výsledky výpočtu se vůbec nezmění, bez ohledu na hodnotu aktualizace. Jakékoliv výkyvy hodnoty čistého finančního dluhu by v takovém případě vedly k proporcionální změně hodnoty tržní kapitalizace s opačným znaménkem. Přidání buď účetní hodnoty dluhu, nebo jeho tržní hodnoty není vůbec relevantní, protože hodnota dluhu se nejprve přičítá, aby se získala hodnota podniku, a pak se odečítá, aby se získala nová účetní hodnota akcií.
(145)
Za třetí, budeme-li předpokládat, že dluh, který zůstal po převodu, je předmětem transakcí v hodnotě lišící se od hodnoty před převodem, pak pro provedení odpovídajícího výpočtu by bylo třeba vzít v úvahu, že po převodu dluhu na akcie by tržní hodnota zůstatku dluhu byla pravděpodobně nadále nižší než jeho účetní hodnota, ale v každém případě vyšší než tržní hodnota dluhu před převodem. V případě, že neexistuje základ pro stanovení těchto hodnot, není ani možné nasimulovat účinky změny této hodnoty, neboť by se muselo měnit příliš mnoho parametrů současně.
(146)
Komise na druhé straně uvádí, že finanční výkazy společnosti Oltchim byly připraveny podle Mezinárodních standardů finančního výkaznictví (IFRS) a byly auditorovány nezávislým auditorem KPMG. V těchto finančních výkazech jsou finanční dluhy uvedeny v jejich reálné podobě v souladu s ustanoveními IAS 39. Podle IAS 39 je správná hodnota částka, za kterou by mohlo být obchodováno aktivum nebo za kterou by dluh mohl být vyrovnán dobrovolně, se znalostí věci a za normálních podmínek hospodářské soutěže. Na tomto základě auditor KPMG předal osvědčení, že se reálná dlouhodobá hodnota dluhu společnosti významně nelišila od jeho účetní hodnoty.
(147)
Na základě výše uvedených zjištění je Komise názoru, že v tomto případě je správné, aby se pro výpočet tržní hodnoty vlastního kapitálu použila účetní hodnota dluhu.
(148)
Komise za účelem prověření solidnosti výpočtu provedla také další analýzu citlivosti; tedy určila procentuální rozdíl mezi účetní hodnotou a tržní hodnotou čistého dluhu před převodem, kdy by se současná hodnota balíku akcií v držení státu po převodu vyrovnala likvidační ceně, a to na základě předpokladu, že po převodu dluhu na akcie se tržní hodnota dluhu bude rovnat jeho účetní hodnotě. Tato hodnota vyjádřená v procentech může být považována za jakousi „chybovou marži“ při odhadu tržní hodnoty dluhu.
(149)
Komise soudí, že ze všech scénářů (hodnota podniku podle střední hodnoty, průměru, váženého průměru) je nejvěrnějším scénářem vážený průměr, protože v tomto případě hodnoty byly vyváženy objemem hodnoty obchodovaných akcií. U tohoto scénáře činí marže 15 %. Komise došla k závěru, že taková marže je dostatečná k tomu, aby se výpočet mohl považovat za spolehlivý.
(150)
Po vypočítání tržní hodnoty vlastního kapitálu se může vypočítat hodnota vzniklého balíku akcií v držení státu tak, že se vyjde z tržní hodnoty celého vlastního kapitálu na základě účasti státu, který po převodu dluhu bude následující: (40)
Tabulka č. 6
Účast rumunského státu ve společnosti Oltchim před plánovaným převodem a po něm
Účast před převodem dluhu
Účast po převodu dluhu
Dluh vůči agentuře AVAS plus k němu se vážící úroky představují převedené dluhy
AVAS
0 %
[80]-[100] %
Ministerstvo hospodářství
54,81 %
[0]-[5] %
Stát celkem
54,81 %
[80]-[100]
(151)
Tržní hodnota vlastního kapitálu společnosti Oltchim se bude ve výsledku, tedy po převodu hlavního dluhu vůči agentuře AVAS, k čemuž se připočítají úroky stanovené podle dohody, pohybovat v rozmezí [20]-[30] až [90]-[100] milionů EUR, což určí aktualizovanou hodnotu (41) balíku kombinovaných akcií v držení státu ([80]-[100]%) pohybující se v rozmezí [15]-[30] až [75]-[90] milionů EUR. V níže uvedené tabulce č. 7 jsou hodnoty podniku posouzeného pro všechny scénáře uvedeny v syntetizované podobě a jsou porovnány s hodnotami platnými pro případ likvidace.
Tabulka č. 7
Porovnání převodu dluhu s následnou privatizací a likvidace s použitím metody hodnoty podniku
Předpokládaný příjem státu
(v mil. EUR)
Převod dluhu s okamžitou následnou privatizací
Aktualizovaná čistá hodnota příjmů získaných z likvidace
Porovnání
Hodnota podniku vypočítaná na základě ceny středu akcií za období 44 měsíců
Hodnota podniku vypočítaná na základě ceny průměrné ceny akcií za období 44 měsíců
Hodnota podniku vypočítaná na základě průměrné vážené ceny akcií za období 44 měsíců
Tržní hodnota vlastního kapitálu
[20]-[30]
[45]-[60]
[90]-[100]
Tržní hodnota balíku kombinovaných akcií v držení státu
[15]-[40]
[45]-[60]
[80]-[100]
Aktualizovaná čistá hodnota balíku kombinovaných akcií v držení státu (98,44 %)
[15]-[40]
[30]-[50]
[75]-[90]
[10]-[40]
Likvidace převod dluhu a privatizace
Aktualizovaná čistá hodnota balíku akcií v držení agentury AVAS (96,54 %)
[15]-[40]
[30]-[50]
[70]-[80]
[10]-[40]
Likvidace převod dluhu a privatizace
Aktualizovaná čistá hodnota balíku akcií v držení Ministerstvem hospodářství (1,9 %)
[0]-[1]
[0]-[1]
[1]-[2]
[0]-[1]
Likvidace převod dluhu a privatizace
(152)
Jak AVAS jako veřejný věřitel, tak i Ministerstvo hospodářství jako veřejný akcionář ve všech scénářích založených na metodě hodnoty podniku získají lepší výsledky v případě převodu dluhu s následnou privatizací než v případě likvidace společnosti. Současný balík akcií Ministerstva hospodářství, veřejného akcionáře, se převodem dluhu sníží, což bude znamenat výsledný balík představující [80]-[100]% pro věřitele AVAS. Navzdory tomu Ministerstvo hospodářství nemá důvody bránit převodu dluhu, protože v případě likvidace by za balík, který má ve společnosti, nedostalo nic. Pokud jde o veřejného věřitele AVAS, dokonce i ve scénáři s nejnižším oceněním hodnoty podniku by získal víc než v případě, že by bylo rozhodnuto provést likvidaci společnosti ([10]-[30] milionů EUR oproti [10]-[30] milionům EUR).
(153)
Na základě výše uvedených zjištění a za situace, kdy společnost bude po převodu dluhu rychle privatizována, lze učinit závěr, že oznámené opatření (převod dluhu s následnou úplnou privatizací) neznamená žádnou výhodu pro společnost Oltchim a že toto opatření umožní veřejnému věřiteli, agentuře AVAS, získat zpět více než v případě, kdy by přijal rozhodnutí i likvidaci společnosti. V tomto ohledu Komise bere na vědomí závazek rumunských úřadů (viz výše uvedené body odůvodnění 17 a 73) provést úplnou privatizaci do konce května 2012.
(154)
Komise soudí, že kvantitativní posouzení provedené metodou tržní kapitalizace a metodou hodnoty podniku je rovněž podpořeno dalšími dvěma argumenty, které nezávislý expert nekvantifikoval.
(155)
V prvé řadě se posouzení zakládá na ceně akcií na burze. Jestliže se balík akcií společnosti Oltchim v držení státu prodá jako celek, bude kupující schopen kontrolovat společnost. Kupující podílu bude ochoten zaplatit příplatek za získání kontroly, což je v případě porovnatelných transakcí běžná praxe.
(156)
Za druhé, Komise uvádí, že podnik PCC byl v roce 2007 ochoten zaplatit částku 7,5 milionu EUR za 12 % podíl ve společnosti Oltchim a v roce 2011 částku 2,6 milionu EUR za dodatečný balík akcií představující 3,6 %. To ukazuje, že soukromý investor usoudil, že hodnota společnosti Oltchim v roce 2011 vzrostla oproti roku 2007 (vzhledem k tomu, že byl ochoten zaplatit za akcii vyšší cenu) a že na základě transakce z roku 2011 by akcie byly oceněny jako celek na 73 milionů EUR, což je značně vyšší částka než likvidační hodnota.
IX.4. Závěry ke kritériu výhody
(157)
Na základě výše uvedených zjištění a zejména pak proto, že: i) společnost nezískala žádnou nepříslušející výhodu ze způsobu, jakým se úřady veřejné správy snažily vymáhat veřejný dluh, který je předmětem oznámeného opatření a ii) převod dluhu jako takový neposkytuje společnosti žádnou nepříslušející výhodu, došla Komise k závěru, že pokud jde o opatření oznámená v současné době (vyplývající z kombinace dřívějšího opatření č. 1 a č. 3), nebylo splněno kritérium výhody. S ohledem na toto zjištění, za účelem posouzení opatření oznámeného v současné době nemusejí být analyzována ostatní kumulativní kritéria z definice pojmu státní podpora vyplývající z čl. 107 odst. 1 SFEU.
X. ZÁVĚR
(158)
Formální vyšetřovací řízení, které bylo zahájeno podle čl. 108 odst. 2 SFEU a jehož předmětem je opatření č. 2 (státní záruka), musí být ukončeno, protože po stažení oznámení tohoto opatření je toto vyšetřování bezpředmětné.
(159)
Opatření oznámené v současné době (kombinace dřívějšího opatření č. 1 a č. 3) neobsahuje státní podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU.
(160)
Tento závěr se zakládá na pevném záměru Rumunska prodat celý balík akcií společnosti Oltchim, který má Rumunsko ve svém držení, tak jak to uvedl předseda vlády Boc ve svém dopise ze dne 21. října 2011 a opět potvrdil předseda vlády Ungureanu ve svém dopise ze dne 16. února 2012,
PŘIJÍMÁ TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Komise rozhodla ukončit formální vyšetřovací řízení podle čl. 108 odst. 2 Smlouvy o fungování Evropské unie týkající se oznámené státní záruky (opatření č. 2) ve prospěch společnosti Oltchim vzhledem k tomu, že Rumunsko své oznámení vzalo zpět a v dotčeném opatření nebude pokračovat.
Článek 2
Opatření č. 1, oznámené Rumunskem dne 17. července 2009 a pozměněné dne 22. června 2011, 9. září 2011, 21. října 2011 a 16. února 2012, nepředstavuje státní podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 Smlouvy o fungování Evropské unie.
Článek 3
Opatření č. 3, které Rumunsko provedlo v roce 2007, nepředstavuje státní podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 Smlouvy o fungování Evropské unie.
Článek 4
Toto rozhodnutí je určeno Rumunsku.
V Bruselu dne 7. března 2012.
DECISIÓN DE LA COMISIÓN
de 7 de marzo de 2012
relativa a la ayuda estatal no SA.29041 (C 28/2009, ex N 433/2009) Medidas de apoyo en favor de Oltchim SA Râmnicu Vâlcea
[notificada con el número C(2012) 1369]
(El texto en lengua rumana es el único auténtico)
(Texto pertinente a efectos del EEE)
(2013/246/UE)
LA COMISIÓN EUROPEA
Visto el Tratado de Funcionamiento de la Unión Europea (en lo sucesivo, «el TFUE») y, en particular, su artículo 108, apartado 2, párrafo primero (1),
Visto el Acuerdo sobre el Espacio Económico Europeo y, en particular, su artículo 62, apartado 1, letra a),
Vista la Decisión de la Comisión por la que se incoa el procedimiento establecido en el artículo 108, apartado 2, del TFUE en relación con la ayuda C 28/2009 (ex N 433/2009) (2),
Después de haber emplazado a los interesados a que presentaran sus observaciones, de conformidad con los citados artículos, y teniendo en cuenta dichas observaciones,
Considerando lo siguiente:
I. PROCEDIMIENTO
(1)
El 17 de julio de 2009, Rumanía notificó a la Comisión dos medidas de apoyo (en lo sucesivo: «la notificación») en favor de Oltchim SA Râmnicu Vâlcea (en lo sucesivo: «Oltchim» o «la empresa»): i) una capitalización de deuda con las autoridades públicas que ascendía a 538 millones RON (aproximadamente 128 millones EUR (3)) y ii) una garantía del Estado que cubre hasta el 80 % de un préstamo comercial por valor de 424 millones EUR. Rumanía notificó estas medidas estatales de apoyo por razones de seguridad jurídica, alegando que no implicaban ayuda estatal a tenor del artículo 107, apartado 1, del TFUE.
(2)
Con anterioridad a la presente notificación, el 10 de abril de 2008, PCC SE (en lo sucesivo: «PCC»), una empresa con sede en Duisburgo, Alemania, propietaria actualmente de una participación minoritaria del 18,31 % en Oltchim, presentó una denuncia formal, alegando que la capitalización de deuda prevista implicaba ayuda estatal incompatible.
(3)
A raíz del registro de la denuncia, la Comisión intercambió correspondencia e información con las autoridades rumanas, Oltchim y la denunciante, y se reunió en varias ocasiones con las autoridades rumanas y representantes de Oltchim, por una parte, y con representantes de la denunciante, por otra.
(4)
El 15 de septiembre de 2009, la Comisión incoó un procedimiento de investigación formal de conformidad con el artículo 108, apartado 2, del TFUE con respecto a las medidas notificadas (en lo sucesivo: «la Decisión de incoación»). Rumanía presentó observaciones sobre la Decisión de incoación el 3 de noviembre de 2009.
(5)
La Decisión de incoación fue publicada en el Diario Oficial de la Unión Europea el 29 de diciembre de 2009 (4). Por cartas de 21 de diciembre de 2009, la Comisión invitó a ocho empresas potencialmente interesadas en el procedimiento como competidoras de Oltchim a formular observaciones sobre la Decisión de incoación.
(6)
La Comisión recibió observaciones de cinco interesados: por carta de 26 de enero de 2010, de Vestolit GmbH & Co. KG (en lo sucesivo: «Vestolit»); por carta de 26 de enero de 2010, de Ineos ChlorVinyls (en lo sucesivo: «Ineos»); por cartas de 27 y 28 de enero de 2010, de dos compañías que solicitaron que no se desvelara su identidad (en lo sucesivo: «Partes anónimas I y II»); y por carta de 29 de enero de 2010, del Sr. Virgil Bestea, un particular.
(7)
Estas observaciones fueron transmitidas a Rumanía por carta de 2 de marzo de 2010. Rumanía respondió a las citadas observaciones de terceros por carta de 8 de abril de 2010.
(8)
Un sexto interesado, Firebird Management LLC (en lo sucesivo: «Firebird») - un fondo de inversiones que en aquel momento poseía el 1,328 % de las acciones de Oltchim - presentó información y observaciones por cartas de 27 de mayo y 8 de julio de 2010. Las observaciones de Firebird fueron transmitidas a Rumanía por cartas de 25 de junio y 27 de julio de 2010, respectivamente.
(9)
PCC, la denunciante, presentó información sobre el asunto por cartas de 6, 18, 19 y 28 de mayo, 13 y 18 de junio, 22 de julio, 6 de agosto, 2 de septiembre y 18 de octubre de 2010 y 9 y 14 de abril de 2011. Además de estos envíos, PCC presentó numerosos datos relacionados con el asunto, principalmente diversos artículos de prensa y otra información, en su mayoría de dominio público.
(10)
Por otra parte, las Partes anónimas I y II (que formularon también observaciones sobre la Decisión de incoación y solicitaron que no se desvelara su identidad) presentaron información adicional el 21 de septiembre de 2010, 22 y 28 de febrero de 2011, 26 de julio de 2011 y 28 de octubre de 2011.
(11)
La Comisión transmitió las observaciones a que se hace referencia en los considerandos (9) y (10) a Rumanía, cuando aportaban datos y argumentos nuevos y eran relevantes para el presente procedimiento, por cartas de 25 de junio, 2 de agosto, 9 y 22 de septiembre y 20 de octubre de 2010 y 23 de noviembre de 2011.
(12)
Rumanía respondió a las observaciones adicionales presentadas por cartas de 30 de julio, 2 de septiembre, 12 y 26 de octubre y 23 de noviembre de 2010 y 7 de diciembre de 2011. También presentó información adicional sobre el asunto por cartas de 29 de marzo, 14 de abril, 27 de julio y 9 y 21 de septiembre de 2011.
(13)
Tras la Decisión de incoación, se celebraron varias reuniones en Bruselas entre los servicios de la Comisión y las autoridades rumanas: el 30 de junio y 15 de julio de 2010 y los días 19 de mayo y 12 de septiembre de 2011. Los servicios de la Comisión se reunieron también en varias ocasiones con la denunciante PCC.
(14)
Por carta de 22 de junio de 2011, las autoridades rumanas retiraron su notificación de 17 de julio de 2009 por lo que se refiere a la garantía del Estado para el préstamo de 424 millones EUR. También informaron a la Comisión de que mantenían su notificación por lo que se refiere a la capitalización de la deuda.
(15)
El 10 de agosto de 2011, el Gobierno rumano aprobó un memorando por el que se habilitaba a los representantes del Ministerio de Economía, Comercio y Empresa, AVAS (5) y Oltchim a adoptar un convenio de Derecho privado entre AVAS y Oltchim por el que la empresa reconoce los intereses devengados por la deuda pública desde el 1 de enero de 2007.
(16)
Por carta de 9 de septiembre de 2011, las autoridades rumanas anunciaron que Oltchim y AVAS tenían la intención de celebrar el citado convenio de Derecho privado, y que AVAS capitalizaría además los intereses devengados, junto con el principal de la deuda.
(17)
Por carta de 21 de octubre de 2011, Emil Boc, Primer Ministro rumano, transmitió el compromiso firme de su Gobierno de privatizar Oltchim en su totalidad, incluida toda la participación que correspondía a las autoridades públicas después de la capitalización de la deuda. La privatización iba a anunciarse a finales de marzo de 2012 y debía estar concluida para finales de mayo de 2012. Por carta de 16 de febrero de 2012, Mihai-Răzvan Ungureanu, el nuevo Primer Ministro rumano, reiteró estos compromisos.
(18)
Rumanía presentó observaciones e información adicional por cartas de 12 de octubre y 23 de diciembre de 2011.
(19)
Las cartas mencionadas en los considerandos 17 y 18 muestran que Rumanía modificó la notificación de la medida 1 en el sentido de que la capitalización de la deuda con las autoridades públicas por importe de 538 millones RON iría seguida de la privatización de la participación resultante en Oltchim, y de que la capitalización debía evaluarse teniendo presente la posterior privatización.
II. ANTECEDENTES DEL ASUNTO
II.1. La empresa
(20)
Oltchim es una gran empresa petroquímica rumana que fabrica PVC, sosa cáustica, cloro, DOP y polialcoholes de poliéter. El producto principal de la empresa es el PVC (actualmente, alrededor del 37,5 % de su producción total), con una cuota de mercado en la UE del 2,1 % en 2008 (6). Oltchim es una de las mayores empresas petroquímicas de Rumanía y del sureste de Europa y fabrica 78 tipos de 40 productos químicos básicos. La empresa exporta aproximadamente el 80 % de su producción dentro y fuera de Europa.
(21)
Oltchim es el principal empresario industrial en Vâlcea, una región rumana asistida a tenor del artículo 107, apartado 3, letra a), del TFUE. A 15 de octubre de 2011, daba empleo a 3 470 trabajadores (7). Debido a la difícil situación financiera actual, la empresa despidió temporalmente a 1 000 trabajadores en diciembre de 2011 y a otros 993 trabajadores en enero de 2012 (8).
(22)
La empresa empezó a funcionar en 1966, fue reorganizada en 1990 y cotiza en la Bolsa rumana desde 1997. El Estado rumano (actualmente a través del Ministerio de Economía) mantiene una participación de control en la empresa del 54,8 %. El principal accionista minoritario es PCC, que es también la denunciante en el presente procedimiento y además propietario de Rokita SA, un competidor polaco de Oltchim, con una participación del 18,31 %. El resto de las acciones de la compañía son propiedad de Nachbar Services Ltd (14,02 %), varios particulares (11,04 %) y otras personas jurídicas (1,81 %).
II.2. Hechos anteriores a la adhesión de Rumanía a la UE
II.2.1 Origen de la deuda pública
(23)
Desde 1992 hasta 2008, Oltchim invirtió un total de aproximadamente 371 millones EUR en la modernización de su cadena de producción (de los cuales, 118,8 millones EUR se invirtieron en 2007/2008). En relación con algunas de estas inversiones, Oltchim contrajo entre 1995 y 2000 12 préstamos comerciales que ascendían en total a unos 171 millones DEM más 60 millones USD. Los préstamos estaban avalados por garantías del Estado, emitidas por el Ministerio de Hacienda.
(24)
Como Oltchim no pudo devolver los préstamos, los bancos ejecutaron las garantías del Estado a partir de noviembre de 1999.
(25)
Desde 1999 hasta 2002, el Ministerio de Hacienda efectuó pagos por las garantías ejecutadas. El Ministerio cobró intereses e impuso sanciones substanciales por las cantidades que había pagado como consecuencia de las garantías del Estado ejecutadas entre 1999 y 2002, que fluctuaban entre un 0,15 % y 0,3 % diario, es decir, del 54 % al 110 % anual (9).
(26)
Para junio de 2002, la deuda acumulada de Oltchim con el Ministerio de Hacienda debido a las garantías del Estado, más los intereses y sanciones correspondientes, ascendía a 303 millones RON (aproximadamente, 72 millones EUR). En esa fecha, esta cantidad fue transferida del Ministerio de Hacienda a la Agencia rumana encargada del cobro de la deuda pública, AVAS (10), y fue consolidada en USD con el fin de preservar el valor de la deuda en el entorno hiperinflacionario, de lo que resultó un importe de 91 millones USD.
(27)
Según la legislación rumana (GEO 51/1998), AVAS no tenía un mandato específico para aplicar intereses y sanciones sobre la deuda pública que estaba encargada de recuperar de las empresas deudoras.
II.2.2 La conversión de la deuda de 2003
(28)
El primer intento de privatizar la empresa tuvo lugar en 2001, cuando AVAS negoció y firmó con Exall Resources un acuerdo de venta de la participación del Estado en la empresa. El acuerdo de venta fue cancelado porque el comprador no podía cumplir sus obligaciones de pago ni garantizar las inversiones tecnológicas/medioambientales para la empresa.
(29)
El segundo intento de privatizar Oltchim se produjo en octubre de 2003, cuando la Agencia rumana de privatizaciones APAPS publicó un anuncio para la venta de la participación del Estado. Los inversores potenciales fueron informados de que la deuda pública se capitalizaría, con el fin de hacer la compañía más atractiva para los inversores potenciales.
(30)
Sin embargo, como un inversor potencial (Rompetrol) y los accionistas minoritarios llevaron ante los tribunales rumanos la conversión de la deuda de 2003, a principios de noviembre de 2003 se canceló la oferta de privatización. A pesar de eso, en noviembre de 2003 la deuda de 95 millones USD de AVAS (es decir, los 91 millones USD transferidos, más otros pagos realizados por el Ministerio de Hacienda en aplicación de las garantías y transferidos a AVAS desde junio de 2002), que ascendía a 322 millones RON, se capitalizó por decisión de la Junta General de Accionistas de Oltchim (en la que los representantes del Estado tenían mayoría de votos). La participación pública en Oltchim pasó por tanto del 53,26 % al 95,73 %.
(31)
En noviembre de 2005, un tribunal de lo mercantil de Vâlcea anuló la decisión sobre la conversión de la deuda de la Junta General de Accionistas de Oltchim, alegando que se había llevado a cabo sin dar a los accionistas minoritarios la posibilidad de que ellos también participaran en la ampliación de capital.
(32)
En junio de 2006, el Gobierno rumano dictó un Decreto de urgencia (11) por el que se habilitaba a los representantes del Estado en la Junta General de Accionistas de Oltchim para que votaran que no se recurriera la sentencia judicial que había anulado la primera conversión de la deuda y para que tomaran las medidas necesarias para anular la conversión. La decisión judicial por la que se anulaba la conversión de la deuda se hizo firme en agosto de 2006. La deuda resultante de la anulación de la conversión de la deuda volvió a consignarse en la contabilidad a su valor histórico de 95 millones USD, que equivalía a 317 millones RON.
II.2.3 Deuda acumulada con posterioridad
(33)
Después de la primera transferencia de la deuda a AVAS en junio de 2002, entre esa fecha y diciembre de 2006 el Ministerio de Hacienda siguió haciendo pagos en concepto de las garantías del Estado que se habían ejecutado en noviembre de 1999. Entre 2003 y 2006, cuando la conversión de la deuda de 2003 todavía estaba vigente, la suma total de pagos extra efectuados por el Ministerio de Hacienda por las garantías ejecutadas ascendía a 191 millones RON. En aplicación del convenio celebrado en junio de 2002 entre el Ministerio de Hacienda y AVAS para la transferencia de la deuda pública, el Ministerio de Hacienda transfirió también a AVAS todos estos créditos, en plazos sucesivos que iban a la par que los pagos realmente efectuados por las garantías. AVAS también consolidó estos créditos en USD, con lo que en 2006 ascendían a 60 millones USD.
(34)
Por tanto, a 1 de enero de 2007, fecha de la adhesión de Rumanía a la UE, la deuda total de Oltchim con AVAS ascendía a 60 millones USD (12).
II.3. Hechos posteriores a la adhesión de Rumanía a la UE
II.3.1 Evolución de la deuda
(35)
Desde el 1 de enero de 2007, todos los pagos relativos a los préstamos externos los ha efectuado Oltchim. El Ministerio de Hacienda ya no ha hecho más pagos en virtud de las garantías del Estado.
(36)
En noviembre de 2007, el importe de la anulación de la conversión de la deuda de 95 millones USD se consignó en la contabilidad de Oltchim y se añadió a los 60 millones USD vinculados a los pagos posteriores, resultando así una deuda pública total de 155 millones USD (508 millones RON). Esta deuda pública de 155 millones USD figura en la contabilidad de Oltchim en RON (es decir, 508 millones RON). Esta deuda expresada en USD figura desde entonces en la contabilidad de Oltchim en RON y el importe se ha mantenido sin cambios en la divisa rumana porque, en cada nuevo periodo de declaración, la empresa consignó en el balance el valor histórico en RON (13), que siempre era superior al valor entonces aplicable, puesto que, con el tiempo, el RON se fue apreciando con respecto al USD.
(37)
Como excepción a la norma general prevista por la GEO 51/1998 (véase el considerando (27)), basada en el artículo 2, apartado 2, del Decreto de urgencia del Gobierno 45/2006 (en lo sucesivo: «GEO 45/2006»), en 2007 AVAS cobró intereses por valor de 29,9 millones RON, a tipo LIBOR (14) a un año para depósitos en USD, por los créditos de Oltchim que le había transferido el Ministerio de Hacienda sujetos a la conversión de la deuda de 2003, para el periodo 2003-2006.
(38)
Por consiguiente, a partir de noviembre de 2007, la cantidad total que adeudaba Oltchim a AVAS ascendía a 155 millones USD (508 millones RON) más 29 millones RON, es decir, un total de 538 millones RON. En lo sucesivo, la presente Decisión se referirá a la deuda en RON puesto que la conversión de la deuda notificada también estaba expresada en RON.
II.3.2 Segunda conversión de la deuda
(39)
En enero de 2007, el Parlamento rumano ratificó mediante la Ley 30/2007 la GEO 45/2006, que autorizaba a AVAS a anular la primera conversión de la deuda y le daba un mandato para que ejecutara la segunda, respetando esta vez además los derechos prioritarios de los accionistas minoritarios.
(40)
A este segundo intento de capitalizar la deuda se opuso, sin embargo, el nuevo accionista minoritario principal, PCC, que se negó a participar en la operación.
(41)
PCC adquirió por 7,5 millones EUR una participación en Oltchim del 1,2 % en mayo de 2007, es decir, con posterioridad a la fecha en la que la sentencia del tribunal nacional que anulaba la primera conversión de la deuda se hiciera firme, al no recurrir ni Oltchim ni las autoridades rumanas. Cuando se revocó la conversión de la deuda en la contabilidad de la empresa, la participación de PCC del 1,2 % pasó a ser del 12 % (15).
(42)
En abril de 2008, PCC presentó una denuncia a la Comisión, alegando que la conversión de la deuda implicaba ayuda estatal incompatible (véase el considerando 2).
(43)
Para garantizar el cumplimiento del artículo 108, apartado 3, del TFUE, las autoridades rumanas decidieron solicitar a la Comisión la autorización de la ayuda estatal antes de realizar la segunda conversión de la deuda y notificaron la medida.
II.4. Situación actual de Oltchim
(44)
Las autoridades rumanas sostienen que, después de la anulación de la conversión de la deuda de 2003, volvieron a intentar privatizar la empresa con la deuda, en 2006 y en 2008, respectivamente. Según dichas autoridades, ningún inversor estuvo interesado en comprarla en esas condiciones.
(45)
Por otra parte, según las autoridades rumanas, desde 2008 la empresa se ha enfrentado a los siguientes desafíos: i) la interrupción del suministro de materias prima clave por parte de Arpechim, su principal proveedor; ii) el impacto negativo sobre el valor de los activos netos de la empresa causado por la reintroducción de una deuda importante después de anular la conversión de la deuda de 2003 en noviembre de 2007; iii) la capitalización insuficiente de la empresa, debida también a la anulación de la conversión de la deuda; y, por último, iv) los efectos de la crisis económica y financiera global.
(46)
En el ejercicio financiero de 2008, Oltchim registró una pérdida de explotación de 71 millones RON (17 millones EUR), una pérdida neta de 226 millones RON (54 millones EUR) y las pérdidas acumuladas ascendieron a 1 367 millones RON (325 millones EUR). Tras el cierre de Arpechim, el principal proveedor de etileno, en noviembre de 2008, la empresa funcionó al 45 % de su capacidad y aproximadamente un tercio del personal fue despedido temporalmente.
(47)
A finales de 2008, las acciones de Oltchim que poseía entonces AVAS se transfirieron a la cartera del Ministerio de Economía.
(48)
En diciembre de 2009, Oltchim adquirió los activos (la planta de etileno) de su anterior proveedor, Arpechim, por [0]-[10] EUR (16) y pagó por sus existencias [10]-[20] millones EUR. Según las autoridades rumanas, la adquisición fue financiada con anticipos de los clientes. Arpechim reanudó su actividad en mayo de 2011.
(49)
A 31 de diciembre de 2009, las cuentas financieras de Oltchim para 2009 arrojaban una pérdida de explotación de 26 millones EUR (109 millones RON), una pérdida neta de 52,4 millones EUR (220 millones RON), pérdidas acumuladas de 377 millones EUR (1 584 millones RON) y fondos propios negativos por un importe de 112 millones EUR (469 millones RON).
(50)
A 31 de diciembre de 2010, las cuentas financieras de Oltchim arrojaban un beneficio de explotación de 56 millones EUR, un beneficio neto de 32 millones EUR (220 millones RON) y pérdidas acumuladas de 383 millones EUR. El resultado operativo y neto positivo se debió a que los activos de Arpechim adquiridos por [0]-[10] EUR se revalorizaron hasta [80]-[100] millones EUR, y la diferencia se asentó en la contabilidad como «ganancia procedente de una compra en condiciones muy ventajosas».
(51)
El 30 de junio de 2011, las cuentas financieras semestrales de Oltchim (17) arrojaban una pérdida de explotación de 7,4 millones EUR y una pérdida neta de 17,4 millones EUR, pérdidas acumuladas de 401 millones EUR y fondos propios negativos por importe de 358 millones EUR (sin tener en cuenta la deuda con AVAS).
III. LA DECISIÓN DE INCOACIÓN
(52)
El 15 de septiembre de 2009, la Comisión incoó un procedimiento de investigación formal relativo a las dos medidas de apoyo en favor de Oltchim notificadas por Rumanía en julio de 2009:
-
medida 1: una conversión de la deuda por un total de 538 millones RON (aproximadamente 128 millones EUR); y
-
medida 2: una «garantía de accionista» que cubre el 80 % de un préstamo comercial de 424 millones EUR para otras inversiones en modernización. (Rumanía retiró su notificación con respecto a la medida 2 por carta de 22 de junio de 2011).
(53)
La Comisión se planteaba si, contrariamente a los argumentos de Rumanía, el paquete de apoyo notificado confería una ventaja indebida a la empresa y constituía ayuda estatal a tenor del artículo 107, apartado 1, del TFUE.
(54)
Además, la Decisión de incoación señalaba como otra posible ayuda estatal el hecho de que, desde el 1 de enero de 2007, el Estado no hubiera cobrado intereses o impuesto sanciones por la deuda pública pendiente (la «medida 3»).
(55)
Por último, la Comisión tenía dudas sobre si las medidas podían considerarse compatibles con el TFUE con arreglo a las normas sobre ayudas estatales pertinentes si se considerara que implicaban ayuda estatal.
IV. OBSERVACIONES DE RUMANÍA SOBRE LA DECISIÓN DE INCOACIÓN
(56)
En su respuesta a la Decisión de incoación, las autoridades rumanas alegaban que ninguna de las tres medidas constituía ayuda estatal a tenor del artículo 107, apartado 1, del TFUE, puesto que la actuación del Estado rumano era coherente con los principios de mercado.
(57)
En particular, Rumanía insistía en que las medidas notificadas (la conversión de la deuda y la garantía de accionista) habrían garantizado el restablecimiento de la viabilidad de Oltchim al solucionar el problema de su insuficiente capitalización y aportar los fondos necesarios para su estrategia de crecimiento. Además Rumanía hizo hincapié en que la Comisión debía tomar en cuenta el doble papel del Estado como accionista y acreedor de Oltchim.
(58)
Por último, Rumanía sostenía que la medida 3 no constituía ayuda estatal puesto que la actuación del Estado por lo que se refiere a la no ejecución de la deuda pasada atañía estrictamente a la conversión de la deuda prevista y que, por lo que se refiere a esa deuda, las autoridades rumanas habían actuado de forma coherente con lo que hubiera hecho un operador en el mercado en una situación similar.
V. OBSERVACIONES DE TERCEROS
(59)
En sus observaciones relativas a la Decisión de incoación de 26 de enero de 2010, Vestolit expresó su preocupación por el paquete de apoyo estatal notificado por Rumanía en julio de 2009. Vestolit se considera competidor de Oltchim, puesto que los dos se dedican a la fabricación de PVC. Según Vestolit, ningún inversor privado habría apoyado un programa de inversión destinado exclusivamente a la compra y renovación de la obsoleta planta de etileno de Arpechim.
(60)
En su carta de 21 de enero de 2010, Ineos sostenía que, basándose en la información de la Decisión de incoación, Oltchim parecía una empresa en crisis y, por lo tanto, las medidas de apoyo que iba a adoptar el Estado rumano en su favor era improbable que las hubiera adoptado un inversor privado. Ineos llamaba también la atención sobre el hecho de que el mercado europeo de PVC se caracteriza por un exceso de capacidad considerable y, por consiguiente, cualquier ayuda potencial a uno de los operadores del mercado probablemente produzca importantes falseamientos.
(61)
Las observaciones formuladas por Firebird el 28 de mayo de 2010 son de contenido similar a las formuladas por los interesados antes mencionados.
(62)
Por carta de 28 de enero de 2010, otro competidor de Oltchim, la Parte anónima I, también formuló observaciones del mismo tenor que las de Vestolit e Ineos. Destaca además que una ayuda de funcionamiento no puede considerarse compatible con el TFUE, y no parece haber otros motivos de compatibilidad en el caso de Oltchim.
(63)
Por carta de 27 de enero de 2010, la Parte anónima II consideraba que todas las medidas de apoyo señaladas en la Decisión de incoación constituyen ayuda estatal incompatible. La Parte anónima II sostenía además que:
(a)
las garantías del Estado otorgadas a Oltchim entre 1995 y 2000 siguieron vigentes después de la adhesión de Rumanía a la UE, en concreto hasta el 31 de octubre de 2009, y, por consiguiente, deben considerarse nueva ayuda a partir de la fecha de adhesión;
(b)
las dificultades a las que se ha enfrentado Oltchim desde la ejecución de las garantías del Estado en noviembre de 1999 se deben a problemas estructurales de la empresa (gestión deficiente, errores en la elección de estrategias empresariales, falta de una reestructuración real y efectiva);
(c)
la adquisición de Arpechim es contraria a los intereses empresariales de Oltchim y no producirá beneficios en el futuro;
(d)
los pagos posteriores efectuados por el Ministerio de Hacienda desde junio de 2002 a diciembre de 2006 sobre la base de las garantías del Estado ejecutadas muestran que Oltchim tuvo problemas durante todo ese periodo;
(e)
Rumanía intentó realmente privatizar la empresa una única vez, en 2001, y los sucesivos intentos de privatización «fallidos» de 2003 y 2006 no fueron más que una estrategia para no ejecutar la deuda pública;
(f)
el plan empresarial subyacente al paquete de apoyo notificado en julio de 2009 no era creíble, especialmente por lo que se refiere al análisis de sensibilidad y a las perspectivas de rentabilidad de la inversión;
(g)
el Estado habría incurrido en serias pérdidas al apoyar un programa de inversión de esa magnitud puesto que los ingresos esperados de la privatización de Oltchim no hubieran cubierto los costes de las medidas de apoyo;
(h)
habida cuenta de que las medidas notificadas implicaban ayuda estatal, Rumanía debería haber propuesto un plan de reestructuración para Oltchim que permitiera evaluar la compatibilidad de la ayuda con arreglo a las Directrices de salvamento y de reestructuración (18).
(64)
En una fase posterior del procedimiento, PCC llamó la atención de la Comisión sobre el hecho de que en junio de 2010 la agencia rumana de protección del medio ambiente había impuesto una multa de 14,34 millones EUR a Oltchim por presentar con retraso los certificados de CO2 para el año 2009 (19). En opinión de PCC, la posible no ejecución de la multa implicaba otra ayuda estatal a la empresa. La carta de Firebird de 8 de julio de 2010 también planteaba la cuestión de la multa de medio ambiente.
(65)
En octubre de 2010 y octubre de 2011, PCC también informó a la Comisión de que el operador de electricidad estatal SC Electrica SA (en lo sucesivo: «Electrica») y otros acreedores de propiedad pública (Salrom Exploatarea Minieră Rm. Vâlcea, un proveedor de solución salina y caliza; y SC CET Govora SA, un proveedor de vapor industrial) habían reescalonado sustancialmente sus créditos con Oltchim.
VI. OBSERVACIONES DE RUMANÍA SOBRE LAS OBSERVACIONES DE TERCEROS
(66)
En su respuesta de 8 de abril de 2010 a las observaciones de terceros, Rumanía hace amplia referencia a la notificación y a sus observaciones anteriores formuladas en respuesta a la Decisión de incoación.
(67)
En particular, Rumanía sostiene que, contrariamente a lo que alega uno de los terceros interesados, la adquisición y renovación de los activos petroquímicos de Arpechim incluye toda la reestructuración necesaria y es esencial para la viabilidad a largo plazo de la empresa y que puede esperarse que la explotación de la plataforma integrada de la unidad petroquímica Oltchim-Arpechim genere beneficios.
(68)
Rumanía insiste además en sus argumentos de que las medidas tomadas para la ejecución de los créditos contra Oltchim no otorgó ninguna ventaja a esta última. Por último, Rumanía reiteró también su intención de privatizar Oltchim.
VII. RETIRADA DE LA NOTIFICACIÓN POR LO QUE RESPECTA A LA GARANTÍA DEL ESTADO (MEDIDA 2)
(69)
De conformidad con el artículo 8 del Reglamento (CE) no 659/1999 del Consejo, de 22 de marzo de 1999, por el que se establecen disposiciones de aplicación del artículo 93 del Tratado CE (20), un Estado miembro podrá retirar la notificación después de la incoación del procedimiento de investigación formal a su debido tiempo antes de que la Comisión haya adoptado una decisión sobre el carácter de ayuda de la medida notificada. En tal caso, la Comisión concluirá el procedimiento con una decisión por la que se declare el asunto sin objeto.
(70)
Las autoridades rumanas han retirado la notificación por lo que respecta a la garantía del Estado (que cubre el 80 % de un préstamo de hasta 424 millones EUR). Así pues, por lo que se refiere a la medida 2, la investigación de la Comisión queda sin objeto.
VIII. POSTURA DE RUMANÍA TRAS LA RETIRADA DE LA MEDIDA 2
VIII.1. Modificación de la medida 1 - Intención de Rumanía de privatizar
(71)
En febrero de 2011, se solicitó un programa conjunto de ayuda financiera con carácter preventivo de la UE y el Fondo Monetario International (en lo sucesivo: «FMI») para relanzar el crecimiento económico de Rumanía, con especial énfasis en las reformas estructurales, mejorando a la vez la sostenibilidad fiscal y consolidando la estabilidad financiera. En mayo de 2011, el Consejo adoptó una Decisión (21) para poner a disposición de Rumanía una ayuda financiera a medio plazo con carácter preventivo de hasta 1 400 millones EUR. En marzo de 2011, el FMI aprobó un nuevo Acuerdo de derechos de giro de carácter preventivo (22) para Rumanía. En virtud de dicho Acuerdo, el IMF pone a disposición de Rumanía 3 090,6 millones de derechos especiales de giro (DEG) (3 500 millones EUR) de ayuda financiera durante los próximos dos años. La financiación está supeditada a que Rumanía alcance una serie de objetivos para reducir el déficit presupuestario, especificados en una carta de intenciones presentada por las autoridades rumanas y que se reflejan en un memorando técnico de entendimiento (MTdE). Los objetivos del MtdE incluyen inter alia la reducción de pagos atrasados y de pérdidas de las empresas estatales. En la carta de intenciones y el MtdE de 2 de diciembre de 2011 (23), Rumanía se comprometía a anunciar la licitación para la privatización de Oltchim para finales de abril de 2012.
(72)
A esto siguieron varias declaraciones públicas de las autoridades rumanas realizadas durante 2011 en las que se expresaba la intención del Gobierno rumano de privatizar Oltchim.
(73)
Rumanía declaró también su compromiso de privatizar Oltchim ante la Comisión. Más concretamente, por carta de 21 de octubre de 2011 dirigida al Vicepresidente Joaquín Almunia, el Primer Ministro rumano Emil Boc declaraba que Rumanía se comprometía a privatizar Oltchim totalmente (incluido el paquete de acciones sujeto a la conversión de la deuda) para mayo de 2012. Tras el nombramiento de un nuevo Gobierno en Rumanía el 9 de febrero de 2012, el nuevo Primer Ministro, Mihai Răzvan Ungureanu, reiteró este compromiso por carta de 16 de febrero de 2012.
(74)
Por consiguiente, habida cuenta de sus limitaciones presupuestarias, Rumanía no tiene intención de seguir siendo propietaria de Oltchim y de financiar las inversiones necesarias mediante una garantía del Estado, sino que pretende vender su participación en Oltchim.
VIII.2. Evolución por lo que se refiere a la medida 3 - el acuerdo sobre los intereses
(75)
Por carta de 9 de septiembre de 2011, las autoridades rumanas informaron a la Comisión de su intención de cobrar intereses por la deuda con AVAS por importe de 538 millones RON a partir del 1 de enero de 2007. Rumanía explicó también que esto se llevaría a cabo dentro de un acuerdo-convenio sobre la deuda entre AVAS y Oltchim por el que la empresa reconocería los intereses adeudados. En la misma carta, las autoridades rumanas indicaban que los intereses así acumulados también se capitalizarían, junto con el principal de la deuda pública, como se notificó en la medida 1.
(76)
Por carta de 23 de diciembre de 2011, las autoridades rumanas facilitaron una copia del acuerdo de Derecho privado entre AVAS y Oltchim por el que la empresa reconocía los intereses devengados por la deuda pública desde el 1 de enero de 2007 hasta el 31 de diciembre de 2011 por un total de 511 millones RON. Las autoridades rumanas explicaron que el interés se calculó sobre una base compuesta, utilizando como intereses de demora para los periodos correspondientes los tipos de interés más elevados cobrados por los bancos comerciales por los préstamos concedidos efectivamente a la empresa desde el 1 de enero de 2007 y utilizando los tipos de referencia y de actualización aplicables de la Comisión. Este planteamiento dio los siguientes tipos de interés e interés acumulado aplicables a la deuda con AVAS:
Cuadro 1
Desglose de los intereses cobrados por AVAS desde 2007 hasta 2011
2007
2008
2009
2010
2011
Tipo de interés aplicable
1.1-30.6 - 11,17 %
1.7-31.12 - 10,24 %
14,86 %
18,85 %
14,00 %
13,22 %
Importe de los intereses (redondeado a millones RON)
58
87
129
114
123
Intereses totales sobre la deuda con AVAS desde 2007: 511 millones RON
(77)
En la misma correspondencia, las autoridades rumanas declaraban también que iban a iniciarse los preparativos para la ejecución de la conversión de la deuda con AVAS por importe de 538 millones RON, más los intereses acumulados sobre la misma, con el fin de cumplir el calendario previsto para la privatización.
VIII.3. Argumentos de Rumanía, teniendo presente la intención de privatizar
(78)
Como se ha explicado anteriormente, las autoridades rumanas retiraron la medida 2 (véase la sección VII). Tras la retirada de la notificación por lo que respecta a la garantía del Estado, las autoridades rumanas alegaron que la actual medida 1, es decir, la capitalización de la deuda con AVAS por importe de 538 millones RON, más el interés devengado sobre la deuda de AVAS desde el 1 de enero de 2007 hasta el 31 de diciembre de 2011, por importe de 511 millones RON más, no constituía ayuda estatal a tenor del artículo 107, apartado 1, del TFUE. Rumanía sostenía que la medida se ajustaba al mercado y, por tanto, no otorgaba una ventaja a Oltchim. Más concretamente, las autoridades rumanas sostenían que para el acreedor AVAS era más ventajoso capitalizar la totalidad de la deuda y vender la totalidad de su participación en la empresa a corto plazo que ejecutar la deuda, puesto que el valor de mercado de la participación resultante de AVAS en la empresa tras la conversión de la deuda era superior a la cantidad que habría obtenido AVAS de la liquidación de la empresa.
(79)
Rumanía presentó un informe de consultoría elaborado por Raiffeisen Capital & Investment SA (en lo sucesivo: «el informe de consultoría») para demostrar que la mejor estrategia del Estado para maximizar su rentabilidad era efectuar la capitalización de la deuda seguida de la venta a corto plazo de paquetes combinados de acciones.
(80)
El informe de consultoría examina, por unta parte, el valor de la deuda de AVAS en una hipótesis de liquidación y, por otra, su valor en una hipótesis de conversión de la deuda + privatización.
(81)
La evaluación de la liquidación se basa en dos informes de liquidación (un informe anterior de liquidación de Raiffeisen de febrero de 2011, y otro informe de liquidación de la consultora independiente Romcontrol SA Bucharest, de marzo de 2011). El resultado para el Estado de un supuesto de conversión de la deuda + privatización se estimaba sobre la base del método del valor de empresa, que es uno de los sistemas fundamentales de medición utilizado para valorar negocios. (En la sección IX.3.3 figura una descripción detallada de los métodos utilizados y de los resultados de la valoración, así como la evaluación crítica de la Comisión.)
(82)
El informe concluye que capitalizar totalmente la deuda posibilitaría un proceso de privatización más sencillo y rápido para la empresa y que el resultado financiero de esta opción es mejor que si AVAS liquidara la empresa.
IX. EVALUACIÓN
IX.1. Aspectos generales
(83)
Para determinar si las medidas investigadas constituyen ayuda estatal, la Comisión debe evaluar si cumplen las condiciones acumulativas del artículo 107, apartado 1, del TFUE. Dicho artículo prevé que «[s]alvo que los Tratados dispongan otra cosa, serán incompatibles con el mercado interior, en la medida en que afecten a los intercambios comerciales entre Estados miembros, las ayudas otorgadas por los Estados o mediante fondos estatales, bajo cualquier forma, que falseen o amenacen falsear la competencia, favoreciendo a determinadas empresas o producciones.».
(84)
La Comisión señala que, habida cuenta de la retirada de la notificación por lo que respecta a la medida 2 (véase la sección VII), la siguiente evaluación se refiere únicamente a las medidas 1 y 3. La medida 1 ha sido modificada, puesto que Rumanía ha vinculado la capitalización de la deuda con la privatización de Oltchim. La evaluación de esta última medida se realiza, por tanto, en el supuesto de que la participación en acciones de la empresa que poseerá AVAS después de la conversión se venda inmediatamente a un inversor privado en un proceso de venta equitativo, abierto y transparente, con el que se busque obtener los máximos beneficios para AVAS.
(85)
Además, la Comisión considera que la cuestión de si el acreedor AVAS otorgó alguna ventaja indebida a Oltchim en el trato que dio a la deuda con posterioridad al 1 de enero de 2007 debe evaluarse en el contexto de la GEO 51/1998 (véase el considerando (27) y la Ley 30/2007 que habilita a AVAS a volver a efectuar la conversión de la deuda, de la notificación a la Comisión de la conversión de la deuda - identificada como medida 1 en la Decisión de incoación - y de la modificación de la medida 1 como consecuencia de las dudas planteadas por la Comisión y las limitaciones impuestas por el programa UE/FMI.
(86)
Por otra parte, la Comisión señala que la intención de privatizar la empresa en su totalidad antes de finales de mayo de 2012, como comunicaron las autoridades rumanas en su carta de 21 de octubre de 2011 y confirmó en su carta de 16 de febrero de 2012 el Primer Ministro Ungureanu, se considera parte integrante de la medida 1.
(87)
En cuanto a la multa de medio ambiente, por una parte, y las deudas pendientes de la empresa con Electrica SA, Salrom Exploatarea Minieră Rm. Vâlcea, y SC CET Govora SA, por otra, la Comisión señala que esas presuntas medidas no formaban parte de la Decisión de incoación. Por consiguiente, no pueden formar parte de la presente Decisión. La Comisión informará a la denunciante a su debido tiempo del curso dado a dichas alegaciones sobre la base del artículo 10 del Reglamento (CE) no 659/1999.
IX.2. Competencias de la Comisión antes de la adhesión
(88)
Como se indica en la sección V, la Parte Anónima II alegó que algunas de las garantías del Estado otorgadas a Oltchim entre 1995 y 2000 siguieron vigentes después de la adhesión de Rumanía a la UE, en concreto hasta el 31 de octubre de 2009, y, por consiguiente, deben considerarse nueva ayuda a partir de la fecha de adhesión. Por tanto, la Comisión debe evaluar la validez de ese argumento y sus posibles implicaciones para la evaluación de la medida notificada.
(89)
Como norma general, el artículo 107, apartado 1, del TFUE solo es aplicable a partir de la fecha de adhesión. Una excepción a la norma general son las medidas que entraron en vigor antes de la adhesión y siguen siendo aplicables después de esta. En virtud del Tratado de Adhesión de 2005 entre Rumanía y la UE (24), las medidas aplicadas en Rumanía con anterioridad a la adhesión y aún vigentes con posterioridad a la misma (1 de enero de 2007), que puedan constituir ayudas públicas a tenor del artículo 107, apartado 1, del TFUE y no se consideren ayudas existentes a los efectos del Reglamento (CE) no 659/1999 (25), serán consideradas, desde el momento de la adhesión, nuevas ayudas potenciales a efectos de la aplicación del artículo 108, apartado 3, del TFUE.
(90)
El punto 2.1. del segundo apartado del anexo V del Acta de Adhesión de la República de Bulgaria y de Rumanía de 2005 (26), basado en el artículo 22 de dicha Acta de Adhesión, dispone que «todas las medidas que sigan siendo aplicables después de la adhesión que constituyan ayudas públicas y que no cumplan las condiciones arriba mencionadas serán consideradas, desde el momento de la adhesión, nuevas ayudas a efectos de la aplicación del apartado 3 del artículo 88 del Tratado CE».
(91)
La citada disposición abarca por tanto las medidas aplicadas antes de la fecha de adhesión (1 de enero de 2007) que sigan siendo aplicables después de esa fecha. El concepto de «aplicable después de la fecha de adhesión» ha sido definido en una serie de decisiones (27) de la Comisión como un concepto que abarca regímenes y ayudas individuales que no están limitadas temporalmente o en las que la responsabilidad exacta del Estado no está delimitada con precisión - en otras palabras, asuntos en los que la exposición exacta del Estado todavía no se conoce en la fecha de la adhesión. Habida cuenta de las consideraciones anteriores, debe determinarse si las garantías del Estado emitidas en favor de Oltchim durante todo el periodo entre 1995 y 2000 eran «aplicables después de la adhesión» en el sentido en que ha sido definido en la casuística citada. Para ello, debe verificarse si las garantías del Estado no estaban limitadas temporalmente o si la responsabilidad exacta del Estado no se conocía en la fecha de la adhesión.
(92)
Habiendo examinado las condiciones en las que se emitieron las garantías del Estado en cuestión, la Comisión señala que estas garantías representaban medidas únicas, separadas e individuales, en las que el Estado respaldó a la empresa para conseguir préstamos específicos de importe y duración determinados. La fecha hasta la que eran válidas las garantías se estableció cuando fueron emitidas, puesto que las garantías estipulaban un periodo de validez hasta la expiración de los créditos subyacentes, definida con precisión en dichos créditos. Ese periodo de validez no se modificó posteriormente. Por consiguiente, en el momento de la adhesión su validez estaba de hecho limitada temporalmente y se había establecido en una fecha anterior a la adhesión, concretamente cuando se concluyó el acuerdo de préstamo. Por tanto, la Comisión debe tomar nota de que en el presente asunto no se cumple la primera de las condiciones en las que una medida dada será considerada «nueva ayuda» a partir de la fecha de adhesión, es decir, que no esté limitada temporalmente en la fecha de adhesión.
(93)
En segundo lugar, la responsabilidad máxima del Estado estaba delimitada en el momento que se concedieron las garantías, puesto que las garantías cubren únicamente el préstamo específico para el que se concedieron. Por consiguiente, debe también concluirse que el segundo caso de «aplicabilidad después de la adhesión», la exposición desconocida del Estado a partir de la fecha de adhesión, tampoco es aplicable.
(94)
Además, la Comisión también observa que las garantías del Estado se activaron antes de la fecha de adhesión. A partir de la fecha de su activación, el Estado se hizo responsable de la devolución del importe restante de los préstamos contraídos con su aval, y de hecho, asumió las obligaciones de la empresa por lo que se refiere a la devolución de los préstamos en cuestión, convirtiéndose en consecuencia en acreedor de Oltchim por los importes pagados a cuenta de las garantías. Como se indica en la sección II.2, los pagos efectuados a cuenta de las garantías activadas duraron hasta 2006. No se hicieron otros pagos por este concepto a partir de la fecha de adhesión, puesto que Oltchim pudo liquidar la parte restante de los préstamos.
(95)
Por consiguiente, debe concluirse que las garantías del Estado concedidas a Oltchim entre 1995 y 2000 no pueden calificarse de nueva ayuda a tenor del punto 2.1. del segundo apartado del anexo V del Acta de Adhesión de Bulgaria y de Rumanía de 2005.
IX.3. Existencia de ayuda: ventaja
IX.3.1 Prueba del acreedor privado
(96)
Rumanía alega que la medida notificada, consistente en capitalizar 1 049 millones RON de deuda pública con la intención de vender la participación pública total resultante poco después (antes de finales de mayo de 2012) no confiere ventajas indebidas a la empresa porque cualquier acreedor privado en una situación similar a la del acreedor público AVAS hubiera optado por ese método de recuperación de la deuda, en lugar de la liquidación de la empresa, que es menos ventajoso financieramente para el acreedor público.
(97)
Para determinar si la medida notificada confiere ventajas indebidas a Oltchim, la Comisión debe evaluar si el acreedor público AVAS intentó la recuperación de la deuda pública con la misma diligencia que un acreedor privado que pretendiera maximizar la recuperación de lo que se le adeuda (28). Esta perspectiva tiene en cuenta el hecho de que, con la transferencia de la deuda pública a AVAS, la recuperación de la deuda la lleva a cabo una institución que no tiene otra relación con la empresa que la de un acreedor con su deudor. La evaluación no pasa por alto el hecho de que el Ministerio de Economía es el accionista público de Oltchim, sino que tiene en cuenta que el accionista público no desempeña un papel con respecto a la recuperación de la deuda pública, que está encomendada al acreedor AVAS. La Comisión señala, no obstante, que también deben evaluarse los efectos de la conversión de la deuda seguida de privatización para el accionista actual, es decir, el Ministerio de Economía, para llegar a una conclusión sobre si la conversión de la deuda propuesta seguida de una privatización es una solución más conveniente para el Estado desde el punto de vista financiero que la liquidación total de la empresa.
IX.3.2 Recuperación de la deuda pública - Evaluación de la medida 3
(98)
En la Decisión de incoación, la Comisión consideró que podía haber un elemento adicional de ayuda estatal en el hecho de que el Estado no hubiera cobrado intereses o impuesto sanciones por demora en los pagos de la restante deuda pública de Oltchim después de la adhesión de Rumanía a la UE. Esa deuda pública se originaba de la activación de las garantías del Estado [véase la descripción en los considerandos 23-27 y la evaluación de las garantías del Estado en los considerandos 88-95]. En la Decisión de incoación, la Comisión consideró que el no acumular intereses o ejecutar la deuda pública otorgaba una ventaja a Oltchim, dado que la empresa dispuso de capital gratuitamente.
(99)
Para evaluar si Rumanía actuó como un acreedor privado por lo que se refiere a la deuda pendiente resultante de la activación de las garantías del Estado, hay que evaluar la actuación del Estado rumano desde 2007 hasta la fecha, basándose en la información de que disponían las autoridades rumanas en cada momento.
(100)
En primer lugar, la Comisión señala que el hecho de no cobrar intereses e imponer sanciones desde 2007 y hasta la modificación de la notificación de la medida 1 deriva de GEO 51/1998 [véase el considerando (27)]. Debe considerarse también a la vista de la Ley 30/2007, que habilita a AVAS a volver a efectuar la conversión de la deuda. En aquel momento, las autoridades rumanas estaban considerando proseguir con las actividades de Oltchim y planeaban seguir invirtiendo, y no su liquidación.
(101)
Por consiguiente, la Comisión necesita ante todo determinar si Rumanía, al decidir en 2007 efectuar la capitalización de la deuda, en lugar de intentar ejecutar la deuda o la liquidación de la empresa, actuó como un acreedor privado. A este respecto, la Comisión señala que Rumanía había seguido la estrategia de capitalizar la deuda con el fin de proseguir las actividades de Oltchim desde el primer intento (fallido) de hacerlo en 2003. La actuación de las autoridades rumanas a este respecto era, por tanto, coherente con su actuación anterior. Las reacciones del mercado a los anteriores intentos de privatización, así como las acciones judiciales de los accionistas minoritarios, mostraron que el mercado creía en la viabilidad fundamental del negocio de Oltchim.
(102)
Por otra parte, la Comisión señala que Rumanía contaba también con un plan de negocio (29) para Oltchim que indicaba que la empresa era viable.
(103)
Habida cuenta de estos elementos, la Comisión considera que era razonable que Rumanía, en su papel de acreedor, decidiera efectuar la capitalización de la deuda y aprobar una ley en ese sentido, que no contemplaba el cobro de intereses y sanciones por la deuda pendiente, puesto que la deuda en cualquier caso iba a ser capitalizada.
(104)
Este análisis no se contradice con el hecho de que Rumanía, antes de efectuar la capitalización de la deuda, solicitara la autorización de la ayuda estatal. De hecho, al hacerlo, Rumanía se limitó a cumplir sus obligaciones en virtud del artículo 108, apartado 3, del TFUE. Dadas las dificultades que Rumanía había tenido con los accionistas minoritarios anteriormente, y que siguió teniendo para la aplicación de la Ley 30/2007, era perfectamente lógico que pidiera la confirmación de la Comisión de que la operación prevista no constituía ayuda estatal.
(105)
Debido a la evaluación de la ayuda estatal y a la aplicación de la obligación de statu quo, la capitalización de la deuda terminó retrasándose cinco años. A este respecto, la Comisión observa, en primer lugar, que, hasta mediados de 2011, Rumanía tenía la firme intención de proseguir una estrategia de inversión expansiva con respecto a Oltchim, que se estudió en diversos informes periciales (30). Habría sido contrario a la estrategia estatal de seguir invirtiendo para restablecer la viabilidad de la empresa e incrementar su valor con vistas a privatizarla a medio o largo plazo cobrar al mismo tiempo intereses sobre la deuda pública pendiente.
(106)
Como resultado de las dudas planteadas por la Comisión con respecto a la estrategia expansiva de inversión en su Decisión de incoación y, lo que es más importante, de los problemas presupuestarios y del programa UE/FMI, Rumanía cambió de estrategia en 2011 y decidió privatizar la empresa inmediatamente después de capitalizar la deuda. Con ello abandonó los planes iniciales de hacer inversiones por valor de 424 millones EUR antes de privatizarla.
(107)
En este nuevo contexto, cobrar interés sobre la deuda se convirtió en una estrategia lógica para el Estado, encaminada a maximizar la recuperación de la deuda que se le debía.
(108)
Como se expone en los considerandos 75-77, se cobraron otros intereses compuestos sobre la deuda pública, correspondientes al periodo del 1 de enero de 2007 en adelante, mediante un acuerdo privado celebrado en diciembre de 2011 entre Oltchim y AVAS. En particular, los tipos de interés que se aplicaron a la deuda pública correspondían al valor más elevado entre los tipos de interés de referencia de la Comisión correspondientes para cada periodo o los tipos de interés aplicados a los préstamos privados de la empresa durante ese mismo periodo que puedan considerarse adecuados.
(109)
Basándose en lo que precede, la Comisión concluye que Oltchim no obtuvo ventajas del modo en el que las autoridades públicas intentaron, después de la adhesión, recuperar la deuda pública que se iba a capitalizar.
IX.3.3 La conversión de la deuda - medida 1
(110)
La Comisión debe también evaluar si la medida 1, consistente (tras la modificación de la notificación - véanse los considerandos 14-16, 69-70 y 75-77 en la capitalización de una deuda pública total de 1 049 millones RON, a la que seguiría en breve la venta de la totalidad de la participación pública resultante (privatización), otorga una ventaja indebida a Oltchim. La deuda pública total que se iba a capitalizar incluye el principal de la deuda pública, propiedad de la Agencia de privatizaciones AVAS, de 538 millones RON, y los intereses devengados sobre la deuda con AVAS desde el 1 de enero de 2007 al 31 de diciembre de 2011, de 511 millones RON.
(111)
Para evaluar si la conversión de la deuda propuesta implica ventajas indebidas para Oltchim, debe determinarse si la conversión de la deuda es realmente el mecanismo idóneo para maximizar la recuperación de la deuda pública, como sostiene Rumanía. En la práctica, la Comisión necesita determinar si un hipotético acreedor privado en una situación comparable a la de la Agencia de privatizaciones AVAS, que es el acreedor de Oltchim, realmente habría preferido ese mecanismo de recuperación de la deuda a otras alternativas existentes, considerando que el deudor atraviesa serias dificultades financieras. El Ministerio de Economía, el actual accionista de Oltchim, no desempeña ningún papel con respecto a la recuperación de la deuda pública; no obstante, en el análisis que sigue también se toman en cuenta los resultados de los dos posibles supuestos para el accionista público.
(112)
Rumanía alega que, considerando la situación actual de la empresa (grave infracapitalización y excesivo endeudamiento), las únicas opciones realistas que habría tenido un acreedor privado en una situación comparable a la del acreedor público AVAS son i) liquidar la empresa o ii) capitalizar la deuda y vender posteriormente la totalidad de la participación resultante en la empresa. Cualquier acreedor privado que se enfrentara a estas opciones habría preferido la que maximiza la recuperación de la deuda pendiente. En otras palabras, el acreedor habría optado por «la conversión de la deuda seguida de privatización» si los beneficios esperados de la privatización superaran el importe que podía recuperarse mediante la liquidación.
(113)
Para demostrar que la conversión de la deuda seguida de la venta de la participación resultante aporta más ingresos al acreedor que la liquidación, Rumanía presentó un informe de una consultora independiente (véanse los considerandos 78-82) que compara los resultados para el acreedor de los dos supuestos, es decir, la conversión de la deuda seguida de privatización y la liquidación, respectivamente.
(114)
La Comisión ha evaluado críticamente el informe para verificar si sus resultados resisten el escrutinio y demostrar de hecho que, al capitalizar la deuda, AVAS actuó como un acreedor privado. Habiendo examinado el informe, la Comisión observa lo siguiente:
(115)
Valor del crédito de AVAS en el supuesto de una liquidación: La evaluación de la liquidación se basa en un informe anterior de liquidación de Raiffeisen de febrero de 2011 y en otro informe de liquidación de la consultora independiente Romcontrol SA Bucharest, de marzo de 2011.
(116)
Según la legislación rumana, las empresas en las que el Estado posee una participación mínima del 50 % + 1 se liquidan con arreglo al denominado «procedimiento especial de liquidación voluntaria» establecido por el Decreto de urgencia del Gobierno 88/1997, la Decisión gubernamental 577/2002 y la Ley 137/2002. Según este procedimiento de liquidación especial voluntario, el importe obtenido de la venta de los activos de la empresa se utilizará para cubrir las deudas pendientes de la empresa siguiendo el orden de prelación establecido en la Ley 85/2006 (Ley rumana de insolvencia). Por consiguiente, los ingresos obtenidos de la liquidación deben utilizarse para cubrir deudas en el siguiente orden de prelación: 1) costes de la liquidación; 2) salarios adeudados; 3) deuda privilegiada (es decir, deuda garantizada mediante pignoración, hipotecas y otros privilegios especiales); 4) deudas presupuestarias (impuestos y otras obligaciones fiscales); 5) deudas con el Ministerio de Hacienda originadas por la ejecución de las garantías del Estado; 6) deuda de préstamos públicos; 7) deuda ordinaria (no garantizada); 8) accionistas. En el presente asunto, AVAS entraría en la tercera categoría de acreedores (acreedores privilegiados), pero por detrás de varios acreedores privilegiados (privados) de Oltchim, puesto que la deuda pública solo estaba parcialmente garantizada.
(117)
La consultora Romcontrol estimó el valor de liquidación de los activos de Oltchim a 15 de diciembre de 2010, basándose en el método de activos netos ponderados, que tiene en cuenta el tiempo limitado de exposición en el mercado de los activos puestos a la venta (31).
(118)
Sobre la base de los resultados del valor de liquidación de los activos estimado por Romcontrol, Raiffeisen calculó el resultado para el acreedor AVAS y para el Estado como accionista, teniendo en cuenta el pasivo de la compañía a 31 de diciembre de 2010 y sus declaraciones financieras preliminares de esa misma fecha («informe de Raiffeisen sobre la liquidación de febrero de 2011»). Ese informe estima que los ingresos que se obtendrían de la venta de los activos de Oltchim permitirían recuperar aproximadamente el [20]-[30] % del pasivo total de la empresa. El acreedor AVAS, como acreedor parcialmente garantizado, recuperaría unos [80]-[100] millones RON (los que representa el [10]-[30] % de la deuda total de 538 millones RON). Dada la diferencia negativa entre los ingresos obtenidos con la liquidación y el pasivo de la empresa, el Estado, en su calidad de accionista, no recibiría nada.
(119)
En octubre de 2011, Raiffeisen actualizó las estimaciones de su informe sobre la liquidación para tener en cuenta los datos financieros de la empresa de 30 de junio de 2011 e incluir los intereses cobrados por la deuda pública desde enero de 2007 en adelante.
(120)
Según las estimaciones actualizadas, AVAS, al ser un acreedor parcialmente garantizado de Oltchim, recibiría [100]-120] millones RON del total de lo que le adeudaba la empresa (lo que representa el [10]-[20] (32) del crédito total, es decir, el principal de la deuda de 538 millones RON más intereses). El Ministerio de Economía, el accionista público, volvería a quedarse sin nada. La cantidad que obtendría AVAS se actualizó (33) posteriormente a su valor actual a 30 de junio de 2011. Como resultado, AVAS recibiría [10]-[40] millones EUR en caso de que se liquidara la empresa.
Cuadro 2
Ingresos obtenidos del crédito de AVAS en el supuesto de una liquidación
Crédito
(millones EUR)
Ingresos totales
(millones EUR)
Ingresos VAN al 10,7 %
(millones EUR)
AVAS (Acreedor)
209,4
[20]-[30]
[10]-[30]
Ministerio de Economía (accionista)
Participación
[0]-[10]
[0]-[10]
Total del Estado
[20]-[30]
[10]-[30]
(121)
Ese importe debe entonces compararse con la rentabilidad esperada de capitalizar el crédito de AVAS seguido de una privatización de la empresa.
(122)
Valor del crédito de AVAS en el supuesto de una conversión de la deuda + privatización: En el informe, el resultado para el Estado de un supuesto de conversión de la deuda + privatización se calculó sobre la base del método del valor de empresa, que es uno de los sistemas fundamentales de medición utilizado para valorar negocios.
(123)
Por lo que se refiere al uso de este método, la Comisión señala que, en principio, hay varios métodos para estimar el valor de los fondos propios de una empresa.
(124)
Uno de los métodos que suelen usarse es el del múltiplo del EBITDA (resultados antes de intereses, impuestos, depreciaciones y amortizaciones). Este método permite evaluar el valor de los fondos propios de una empresa en un ejercicio X multiplicando el EBITDA de ese ejercicio X por una cifra (múltiplo) que se considere adecuada para el sector, restándose del resultado la deuda neta.
(125)
Otro método es el descuento de flujos de efectivo. Los flujos de efectivo nominales de la empresa disponibles para los próximos años se actualizan según el coste medio ponderado del capital nominal, o WACC (34), y la deuda neta se sustrae del valor alcanzado.
(126)
Un tercer método es el del múltiplo del volumen de negocios. Este método permite evaluar el valor de los fondos propios de una empresa en un ejercicio X multiplicando el volumen de negocios de ese ejercicio X por una cifra (múltiplo) que se considere adecuada para el sector, restándose del resultado la deuda neta.
(127)
Todos estos métodos (futuro EBITDA, flujos de efectivo o volumen de negocios) utilizan estimaciones. En el asunto que nos ocupa, no todos los métodos de valoración basados en estimaciones pueden utilizarse de manera coherente. Dada la inmediata privatización prevista de la empresa, solo el nuevo propietario podrá determinar la futura estrategia empresarial de la compañía y, por tanto, las correspondientes estimaciones del plan empresarial necesarias para utilizar estos métodos no están disponibles ni pueden anticiparse (35). Puesto que el nuevo propietario tendrá que realizar importantes inversiones, no pueden utilizarse resultados anteriores de la empresa para hacer predicciones para el futuro.
(128)
En estas circunstancias, la Comisión opina que los dos únicos métodos de que se dispone para estimar el valor de la participación combinada del Estado rumano, es decir, AVAS y el Ministerio de Economía, son la capitalización bursátil y el valor de empresa. Hay que señalar que el valor de empresa incluye también los parámetros utilizados para la capitalización bursátil.
(129)
La capitalización bursátil se define como el precio de una acción multiplicado por el total de acciones en circulación, lo que proporciona un valor total de las acciones de la empresa. Este sistema de medición representa el consenso público sobre el valor de los fondos propios de una empresa y puede utilizarse para sustituir, a los ojos de la opinión pública, el valor neto de una empresa.
(130)
La capitalización bursátil de Oltchim se calculó sobre la base del precio de su acción en la Bolsa de Bucarest (36) durante un periodo de 44 meses (desde 2008 a agosto de 2011). Este periodo es suficientemente largo para ser representativo y la capitalización bursátil durante ese periodo es también una buena indicación de lo que el mercado está dispuesto a pagar por la empresa.
(131)
En este contexto, la Comisión señala, como aspecto positivo, el hecho de que el precio de la acción, en el reciente periodo de mayo-agosto de 2011, fue siempre superior a la media de los 44 meses. Más concretamente, mientras que la media ponderada de 44 meses es 0,53 RON por acción, en julio de 2011 el precio de la acción alcanzó incluso 2,05 RON (37). Así pues, los datos utilizados para calcular el valor de mercado pueden considerarse conservadores.
(132)
Por otra parte, por lo que se refiere a la evolución del precio de la acción desde septiembre de 2011 (la última horquilla de datos utilizada en el informe Raiffeisen), la Comisión señala, como aspecto positivo, que en el pasado reciente (desde mediados de octubre de 2011), el precio por acción ha aumentado significativamente y ha estado de manera constante por encima de la media ponderada de 0,53 RON utilizada en la fórmula de capitalización bursátil.
Gráfico 1
Evolución del precio de la acción de Oltchim en la Bolsa de Bucarest 23/2/2011-23/2/2012
(133)
Antes de la conversión de la deuda prevista, la capitalización bursátil de Oltchim en el periodo observado (enero 2008-agosto 2011) era, en media ponderada (38), de 45 millones EUR y en los últimos tres meses del periodo observado (junio-agosto 2011) constantemente superó los 100 millones EUR. Por tanto, la capitalización bursátil supera claramente el valor de liquidación de Oltchim ([10]-[40] millones EUR), lo que da un primer indicio de que vender la participación del Estado mediante una privatización habría sido preferible a liquidar la empresa.
(134)
El segundo método que puede utilizarse es el valor de empresa. El valor de empresa es una medida que se suele utilizar como alternativa a la simple capitalización bursátil porque se considera que da una imagen más exacta del valor de la empresa. El valor de empresa se define como la suma de la capitalización bursátil de una empresa y su deuda neta financiera. Raiffeisen Capital utilizó este método.
(135)
Según el cálculo de la capitalización bursátil, el otro elemento en la fórmula del valor de empresa, la deuda neta, se computó como la suma de todas las deudas financieras de la empresa (todas las deudas de la empresa que soportan intereses - es decir, créditos bancarios y obligaciones vencidas/reescalonadas) (39).
(136)
A continuación, es posible calcular la mediana, la media y la media ponderada del valor de empresa y de la acción del periodo de 44 meses. El informe así lo hizo para dos supuestos: con los intereses cobrados por la deuda en virtud del acuerdo y sin esos intereses.
(137)
Sobre este punto, la Comisión opina que los intereses cobrados en virtud del acuerdo no deben tenerse en cuenta a efectos de calcular el valor de empresa por las siguientes razones: siempre que las demás condiciones no varíen, si la deuda aumenta, los fondos propios disminuyen. Estos dos efectos van en direcciones opuestas y en principio no deben modificar el valor de empresa. Si el mercado conociera los intereses, valoraría las acciones a la baja en consecuencia. Sin embargo, en el presente asunto, el importe de los intereses se añadió a posteriori y no lo anticipó el mercado. Por consiguiente, la información que tiene el mercado en el momento de la valoración es relevante.
(138)
Teniendo en cuenta estas consideraciones, se ha calculado la siguiente relación valor de empresa/valor de las acciones durante el periodo investigado.
Cuadro 3
Cálculo de la relación valor de empresa/valor de las acciones de Oltchim durante el periodo investigado
Periodo
Número de acciones
Precio medio de la acción
Capitalización bursátil (precio de la acción x número de acciones)
Deuda neta en
miles de RON
Valor de empresa (capitalización bursátil + deuda neta)
en miles de RON
Valor de empresa por acción
Enero. -08
343 023 858
1,10
378
[1 200]-[1 400]
[1 700]-[1 800]
[4]-[6]
Febrero -08
343 023 858
0,91
314
[1 200]-[1 400]
[1 600]-[1 700]
[4]-[6]
Marzo -08
343 023 858
0,81
279
[1 200]-[1 400]
[1 600]-[1 700]
[4]-[6]
Abril -08
343 023 858
0,87
300
[1 200]-[1 400]
[1 600]-[1 700]
[4]-[6]
Mayo -08
343 023 858
1,04
358
[1 300]-[1 500]
[1 700]-[1 800]
[4]-[6]
Junio -08
343 023 858
0,96
330
[1 300]-[1 500]
[1 700]-[1 800]
[4]-[6]
Julio -08
343 023 858
0,72
247
[1 300]-[1 500]
[1 600]-[1 700]
[4]-[6]
Agosto -08
343 023 858
0,63
216
[1 300]-[1 500]
[1 600]-[1 700]
[4]-[6]
Septiembre -08
343 023 858
0,47
160
[1 300]-[1 500]
[1 500]-[1 600]
[4]-[6]
Octubre -08
343 023 858
0,37
127
[1 300]-[1 500]
[1 500]-[1 600]
[4]-[6]
Noviembre -08
343 023 858
0,21
71
[1 200]-[1 400]
[1 400]-[1 500]
[4]-[6]
Diciembre 08
343 023 858
0,16
54
[1 400]-[1 600]
[1 400]-[1 500]
[4]-[6]
Enero -09
343 023 858
0,15
51
[1 400]-[1 600]
[1 600]-[1 700]
[4]-[6]
Febrero -09
343 023 858
0,13
45
[1 400]-[1 600]
[1 600]-[1 700]
[4]-[6]
Marzo -09
343 023 858
0,15
53
[1 400]-[1 600]
[1 600]-[1 700]
[4]-[6]
Abril -09
343 023 858
0,25
84
[1 400]-[1 600]
[1 600]-[1 700]
[4]-[6]
Mayo -09
343 023 858
0,27
93
[1 400]-[1 600]
[1 600]-[1 700]
[4]-[6]
Junio -09
343 023 858
0,30
104
[1 400]-[1 600]
[1 700]-[1 800]
[4]-[6]
Jul -09
343 023 858
0,33
113
[1 400]-[1 600]
[1 700]-[1 800]
[4]-[6]
Agosto -09
343 023 858
0,32
109
[1 600]-[1 800]
[1 700]-[1 800]
[4]-[6]
Septiembre -09
343 023 858
0,28
96
[1 600]-[1 800]
[1 700]-[1 800]
[4]-[6]
Octubre -09
343 023 858
0,27
91
[1 600]-[1 800]
[1 700]-[1 800]
[4]-[6]
Noviembre -09
343 023 858
0,23
79
[1 600]-[1 800]
[1 700]-[1 800]
[4]-[6]
Diciembre -09
343 023 858
0,26
89
[1 600]-[1 800]
[1 700]-[1 800]
[4]-[6]
Enero -10
343 023 858
0,23
79
[1 600]-[1 800]
[1 700]-[1 800]
[4]-[6]
Febrero -10
343 023 858
0,22
77
[1 600]-[1 800]
[1 700]-[1 800]
[4]-[6]
Marzo -10
343 023 858
0,27
92
[1 600]-[1 800]
[1 700]-[1 800]
[4]-[6]
Abril -10
343 023 858
0,31
105
[1 600]-[1 800]
[1 800]-[1 900]
[4]-[6]
Mayo -10
343 023 858
0,22
76
[1 600]-[1 800]
[1 800]-[1 900]
[4]-[6]
Junio -10
343 023 858
0,21
71
[1 700]-[1 900]
[1 900]-[2 000]
[4]-[6]
Julio -10
343 023 858
0,18
62
[1 700]-[1 900]
[1 900]-[2 000]
[4]-[6]
Agosto -10
343 023 858
0,19
64
[1 700]-[1 900]
[1 900]-[2 000]
[4]-[6]
Abril -10
343 023 858
0,19
66
[1 700]-[1 900]
[1 900]-[2 000]
[4]-[6]
Octubre -10
343 023 858
0,22
76
[1 700]-[1 900]
[1 900]-[2 000]
[4]-[6]
Noviembre -10
343 023 858
0,22
75
[1 800]-[2 000]
[2 000]-[2 100]
[4]-[6]
Diciembre -10
343 023 858
0,20
69
[1 800]-[2 000]
[2 000]-[2 100]
[5]-[7]
Enero-11
343 023 858
0,21
74
[1 800]-[2 000]
[2 000]-[2 100]
[5]-[7]
Febrero -11
343 023 858
0,26
88
[1 800]-[2 000]
[2 000]-[2 100]
[5]-[7]
Marzo -11
343 023 858
0,30
102
[1 800]-[2 000]
[2 000]-[2 100]
[5]-[7]
Abril -11
343 023 858
0,44
152
[2 000]-[2 200]
[2 100]-[2 200]
[5]-[7]
Mayo -11
343 211 383
0,77
265
[2 000]-[2 200]
[2 300]-[2 400]
[5]-[7]
Junio -11
343 211 383
1,61
551
[2 000]-[2 200]
[2 600]-[2 700]
[6]-[8]
Julio -11
343 211 383
2,05
702
[2 000]-[2 200]
[2 800]-[2 900]
[6]-[8]
Agosto -11
343 211 383
1,32
452
[2 000]-[2 200]
[2 600]-[2 700]
[6]-[8]
(139)
Sobre la base de este cuadro, se han calculado la mediana, la media y la media ponderada de Oltchim del valor de empresa por acción.
Cuadro 4
Mediana, media y media ponderada del valor de empresa por acción de Oltchim
Precio de la acción
Valor de empresa por acción
Mediana
[0,10]-[0,30]
[4]-[6]
Media
[0,30]-[0,50]
[4]-[6]
Media ponderada
[0,40]-[0,60]
[4]-[6]
(140)
El valor de empresa (mediana, media y media ponderada) calculada como se explica anteriormente puede luego utilizarse para determinar el valor de las acciones de Estado «después de la conversión de la deuda» deduciendo de este valor de empresa la deuda de la empresa que sigue pendiente después de la conversión; seguirá siendo para la empresa una deuda a pagar.
(141)
El resultado es el valor de mercado del total de fondos propios que figura en el Cuadro 5.
Cuadro 5
Cálculo del valor de mercado de los fondos propios basado en el método del valor de empresa
Valor de mercado del total de fondos propios después de la conversión de la deuda
Supuestos
VE basado en la mediana del precio de la acción durante 44 meses
VE basado en la media del precio de la acción durante 44 meses
VE basado en la media ponderada del precio de la acción durante 44 meses
VE/acción (RON)
[4]-[6]
[4]-[6]
[4]-[6]
Número de acciones antes de la conversión
343 211 383
343 211 383
343 211 383
Valor de empresa (millones RON)
[1 700]-[1 800]
[1 800]-[1 900]
[2 000]-[2 100]
Deuda neta después de la conversión de la deuda (millones RON)
[1 600]-[1 700]
[1 600]-[1 700]
[1 600]-[1 700]
Valor de mercado de los fondos propios (millones RON)
[100]-[200]
[200]-[300]
[400]-[500]
Valor de mercado de los fondos propios (millones EUR)
[20]-[30]
[50]-[60]
[90]-[100]
(142)
Por lo que respecta a la deuda financiera neta utilizada en el cálculo anterior, los dos pasos del cálculo, a saber, i) el cálculo de la fórmula del valor de empresa y ii) la posterior sustracción para obtener el valor de mercado de los fondos propios, en principio deben estar basados en el valor de mercado de la deuda de la empresa.
(143)
No obstante, la Comisión señala, en primer lugar, que es muy difícil establecer un precio de mercado para la deuda de Oltchim, puesto que esta no se negocia y no hay un mercado local para la negociación de la deuda. En su lugar, teóricamente se podría determinar el valor de mercado de la deuda estableciendo la calificación de la empresa antes y después de la conversión de la deuda. A continuación podría utilizarse esta calificación para estimar la probabilidad de impago, que a su vez podría utilizarse para estimar el valor de mercado de la deuda. A falta de esas calificaciones, la Comisión consideró que no puede realizarse este ejercicio y que los errores generados por el uso de un valor de mercado inexacto serían importantes.
(144)
En segundo lugar, si se asume que la deuda neta se negoció a la misma actualización que su valor contable antes y después de la permuta, los resultados del cálculo en consecuencia no cambian en absoluto, independientemente del valor de la actualización. Cualquier cambio en el valor de la deuda financiera neta daría lugar entonces a un cambio proporcional, de signo contrario, en el valor de la capitalización bursátil. El impacto de añadir el valor contable de la deuda o su valor de mercado es neutro, puesto que primero se añade el valor de la deuda para obtener el valor de empresa y después se sustrae para obtener el nuevo valor contable de las acciones.
(145)
En tercer lugar, suponiendo que la deuda pendiente después de la conversión se negocie a un actualización diferente a la de antes de la conversión, un cálculo adecuado debería tener en cuenta el hecho de que, después de la capitalización, el valor de mercado de la deuda pendiente sería probablemente aún menor que su valor contable, pero en cualquier caso más elevado que el valor de mercado de la deuda antes de la permuta. No obstante, sin una base sobre la que establecer estas actualizaciones, no se pueden simular los efectos de un cambio en las mismas puesto que habría que variar al mismo tiempo demasiados parámetros.
(146)
Por otra parte, la Comisión indica que los estados financieros de Oltchim se han elaborado de conformidad con las normas NIIF y han sido auditados por el auditor independiente KPMG. En esos estados financieros, el pasivo financiero se presenta a su valor razonable según las disposiciones de la NIC 39. La NIC 39 define el valor razonable como el importe por el cual puede ser intercambiado un activo o cancelado un pasivo, entre partes interesadas y debidamente informadas que realizan una transacción en condiciones de independencia. Sobre esta base, KPMG certificó que el valor razonable de la deuda a largo plazo de la empresa no era significativamente distinto de su valor contable.
(147)
Sobre la base de las consideraciones anteriores, la Comisión opina que efectivamente es adecuado utilizar el valor contable de la deuda para calcular el valor de mercado de los fondos propios.
(148)
No obstante, para comprobar la solidez del cálculo, la Comisión realizó además un análisis de sensibilidad, es decir, determinó la diferencia porcentual entre el valor contable y el valor de mercado de la deuda neta antes de la conversión que igualaría el valor actual de la participación del Estado después de la conversión y el valor de liquidación, suponiendo que el valor de mercado de la deuda corresponda a su valor contable tras la capitalización de la deuda. Ese valor porcentual puede considerarse un tipo de «margen de error» para la estimación del valor de mercado de la deuda.
(149)
La Comisión opina que, de todos los supuestos (valor de empresa basado en la mediana, la media y la media ponderada), la media ponderada representa el supuesto más exacto puesto que en ese caso los valores son ponderados en función del volumen de acciones negociadas. En ese supuesto, el margen citado es del 15 %. La Comisión concluye que ese margen es suficientemente amplio para poder considerar que el cálculo del valor de empresa se basa en datos sólidos.
(150)
Posteriormente, una vez se ha calculado el valor de mercado de los fondos propios, se puede calcular el valor de la participación del Estado resultante de ese valor de mercado del total de los fondos propios basado en la participación pública, que será el siguiente después de la conversión de la deuda (40):
Cuadro 6
Participación del Estado rumano en Oltchim antes y después de la conversión de la deuda prevista
Participación antes de la conversión de la deuda
Participación después de la conversión de la deuda
Deuda con AVAS más intereses correspondientes que representan la deuda convertida
AVAS
0 %
[80]-[100] %
Ministerio de Economía
54,81 %
[0]-[5] %
Total Estado
54,81 %
[80]-[100] %
(151)
En consecuencia, tras convertir el principal de la deuda de AVAS más los intereses cobrados en virtud del acuerdo, Oltchim tendrá un valor de mercado de fondos propios que oscilará entre [20]-[30] y [90]-[100] millones EUR, lo que dará un valor actual (41) de la participación pública combinada de ([80]-[100] %) entre [15]-[30 y [75]-[90] millones EUR. En el Cuadro 7, el valor de empresa evaluado para todos los supuestos se resume y compara con los valores aplicables en el caso de una liquidación.
Cuadro 7
Comparación de la conversión de la deuda seguida de privatización frente a supuestos de liquidación basados en el método del valor de empresa
Ingresos para el Estado previstos
millones EUR
Conversión de la deuda y privatización inmediata
Valor actual neto de los ingresos obtenidos con la liquidación
Comparación
VE basado en la mediana del precio de la acción durante 44 meses
VE basado en la media del precio de la acción durante 44 meses
VE basado en la media ponderada del precio de la acción durante 44 meses
Valor de mercado de los fondos propios
[20]-[30]
[45]-[60]
[90]-[100]
Valor de mercado de la participación pública conjunta
[15]-[40]
[45]-[60]
[80]-[100]
Valor actual neto de la participación pública conjunta (98,44 %)
[15]-[40]
[30]-[50]
[75]-[90]
[10]-[40]
Liquidación conversión de la deuda y privatización
Valor actual neto de la participación AVAS (96,54 %)
[15]-[40]
[30]-[50]
[70]-[80]
[10]-[40]
Liquidación conversión de la deuda y privatización
Valor actual neto de la participación del Ministerio de Economía (1,9 %)
[0]-[1]
[0]-[1]
[1]-[2]
[0]-[1]
Liquidación conversión de la deuda y privatización
(152)
En todos los supuestos evaluados según el método del valor de empresa, tanto el acreedor público AVAS como el accionista público, el Ministerio de Economía, obtienen mejores resultados de la conversión de la deuda seguida de privatización que si se liquidara la empresa. La participación del actual accionista público, el Ministerio de Economía, se reducirá con la conversión de la deuda, lo que se traduce en una participación del [80]-[100] % para el acreedor AVAS. No obstante, el Ministerio no tiene motivos para oponerse a la conversión de la deuda puesto que, en el caso de una liquidación, no obtendría nada por su participación en la empresa. El acreedor público AVAS seguiría obteniendo más, incluso en el supuesto con el menor valor de empresa estimado, que en el caso de que se decidiera liquidar la empresa ([10]-[30] millones EUR, frente a [10]-[30] millones EUR).
(153)
Basándose en los resultados anteriores, puede concluirse que, si la empresa se privatizara plenamente poco después de la conversión de la deuda, la medida notificada (conversión de la deuda seguida de la privatización total) no implicaría una ventaja para Oltchim, puesto que la medida permite al acreedor público AVAS recuperar más que si se decidiera liquidar la empresa. A este respecto, la Comisión toma nota de los compromisos contraídos por las autoridades rumanas (véanse los considerandos 17 y 73) para privatizar totalmente la empresa antes del 31 de mayo de 2012.
(154)
La Comisión considera que la evaluación cuantitativa sobre la base del método de capitalización bursátil y del método del valor de empresa también está respaldada por los dos argumentos siguientes, que no fueron cuantificados por el experto independiente.
(155)
En primer lugar, la evaluación se basa en el precio bursátil. Sin embargo, como la participación del Estado en Oltchim se venderá como una entidad, el comprador podrá controlar la empresa. Por tanto, el comprador estará dispuesto a pagar una prima de control por la participación, como suele ocurrir en transacciones comparables.
(156)
En segundo lugar, la Comisión observa que PCC estaba dispuesta a pagar 7,5 millones EUR en 2007 por una participación de facto del 12 % en Oltchim y 2,6 millones EUR en 2011 por una participación del 3,6 % más en Oltchim. Esto indica, por una parte, que un inversor privado consideró que el valor de Oltchim había aumentado en 2011 en relación con 2007 (puesto que estaba dispuesto a pagar un precio por acción más alto), y que, basándose en la transacción de 2011, el 100 % de las acciones se hubiera valorado en 73 millones EUR, que supera sustancialmente el valor de liquidación.
IX.4. Conclusión sobre el criterio de ventaja
(157)
Basándose en lo que precede, en concreto que: i) la empresa no obtuvo ventajas indebidas del modo en el que las autoridades públicas intentaron la recuperación de la deuda pública objeto de la medida notificada, y ii) la conversión de la deuda en sí no otorga ventajas indebidas a la empresa, la Comisión concluye que la medida notificada actualmente (resultante de la combinación de las anteriores medidas 1 y 3) no cumple el criterio de ventaja. Habida cuenta de lo anterior, no necesitan ser analizados los otros criterios acumulativos en la definición del concepto de ayuda estatal derivado del artículo 107, apartado 1, para la evaluación de la medida notificada actualmente.
X. CONCLUSIÓN
(158)
El procedimiento de investigación formal incoado con arreglo al artículo 108, apartado 2, del TFUE por lo que se refiere a la medida 2 (la garantía del Estado) debe concluirse, al quedar sin objeto tras la retirada de la notificación de la medida.
(159)
La medida notificada actualmente (la combinación de las antiguas medidas 1 y 3) no implica ayuda estatal a tenor del artículo 107, apartado 1, del TFUE.
(160)
Esta conclusión se basa en la firme intención de Rumanía de vender su participación en Oltchim totalmente, expresada en la carta de 21 de octubre de 2011 del Primer Ministro Emil Boc y confirmada en la carta de 16 de febrero de 2012 del Primer Ministro Ungureanu,
HA ADOPTADO LA PRESENTE DECISIÓN
Artículo 1
La Comisión ha decidido archivar el procedimiento de investigación formal con arreglo al artículo 108, apartado 2, del Tratado de Funcionamiento de la Unión Europea por lo que se refiere a la garantía del Estado notificada (medida 2) en favor de Oltchim, habida cuenta de que Rumanía ha retirado su notificación y no llevará adelante la medida.
Artículo 2
La medida 1, notificada por Rumanía el 17 de julio de 2009 y modificada el 22 de junio de 2011, 9 de septiembre de 2011, 21 de octubre de 2011 y 16 febrero de 2012, no constituye ayuda estatal a tenor del artículo 107, apartado 1, del Tratado de Funcionamiento de la Unión Europea.
Artículo 3
La medida 3, ejecutada por Rumanía en 2007, no constituye ayuda estatal a tenor del artículo 107, apartado 1, del Tratado de Funcionamiento de la Unión Europea.
Artículo 4
El destinatario de la presente Decisión será Rumanía.
Hecho en Bruselas, el 7 de marzo de 2012