ROZHODNUTÍ KOMISE
ze dne 20. července 2010
o parafiskálním poplatku na podporu vína C 43/04 (ex NN 38/03), který uplatňuje Portugalsko
(oznámeno pod číslem K(2010) 4891)
(Pouze portugalské znění je závazné)
(2011/6/EU)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie (dále jen „SFEU“) (1), a zejména na čl. 108 odst. 2 první pododstavec této smlouvy,
po vyzvání zúčastněných stran, aby podle výše uvedeného ustanovení předložily své připomínky (2),
vzhledem k těmto důvodům:
I. POSTUP
(1)
Na základě stížnosti zaslala Evropská komise portugalským orgánům dne 20. ledna 2003 žádost o informace týkající se parafiskálního poplatku nazývaného „na podporu vína“, který vybírá Institut révy a vína, a týkající se opatření financovaných takto vybraným poplatkem.
(2)
Stálé zastoupení Portugalska při Evropské unii odpovědělo Komisi dopisem ze dne 14. března 2003. Jako odpověď na dotazy útvarů Komise zaslané faxem dne 14. května a 22. prosince 2003 byly v dopisech ze dne 4. srpna 2003, 2. září 2003, 24. února 2004 a 15. července 2004 zaslány doplňující informace.
(3)
Vzhledem k tomu, že se dotčený mechanismus uplatňuje bez předchozího povolení Komise od roku 1995, byl zapsán do registru neoznámené podpory. Opatření prováděná Portugalskem ve skutečnosti představují novou podporu neoznámenou Komisi, a tudíž protiprávní ve smyslu čl. 1 písm. f) nařízení Rady (ES) č. 659/1999 ze dne 22. března 1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 93 (nyní článek 108) SFEU (3).
(4)
Dopisem ze dne 6. prosince 2004 (K(2004)4522) oznámila Komise Portugalsku své rozhodnutí zahájit ve věci této podpory formální vyšetřovací řízení podle čl. 108 odst. 2 SFEU. Rozhodnutí Komise o zahájení řízení bylo uveřejněno v Úředním věstníku Evropských společenství (4). Komise vyzvala zúčastněné strany, aby předložily své připomínky k dotčené podpoře.
(5)
Portugalské orgány předložily své připomínky dopisy ze dne 11. a 13. ledna 2005. Svoji odpověď doplnily dopisem ze dne 24. května 2006. Komise neobdržela připomínky od třetích zúčastněných stran.
II. POPIS PODPORY
(6)
Tato kapitola stručně rekapituluje souvislosti a hlavní skutečnosti týkající se opatření zkoumaných v tomto rozhodnutí. Podrobnosti o těchto skutečnostech jsou uvedeny v rozhodnutí o zahájení řízení uvedeném ve 4. bodě odůvodnění výše.
1. Institut révy a vína
(7)
Institut révy a vína (dále jen „IRV“) je veřejný orgán založený v roce 1986 s cílem zajistit kontrolu a obecnou koordinaci odvětví vína v Portugalsku. V souladu s ustanoveními legislativního nařízení č. 99/97 ze dne 26. dubna 1997 (základní zákon o Institutu révy a vína) (5) byly IRV uděleny obecné pravomoci v oblasti podpory, studia, kontroly, dohledu a propagace výroby a prodeje vína a vinařských produktů a za těmito účely byl vybaven administrativní a finanční autonomií.
(8)
Tento orgán vykonává činnost, která mu byla přidělena vnitrostátními právními předpisy a právními předpisy Společenství týkajícími se odvětví vína, a zejména funguje jako vnitrostátní instituce, kterou portugalský stát (6) pověřil dohledem nad dodržováním předpisů Společenství v odvětví vína podle čl. 72 odst. 1 nařízení Rady (ES) č. 1493/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s vínem (7).
(9)
V rámci svých úkolů obecné koordinace v odvětví vína IRV vyvíjí dva typy činností:
-
činnosti, které se týkají hlavně vín a vinařských produktů, jež jsou vyprodukovány v Portugalsku, a to pravomoci týkající se vinařského registru a dědictví i auditu kontrolního a certifikačního systému jakostních vín s. o. a regionálních vín (v průměru 2,8 % rozpočtu IRV ), a
-
činnosti týkající se bez rozdílu vín a vinařských produktů pocházejících z Portugalska a vín a vinařských produktů pocházejících z jiných členských států nebo ze třetích států a uváděných na trh v Portugalsku, a to řídící a koordinační činnosti vinařského trhu a kontrolu a dohled nad odvětvím vinařství v souladu s vnitrostátními předpisy a s předpisy Společenství (činnosti, které zahrnují téměř celý rozpočet IRV).
(10)
IRV také poskytuje určité služby třetím stranám, a to: (i) organizování a podporu vzdělávacích činností pro hospodářské subjekty, profesní a mezioborová sdružení v odvětví vína a zaměstnance IRV; (ii) poskytování skladovacích kapacit infrastruktury IRV hospodářským subjektům působícím v dotčeném odvětví a (iii) poskytování laboratorních služeb IRV a vzdělávání vlastních pracovníků a jiných pracovníků odvětví vína (z velké části financované podpůrnými programy Společenství a vnitrostátními podpůrnými programy).
2. Opatření k propagaci vína
(11)
IRV také zajišťuje propagaci vína. To se projevuje poskytnutím podpory reprezentativním mezioborovým sdružením odvětví vína, která plánují rozvoj aktivit na propagaci a reklamu vína a vinařských produktů. Tato podpora je financována částečně z příjmů z poplatku na podporu vína, který se vybírá z domácích a dovezených produktů, kdy dané procento stanoví každoročně portugalské orgány, které současně určují kritéria výběru příjemců podpory (8).
(12)
Od roku 1997 byla podpora obecné propagace vína a vinařských produktů přidělena na základě otevřeného a konkurenčního postupu portugalskému mezioborovému sdružení, které zastupuje portugalské odvětví vína, s názvem „Viniportugal“. Viniportugal se jako jediný kandidát od roku 1997 stal příjemcem celého parafiskálního poplatku určeného k těmto účelům.
(13)
Toto procento z uvedeného poplatku bylo určeno k financování dvou různých typů propagačních kampaní:
-
v první řadě kampaní na obecnou propagaci vína a vinařských produktů v Portugalsku bez odkazu na jejich původ;
-
za druhé kampaní na propagaci portugalského vína a vinařských produktů na území jiných členských států a třetích zemí.
2.1. Obecná propagace vína v Portugalsku
(14)
Co se týče kampaní na obecnou propagaci vína v Portugalsku, potvrzují portugalské orgány, že Viniportugal plní podpůrnou funkci a provádí propagační činnosti v oblasti vína a vinařských produktů, jako je podpora kulturních a vědeckých činností spojených s odvětvím vína. V této souvislosti Viniportugal podporuje kulturu vína pořádáním veletrhů a výstav v této oblasti, vydáváním publikací na toto téma a pomocí prezentací, informačních akcí a reklamních kampaní vzhledem k tomu, že obecná propagace vína má přímý vliv na spotřebu vína v Portugalsku.
(15)
Portugalské orgány uvádějí, že cílem propagačních a reklamních činností, které vyvíjí Viniportugal, není v žádném případě odradit spotřebitele od nákupu vinařských produktů z jiných členských států nebo poškodit jejich pověst. Rovněž nemají přinést prospěch určité výrobní značce nebo jednotlivým producentům.
(16)
Hlavním cílem reklamních kampaní na vnitrostátní úrovni je získat mladé zletilé spotřebitele obou pohlaví pro zdravou konzumaci vína jako alternativy k pivu nebo jiným alkoholickým nápojům.
(17)
Sdružení Viniportugal rovněž podporuje vydávání knih, prospektů a praktických příruček o víně s cílem popularizovat kulturu vína; uzavírá smlouvy s institucemi vyššího vzdělávání na podporu vzdělávání odborníků v odvětví vína a restauratérství; podporuje portugalský svaz someliérů, aby zvýšilo kvalitu vín podávaných ve veřejných prostorách a zajistilo všeobecnou znalost vlastností vína; a konečně Viniportugal podporuje umírněnou a odpovědnou konzumaci vína ve spolupráci se zdravotnickými institucemi tím, že pořádá semináře o boji proti alkoholu v krvi a bezpečnosti silničního provozu a navrhuje kodex správné praxe v oblasti reklamy na víno s cílem propagovat víno důstojným způsobem a vyhnout se podpoře konzumace alkoholu u nezletilých. Portugalské orgány předložily vzorky propagačních materiálů, které prokazují dodržování výše uvedených zásad.
2.2. Podpora portugalského vína na trzích jiných členských států a třetích zemí
(18)
Na druhé straně, co se týče kampaní k propagaci portugalského vína a vinařských produktů na území jiných členských států a třetích zemí, uvedly portugalské orgány, že činnosti vyvíjené na trzích jiných členských států a třetích zemí jsou zacíleny na propagaci portugalských vín a realizují se prostřednictvím zveřejňování reklam v odborných časopisech, rozšiřování informačních bulletinů, účasti na odborných výstavách a podpory návštěv novinářů odborných periodik v Portugalsku. Portugalské orgány tvrdí, že cílem těchto kampaní není odradit spotřebitele od nákupu produktů z jiných členských států nebo poškodit pověst těchto produktů ani přinést prospěch určité výrobní značce nebo jednotlivým producentům. V této souvislosti předložily portugalské orgány příklady a vzorky reklamních kampaní v zahraničním odborném tisku.
3. Opatření v oblasti vzdělávání
(19)
Institut IRV je odpovědný za podporu a zajišťování technického vzdělávání a informačních činností pro hospodářské subjekty v odvětví vína, aby se tak zaručila kvalita vín a vinařských produktů. V letech 1997 až 2002 pořádal tento institut různé vzdělávací akce pro své úředníky (1 449 úředníků), další úředníky státní správy a v menší míře i pro subjekty v daném odvětví (135 zaměstnanců).
(20)
Portugalské orgány zdůrazňují, že náklady na vzdělávací činnost pořádanou IRV v tomto období byly rovněž podpořeny z programů podpory modernizace zemědělství a lesnictví (PAMAF) 6 a z programu Agro - opatření 7, které jsou spolufinancovány Evropským sociálním fondem, kromě obecného školení „Sistema de Informaçao e Gestão Vitivinícola - 2000“, jehož náklady byly 367,12 EUR. Portugalské orgány doplňují, že díky tomu nemusel institut IRV ani hospodářské subjekty přispívat na financování tohoto vzdělávání.
4. Poplatek na podporu vína
(21)
Zkoumané opatření se týká používání výnosů parafiskálního poplatku, který Institut révy a vína (dále jen „IRV “) vybírá od hospodářských subjektů působících v odvětví vína od roku 1995 (9). Cílem tohoto poplatku je zajistit tomuto veřejnému orgánu dostatečné prostředky na provádění úkolů spojených s koordinací odvětví vína v Portugalsku, což představuje více než 62 % rozpočtu na provoz IRV.
(22)
Podle čl. 1 odst. 1 legislativního nařízení 119/97 podléhají vína a vinařské produkty pocházející z ú zemí Portugalska stejně jako vnější produkty prodávané v Portugalsku poplatku na podporu vína, který je náhradou za služby poskytované IRV v souvislosti se všeobecnou podporou a koordinací odvětví vína nebo, v případě autonomních oblastí Azorských ostrovů a Madeiry, za služby poskytované příslušnými regionálními orgány.
(23)
Poplatek na podporu vína se vybírá nejen z vinařských produktů vyráběných a prodávaných v Portugalsku, ale i z produktů vyráběných v Portugalsku a prodávaných v jiných členských státech nebo ve třetích zemích (vývoz) a z vinařských produktů pocházejících z jiných členských států nebo ze třetích zemí a prodávaných v Portugalsku (dovoz).
(24)
Sazbu poplatku každoročně stanoví příslušné orgány ministerstva zemědělství. Sazba se liší podle obalové úpravy produktu a objemu obalu (10).
(25)
Výnosy z poplatku na podporu vína jsou i přes název poplatku určeny především na financování služeb všeobecné koordinace odvětví vína, které poskytuje IRV, a ve druhé řadě na propagaci vína a vinařských produktů.
(26)
Při zahájení řízení se Komise domnívala, že při obecné koordinaci odvětví vína svěřené právními předpisy Společenství a vnitrostátními právními předpisy i při organizování poskytování podpory na propagaci vína institut IRV nevystupuje jako soukromý subjekt, ale jako veřejný orgán, a že se tedy u něj nejedná o státní podporu (viz bod 66 rozhodnutí o zahájení řízení).
(27)
Co se týče činnosti IRV jakožto poskytovatele některých služeb třetím stranám podle podmínek trhu (viz 15. bod odůvodnění výše), institut IRV neměl na základě svého postavení na trhu žádnou hospodářskou výhodu, a tudíž se u něj nejedná o státní podporu (viz bod 70 rozhodnutí o zahájení řízení).
(28)
Na základě informací, které měla Komise k dispozici, se rovněž domnívala, že sdružení Viniportugal nezískalo ekonomickou výhodu, a tudíž se nejednalo o státní podporu ve prospěch tohoto sdružení. Toto mezioborové sdružení je pouze poskytovatelem služeb, který byl vybrán podle objektivních kritérií otevřeným, transparentním a nediskriminujícím postupem, aby poskytoval takové služby (viz bod 87 rozhodnutí o zahájení řízení).
(29)
Ve chvíli zahájení vyšetřovacího řízení se tedy Komise domnívala, že došlo ke státní podpoře ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU ve prospěch hospodářských subjektů odvětví vína z hlediska financování kampaní k propagaci a reklamě v oblasti vína a vinařských produktů (viz bod 80 rozhodnutí o zahájení řízení).
(30)
Co se týče vzdělávání, měla Komise rovněž za to, že se jednalo o státní podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU (viz body 79 a 80 rozhodnutí o zahájení řízení).
(31)
Komise zahájila řízení podle čl. 108 odst. 2 SFEU, jelikož měla pochybnosti o slučitelnosti těchto dvou druhů podpory s vnitřním trhem.
(32)
Pokud tedy jde o podporu reklamy portugalského vína na trhu jiných členských států a třetích zemí, Komise neměla v době zahájení řízení dostatečné informace, aby uzavřela, zda tyto akce přes uvádění původu vína nesdělují pouze informace o objektivních vlastnostech dotčených produktů a zda neobsahují subjektivní tvrzení o kvalitě produktů pouze z důvodu jejich původu (viz bod 119 rozhodnutí o zahájení řízení).
(33)
Co se týče financování podpor na propagaci a na vzdělávání, Komise měla v souladu s judikaturou Soudního dvora za to, že podpora vnitrostátních producentů může být financována parafiskálními poplatky uloženými i na dovoz od producentů stejného produktu jiných členských států pouze v tom případě, že budou existovat pojistky, že tito producenti mohou využívat všech těchto podpor stejným způsobem jako vnitrostátní producenti. Komise tedy ve stádiu zahájení řízení neměla dostatečné informace k tomu, aby uzavřela, zda v této věci nedochází k diskriminaci mezi vnitrostátními a dovezenými produkty. Nemohla tedy dojít k závěru, zda produkty pocházející z jiných členských států, ze kterých také musel být zaplacen poplatek, mohly stejným způsobem a stejnou měrou využívat všech výhod vyplývajících z uvedeného poplatku jako vnitrostátní produkty (viz bod 135 rozhodnutí o zahájení řízení).
(34)
Komise rovněž požadovala po portugalských orgánech, aby poskytly veškeré informace potřebné k vyhodnocení dotčených opatření, zejména v souvislosti s nediskriminačním charakterem metody financování uvedených podpor (tj. podpor na propagaci a reklamu vína a vinařských produktů v Portugalsku i na území jiných členských států a třetích zemí a podpor na vzdělávání) a v souvislosti s objektivní povahou reklamních kampaní pořádaných na trzích členských států a třetích zemí.
(35)
Toto rozhodnutí zkoumá uplatňování parafiskálního poplatku od jeho vstupu v platnost až do 31. prosince 2006, kdy vstoupily v platnost nové pokyny Společenství ke státní podpoře v odvětvích zemědělství a lesnictví na období 2007-2013, aniž by to mělo vliv na postoj, který Komise zaujme k uplatňování tohoto poplatku na podporu vína po tomto datu.
III. PŘIPOMÍNKY, KTERÉ PŘEDLOŽILO PORTUGALSKO
(36)
V reakci na rozhodnutí o zahájení řízení podle čl. 108 odst. 2 SFEU zaslaly portugalské orgány své připomínky v dopisech ze dne 11. a 13. ledna 2005. Svoji odpověď doplnily dopisem ze dne 24. května 2006.
1. Podpory na vzdělávání
(37)
Co se týče podpor na vzdělávání, portugalské orgány upřesnily následující skutečnosti.
(38)
V letech 1997 až 2000 institut IRV pořádal vzdělávací činnosti v souvislosti se základními otázkami odvětví vína v Portugalsku, které byly určeny zejména zaměstnancům IRV a dalších veřejných orgánů a v menší míře subjektům v odvětví vína.
(39)
Náklady na všechny činnosti podporované a prováděné IRV v uvedeném období byly zcela hrazeny z programů podpory modernizace zemědělství a lesnictví (PAMAF) 6 a z programu Agro - opatření 7, které jsou částečně financovány Společenstvím - Evropským sociálním fondem (ESF) - a částečně z vnitrostátních prostředků - z plánu investic a výdajů na rozvoj ústřední správy.
(40)
Jedinou činností za uvedené období, jejíž náklady byly skutečně hrazeny z rozpočtu IRV, bylo obecné školení „Sistema de Informação e Gestão Vitivinícola 2000“, které proběhlo v roce 2000, s celkovými náklady ve výši 367,12 EUR, a které bylo určeno zaměstnancům regionálních zemědělských odborů (regionálních útvarů ministerstva zemědělství) a zaměstnancům regionálních vinařských výborů, což jsou odpovědné orgány zaručující pravost a kvalitu vín z určitých regionů.
(41)
A konečně, portugalské orgány považovaly za nezbytné zdůraznit, že zanedbatelné náklady na tuto činnost - pouze 367,12 EUR - znamenají, že dopad na hospodářskou soutěž na vnitřním trhu je nulový nebo přinejmenším minimální.
2. Podpory na propagaci a reklamu portugalského vína na trzích jiných členských států a třetích zemí
(42)
Pokud jde o pochybnosti Komise ohledně podpory reklamy portugalského vína na trhu jiných členských států a třetích zemí, poskytly portugalské orgány tyto informace:
(43)
Propagační a reklamní činnosti sdružení Viniportugal v Portugalsku a na území jiných členských států a třetích zemí jsou obecné povahy, netýkají se konkrétních odvětví a nejsou zacílena na propagaci určitých podniků nebo jednotlivých producentů.
(44)
Cílem těchto kampaní není poškodit pověst vinařských produktů z jiných členských států ani odradit spotřebitele od nákupu vinařských produktů z jiných členských států a tyto kampaně se řídí platnými právními předpisy Společenství (tj. předpisy týkajícími se označování a obchodní úpravy potravin a reklam na potraviny). Reklamní činnosti sdružení Viniportugal v jiných členských státech Evropské unie a ve třetích zemích tedy dodržují negativní kritéria uvedená v odstavcích 18 až 30 pokynů Společenství ke státním podporám na reklamu výrobků uvedených v příloze I Smlouvy o ES a určitých výrobků, které v této příloze uvedeny nejsou (11) (dále jen „pokyny ke státním podporám na reklamu“), jež platilo v době provádění dotčené podpory.
(45)
Tyto činnosti rovněž splňuji pozitivní kritéria stanovená v odstavci 31 a násl. pokynů ke státním podporám na reklamu. Cílem těchto činností je skutečně seznámit spotřebitele v jiných členských státech s portugalskými víny, a napomoci tak rozvoji činností portugalského odvětví vína ve smyslu čl. 107 odst. 3 písm. c) SFEU.
(46)
Cílem kampaní sdružení Viniportugal mimo Portugalsko je představit základní vlastnosti portugalského vína a pozvat spotřebitele z jiných členských států a třetích zemí, aby ochutnali produkty, které neznají. Kampaně neobsahují žádné subjektivní prohlášení o kvalitě produktů pouze na základě jejich původu, což je v souladu s pokyny ke státním podporám na reklamu.
(47)
Portugalské orgány tedy prohlašují, že reklamní činnosti sdružení Viniportugal v jiných členských státech Evropské unie a ve třetích zemích je třeba považovat za slučitelné s vnitřním trhem ve světle čl. 107 odst. 3 písm. c) SFEU a pokynů ke státním podporám na reklamu.
(48)
Na podporu svého tvrzení předložily portugalské orgány příklady a vzorky reklamních kampaní v zahraničním odborném tisku.
3. Financování propagačních a reklamních kampaní portugalského vína v jiných členských státech a třetích zemích
(49)
Co se týče pochybností Komise ohledně financování kampaní určených na propagaci a reklamu vína v jiných členských státech a třetích zemích, portugalské orgány zdůrazňují, že v období 1997-2005 představovaly příjmy z poplatku uvaleného na produkty pocházející z jiných členských států pouze 15 % celkových příjmů z tohoto poplatku.
Roční příjmy z poplatku na podporu vína (roční průměr za období 1998-2005 (12))
Původ
Částka
(EUR)
%
Vína a vinařské produkty portugalského původu
7 327 957
85 %
Vína a vinařské produkty pocházející z jiných členských států a ze třetích zemí
1 293 169
15 %
Průměrné roční příjmy celkem (1998-2005)
8 621 126
100 %
(50)
V této souvislosti mají portugalské orgány za to, že dovážené produkty se podílejí na úhradě pouze části obecné propagace vína a vinařských produktů prováděné v Portugalsku, která je přínosem jak pro portugalské produkty, tak pro produkty pocházející z jiných členských států. Podle portugalských orgánů je ostatní financování obecné propagace zajištěno částí dávky uvalené na vnitrostátní produkty, které mají do stejné míry prospěch z výhod, jež z nich plynou. Portugalské orgány na druhé straně uvedly, že průměrné náklady na obecnou propagaci vína a vinařských produktů jsou mnohem vyšší, než je částka přidělovaná sdružení Viniportugal pocházející z poplatku na podporu uvaleného na produkty jiných členských států. Podle portugalských orgánů představuje podpora udělovaná každoročně sdružení Viniportugal v dotčeném období 25 až 45 % příjmu z poplatku na podporu vína (viz 15. bod odůvodnění výše). Z této částky pouze 15 % pochází z poplatku uvaleného na produkty dovážené z jiných členských států. Zbylých 85 % pochází z příjmů z daně uvalené na portugalské produkty (13). Činnost sdružení Viniportugal je tedy zejména financována z příjmů z poplatku uvaleného na portugalské produkty.
(51)
Portugalské orgány dodávají, že během tohoto období představovaly výdaje sdružení Viniportugal na akce spojené s obecnou podporou vína v Portugalsku průměrně 32 % celkových výdajů tohoto sdružení.
Výdaje sdružení Viniportugal (roční průměr za období 1998-2005 (14))
Činnosti
Částka
(EUR)
%
Propagační a reklamní akce v jiných členských státech a třetích zemích
1 119 293
68 %
Akce na obecnou propagaci vína v Portugalsku
525 698
32 %
Průměrné roční výdaje celkem (1998-2005)
1 644 991
100 %
(52)
Vzhledem k tomu, že příspěvek produktů z jiných členských států k činnosti sdružení Viniportugal představuje maximálně 15 % celkových příjmů tohoto sdružení plynoucích z poplatku na podporu vína, dospěly portugalské orgány k závěru, že příspěvek těchto produktů je tedy omezen na financování stěží jedné části výdajů na akce obecné propagace, které sdružení Viniportugal v Portugalsku pořádá.
(53)
Tyto akce, z nichž mohou podle portugalských orgánů mít užitek portugalské produkty i produkty dovážené z jiných členských států, byly na jedné straně financovány z příspěvku produktů z jiných členských států a na straně druhé z příspěvku portugalských produktů.
(54)
Zbývající část příspěvku získaného z portugalských produktů - na činnost sdružení Viniportugal - byla určena na financování všech akcí na propagaci a reklamu portugalských vín v jiných členských státech a třetích zemích, kdy se tedy jednalo o jediný zdroj financování těchto činností.
(55)
Portugalské orgány závěrem prohlašují, že neexistuje diskriminační zacházení mezi vnitrostátními víny a vinařskými produkty a těmi, které pocházejí z jiných členských zemí, z toho důvodu, že (i) obě kategorie přispívají k financování činností obecné propagace vína a vinařských produktů v Portugalsku, jež jsou přínosem jak pro vnitrostátní produkty, tak pro produkty dovážené z jiných členských států; (ii) kampaně na propagaci a reklamu pořádané sdružením Viniportugal v jiných členských státech a třetích zemích, které jsou přínosem pouze pro portugalské víno, jsou financovány výhradně z příjmů z poplatku, který se vybírá z vnitrostátních vín a vinařských produktů.
(56)
Podle portugalských orgánů je tedy třeba finanční mechanismus dotčené podpory považovat za slučitelný s články 107 a 110 SFEU.
IV. POSOUZENÍ
1. Existence podpory podle čl. 107 odst. 1 SFEU
(57)
Na výrobu a obchod týkající se výrobků odvětví vína se v souladu s článkem 71 nařízení (ES) č. 1493/99 (15) o společné organizaci trhů s těmito produkty použijí články 107 až 109 SFEU.
(58)
Podle čl. 107 odst. 1 SFEU podpory poskytované v jakékoli formě státem nebo ze státních prostředků, které narušují nebo mohou narušit hospodářskou soutěž tím, že zvýhodňují určité podniky nebo určitá odvětví výroby, jsou, pokud ovlivňují obchod mezi členskými státy, neslučitelné s vnitřním trhem, nestanoví-li Smlouvy jinak.
(59)
Aby se na určité opatření vztahovalo ustanovení čl. 107 odst. 1 SFEU, musí současně splňovat čtyři specifické podmínky: 1 opatření musí být financováno státem nebo ze státních prostředků, 2 musí se selektivně vztahovat pouze na určité podniky nebo určitá odvětví výroby, 3 pro podniky, kterým se podpora poskytuje, musí zahrnovat hospodářskou výhodu, 4 musí ovlivňovat obchod uvnitř Společenství a musí narušovat nebo může narušit hospodářskou soutěž.
(60)
Ve svém rozhodnutí o zahájení formálního vyšetřovacího řízení vyslovila Komise své pochybnosti ohledně následujících otázek: za prvé ohledně slučitelnosti propagačních opatření na trzích ostatních členských států a třetích zemí s článkem 107 SFEU, za druhé ohledně slučitelnosti vzdělávání organizovaného IRV s článkem 107 SFEU a za třetí ohledně slučitelnosti s článkem 110 SFEU, pokud jde o financování propagačních opatření financovaných pomocí parafiskálního poplatku na trzích jiných členských států a třetích zemí. Komise proto své vyšetřovací řízení omezí na tyto otázky.
1.1. Státní prostředky
(61)
Podpory, které jsou předmětem tohoto vyšetřovacího řízení, byly financovány prostřednictvím parafiskálního poplatku nazývaného „na podporu vína“.
(62)
Pokud jde o otázku, zda je možné výnosy z parafiskálních poplatků považovat za státní prostředky, je nutné připomenout, že u státních zdrojů nelze rozlišovat mezi případy, kdy je podpora přímo poskytnuta státem, a těmi, kdy je poskytnuta veřejnými nebo soukromými orgány, které jsou určené nebo zřízené státem (16).
(63)
Dne 15. července 2004 Soudní dvůr Evropských společenství ve svém rozsudku vyneseném ve věci Pearle (17) (věc C-345/02) uvedl, že povinné příspěvky všech podniků v odvětví shromažďované prostřednictvím jedné organizace nemohou být považovány za státní prostředky, pokud jsou současně splněny čtyři následující podmínky:
a)
Dotčené opatření je určeno profesní organizací, která zastupuje podniky a zaměstnance daného odvětví, a neslouží jako nástroj výkonu politiky vymezené státem;
b)
takto stanovené cíle jsou financovány zcela z příspěvků podniků daného odvětví;
c)
způsob financování a procentuální podíl/výši příspěvků stanoví v profesní organizaci daného odvětví zástupci zaměstnavatelů a zaměstnanců bez jakéhokoliv zásahu státu;
d)
příspěvky se povinně použijí na financování opatření bez možného zásahu státu.
(64)
Zdá se, že oznámené opatření všechny tyto podmínky nesplňuje. Poplatek nazvaný „na podporu vína“ je stanoven portugalským orgánem na základě legislativního nařízení (viz 11. bod odůvodnění) jako nástroj pro výkon politiky přijaté portugalskou vládou, a to podpory vína. Portugalský orgán má navíc jako zákonodárce možnost zasahovat do stanovení způsobů financování opatření a použití příspěvků. V tomto případě vyplývá zásah portugalského státu jasně z ustanovení legislativních nařízení č. 137/95 ze dne 14. června a č. 119/97 ze dne 15. května.
(65)
Vzhledem k tomu, že nejsou splněny podmínky a), c) a d) rozsudku ve věci Pearle, výnosy z poplatku nazvaného „na podporu vina“ se tudíž považují za „státní zdroje“.
1.2. Existence selektivní výhody
(66)
Rovněž je nutné ověřit, zda analyzovaný mechanismus „narušuje nebo může narušit hospodářskou soutěž tím, že zvýhodňuje určité podniky nebo určitá odvětví výroby“. Existenci podpory je nutno stanovit na úrovni možných příjemců podpory vína a příslušného financování.
(67)
Aby vyrovnání poskytnuté ze státních zdrojů představovalo státní podporu ve smyslu článku 107, musí poskytovat ekonomické zvýhodnění, které by nebylo možné získat za normálních tržních podmínek, a tato výhoda musí být selektivní. Kritérium selektivity je splněno, pokud je uvedené zvýhodnění vyhrazeno několika podnikům nebo jednomu odvětví hospodářské činnosti. Tato podmínka je tudíž v tomto případě splněna, neboť odvětví vína a vinařské produkty jsou jasně vymezeny.
(68)
Při zahájení vyšetřovacího řízení určila Komise za příjemce hospodářské subjekty, které jsou příjemci služeb poskytovaných IRV a sdružením Viniportugal. Bez ohledu na to, zda financování činností IRV představuje státní podporu ve prospěch této organizace, vyvstává rovněž otázka, zda je možné kvalifikovat podle čl. 107 odst. 1 SFEU jako státní podporu služby poskytované touto organizací ve prospěch odvětví vína. Není pochyb o tom, že subjekty dotčeného odvětví (výrobci, zpracovatelé, velkoobchodníci, maloobchodníci atd.) jsou podniky vykonávajícími hospodářskou činnost.
(69)
Podle judikatury Soudního dvora se za podpory považují zejména zásahy, které různou formou zmírňují náklady, jež běžně zatěžují rozpočet podniku, a které, aniž by byly dotacemi v přísném slova smyslu, jsou proto stejné povahy a mají stejné účiny (18).
(70)
Proto je na druhém místě důležité odpovědět na otázku, zda a případně v jaké míře činnosti financované těmito „státními zdroji“, tj. služby nabízené příslušnému odvětví IRV a propagační akce organizované sdružením Viniportugal, představují pro hospodářské subjekty daného odvětví ekonomické zvýhodnění.
(71)
Pokud jde o služby IRV, je nutné na jedné straně vědět, zda a případně v jaké míře by bez služeb zajišťovaných IRV musely nést hospodářské subjekty odvětví vína v Portugalsku náklady za dané služby a zda tyto služby představují náklady, jež běžně zatěžují rozpočet podniku. Za tímto účelem je nutno rozlišit tři různé skupiny služeb:
1.2.1. Služby IRV jako generálního koordinátora daného odvětví
(72)
Komise je toho názoru, že služby a činnosti IRV jako generálního koordinátora odvětví vína a zejména služby týkající se dozorování, kontroly, certifikace, auditu a řízení tržních mechanismů představují důsledek dodržování požadavků stanovených právními předpisy Společenství a vnitrostátními právními předpisy a jako takové nepředstavují činnosti, jež běžně zatěžují rozpočet podniku, nýbrž činnosti, které vyplývají ze základních funkcí státu.
1.2.2. Služby spojené se vzděláváním
(73)
Nicméně pokud jde o financování školení určených hospodářským subjektům daného odvětví, zdá se jasné, že se jedná o výhodu ve prospěch těchto subjektů, neboť vzdělávání představuje činnost, jež běžně zatěžuje rozpočet podniků.
(74)
Podle informací poskytnutých portugalskými orgány při zahájení řízení byla všechna školení s výjimkou školení obecného zájmu „Sistema de Informação e Gestão Vitivinícola - 2000“, jehož náklady činily 367,12 EUR, spolufinancována Evropským sociálním fondem, a nebyla tudíž financována z výnosů parafiskálního poplatku. Z tohoto důvodu nejsou dotčená školení předmětem tohoto vyšetřovacího řízení.
(75)
Pokud jde o jediné školení financované z výnosů z poplatku na podporu vína, tj. školení obecného zájmu „Sistema de Informação e Gestão Vitivinícola - 2000“, Komise uvedla, že na základě nové informace došlo ke změně jeho kvalifikace jako státní podpory. Podle nově poskytnutých informací bylo toto školení určeno výlučně zaměstnancům regionálních odborů ministerstva zemědělství a zaměstnancům regionálních vinařských výborů, které jsou příslušnými státními úřady v oblasti kontroly a ověřování pravosti a jakosti vín v dotčených regionech. Z těchto informací vyplývá, že se nejedná o opatření podpory určené příjemcům služeb poskytovaných IRV, ale o opatření spojené se vzděláváním uvnitř státní správy.
(76)
Na základě výše uvedeného nepředstavuje toto vzdělávání státní podporu podle čl. 107 odst. 1 SFEU.
1.2.3. Služby v oblasti realizace propagačních akcí
(77)
Pokud jde o realizaci akcí na propagaci vína a vinařských produktů prostřednictvím sdružení Viniportugal, jedná se skutečně o ekonomické zvýhodnění hospodářských subjektů daného odvětví a zejména odvětví vína v Portugalsku. Organizování propagace těchto produktů je nákladem, jenž běžně zatěžuje rozpočet podniku.
(78)
Proto Komise dospěla k závěru, že poskytování služeb spočívající v realizaci propagačních akcí představuje selektivní výhodu ze státních prostředků ve prospěch hospodářských subjektů odvětví vína v Portugalsku.
1.3. Ovlivnění obchodu a narušení hospodářské soutěže
(79)
Za účelem stanovení, zda předmětné podpory spadají do působnosti čl. 107 odst. 1 SFEU, je nakonec nutné stanovit, zda mohou ovlivnit obchod mezi členskými státy a zda narušují nebo mohou narušit hospodářskou soutěž tím, že zvýhodňují určité podniky nebo určitá odvětví výroby.
(80)
Soudní dvůr dospěl k závěru, že pokud zvýhodnění poskytnuté členským státem posílí postavení určité kategorie podniků vůči jiným konkurenčním podnikům v rámci obchodu uvnitř Společenství, je nutné považovat tento obchod za ovlivněný dotčeným zvýhodněním (19).
(81)
Jeví se, že opatření, která jsou předmětem šetření, obchod mezi členskými státy ovlivnit mohou, neboť domácí výrobu zvýhodňují na úkor výroby ostatních členských států. Odvětví vína je na úrovni Společenství široce otevřeno hospodářské soutěži, a je tudíž velmi citlivé na jakákoliv opatření ve prospěch toho či onoho členského státu.
(82)
Skutečnost, že mezi členskými státy existují obchodní výměny v odvětví vína a vinařských produktů, dokazuje existence společné organizace trhů v tomto odvětví.
(83)
Níže uvedená tabulka uvádí příklad úrovně obchodních výměn těchto produktů ve Společenství v rozmezí let 1999 až 2004 (20).
1 000 hl
Rok
Dovoz EU
Vývoz EU
1999 (EU-15)
35 595
40 921
2000 (EU-15)
-
-
2001 (EU-15)
32 699
35 558,4
2002 (EU-15)
31 810,3
35 002,9
2003 (EU-15)
33 024,7
35 343
2004 (EU-25)
35 513,3
38 696,4
(84)
Proto pokud jde o financování propagačních akcí a reklamy na víno a vinařské produkty z části výnosů z poplatku nazývaného „na podporu vína“, potvrzuje Komise v souladu s čl. 107 odst. 1 SFEU svoje stanovisko týkající se existence státní podpory ve prospěch hospodářských subjektů odvětví vína a vinařských produktů.
1.4. Závěry o povaze „podpory“ ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU
(85)
Komise se ve světle výše uvedeného domnívá, že opatření ve prospěch hospodářských subjektů odvětví vína a vinařských produktů poskytují ze státních zdrojů financované zvýhodnění, na které ostatní subjekty nemají nárok. Toto zvýhodnění narušuje nebo může narušit hospodářskou soutěž tím, že zvýhodňuje určité podniky nebo určitá odvětví výroby, a proto může ovlivnit obchod mezi členskými státy. V důsledku toho Komise dospěla k závěru, že tato opatření spadají do působnosti čl. 107 odst. 1 SFEU.
2. Legitimita podpor propagace a reklamy
(86)
Portugalské orgány Komisi v souladu s čl. 108 odst. 3 SFEU neoznámily ustanovení, kterými se zavádí jmenovaný parafiskální poplatek, ani ji neinformovaly o financování činností ve prospěch odvětví vína.
3. Posouzení slučitelnosti podpor propagace a reklamy
(87)
Zásada neslučitelnosti zakotvená v čl. 107 odst. 1 SFEU nicméně zná výjimky.
(88)
Zejména čl. 107 odst. 3 písm. c) SFEU stanoví, že za slučitelné s vnitřním trhem mohou být považovány podpory, které mají usnadnit rozvoj určitých hospodářských činností nebo hospodářských oblastí, pokud nemění podmínky obchodu v takové míře, jež by byla v rozporu se společným zájmem.
(89)
Podle sdělení Komise o stanovení použitelných pravidel pro posuzování protiprávní státní podpory musí být každá protiprávní podpora ve smyslu čl. 1 písm. f) nařízení (ES) č. 659/1999 posouzena v souladu s pravidly a pokyny platnými v okamžiku, kdy je podpora poskytnuta.
(90)
Proto je slučitelnost podpor poskytnutých před 1. lednem 2002 nutno ověřit ve světle právního rámce platného pro státní podpory určené na reklamu zemědělských produktů a některých produktů nespadajících do přílohy II Smlouvy o EHS (21) a slučitelnost podpor poskytnutých po tomto datu ve světle již zmíněných pokynů ke státní podpoře na reklamu, aniž jsou dotčena zvláštní prováděcí pravidla stanovená ve výše uvedených pokynech.
(91)
Právní rámec z roku 1987 a uvedené pokyny nicméně v podstatě sdílejí stejné zásady. Stanoví záporná a kladná kritéria, která musí všechny režimy vnitrostátních podpor dodržovat. Nesmí se tedy jednat o reklamní opatření, která jsou v rozporu s článkem 28 Smlouvy (nyní článek 34 SFEU ) nebo s odvozeným právem Společenství, a tato opatření nesmějí být zaměřena na podporu určitých podniků.
3.1. Obecné propagační akce v Portugalsku
(92)
Podle informací zaslaných portugalskými orgány je možné dojít k závěru, že tato opatření mají cíle, které jsou v souladu s mnohými z kladných kritérií obsažených ve výše uvedených ustanoveních, neboť spadají buď pod cíl rozvoje malých a středních podniků či některých oblastí nebo pod cíl zlepšení produktů vysoké jakosti nebo zdravé výživy.
(93)
Portugalské orgány mimo jiné vysvětlily, že sdělení předávaná prostřednictvím propagačních akcí a reklamy jsou obecného charakteru, spočívají především v realizaci výstav, účasti na veletrzích a vydávání katalogů a jiných nosičů, nemají za cíl odradit spotřebitele od nákupu výrobků jiných členských států nebo uvedené produkty očerňovat a nejsou ve prospěch konkrétního podniku či jednotlivého výrobce.
(94)
Ve svém rozhodnutí o zahájení formálního vyšetřovacího řízení (bod 108) Komise uvedla, že veřejné podpory poskytnuté na financování propagačních akcí do 1. ledna 2002 jsou v tomto případě v souladu s kritérii stanovenými v příslušných ustanoveních Společenství.
(95)
Od 1. ledna 2002 bod 8 pokynů Společenství ke státní podpoře na reklamu produktů spadajících do přílohy I Smlouvy o ES a některých produktů nespadajících do přílohy I stanoví, že propagační akce, jako šíření vědeckých poznatků, organizace veletrhů a výstav nebo účast na podobných akcích či analogických iniciativách v odvětví veřejných vztahů včetně průzkumu veřejného mínění a průzkumu trhu, nejsou považovány za reklamu. Státní podpory týkající se takové propagace v širším slova smyslu jsou předmětem bodů 13 a 14 pokynů Společenství pro státní podpory v zemědělství.
(96)
Bod 13.2 zemědělských pokynů týkající se státních podpor v zemědělství stanoví, že podpory lze poskytnout na využití znalců nebo služeb tohoto druhu včetně technických studií, studií proveditelnosti a koncepčních studií, jakož i průzkumů trhu, pokud dotčené činnosti mají za cíl zlepšení jakosti zemědělských produktů. Bod 14 dále umožňuje poskytnutí podpor v oblasti technické pomoci v zemědělství. Zejména jsou povoleny podpory týkající se šíření nových technologií.
(97)
Výše popsané podpory mohou spadat do první či do druhé z těchto kategorií, neboť jejich konečným cílem je poskytnout dotčené produkci technickou pomoc v podobě podpory uvádění na trh jakostních zemědělských produktů a obecného seznamování s vlastnostmi těchto produktů.
(98)
Povoleny jsou v tomto případě podpory pokrývající 100 % nákladů. Aby se však zamezilo poskytování vysokých částek velkým společnostem, celková výše podpory, kterou je možno v souladu s těmito dvěma body poskytnout, nesmí překročit 100 000 EUR na příjemce a na tříleté období, nebo jedná-li se o podpory poskytované podnikům spadajícím do kategorie malé a střední podniky tak, jak je vymezila Komise, 50 % způsobilých výdajů, přičemž se použije nejvyšší částka. Za účelem výpočtu výše podpory je za příjemce považován ten, komu jsou služby určeny.
(99)
Portugalské orgány vysvětlily, že v případě všeobecných akcí obecně platného dosahu, jejichž skutečný příjemce je zcela rozmělněný mezi všemi subjekty vinařského oboru, zůstane tudíž úroveň podpory na příjemce a období tří let pod prahem 100 000 EUR.
(100)
Ve svém rozhodnutí o zahájení formálního vyšetřovacího řízení (bod 114) Komise uvedla, že veřejné podpory poskytnuté na financování propagačních akcí po 1. lednu 2002 se v tomto případě zdají v souladu s kritérii stanovenými v příslušných ustanoveních Společenství.
(101)
S ohledem na informace poskytované portugalskými orgány v průběhu šetření tohoto spisu a při neexistenci opačných připomínek třetích stran po zahájení formálního vyšetřovacího řízení potvrzuje Komise své stanovisko ke slučitelnosti s ustanoveními Společenství v oblasti akcí na všeobecnou propagaci vína zajišťovaných sdružením Viniportugal v Portugalsku tak, jak jej vyjádřila při zahájení řízení (22).
-
v tomto názoru bere Komise na vědomí zejména záruky poskytnuté portugalskými orgány, které se týkají: cílů daného opatření: rozvoje malých a středních podniků či některých oblastí nebo zlepšení vysoce jakostních produktů a produktů zdravé výživy (bod 32 pokynů ke státní podpoře na reklamu);
-
povahy propagací: sdělení předávaná prostřednictvím propagačních akcí a reklamy jsou obecného charakteru, spočívají především v realizaci výstav, účasti na veletrzích a vydávání katalogů a jiných nosičů, nemají za cíl odradit spotřebitele od nákupu výrobků jiných členských států nebo uvedené produkty očerňovat a nejsou ve prospěch konkrétního podniku či jednotlivého výrobce (bod 20 pokynů ke státní podpoře na reklamu);
-
stanovení horního limitu podpory: opatření jsou zcela financována z parafiskálních poplatků a finanční úsilí odborníků dosahuje při těchto propagacích z definice 50 % jejich nákladů. Navíc v případě všeobecných akcí obecně platného dosahu, jejichž skutečný příjemce je zcela rozmělněný mezi všemi subjekty vinařského oboru, zůstává úroveň podpory na příjemce a období tří let pod prahem 100 000 EUR.
3.2. Propagační akce a reklama týkající se portugalského vína na trzích ostatních členských států a třetích zemí
(102)
Pokud jde o propagační akce a reklamu portugalského vína na trzích ostatních členských států a třetích zemí zajišťovaných sdružením Viniportugal, zejména po 1. lednu 2002, uvedla Komise pochybnosti o slučitelnosti těchto akcí s ustanoveními pokynů ke státní podpoře na reklamu.
(103)
V souladu s bodem 4.1 těchto pokynů je přípustné, aby členský stát přímo či nepřímo podnikal propagační akce na trhu ostatních členských států s cílem seznámit spotřebitele ostatních členských států či oblastí se zemědělskými produkty, nebo dokonce s celou kategorií produktů jiného členského státu. Nicméně je nutné, aby tyto propagační akce předávaly objektivní informace o vlastnostech dotčených produktů a neobsahovaly subjektivní tvrzení o jakosti produktů pouze na základě jejich původu.
(104)
Při zahájení řízení však neměla Komise dostatečné informace k tomu, aby mohla dojít k závěru, že i přesto, že tyto propagační akce zmiňují původ vín, předávají pouze informace o objektivních vlastnostech dotčených produktů a neobsahují subjektivní tvrzení o jakosti produktů pouze na základě jejich původu. Portugalské orgány byly tudíž vyzvány, aby prokázaly, že případný odkaz na původ produktů je v souladu s těmito podmínkami.
(105)
Komise vzala v úvahu ujištění poskytnutá portugalskými orgány ohledně (i) obecné povahy propagačních akcí sdružení Viniportugal (viz výše uvedený 37. bod odůvodnění); (ii) skutečnosti, že se propagační akce a reklama sdružení Viniportugal v Portugalsku a na území ostatních členských států a třetích zemí netýkají konkrétních značek ani nemají za cíl propagovat určité podniky či jednotlivé výrobce (viz výše uvedený 37. bod odůvodnění); (iii) že propagační akce nemají za cíl očernit vinařské produkty jiných členských států, nesnaží se odradit spotřebitele od nákupu vinařských produktů v jiných členských státech a jsou v souladu s platnými právními předpisy Společenství (a to právními předpisy týkajícími se označování a obchodní úpravy potravin a související reklamy) (viz výše uvedený 38. bod odůvodnění); (iv) skutečnosti, že cílem těchto akcí je seznámit spotřebitele jiných členských států s portugalskými víny a podpořit tak rozvoj činností portugalského odvětví vína ve smyslu čl. 107 odst. 3 písm. c) SFEU (viz výše uvedený 39. bod odůvodnění); a konečně, (v) skutečnosti, že účelem propagačních akcí sdružení Viniportugal mimo Portugalsko je informovat o základních vlastnostech portugalského vína a vyzvat tak spotřebitele jiných členských států a třetích zemí k degustaci těchto pro ně zatím neznámých produktů a že propagační akce neobsahují žádná subjektivní prohlášení o jakosti produktů založená pouze na jejich původu (viz výše uvedený 40. bod odůvodnění).
(106)
Na základě doplňujících informací poskytnutých portugalskými orgány a při neexistenci opačných připomínek třetích stran po zahájení formálního vyšetřovacího řízení byla Komise s to uzavřít, že pochybnosti vyjádřené při zahájení řízení týkající se objektivní povahy propagačních a reklamních akcí podniknutých na trzích členských států a třetích zemí byly rozptýleny.
(107)
Ve světle výše uvedeného považuje Komise podporu obecné propagace vína v Portugalsku, jakož i podporu propagace a reklamy portugalského vína na trzích ostatních členských států a třetích zemí za slučitelnou s kladnými a zápornými kritérii stanovenými v pokynech ke státní podpoře na reklamu.
4. Financování podpor
(108)
Pokud se jedná o státní podporu financovanou pomocí parafiskálního poplatku, předmětem vyšetřovacího řízení ze strany Komise musí být jak činnosti financované podporou, tak i financování samotných podpor. Případná neslučitelnost financování státní podpory se společným trhem by totiž způsobila následnou neslučitelnost samotných podpor, a to i v případě, že by bylo poskytnutí podpory v souladu s platnými pravidly hospodářské soutěže.
(109)
Podle ustálené judikatury nespadají poplatky do působnosti ustanovení SFEU týkajících se státních podpor, ledaže představují způsob financování podpory, takže jsou její nedílnou součástí (23). Aby mohl být poplatek nebo část poplatku považován za nedílnou součást opatření podpory, musí nutně existovat vztah omezující závislosti mezi poplatkem a podporou podle příslušných vnitrostátních předpisů (24) v tom smyslu, že výtěžek z poplatku je nezbytně určen na financování podpory. Při existenci takové vazby výtěžek z poplatku přímo ovlivňuje výši podpory (25) a v důsledku toho i posouzení slučitelnosti této podpory s vnitřním trhem (26).
(110)
Dále je tedy nutné zkoumat, zda poplatek na podporu vína splňuje výše uvedené podmínky.
4.1. Poplatek na podporu vína jako nedílná součást podpor propagace
(111)
Na prvním místě je nutné posoudit, zda je výtěžek z poplatku nezbytně určen k financování podpory. V této souvislosti je nutno upozornit na skutečnost, že jak v legislativním nařízení č. 137/95, tak i v legislativním nařízení č. 119/97, kterým se stanoví výjimky, je stanoveno, že „příslušný procentuální podíl z výtěžku z poplatku na podporu, který má každoročně povinnost stanovit ministr zemědělství a který nicméně nepředstavuje nikdy méně než 25 %, je určen na obecné propagační akce v oblasti vína a vinařských produktů“ (čl. 11 odst. 2 legislativního nařízení č. 119/97). V tomto smyslu je část výtěžku z poplatku povinně - v souladu s příslušnými vnitrostátními předpisy - určena na financování propagačních opatření, která jsou předmětem podpory.
(112)
Dále čl. 1 odst. 1 legislativního nařízení č. 119/97, kterým je vymezen rámec uplatnění poplatku, stanoví, že „na vína a vinařské produkty […] se vztahuje poplatek na podporu jako protihodnota vůči službám poskytovaným IRV v oblasti obecné podpory a celkové koordinace daného odvětví“. Na druhém místě je nutné posoudit, zda výtěžek z poplatku přímo ovlivňuje výši podpory. V této souvislosti je nutno zdůraznit, že poplatek na podporu představuje jediný zdroj financování podpor propagace a reklamy, které jsou předmětem tohoto posuzování, a snížení výtěžku z poplatku by tedy následně předpokládalo snížení zdrojů financování propagačních opatření.
(113)
Proto se Komise domnívá, že v tomto případě je výtěžek z poplatku nezbytně určen na financování podpory a přímo ovlivňuje její výši. Na závěr je nutno shrnout, že v souladu s judikaturou Soudního dvora existuje podle vnitrostátních právních předpisů mezi poplatkem a podporou vztah omezující závislosti a poplatek na podporu vína je nedílnou součástí opatření podpory, jež je předmětem posuzování. V důsledku toho musí být financování akcí z poplatku rovněž posouzeno Komisí.
4.2. Uvalení poplatku na vyvážené produkty
(114)
Jak je zmíněno ve výše uvedeném 9. bodě odůvodnění, poplatek se vztahuje jak na portugalské produkty určené ke spotřebě v Portugalsku, tak i na produkty určené k vývozu.
(115)
V rozhodnutí o zahájení formálního vyšetřovacího řízení (bod 143) Komise uvádí, že se nezdá, že by při propagačních či reklamních akcích docházelo k diskriminaci mezi domácími výrobky určenými pro domácí trh a výrobky určenými k vývozu.
(116)
Pokud jde o otázku, do jaké míry produkty určené k vývozu těží z obecných propagačních opatření v Portugalsku, dospěla Komise s ohledem na informace poskytované portugalskými orgány během šetření tohoto spisu a při neexistenci opačných připomínek třetích stran po zahájení formálního vyšetřovacího řízení k závěru, že tato kategorie produktů v široké míře těží ze všech zvýhodnění vyplývajících z dotčeného poplatku a dále má značný prospěch z propagačních akcí na území jiných členských států a třetích zemí.
4.3. Uvalení poplatku na dovážené produkty
(117)
V souladu s judikaturou Soudního dvora (27) je Komise obvykle toho názoru, že financování státní podpory prostřednictvím povinných odvodů může mít dopad na podporu, jelikož má ochranný účinek přesahující podporu ve vlastním slova smyslu. Dotčený poplatek ve skutečnosti představuje povinný odvod. Podle stejné judikatury je Komise toho názoru, že podpora domácím výrobcům nemůže být financována z parafiskálních poplatků, jimiž je zatížen rovněž dovoz výrobců stejného produktu z jiných členských států, ledaže by existovaly záruky, že i ti mohou stejným způsobem jako domácí výrobci využívat všech těchto zvýhodnění.
(118)
Při zahájení formálního vyšetřovacího řízení Komise tedy uvedla, že pokud musel být za výrobky pocházející z ostatních členských států rovněž zaplacen poplatek, musely portugalské orgány ještě prokázat, že mezi domácími a dovezenými výrobky neexistuje žádná diskriminace a že dovezené výrobky, za které byl zaplacen poplatek, budou stejným způsobem a stejnou měrou jako domácí výrobky využívat všech z toho vyplývajících výhod (28).
(119)
Již bylo shledáno, že propagační a reklamní akce týkající se vína a vinařských produktů a zajišťované sdružením Viniportugal jsou financovány z části výnosů z poplatku na podporu vína.
(120)
Ve svých dalších připomínkách a informacích portugalské orgány přinesly ujištění, že příspěvek z výnosů z poplatku vybraného za dovezené produkty byl stěží použit na financování části nákladů na obecné propagační akce, které sdružení Viniportugal realizovalo v Portugalsku. Portugalské orgány potvrdily, že propagační a reklamní akce organizované na trzích ostatních členských států a třetích zemí ve prospěch portugalského vína a vinařských produktů jsou výlučně financovány z výnosů z poplatku vybraného za domácí výrobky.
(121)
Informace poskytnuté portugalskými orgány dokazují, že dovezené výrobky těží z obecných propagačních akcí v Portugalsku poměrným způsobem. Jak je již popsáno výše v 16. a 17. bodě odůvodnění, je hlavním cílem reklamních akcí organizovaných na vnitrostátní úrovni získat mladé dospělé spotřebitele obou pohlaví pro zdravou spotřebu vína jako alternativy k pivu nebo jiným alkoholickým nápojům. Portugalské orgány poskytly z propagačních akcí a osvětových projektů financovaných z dotčeného poplatku také reklamní vzorky. Jelikož mají propagační akce za cíl obecně podporovat spotřebu vína, dovážené produkty těží z uvedených opatření stejnou měrou.
(122)
Poskytnuté informace nicméně nestačí k prokázání skutečnosti, že výnosy z poplatku vybraného za dovezené produkty nepřispěly k financování propagačních a reklamních akcí realizovaných na trzích ostatních členských států a třetích zemí, z kterých naopak výlučně těží portugalské víno. Zejména podle číselných údajů poskytnutých portugalskými orgány dosahovaly průměrné výnosy z poplatku vybraného za dovezené produkty v období od roku 1998 do roku 2005 výše 1 293 169 EUR, zatímco ve stejném období věnovalo sdružení Viniportugal na obecné propagační akce v Portugalsku ročně průměrně 525 698 EUR (viz výše uvedený 36. a 38. bod odůvodnění).
(123)
I když vnitrostátní právní předpisy stanoví povinnost přidělit na obecnou propagaci vína a vinařských produktů určitý procentuální podíl z výtěžku z poplatku, který není nikdy nižší než 25 %, mezi těmito dvěma částmi výtěžku z poplatku neexistuje oddělené účetnictví. Portugalské orgány mohly předložit pouze odhady části výtěžku z poplatku vybraného za dovezené produkty a určeného na obecnou propagaci.
(124)
Vzhledem k judikatuře citované ve výše uvedeném 116. bodě odůvodnění a ke skutečnosti, že opatření financovaná z poplatku představují státní podporu ve smyslu článku 107 SFEU, jakož i ke skutečnosti, že poplatek má diskriminační charakter, což je v rozporu s článkem 110 SFEU, neboť poplatek se rovněž vztahuje na výrobky pocházející z ostatních členských států, aniž by tyto výrobky těžily ze všech výhod z dotčeného poplatku vyplývajících, se tedy Komise domnívá, že výnos z poplatku získaný zatížením výrobků dovážených z jiných členských států za účelem financování propagačních akcí uskutečňovaných sdružením Viniportugal na trzích ostatních členských států a třetích zemí představuje financování podpory, které je neslučitelné s pravidly volného pohybu zboží, a v důsledku toho jsou takto financované státní podpory ve stejné míře neslučitelné se Smlouvou.
(125)
Na základě informací a záruk poskytnutých portugalskými orgány (viz 104. bod odůvodnění tohoto rozhodnutí) může Komise právoplatně dospět k závěru, že výrobci a obchodníci z ostatních členských států těžili stejnou měrou jako portugalští výrobci z opatření podpory obecné propagace organizované v Portugalsku.
(126)
Portugalské orgány však nepopřely, že výrobci a obchodníci z ostatních členských států nemohou těžit z opatření podpory propagace a reklamy mimo území Portugalska organizovaných výlučně ve prospěch portugalských vín.
(127)
Podle ustálené judikatury Soudního dvora, pokud je výnos odvodů, které postihují domácí a dovážené výrobky na základě shodných kritérií, určen k financování činností, z nichž zvláště těží domácí výrobky podléhající odvodům, může z toho vyplývat, že příspěvek vybíraný podle týchž kritérií je nicméně diskriminačním odvodem v rozsahu, v jakém je odvod uvalený na domácí výrobky neutralizován výhodami, k jejichž financování slouží, zatímco odvod zatěžující dovezené výrobky představuje čistou zátěž (29).
(128)
V tomto případě nemůže být tudíž vyloučeno, že nedošlo k diskriminaci dovezených výrobků. Z informací poskytnutých portugalskými orgány naopak vyplývá, že dovezené výrobky byly zatíženy poplatkem stejnou měrou jako domácí výrobky, ale netěžily z výhod financovaných z tohoto poplatku stejnou měrou jako domácí výrobky. Jak bylo uvedeno výše ve 122. bodě odůvodnění, dosahovaly podle číselných údajů poskytnutých portugalskými orgány průměrné výnosy z poplatku vybraného za dovezené výrobky v období od roku 1998 do roku 2005 výše 1 293 169 EUR, zatímco ve stejném období věnovalo sdružení Viniportugal na obecné propagační akce v Portugalsku ročně průměrně 525 698 EUR. Neexistuje oddělené účetnictví umožňující se ujistit, že výnos z poplatku pocházející z dovezených produktů je výlučně určen na obecnou propagaci v Portugalsku. Parafiskální poplatky a výnos z nich tudíž porušují článek 110 SFEU.
(129)
Na základě informací, které jí byly poskytnuty v souvislosti se zahájením formálního vyšetřovacího řízení, Komise není s to dospět k závěru, že podpory propagace portugalského vína a portugalských vinařských produktů na trzích ostatních členských států a třetích zemí nebyly byť jen zčásti financovány z výnosů poplatku na podporu vína pocházejících z dovezených výrobků. Komisi totiž nepřísluší zkoumat, jaké jsou skutečnosti, které jí mohly být předloženy, ale Komise musí jednak prozkoumat všechna nezbytná stanoviska a jednak vycházet z informací, jež má k dispozici v době přijetí rozhodnutí (30). Komise se domnívá a následně uzavírá, že financování těchto opatření podpory je nutno považovat za neslučitelné s vnitřním trhem.
(130)
Pokud je tedy financování státní podpory považováno za neslučitelné s použitými pravidly Smlouvy, musí být takto financovaná podpora považována Komisí rovněž za neslučitelnou tak dlouho, jak dlouho trvalo nesprávné financování, neboť regulérnost financování státní podpory je skutečně nezbytnou podmínkou k prohlášení její slučitelnosti (31).
V. ZÁVĚRY
(131)
Komise lituje, že Portugalsko poskytlo dotčené podpory a porušilo tak čl. 108 odst. 3 SFEU.
(132)
Komise dospěla k následujícím závěrům:
-
Portugalsko v rozporu s čl. 108 odst. 3 SFEU protiprávně financovalo obecné propagační akce v oblasti vína financované pomocí poplatku z domácích výrobků a výrobků dovezených z ostatních členských států.
-
Podporu nepředstavuje pouze vzdělávání financované z výnosů z parafiskálního poplatku.
-
Podpory ve prospěch propagace a obecné reklamy v oblasti vína a vinařských výrobků zajišťovaných sdružením Viniportugal na území Portugalska lze prohlásit za slučitelné s vnitřním trhem.
-
Podpory propagace a reklamy vína a vinařských výrobků portugalského původu na území ostatních členských států a třetích zemí financované pomocí poplatku z výroby vína a vinařských produktů uvalené rovněž na výrobky pocházející z ostatních členských států byly na úrovni uvedených příjemců v souladu s použitými ustanoveními Společenství. Komise však rovněž musela konstatovat existenci porušení článku 110 SFEU na úrovni financování těchto podpor. Z tohoto důvodu nemůže Komise dotčený režim prohlásit za slučitelný, neboť způsobil diskriminaci mezi dovezenými a domácími výrobky.
(133)
Toto rozhodnutí se omezuje pouze na posouzení uplatnění parafiskálního poplatku počínaje jehom vstupem v platnost a konče dnem 31. prosince 2006, kdy vstoupily v platnost nové pokyny Společenství ke státní podpoře v odvětvích zemědělství a lesnictví na období 2007-2013, aniž by bylo dotčeno stanovisko, které Komise zaujme vzhledem k uplatnění poplatku na podporu po tomto datu.
(134)
Komise považuje za vhodné přijmout v tomto případě podmíněné rozhodnutí s použitím možnosti nabídnuté čl. 7 odst. 4 nařízení (ES) č. 659/1999, podle něhož může Komise připojit ke kladnému rozhodnutí podmínky, za kterých může být podpora považována za slučitelnou se společným trhem, a může stanovit povinnosti pro umožnění kontroly plnění rozhodnutí.
(135)
K nápravě porušení článku 110, a tedy k odstranění diskriminace se zpětnou působností musí Portugalsko ve lhůtě a za podmínek stanovených Komisí přistoupit k navrácení části poplatku, kterou byly zatíženy výrobky pocházející z jiných členských států. Náprava tohoto porušení by učinila dotčené podpory slučitelnými s článkem 107 SFEU.
(136)
Komise stanoví podmínky, jimiž se uvedené navrácení musí řídit. Portugalsko musí za naprostého dodržení následujících podmínek navrátit poplatníkům část poplatku, která byla v období mezi datem účinnosti daně a 31. prosincem 2006 uvalena na výrobky pocházející z jiných členských států:
-
Pokud budou moci dokázat, že poplatek na podporu byla uvalen na dovezené výrobky, mohou poplatníci odpovědní za zaplacení poplatku požadovat náhradu poměrné části výnosu z poplatku určené na financování propagačních služeb, z kterých těžily výlučně domácí výrobky, a to ve lhůtě stanovené v souladu s vnitrostátními předpisy a v žádném případě kratší než šest měsíců počínaje dnem oznámení tohoto rozhodnutí;
-
Portugalsko stanoví míru případné diskriminace, kterou jsou zatíženy dovážené výrobky. Za tímto účelem musí Portugalsko během referenčního období ověřit peněžní rovnocennost mezi částkami celkově vybranými jako uvedený poplatek za domácí výrobky a výhodami, které se na tyto výrobky výlučně vztahují;
-
navrácení musí být provedeno v maximální lhůtě šesti měsíců od podání žádosti;
-
navrácené částky musí být od data, kdy byly vybrány, až do data skutečného navrácení aktualizovány s ohledem na úroky. Tyto úroky jsou počítány na základě referenční sazby Komise stanovené metodou určení referenčních úrokových a diskontních sazeb (32);
-
portugalské orgány přijmou všechny přiměřené důkazy ze strany poplatníků, jimiž bude dokázána zaplacená část poplatku, kterou byly zatíženy výrobky pocházející z jiných členských států;
-
právo na refundaci nesmí podléhat dalším podmínkám, zejména podmínce nepřevedení poplatku;
-
v případě, kdy poplatník poplatek ještě nezaplatil, portugalské orgány se formálně zřeknou požadavku na její zaplacení včetně případných narostlých úroků z prodlení;
-
v případě, že o to Komise požádá, předloží portugalské orgány Komisi komplexní zprávu, kterou prokážou řádné provedení opatření k refundaci;
-
pokud byl v jiném členském státě uvalen poplatek na stejné produkty, které jsou zatíženy poplatkem na podporu vína v Portugalsku, portugalské orgány se zavazují navrátit poplatníkům část poplatku, která zatížila produkty pocházející z tohoto členského státu;
-
Portugalsko se zavazuje seznámit s tímto rozhodnutím všechny potenciální poplatníky dotčeného poplatku,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Podporu nepředstavuje pouze vzdělávání financované z výnosů z parafiskálního poplatku ve výši 367,12 EUR.
Článek 2
Státní podpory na obecnou propagaci vína a vinařských výrobků na portugalském území protiprávně zavedené Portugalskem v rozporu s čl. 108 odst. 3 SFEU prostřednictvím parafiskálního poplatku stanoveného legislativním nařízením č. 137/95 ze dne 14. června 1995 jsou státní podpory slučitelné s vnitřním trhem podle čl. 107 odst. 3 písm. c) SFEU, pokud jde o období od vstupu tohoto poplatku v platnost až do 31. prosince 2006.
Článek 3
1. Státní podpory na obecnou propagaci vína a vinařských výrobků portugalského původu na území ostatních členských států a třetích zemí protiprávně zavedené Portugalskem v rozporu s čl. 108 odst. 3 SFEU prostřednictvím parafiskálního poplatku stanoveného legislativním nařízením č. 137/95 ze dne 14. června 1995 jsou, aniž je dotčeno uplatňování článku 2, státní podpory slučitelné s vnitřním trhem podle čl. 107 odst. 3 písm. c) SFEU, pokud jde o období od vstupu tohoto poplatku v platnost až do 31. prosince 2006 a pokud Portugalsko dodrží podmínky uvedené v odstavci 2 tohoto článku.
2. Portugalsko musí za naprostého dodržení následujících podmínek navrátit poplatníkům část poplatku, která byla v období mezi datem účinnosti poplatku a 31. prosincem 2006 uvalena na výrobky pocházející z jiných členských států:
-
pokud budou moci dokázat, že poplatek na podporu byl uvalen na dovážené produkty, mohou poplatníci odpovědní za zaplacení poplatku požadovat náhradu poměrné části výnosu z poplatku určené na financování propagačních služeb, z kterých těžily výlučně domácí výrobky, a to ve lhůtě stanovené v souladu s vnitrostátními předpisy a v žádném případě kratší než šest měsíců počínaje dnem oznámení tohoto rozhodnutí;
-
Portugalsko stanoví míru případné diskriminace, která zatěžuje dovážené výrobky. Za tímto účelem musí Portugalsko během referenčního období ověřit peněžní rovnocennost mezi částkami celkově vybranými jako uvedený poplatek za domácí výrobky a výhodami, které se na tyto výrobky výlučně vztahují;
-
navrácení musí být provedeno v maximální lhůtě šesti měsíců od podání žádosti;
-
navrácené částky musí být od data, kdy byly vybrány, až do data skutečného navrácení aktualizovány s ohledem na úroky. Tyto úroky se vypočítají na základě referenční sazby Komise stanovenou metodou určení referenčních úrokových a diskontních sazeb (33);
-
portugalské orgány přijmou všechny přiměřené důkazy ze strany poplatníků, jimiž bude dokázána zaplacená část poplatku, kterou byly zatíženy produkty pocházející z jiných členských států;
-
právo na refundaci nesmí podléhat dalším podmínkám, zejména podmínce nepřevedení poplatku;
-
v případě, kdy poplatník poplatek ještě nezaplatil, portugalské orgány se formálně zřeknou požadavku na jeho zaplacení včetně případných narostlých úroků z prodlení;
-
v případě, že o to Komise požádá, předloží portugalské orgány Komisi komplexní zprávu, kterou prokážou řádné provedení opatření k refundaci;
-
pokud byl v jiném členském státě uvalen poplatek na stejné produkty, které jsou zatíženy poplatkem na podporu vína v Portugalsku, portugalské orgány se zavazují navrátit poplatníkům část poplatku, jež zatížila produkty pocházející z tohoto členského státu;
-
Portugalsko se zavazuje seznámit s tímto rozhodnutím všechny potenciální poplatníky dotčeného poplatku.
Článek 4
Portugalsko informuje Komisi do dvou měsíců ode dne oznámení tohoto rozhodnutí o opatřeních, která přijalo za účelem dosažení souladu s tímto rozhodnutím.
Článek 5
Toto rozhodnutí je určeno Portugalsku.
V Bruselu dne 20. července 2010.
DECISIÓN DE LA COMISIÓN
de 20 de julio de 2010
relativa a la tasa parafiscal para la promoción del vino aplicada por Portugal C 43/04 (ex NN 38/03)
[notificada con el número C(2010) 4891]
(El texto en lengua portuguesa es el único auténtico)
(2011/6/UE)
LA COMISIÓN EUROPEA,
Visto el Tratado de Funcionamiento de la Unión Europea (TFUE) (1) y, en particular, su artículo 108, apartado 2, párrafo primero,
Después de haber emplazado a los interesados directos a presentar observaciones de conformidad con la citada disposición (2),
Considerando lo siguiente:
I. PROCEDIMIENTO
(1)
A raíz de una denuncia, la Comisión Europea preguntó a las autoridades portuguesas, mediante escrito de 20 de enero de 2003, acerca de una tasa parafiscal de promoción del vino, cobrada por el Instituto da Vinha e do Vinho, así como sobre las medidas financiadas por el producto de dicha imposición.
(2)
La Representación Permanente de Portugal ante la Unión Europea respondió a la Comisión mediante escrito de 14 de marzo de 2003. En respuesta a las preguntas formuladas por los servicios de la Comisión mediante faxes de 14 de mayo y 22 de diciembre de 2003, se enviaron informaciones complementarias mediante escritos de 4 de agosto y 2 de septiembre de 2003 y de 24 de febrero y 15 de julio de 2004.
(3)
Puesto que el dispositivo en cuestión había sido ejecutado desde 1995, sin autorización previa de la Comisión, fue inscrito en el registro de las ayudas no notificadas. En efecto, las medidas aplicadas por Portugal constituyen ayudas nuevas, no notificadas a la Comisión y, por lo tanto, ilegales, conforme al artículo 1, letra f), del Reglamento (CE) no 659/1999 del Consejo, de 22 de marzo de 1999, por el que se establecen disposiciones de aplicación del artículo 93 del Tratado CE (3) (actual artículo 108 del TFUE).
(4)
Mediante escrito de 6 de diciembre de 2004 [C(2004) 4522], la Comisión notificó a Portugal su decisión de apertura del procedimiento de investigación formal previsto en el artículo 108, apartado 2, del TFUE en relación con la ayuda en cuestión. La decisión de la Comisión de incoar el procedimiento se publicó en el Diario Oficial de la Unión Europea (4). La Comisión invitó a los interesados a presentar observaciones sobre la medida en cuestión.
(5)
Las autoridades portuguesas presentaron sus observaciones mediante escritos de fechas 11 y 13 de enero de 2005. Completaron su respuesta mediante escrito de 24 de mayo de 2006. La Comisión no recibió observaciones por parte de terceros interesados.
II. DESCRIPCIÓN DE LA AYUDA
(6)
Este capítulo incluye de forma sucinta el contexto y los principales hechos relevantes de las medidas examinadas en la presente Decisión. Los detalles de los hechos en cuestión están incluidos en la decisión de apertura del procedimiento mencionada en el considerando 4.
1. Instituto da Vinha e do Vinho
(7)
El IVV es un organismo público fundado en 1986 para garantizar el control y la coordinación general del sector vitivinícola en Portugal. De conformidad con lo dispuesto en el Decreto-Ley no 99/97, de 26 de abril de 1997, que establece la ley orgánica del IVV (5), a este instituto se asignan atribuciones generales de acompañamiento, estudio, control, vigilancia y promoción de la producción y de la comercialización de los vinos y productos derivados del vino, para lo cual se le dota de autonomía administrativa y financiera.
(8)
Este organismo desempeña las actividades asignadas por las legislaciones nacional y comunitaria relativas al sector vitivinícola, y es, en particular, la autoridad nacional responsable del control del cumplimiento de las disposiciones comunitarias en el sector vitivinícola designada por el Estado portugués (6), de conformidad con el artículo 72, apartado 1, del Reglamento (CE) no 1493/1999 del Consejo, de 17 de mayo de 1999, por el que se establece la organización común del mercado vitivinícola (7).
(9)
Dentro de sus funciones de coordinación general del sector vitivinícola, el IVV desempeña dos tipos de actividades:
-
actividades destinadas, principalmente, a los vinos y productos vínicos producidos en Portugal, en particular las atribuciones relativas al catastro y al patrimonio vitícola, así como a la auditoría de los sistemas de control y certificación de los vinos de calidad producidos en regiones determinadas (VQPRD) y de los vinos regionales (en promedio, el 2,8 % del presupuesto del IVV), y
-
actividades destinadas, indistintamente, a los vinos y productos vínicos originarios de Portugal y a los originarios de otros Estados miembros y/o terceros países y comercializados en Portugal, en particular actividades de gestión y coordinación del mercado vitivinícola y de control y vigilancia del sector vitivinícola, de conformidad con las legislaciones nacional y comunitaria (actividades que absorben la casi totalidad del presupuesto del IVV).
(10)
El IVV funciona también como prestador de determinados servicios a terceros, en particular: i) organización y promoción de actividades de formación para los agentes económicos, organizaciones profesionales e interprofesionales del sector vitivinícola y funcionarios del IVV, ii) puesta a disposición de los agentes económicos del sector de la capacidad de almacenamiento de las infraestructuras del IVV, y iii) prestación de servicios del laboratorio del IVV y formación de su propio personal y de otros operadores del sector vitivinícola (financiada en gran parte por programas de ayuda comunitarios y nacionales).
2. Medidas de promoción del vino
(11)
El IVV se ocupa también de la organización de la promoción del vino. Lo hace mediante la concesión de ayuda a las asociaciones de tipo interprofesional representativas del sector vitivinícola que deseen realizar actividades de promoción y publicidad del vino y de los productos vínicos. Dicha ayuda se financia con una parte de los ingresos de la tasa de promoción cobrada sobre los productos nacionales e importados, porcentaje que fijan anualmente las autoridades portuguesas, que establecen al mismo tiempo los criterios de selección de las entidades que se benefician de la ayuda (8).
(12)
Desde 1997, la ayuda a la promoción genérica del vino y de los productos vínicos fue atribuida mediante concurso público a una asociación portuguesa de carácter interprofesional representativa del sector vitivinícola portugués: Viniportugal. Única candidata desde 1997, Viniportugal fue también la beneficiaria de la totalidad del producto de la tasa parafiscal destinado a dichos fines.
(13)
Dicho porcentaje de la tasa se destinó a la financiación de dos tipos diferentes de campañas de promoción:
-
en primer lugar, campañas de promoción genérica del vino y de los productos vínicos, sin referencia a su origen, en Portugal,
-
en segundo lugar, campañas de promoción del vino y de los productos vínicos portugueses en el territorio de otros Estados miembros y de terceros países.
2.1. Promoción genérica del vino en Portugal
(14)
Por lo que respecta a las campañas de promoción genérica del vino en Portugal, las autoridades portuguesas afirman que Viniportugal desempeña funciones de ayuda y ejecución de las actividades de promoción del vino y de los productos vínicos, tales como la promoción de acciones culturales y científicas vinculadas con el sector del vino. En ese contexto, Viniportugal fomenta la cultura del vino a través de la organización de ferias y exposiciones especializadas, publicaciones sobre el tema, acciones de presentación y divulgación y campañas de publicidad, desde la perspectiva de que la promoción del vino en general tiene una influencia directa en el consumo del vino en Portugal.
(15)
Las autoridades portuguesas afirman que, en ningún caso, las acciones de promoción y publicidad realizadas por Viniportugal tienen como objetivo disuadir a los consumidores de comprar productos vínicos de otros Estados miembros ni desacreditar los citados productos. Dichas acciones no benefician a una marca de una empresa específica o de un productor individual.
(16)
El principal objetivo de las campañas de publicidad a nivel nacional consiste en atraer a los consumidores adultos jóvenes de ambos sexos hacia un consumo sano de vino, como alternativa a la cerveza o a otras bebidas alcohólicas.
(17)
Viniportugal promueve también la publicación de libros, prospectos y guías prácticas del vino, con el fin de divulgar la cultura del vino; establece acuerdos con centros de enseñanza superior para fomentar la formación de profesionales del vino y de la restauración; apoya a la asociación portuguesa de catavinos, con el fin de aumentar la calidad de los vinos servidos en lugares públicos y garantizar el conocimiento de las propiedades del vino en general; por último, Viniportugal promueve el consumo moderado y responsable del vino, colaborando con instituciones sanitarias por medio de la organización de seminarios sobre la lucha contra la alcoholemia y sobre la seguridad en carretera, y proponiendo un código de buenas prácticas de publicidad del vino, con el fin de promover el vino con dignidad y evitar el fomento del consumo del alcohol antes de la adolescencia. Las autoridades portuguesas facilitaron también ejemplos de esta publicidad que demuestran el cumplimiento de los principios citados.
2.2. Promoción del vino portugués en los mercados de otros Estados miembros y de terceros países
(18)
Asimismo, en lo relativo a las campañas de promoción del vino y de los productos vínicos portugueses en el territorio de otros Estados miembros y de terceros países, las autoridades portuguesas indicaron que las actividades desarrolladas en los mercados de otros Estados miembros y de terceros países se destinan a promover vinos portugueses y se materializan en la publicación de anuncios publicitarios en revistas especializadas, divulgación de boletines informativos (newsletters), participación en exposiciones especializadas y promoción de visitas de periodistas especializados a Portugal. Las mismas autoridades aseguran que dichas campañas no tienen por objeto disuadir a los consumidores de comprar productos de otros Estados miembros ni desacreditar esos mismos productos, y no benefician a una marca de una determinada empresa o de un productor individual. En ese contexto, las autoridades portuguesas facilitaron ejemplos y muestras de las campañas de publicidad en la prensa especializada extranjera.
3. Medidas de formación
(19)
El IVV es el responsable de la promoción y realización de las actividades de formación técnica y de sensibilización de los agentes económicos del sector vitivinícola, con el fin de garantizar la calidad de los vinos y productos vínicos. Durante el período de 1997 a 2002, dicho servicio organizó diversas acciones de formación para los funcionarios del IVV (1 449 empleados), otros funcionarios públicos y, en menor medida (135 agentes), los operadores del sector.
(20)
Las autoridades portuguesas destacan que los costes de las acciones de formación organizadas por el IVV en ese período, a excepción de una formación de interés general denominada «Sistema de Información y Gestión Vitivinícola 2000», cuyo coste total fue de 367,12 EUR, fueron totalmente sufragados por los programas de ayuda a la modernización agrícola y forestal [Programas de Apoio à Modernização Agrícola e Florestal (PAMAF) 6] y por el programa Agro/Medida 7, ambos cofinanciados por el Fondo Social Europeo. Las mismas autoridades precisan que, por ese motivo, ni el IVV ni los agentes económicos tuvieron que contribuir a la financiación de dichas acciones.
4. Tasa de promoción del vino
(21)
La medida que se examina se refiere a la utilización de los ingresos de una tasa parafiscal cobrada por el Instituto da Vinha e do Vinho (en lo sucesivo, «el IVV») a los operadores del sector desde 1995 (9). Dicha tasa tiene por objeto dotar al referido organismo público de los recursos suficientes para el desempeño de las tareas de coordinación del sector vitivinícola en Portugal y representa más del 62 % del presupuesto destinado al funcionamiento del IVV.
(22)
Según el artículo 1, apartado 1, del Decreto-Ley no 119/97, los vinos y productos vínicos producidos en el territorio nacional, así como los producidos en otros países y comercializados en Portugal, quedan sujetos a la aplicación de una tasa, de promoción, que constituye la contrapartida de los servicios prestados por el IVV en relación con la promoción genérica y la coordinación general del sector o, en las regiones autónomas de Azores y de Madeira, por los correspondientes servicios regionales.
(23)
Esta tasa de promoción se impone no solo a los productos vínicos que se producen y comercializan en Portugal, sino también a los que se producen en Portugal y se comercializan en otros Estados miembros y en terceros países (exportación), así como a los productos vínicos originarios de otros Estados miembros o de terceros países que se comercializan en Portugal (importación).
(24)
El importe que se debe pagar es establecido anualmente por las autoridades competentes del Ministerio de Agricultura. Ese importe varía en función del acondicionamiento o no del producto y de la capacidad del recipiente (10).
(25)
El producto de la tasa de promoción se destina, a pesar de su nombre, en primer lugar, a la financiación de los servicios de coordinación general del sector del vino que presta el IVV y, en segundo lugar, a las actividades de promoción del vino y de los productos vínicos.
(26)
En el momento de la apertura del procedimiento, la Comisión consideró que, en el ejercicio de las actividades de coordinación general del sector vitivinícola conferidas por la legislación comunitaria y nacional, así como en la organización de la atribución de la ayuda a la promoción del vino, el IVV no actúa como operador privado, sino como autoridad pública, no existiendo, por lo tanto, ayuda estatal en lo que a esto se refiere (véase el punto 66 de la decisión de apertura del procedimiento).
(27)
Por lo que respecta a las actividades del IVV como prestador de determinados servicios a terceros según las condiciones del mercado (véase el considerando 15 anterior), no había ventaja económica para el IVV derivada de su posición en el mercado, no existiendo, por tanto, ayuda estatal en lo que a esto e refiere (véase el punto 70 de la decisión de apertura del procedimiento).
(28)
Basándose en las informaciones de que disponía, la Comisión consideró también que no había habido ventaja económica ni, por lo tanto, ayuda alguna en favor de Viniportugal. La citada asociación interprofesional es un mero prestador de servicios que fue seleccionado según criterios objetivos, mediante un procedimiento abierto, transparente y no discriminatorio, para prestar dichos servicios (véase el punto 87 de la decisión de apertura del procedimiento).
(29)
Sin embargo, en el momento de la apertura del procedimiento de investigación formal, la Comisión consideró que existía una ayuda estatal, de conformidad con el artículo 107, apartado 1, del TFUE, en favor de los agentes económicos del sector vitivinícola, en lo relativo a la financiación de las campañas de promoción y publicidad del vino y de los productos vínicos (véase el punto 80 de la decisión de apertura del procedimiento).
(30)
En lo que se refiere a las actividades de formación, la Comisión consideró también que existía una ayuda estatal, de conformidad con el artículo 107, apartado 1, del TFUE (véanse los puntos 79 y 80 de la decisión de apertura del procedimiento).
(31)
La Comisión procedió a incoar el procedimiento previsto en el artículo 108, apartado 2, del TFUE, ya que dudaba de la compatibilidad de estos dos tipos de ayudas con el mercado interior.
(32)
Así pues, en lo relativo a la ayuda a la publicidad del vino portugués en los mercados de los demás Estados miembros y de terceros países, la Comisión no disponía, en el momento de la apertura del procedimiento, de datos suficientes que le permitiesen concluir que las campañas en cuestión, aun cuando mencionen el origen de los vinos, transmiten solo información sobre las características objetivas de los productos en cuestión y no contienen indicaciones subjetivas sobre la calidad de los productos meramente basadas en su origen (véase el punto 119 de la decisión de apertura del procedimiento).
(33)
Por lo que respecta a la financiación de las ayudas a la promoción y a la formación, la Comisión consideró, de conformidad con la jurisprudencia del Tribunal de Justicia, que las ayudas a los productores nacionales solo pueden financiarse con tasas parafiscales que también graven las importaciones de los productores del mismo producto de los demás Estados miembros en la medida en que quede garantizado que estos pueden disfrutar de la misma manera que los productores nacionales de todas esas ventajas. Ahora bien, la Comisión no disponía, en el momento de la apertura del procedimiento, de información suficiente para concluir que, en el caso que nos ocupa, no existía ninguna discriminación entre los productos nacionales y los importados. Por consiguiente, no pudo concluir que los productos procedentes de otros Estados miembros, también gravados con la tasa, disfrutasen del mismo modo y en la misma medida que los productos nacionales de todas las ventajas que de ella se derivan (véase el punto 135 de la decisión de apertura del procedimiento).
(34)
La Comisión, en consecuencia, pidió a las autoridades portuguesas que facilitasen toda la información pertinente para la evaluación de las medidas en cuestión, en particular en relación con la naturaleza no discriminatoria del método de financiación de las ayudas en cuestión (o sea, las ayudas a la promoción y publicidad del vino y de los productos vínicos, tanto en Portugal como en el territorio de los otros Estados miembros y terceros países, y las ayudas a la formación), así como a propósito del carácter objetivo de las campañas de publicidad realizadas en los mercados de los Estados miembros y terceros países.
(35)
La presente Decisión se limita al examen de la aplicación de la tasa parafiscal a partir de su entrada en vigor y hasta el 31 de diciembre de 2006, fecha de la entrada en vigor de las nuevas Directrices comunitarias sobre ayudas estatales al sector agrario y forestal 2007-2013, sin perjuicio de la posición que la Comisión tome en lo relativo a la aplicación de la tasa de promoción a partir de dicha fecha.
III. OBSERVACIONES PRESENTADAS POR PORTUGAL
(36)
A raíz de la decisión de apertura del procedimiento, conforme a lo dispuesto en el artículo 108, apartado 2, del TFUE, las autoridades portuguesas transmitieron sus observaciones, mediante escritos de 11 y 13 de enero de 2005. Completaron su respuesta mediante escritos de 24 de mayo de 2006.
1. Ayuda a la formación
(37)
En lo relativo a las ayudas a la formación, las autoridades portuguesas especificaron los siguientes hechos.
(38)
Entre 1997 y 2000, el IVV ejerció actividades de formación relativas a cuestiones fundamentales del sector vitivinícola en Portugal, cuyos destinatarios fueron principalmente los funcionarios del IVV y de otras entidades públicas y, en menor escala, los operadores del sector vitivinícola.
(39)
Los costes de todas esas actividades fomentadas y organizadas por el IVV en el período en cuestión fueron sufragados en su integridad por los programas de ayuda a la modernización agrícola y forestal (PAMAF) 6, por el programa Agro/Medida 7, que está cofinanciado por la Comunidad, a través del Fondo Social Europeo (FSE), y por el Plano de Investimento e Despesas de Desenvolvimento da Administração Central (plan de inversión y gastos de desarrollo de la administración central) (PIDDAC).
(40)
La única acción en el período analizado cuyo coste fue realmente sufragado por el presupuesto del IVV fue la formación de interés general denominada «Sistema de Información y Gestión Vitivinícola 2000», realizada en 2000, con un coste total de 367,12 EUR, destinada a los funcionarios de las Direcciones Regionales de Agricultura (los servicios regionales del propio Ministerio de Agricultura) y los funcionarios de las Comisiones Vitivinícolas Regionales, que son las entidades responsables de garantizar la autenticidad y la calidad de los vinos de las regiones específicas.
(41)
Finalmente, consideran necesario subrayar que el coste insignificante de la citada acción (solamente 367,12 EUR) hace que su impacto sobre la competencia en el mercado interior sea inexistente o, en todo caso, de minimis.
2. Ayudas a la promoción y publicidad del vino portugués en los mercados de otros Estados miembros y de terceros países
(42)
Por lo que respecta a las dudas manifestadas por la Comisión en relación con la ayuda concedida a la publicidad del vino portugués en los mercados de otros Estados miembros y de terceros países, las autoridades portuguesas facilitaron las informaciones siguientes.
(43)
Las actividades de promoción y publicidad de Viniportugal en Portugal y en el territorio de otros Estados miembros y de terceros países eran de carácter genérico, no se referían a marcas específicas, ni tenían por objeto la promoción de una determinada empresa o de un productor individual.
(44)
Dichas campañas no tenían por objeto desacreditar los productos vínicos de otros Estados miembros, ni disuadir a los consumidores de comprar productos vínicos procedentes de otros Estados miembros, y eran conformes a la legislación comunitaria aplicable (a saber, la legislación relativa al etiquetado, a la presentación y a la publicidad de los productos alimenticios). Por consiguiente, las actividades de publicidad de Viniportugal en otros Estados miembros de la Unión Europea y en terceros países respetarían los criterios negativos establecidos en los puntos 18 a 30 de las Directrices sobre ayudas estatales para publicidad de productos incluidos en el anexo I del Tratado CE y de determinados productos no incluidos en el mismo (11) (en lo sucesivo, «las Directrices sobre ayudas estatales para publicidad») en vigor durante la ejecución de la ayuda en cuestión.
(45)
De la misma forma, dichas actividades cumplirían los criterios positivos expuestos en los puntos 31 y siguientes de las Directrices sobre ayudas estatales para publicidad. En efecto, esas actividades tendrían por objetivo dar a conocer los vinos portugueses a los consumidores de otros Estados miembros, facilitando de esta forma el desarrollo de las actividades del sector portugués de la viticultura, conforme al artículo 107, apartado 3, letra c), del TFUE.
(46)
Las campañas de Viniportugal fuera de Portugal tendrían por objeto divulgar las características genéricas del vino portugués, invitando a los consumidores de otros Estados miembros y de terceros países a probar esos productos con los que no están familiarizados. Las campañas no incluirían ninguna declaración subjetiva sobre la calidad de los productos basada únicamente en su origen, conforme a las Directrices sobre ayudas estatales para publicidad.
(47)
Por consiguiente, las autoridades portuguesas declaran que las actividades de publicidad de Viniportugal en otros Estados miembros de la Unión Europea, así como las realizadas en terceros países, deben ser consideradas compatibles con el mercado interior, conforme al artículo 107, apartado 3, letra c), del TFUE y de las Directrices sobre ayudas estatales para publicidad.
(48)
En apoyo a sus observaciones, las autoridades portuguesas facilitaron ejemplos y muestras de las campañas de publicidad en la prensa especializada extranjera.
3. Financiación de las campañas de promoción y publicidad del vino portugués en los demás Estados miembros y en terceros países
(49)
En relación con las dudas expresadas por la Comisión respecto a la financiación de las campañas de promoción y publicidad del vino en otros Estados miembros y en terceros países, las autoridades portuguesas destacan que, en el período comprendido entre 1997 y 2005, los ingresos procedentes del cobro de la tasa sobre los productos originarios de otros Estados miembros representaron únicamente el 15 % de los ingresos totales de la misma.
Ingresos anuales procedentes del cobro de la tasa de promoción del vino (media anual de los años 1998-2005) (12)
Origen
Importe
(EUR)
%
Vinos y productos vínicos nacionales
7 327 957
85 %
Vinos y productos vínicos originarios de otros Estados miembros y de terceros países
1 293 169
15 %
Total de los ingresos medios anuales (1998-2005)
8 621 126
100 %
(50)
En este contexto, las autoridades portuguesas consideran que los productos importados contribuyen únicamente al pago de una parte de la promoción genérica del vino y de los productos vínicos realizada en Portugal, la cual beneficia de la misma forma a los productos nacionales y a los procedentes de otros Estados miembros. Asimismo y también según las autoridades portuguesas, la financiación restante de las promociones genéricas está garantizada por la parte de la imposición cobrada sobre los productos nacionales, que se benefician en la misma medida de las ventajas de ellas derivadas. Por otro lado, las autoridades portuguesas especificaron que los gastos medios de la promoción genérica del vino y de los productos vínicos son muy superiores a la parte del importe atribuido a Viniportugal procedente de la tasa de promoción cobrada sobre los productos de los otros Estados miembros. De acuerdo con las autoridades portuguesas, las ayudas concedidas anualmente a Viniportugal en el período en cuestión representaron entre el 25 y el 45 % del producto de la tasa de promoción del vino (véase el considerando 15 anterior). De estos importes, únicamente el 15 % procede del cobro de la tasa sobre los productos importados de los demás Estados miembros. El 85 % restante procede de los ingresos resultantes del cobro de la tasa sobre los productos nacionales (13). Así pues, la actividad de Viniportugal se financia principalmente con los ingresos de la tasa cobrada sobre los productos nacionales.
(51)
Las autoridades portuguesas añaden que, en el mismo período, los gastos de Viniportugal en acciones de promoción genérica del vino en Portugal representaron en promedio el 32 % del total de los gastos de dicha asociación.
Gastos de Viniportugal (media anual de los años 1998-2005) (14)
Acciones
Importe
(EUR)
%
Acciones de promoción y publicidad en otros Estados miembros y terceros países
1 119 293
68 %
Acciones de promoción genérica en Portugal
525 698
32 %
Total de los gastos medios anuales (1998-2005)
1 644 991
100 %
(52)
Habida cuenta de que la contribución de los productos de otros Estados miembros a la actividad de Viniportugal representó únicamente el 15 % de los ingresos totales de dicha asociación procedentes de la tasa de promoción, las autoridades portuguesas concluyen que la contribución de dichos productos se limitó a financiar solo una parte de las acciones de promoción genérica que Viniportugal realizó en Portugal.
(53)
Dichas acciones, que, en opinión de las autoridades portuguesas, pueden beneficiar del mismo modo a los productos nacionales y a los productos importados de otros Estados miembros, fueron por lo tanto financiadas, por un lado, por la contribución de los productos de otros Estados miembros y, por otro lado, por la contribución de los productos nacionales.
(54)
La parte restante de la contribución, cobrada sobre los productos nacionales, para la actividad de Viniportugal se destinó a financiar la totalidad de las acciones de promoción y publicidad de los vinos portugueses en otros Estados miembros y en terceros países, habiendo constituido de este modo la única fuente de financiación de dichas acciones.
(55)
En conclusión, las autoridades portuguesas declaran que no existe ningún trato discriminatorio entre el vino y los productos vínicos nacionales y los originarios de otros Estados miembros, ya que i) ambos contribuyen a la financiación de las acciones de promoción genérica del vino y de los productos vínicos y estas acciones benefician igualmente a los productos nacionales y a los importados de otros Estados miembros, ii) las acciones de promoción y publicidad realizadas por Viniportugal en otros Estados miembros y en terceros países, que benefician únicamente al vino portugués, están exclusivamente financiadas por la parte de los ingresos de la tasa cobrada sobre el vino y los productos vínicos nacionales.
(56)
De acuerdo con las autoridades portuguesas, el mecanismo de financiación de las ayudas en cuestión debe, por lo tanto, considerarse compatible con los artículos 107 y 110 del TFUE.
IV. EVALUACIÓN
1. Existencia de ayuda estatal en los términos del artículo 107, apartado 1, del TFUE
(57)
Los artículos 107 a 109 del TFUE son aplicables a la producción y al comercio de los productos del sector vitivinícola en virtud del artículo 71 del Reglamento (CE) no 1493/99 (15), por el que se establece la organización común del mercado vitivinícola.
(58)
De conformidad con lo dispuesto en el artículo 107, apartado 1, del TFUE, y excluidas las excepciones previstas en el propio Tratado, son incompatibles con el mercado interior, en la medida en que afecten a los intercambios comerciales entre Estados miembros, las ayudas otorgadas por los Estados o mediante fondos estatales, bajo cualquier forma, que falseen o amenacen falsear la competencia, favoreciendo a determinadas empresas o producciones.
(59)
Para que una medida esté incluida en el ámbito de aplicación del artículo 107, apartado 1, del TFUE, deben cumplirse simultáneamente las cuatro condiciones siguientes: 1. la medida debe ser financiada por el Estado o a través de los recursos del Estado, 2. debe afectar de manera selectiva a algunas empresas o sectores de producción, 3. debe implicar una ventaja económica para las empresas beneficiarias, 4. debe afectar a los intercambios intracomunitarios y falsear o amenazar con falsear la competencia.
(60)
En la decisión de apertura del procedimiento de investigación formal, la Comisión expresó dudas en cuanto a las cuestiones siguientes: en primer lugar, en cuanto a la compatibilidad de las medidas de promoción en los mercados de los demás Estados miembros y de terceros países con el artículo 107 del TFUE; en segundo lugar, en cuanto a la compatibilidad de las medidas de formación organizadas por el IVV con el artículo 107 del TFUE; y, en tercer lugar, en cuanto a la compatibilidad de la financiación por medio de la tasa parafiscal de las medidas de promoción en los mercados de los demás Estados miembros y de terceros países con el artículo 110 del TFUE. En consecuencia, la Comisión limita su investigación a dichas cuestiones.
1.1 Recursos del Estado
(61)
Las ayudas que son objeto del presente procedimiento de investigación fueron financiadas mediante la tasa parafiscal de promoción del vino.
(62)
En cuanto a la cuestión de saber si el producto de las tasas parafiscales puede ser considerado recurso estatal, cabe destacar que no debe hacerse ninguna distinción respecto a los recursos del Estado entre los casos en que la ayuda es concedida directamente por el Estado y aquellos en que la ayuda es concedida por mediación de instancias públicas o privadas designadas o creadas por el Estado (16).
(63)
El 15 de julio del 2004, el Tribunal de Justicia de las Comunidades Europeas, en la sentencia del asunto Pearle (17) (asunto C-345/02), declaró que las contribuciones obligatorias cobradas por un órgano intermediario a todas las empresas de un sector profesional no deben ser consideradas recursos del Estado si se cumplen las cuatro condiciones siguientes simultáneamente:
a)
la medida en cuestión es determinada por la organización profesional que representa a las empresas y los trabajadores de un sector profesional y no sirve de instrumento para la ejecución de una política definida por el Estado;
b)
los objetivos así determinados son financiados íntegramente por contribuciones de las empresas del sector;
c)
el modo de financiación y el porcentaje/el importe de las contribuciones son determinados en la organización profesional del sector por los representantes de los empresarios y de los trabajadores, sin ninguna intervención del Estado;
d)
las contribuciones son utilizadas obligatoriamente para la financiación de la medida, sin intervención posible del Estado.
(64)
La medida notificada no parece cumplir todas esas condiciones. Las autoridades portuguesas establecen la tasa de promoción del vino mediante un Decreto-Ley (véase el considerando 11) como instrumento para la ejecución de una política definida por el Gobierno portugués, a saber, la promoción del vino. Las autoridades portuguesas tienen, además, en su calidad de legislador, la posibilidad de intervenir en la determinación de las modalidades financieras de la medida y de la utilización de las contribuciones. En el caso que nos ocupa, la intervención del Estado portugués en dicho sentido queda patente en las disposiciones de los Decretos-Leyes no 137/95, de 14 de junio, y no 119/97, de 15 de mayo.
(65)
Dado que las condiciones a), c) y d) de la sentencia Pearle no se cumplen, los ingresos en la tasa de promoción del vino, por lo tanto, se consideran «recursos del Estado».
1.2 Existencia de una ventaja selectiva
(66)
Es importante, pues, comprobar si el mecanismo en cuestión «falsea o puede falsear la competencia favoreciendo a determinadas empresas o producciones». La existencia de ayuda debe ser establecida a nivel de los beneficiarios potenciales de la promoción del vino y de su financiación.
(67)
Así pues, para que constituya una ayuda, en los términos del artículo 107, la compensación concedida con la utilización de recursos del Estado debe proporcionar una ventaja económica que no podría haber sido obtenida en condiciones normales de mercado, debiendo dicha ventaja ser selectiva. El criterio de la selectividad se encuentra cumplido cuando la citada ventaja está reservada a algunas empresas o a un sector de actividad. Esta condición se cumple en el caso que nos ocupa, en que está claramente identificado el sector del vino y de los productos vínicos.
(68)
En el momento de la apertura del procedimiento formal de examen, la Comisión identificó como beneficiarios a los operadores económicos beneficiarios de los servicios prestados por el IVV y por Viniportugal. Independientemente de saber si la financiación de las actividades del IVV representa una ayuda estatal a favor de dicho organismo, se plantea igualmente la cuestión de la cualificación posible como «ayudas estatales», en los términos del artículo 107, apartado 1, del TFUE, de las prestaciones o de los servicios efectuados por dicho organismo en el sector vinícola. No hay duda de que los operadores del sector en cuestión (productores, transformadores, almacenistas, minoristas, etc.) son empresas que ejercen una actividad económica.
(69)
Según la jurisprudencia del Tribunal de Justicia, se consideran ayudas las intervenciones que, bajo formas diversas, alivian las cargas que normalmente recaen sobre el presupuesto de una empresa y que, por ello, sin ser subvenciones en el sentido estricto del término, son de la misma naturaleza y tienen efectos idénticos (18).
(70)
Por lo tanto y en segundo lugar, es importante responder a la cuestión de saber si, y en caso afirmativo, en qué medida, las actividades financiadas por esos «recursos del Estado», o sea, los servicios ofrecidos al sector por el IVV y las campañas de promoción organizadas por Viniportugal, constituyen una ventaja económica para los operadores del sector.
(71)
Por lo que respecta a las prestaciones del IVV, conviene verificar, por un lado, si, y en caso afirmativo, en qué medida, a falta de las prestaciones realizadas por el IVV, los operadores económicos del sector vitivinícola en Portugal deberían haber sufragado los costes de las citadas prestaciones y si estas prestaciones constituyen gravámenes que recaen, normalmente, en el presupuesto de una empresa. Para ello, hay que distinguir entre tres grupos diferentes de prestaciones:
1.2.1. Servicios del IVV como coordinador general del sector
(72)
La Comisión considera que los servicios y actividades del IVV, como coordinador general del sector vitivinícola, en particular las funciones de supervisión, control, certificación, auditoría y gestión de los mecanismos del mercado, son una consecuencia de la aplicación de los requisitos establecidos por las legislaciones comunitaria y nacional y, por ello, no constituyen actividades que recaen normalmente en el presupuesto de una empresa, sino actividades derivadas de las funciones esenciales del Estado.
1.2.2. Servicios de formación
(73)
Sin embargo, en lo relativo a la financiación de la organización de las formaciones de que han podido disfrutar los operadores económicos del sector, parece claro que se trata de una ventaja en favor de estos porque la formación es una actividad que, normalmente, recae en el presupuesto de las empresas.
(74)
Según las informaciones facilitadas por las autoridades portuguesas en el momento de la apertura del procedimiento, a excepción de una formación de interés general denominada «Sistema de Información y Gestión Vitivinícola 2000», cuyo coste fue de 367,12 EUR, todas las formaciones organizadas por el IVV han sido cofinanciadas por el Fondo Social Europeo y, por lo tanto, no han sido financiadas con los ingresos de la tasa parafiscal. Por esa razón, dichas formaciones no son objeto del presente procedimiento de investigación formal.
(75)
Por lo que respecta a la única formación financiada por ingresos de la tasa de promoción del vino, es decir, la formación de interés general «Sistema de Información y Gestión Vitivinícola 2000», la Comisión observa que una nueva información ha venido a modificar su cualificación como ayuda estatal. Conforme a la nueva información recibida, los destinatarios de dicha formación habrían sido exclusivamente los funcionarios de las Direcciones Regionales de Agricultura y los funcionarios de las Comisiones Vitivinícolas Regionales, que serían las entidades competentes para controlar y verificar el carácter genuino y la calidad de los vinos de las regiones concernidas. De dichas informaciones se desprende que no se trata de una medida de ayuda destinada a los beneficiarios de los servicios prestados por el IVV, sino de una medida de formación interna de la administración pública.
(76)
En consecuencia, dicha medida de formación no constituye una ayuda estatal en los términos del artículo 107, apartado 1, del TFUE.
1.2.3. Servicios de realización de las campañas de promoción
(77)
En lo tocante a la realización de las campañas de promoción del vino y de los productos vínicos a través de Viniportugal, existe, efectivamente, una ventaja económica para los operadores económicos del sector, muy particularmente del sector vitivinícola de Portugal. La organización de la promoción de dichos productos constituye un gravamen que, normalmente, recae en el presupuesto de una empresa.
(78)
Por consiguiente, la Comisión concluye que la prestación de servicios que consisten en la realización de campañas de promoción constituye una ventaja selectiva mediante recursos del Estado para los operadores económicos del sector vitivinícola de Portugal.
1.3. Repercusión en los intercambios y distorsiones de competencia
(79)
Para determinar si las ayudas en cuestión están incluidas en el artículo 107, apartado 1, del TFUE es necesario, por último, determinar si pueden afectar a los intercambios comerciales entre Estados miembros y falsean o amenazan con falsear la competencia, favoreciendo a determinadas empresas o a determinadas producciones.
(80)
El Tribunal de Justicia ha decretado que, cuando una ventaja concedida por un Estado miembro refuerce la posición de una categoría de empresas con relación a otras empresas competidoras en los intercambios intracomunitarios, debe considerarse que tal ventaja influye en estos últimos (19).
(81)
Las ayudas en cuestión pueden afectar a los intercambios entre Estados miembros en la medida en que favorecen la producción nacional en detrimento de la producción de los restantes Estados miembros. El sector vitivinícola, en efecto, está extremadamente abierto a la competencia comunitaria y es, por consiguiente, muy sensible a toda medida que favorezca la producción en cualquier Estado miembro.
(82)
El hecho de que existen intercambios comerciales entre los Estados miembros en el sector del vino y de los productos vínicos parece estar demostrado por la existencia de una organización común de mercado en el sector.
(83)
El cuadro siguiente indica, a título de ejemplo, el nivel de los intercambios comerciales intracomunitarios de dichos productos entre 1999 y 2004 (20).
1 000 Hl
Ejercicio
Importaciones UE
Exportaciones UE
1999 (EU-15)
35 595
40 921
2000 (EU-15)
-
-
2001 (EU-15)
32 699
35 558,4
2002 (EU-15)
31 810,3
35 002,9
2003 (EU-15)
33 024,7
35 343
2004 (EU-25)
35 513,3
38 696,4
(84)
En consecuencia, en lo relativo a la financiación de las campañas de promoción y publicidad del vino y de los productos vínicos con una parte de los ingresos de la tasa de promoción del vino, la Comisión confirma su posición en cuanto a la existencia de ayuda estatal en favor de los operadores económicos del sector del vino y de los productos vínicos, en los términos de artículo 107, apartado 1, del TFUE.
1.4 Conclusiones sobre el carácter de «ayuda» a los efectos del artículo 107, apartado 1, del TFUE
(85)
La Comisión considera, a la luz de lo que precede, que las medidas en favor de los operadores económicos del sector del vino y de los productos vínicos les confieren una ventaja, financiada mediante recursos del Estado, de la que no pueden beneficiarse otros operadores. Dicha ventaja falsea o amenaza con falsear la competencia, favoreciendo a determinadas empresas y a determinadas producciones, ya que puede afectar al comercio entre Estados miembros. En consecuencia, la Comisión llega a la conclusión de que estas medidas entran en el ámbito de aplicación del artículo 107, apartado 1, del TFUE.
2. Legalidad de las ayudas a la promoción y a la publicidad
(86)
Las autoridades portuguesas no notificaron a la Comisión, de conformidad con el artículo 108, apartado 3, del TFUE, las disposiciones que establecen la citada tasa parafiscal, ni la financiación de las acciones en favor del sector del vino.
3. Evaluación de la compatibilidad de las ayudas a la promoción y publicidad
(87)
El principio de incompatibilidad enunciado en el artículo 107, apartado 1, del TFUE incluye, sin embargo, excepciones.
(88)
En especial, el artículo 107, apartado 3, letra c), del TFUE dispone que pueden considerarse compatibles con el mercado común las ayudas destinadas a facilitar el desarrollo de determinadas actividades o de determinadas regiones económicas, siempre que no alteren las condiciones de los intercambios en forma contraria al interés común.
(89)
De conformidad con la Comunicación de la Comisión sobre la determinación de las normas aplicables a la evaluación de las ayudas estatales ilegales, toda ayuda ilegal en la acepción del artículo 1, letra f), del Reglamento (CE) no 659/1999 debe evaluarse de acuerdo con las normas y directrices en vigor en el momento en que se concede la ayuda.
(90)
Así pues, la compatibilidad de las ayudas concedidas antes del 1 de enero de 2002 debe ser verificada a la luz del Encuadramiento de las ayudas nacionales para publicidad de productos agrícolas y de determinados productos no incluidos en el anexo II del Tratado CEE (21) y, en lo relativo a las ayudas concedidas después de dicha fecha, a la luz de las Directrices sobre ayudas estatales para publicidad, ya citadas, sin perjuicio de las reglas especiales de aplicación en el tiempo establecidas en las citadas Directrices.
(91)
El Encuadramiento de 1987 y las mencionadas Directrices comparten, sin embargo, en lo esencial, los mismos principios. Dichos instrumentos prevén criterios negativos y positivos que deben ser respetados por todos los regímenes de ayudas nacionales. Así pues, no deben incidir en acciones de publicidad contrarias al artículo 28 del Tratado (actual artículo 34 del TFUE), ni al Derecho derivado comunitario, ni deben estar orientadas dichas acciones en función de empresas determinadas.
3.1. Campañas de promoción genérica en Portugal
(92)
De acuerdo con las informaciones enviadas por las autoridades portuguesas, es posible concluir que dichas medidas tienen objetivos que se subsumen en varios criterios positivos establecidos en los dispositivos arriba citados, puesto que se inscriben bien en el objetivo de desarrollo de las pequeñas y medianas empresas y de ciertas regiones o, incluso, en el objetivo de desarrollo de productos de alta calidad y de alimentación sana.
(93)
Las autoridades portuguesas explicaron además que los mensajes transmitidos por las acciones de promoción y publicidad poseen un carácter general; que consisten, principalmente, en la realización de exposiciones, participaciones en ferias, edición de catálogos y otros soportes; que no tienen por objeto disuadir a los consumidores de comprar productos de otros Estados miembros ni desacreditar dichos productos; y que no benefician a una marca de una empresa en particular ni a un productor individual.
(94)
En la decisión de apertura del procedimiento formal de examen (punto 108), la Comisión consideró que las ayudas públicas pagadas para financiar las acciones de promoción del caso que nos ocupa hasta el 1 de enero de 2002 respetaron los criterios establecidos por los dispositivos comunitarios aplicables en esta materia.
(95)
A partir del 1 de enero de 2002, el punto 8 de las Directrices sobre ayudas estatales para publicidad de productos incluidos en el anexo I del Tratado CE y de determinados productos no incluidos en el mismo establece que las actividades de promoción tales como la divulgación de conocimientos científicos entre el público, la organización de ferias y exposiciones, la participación en las mismas, y cualquier otra actividad similar de relaciones públicas, así como las encuestas y estudios de mercado, no deben ser consideradas publicidad. Las ayudas estatales relativas a esta promoción, en su sentido extenso, son objeto de los puntos 13 y 14 de las Directrices sobre ayudas estatales en el sector agrario.
(96)
El punto 13.2 de las Directrices sobre ayudas estatales en el sector agrario prevé que se puedan conceder ayudas para gastos de asesoría y similares, por ejemplo estudios técnicos, estudios de viabilidad y diseño y estudios de mercado, en relación con actividades de fomento de la calidad de los productos agrícolas. Asimismo, el punto 14 permite la concesión de ayudas destinadas a prestar apoyo técnico al sector agrario. En particular, se autorizan las ayudas destinadas a la divulgación de nuevas técnicas.
(97)
Las ayudas arriba descritas pueden inscribirse en una u otra de dichas categorías, dado que pretenden, en última instancia, prestar apoyo técnico a la producción en cuestión mediante el fomento de la comercialización de productos agrícolas de calidad y la divulgación general de sus características.
(98)
En dichos casos se permiten ayudas de hasta el 100 % de los costes. Para evitar que se concedan a grandes empresas cuantías importantes, el importe de la ayuda total que puede concederse en virtud de estos dos puntos no puede superar los 100 000 EUR por beneficiario, por período de tres años, o, si se trata de ayudas concedidas a empresas de la categoría de las PYME, conforme a la definición de la Comisión, el 50 % de esos gastos, aplicándose el importe más elevado. A efectos del cálculo de la cuantía de la ayuda, el destinatario de los servicios es considerado el beneficiario.
(99)
Las autoridades portuguesas explicaron que, por tratarse de acciones genéricas de alcance general cuyo beneficio real se encuentra totalmente disperso entre todos los agentes de la cadena vitivinícola, el nivel de la ayuda por beneficiario se mantiene, en consecuencia, por debajo del límite de 100 000 EUR en tres años.
(100)
En la decisión de apertura del procedimiento de investigación formal (punto 114), la Comisión consideró que las ayudas públicas pagadas para financiar las acciones de promoción en cuestión después del 1 de enero de 2002 parecen haber respetado los criterios fijados por los dispositivos comunitarios aplicables en esta materia.
(101)
Teniendo en cuenta las informaciones facilitadas por las autoridades portuguesas a lo largo de toda la instrucción de este procedimiento, y a falta de observaciones en sentido contrario de terceros tras de la apertura del procedimiento de investigación formal (22), la Comisión confirma la postura expresada en el momento de la apertura del procedimiento respecto a la compatibilidad de las campañas de promoción genérica del vino realizadas por Viniportugal con las disposiciones comunitarias aplicables.
-
En esta toma de postura, la Comisión toma nota especialmente de las garantías dadas por las autoridades portuguesas en lo que se refiere a los objetivos de la medida: desarrollo de pequeñas y medianas empresas, desarrollo de regiones determinadas, desarrollo de productos de alta calidad y de alimentación sana (punto 32 de las Directrices sobre ayudas estatales para publicidad);
-
a la naturaleza de las campañas: los mensajes transmitidos por las acciones de promoción y publicidad son de carácter general; consisten, principalmente, en la realización de exposiciones, participaciones en ferias, edición de catálogos y otros soportes; no tienen por objeto disuadir a los consumidores de comprar productos de otros Estados miembros ni desacreditar dichos productos; y no benefician a una marca de una empresa en particular ni a un productor individual (punto 20 de las Directrices sobre ayudas estatales para publicidad);
-
a la limitación de la ayuda: las medidas están enteramente financiadas mediante tasas parafiscales, alcanzando los esfuerzos financieros de los profesionales en estas campañas, por definición, el nivel del 50 % de sus costes. Por otra parte, por tratarse de acciones genéricas de alcance general cuyo beneficio real se encuentra totalmente disperso entre todos los agentes de la cadena vitivinícola, el nivel de la ayuda por beneficiario se mantendrá por debajo del umbral de 100 000 EUR en tres años.
3.2. Campañas de promoción y publicidad del vino portugués en los mercados de otros Estados miembros y de terceros países
(102)
En lo que respecta a las campañas de promoción y publicidad del vino portugués en los mercados de otros Estados miembros y de terceros países, realizadas por Viniportugal, en particular a partir del 1 de enero de 2002, la Comisión expresó sus dudas sobre la compatibilidad de las mismas con las disposiciones de las Directrices sobre ayudas estatales para publicidad.
(103)
De conformidad con la sección 4.1 de las citadas Directrices, son aceptables las campañas de publicidad directa o indirectamente organizadas por un Estado miembro en el mercado de otro Estado miembro para dar a conocer a los consumidores los productos agrícolas de un determinado Estado miembro o región, o incluso toda una categoría de productos de un Estado miembro. Sin embargo, dichas campañas deben transmitir información sobre las características objetivas de los productos en cuestión y no deben incluir referencias subjetivas a la calidad de los productos, basadas únicamente en su origen.
(104)
Ahora bien, en el momento de la apertura del procedimiento, la Comisión no disponía de informaciones suficientes para concluir que las citadas campañas, aunque mencionasen el origen de los vinos, transmitían únicamente informaciones sobre las características objetivas de los productos en cuestión y no incluían referencias subjetivas a la calidad de los productos, basadas únicamente en su origen. Por consiguiente, se había solicitado a las autoridades portuguesas que demostrasen que la referencia al origen de los productos, cuando la hubiese, respetaba, en efecto, dichas condiciones.
(105)
La Comisión toma nota de las garantías dadas por las autoridades portuguesas en relación con i) la naturaleza genérica de las campañas de promoción de Viniportugal (véase el considerando 37), ii) el hecho de que las actividades de promoción y publicidad de Viniportugal en Portugal, así como en el territorio de otros Estados miembros y de terceros países, no hacían referencia a marcas específicas, ni tenían por objeto la promoción de determinadas empresas o productores individuales (véase el considerando 37), iii) el hecho de que las citadas campañas no tenían por objeto desacreditar los productos vínicos de otros Estados miembros, disuadir a los consumidores de comprar dicho productos, y eran conformes a la legislación comunitaria aplicable (a saber, la legislación relativa al etiquetado, a la presentación y a la publicidad de los productos alimenticios) (véase el considerando 38), iv) el hecho de que esas actividades tenían por objeto dar a conocer los vinos portugueses a los consumidores de otros Estados miembros, facilitando así el desarrollo de las actividades del sector portugués de la viticultura, conforme al artículo 107, apartado 3, letra c), del TFUE (véase el considerando 39), y por último, v) el hecho de que las campañas de Viniportugal fuera de Portugal se destinaron a hacer públicas las características básicas del vino portugués, invitando a los consumidores de otros Estados miembros y de terceros países a probar los citados productos con los que no estaban familiarizados, así como el hecho de que no incluían ninguna referencia subjetiva a la calidad de los productos, basada únicamente en su origen (véase el considerando 40).
(106)
Basándose en las informaciones adicionales facilitadas por las autoridades portuguesas, y a falta de observaciones en sentido contrario por parte de terceros a raíz de la apertura del procedimiento de investigación formal, la Comisión está, pues, en condiciones de concluir que las dudas que albergó en el momento de la apertura del procedimiento respecto del carácter objetivo de las campañas de promoción y publicidad realizadas en los mercados de los Estados miembros y de terceros países han sido disipadas.
(107)
A la vista de lo que antecede, la Comisión considera que la promoción genérica del vino en Portugal, así como la ayuda a la promoción y publicidad del vino portugués en los mercados de otros Estados miembros y de terceros países, es compatible con los criterios positivos y negativos establecidos en las Directrices sobre ayudas estatales para publicidad.
4. Financiación de las ayudas
(108)
Por tratarse de ayudas estatales financiadas por medio de una tasa parafiscal, las acciones financiadas por las ayudas, así como la financiación de las propias ayudas, deben ser examinadas por la Comisión. En efecto, una eventual incompatibilidad de la financiación de una ayuda estatal con el mercado común haría que las propias ayudas fueran incompatibles, incluso en el caso de que la concesión de la ayuda hubiera respetado las normas de competencia aplicables.
(109)
De acuerdo con la jurisprudencia reiterada, las tasas no entran en el ámbito de aplicación de las disposiciones del Tratado relativas a las ayudas estatales a no ser que constituyan el modo de financiación de una medida de ayuda de tal forma que formen parte integrante de dicha medida (23). Para que se pueda considerar que una tasa, o una parte de una tasa, forma parte integrante de una medida de ayuda, debe existir necesariamente una relación de afectación obligatoria entre la tasa y la ayuda en virtud de la legislación nacional pertinente (24), en el sentido de que el producto de la tasa se destine imperativamente a la financiación de la ayuda. Si tal relación existe, el producto de la tasa influye directamente en el importe de la ayuda (25) y, por consiguiente, en la apreciación de su compatibilidad con el mercado común (26).
(110)
Conviene, pues, analizar si la tasa de promoción del vino cumple las condiciones arriba citadas.
4.1. La tasa de promoción del vino como parte integrante de las ayudas a la promoción
(111)
En primer lugar, es preciso examinar si el producto de la tasa es afectado imperativamente a la financiación de la ayuda. En este contexto, cabe recordar que tanto el Decreto-Ley no 137/95 como el Decreto-Ley no 119/97, que lo deroga, determinan que «del producto de la tasa de promoción cobrada, un porcentaje, que fijará anualmente el Ministro de Agricultura, Desarrollo Rural y Pesca, nunca inferior al 25 %, se destina a acciones de promoción genérica del vino y de los productos vínicos» (artículo 11, apartado 2, del Decreto-Ley no 119/97). Por consiguiente, una parte del producto de la tasa -en virtud de la reglamentación nacional pertinente- se afecta obligatoriamente a la financiación de las medidas de promoción que constituyen el objeto de la ayuda.
(112)
Por otra parte, el artículo 1, apartado 1, del Decreto-Ley no 119/97, que define el ámbito de aplicación de la tasa, establece que «los vinos y productos vínicos […] quedan sujetos a la aplicación de una tasa, de promoción, que constituye la contrapartida de los servicios prestados por el Instituto da Vinha e do Vinho (IVV) en relación con la promoción genérica y la coordinación general del sector». En segundo lugar, es preciso examinar si el producto de la tasa influye directamente en el importe de la ayuda. En este contexto, cabe citar que la tasa de promoción constituye la única fuente de financiación de las ayudas a la promoción y a la publicidad que son objeto del presente examen, de forma tal que una disminución del producto de la tasa implicaría una disminución de los recursos de financiación de las medidas de promoción.
(113)
Por consiguiente, la Comisión considera, en el caso que nos ocupa, que el producto de la tasa se destina imperativamente a la financiación de la ayuda y el producto de la tasa influye directamente en el importe de la ayuda. Por último, cabe concluir, de conformidad con la jurisprudencia del Tribunal de Justicia, que existe una relación de afectación obligatoria entre la tasa y la ayuda en virtud de la legislación nacional pertinente y que la tasa de promoción del vino forma parte integrante de la medida de ayuda que nos ocupa. En consecuencia, la financiación de las acciones con la tasa debe también ser objeto de examen por parte de la Comisión.
4.2. Imposición de la tasa a los productos exportados
(114)
Tal como se menciona en el considerando 9 anterior, la tasa se impone tanto los productos portugueses destinados al consumo en Portugal como a los productos destinados a la exportación.
(115)
Sin embargo, en la decisión de apertura del procedimiento de investigación formal (punto 143), la Comisión afirma que no parece existir discriminación entre los productos nacionales destinados al mercado nacional y los destinados a la exportación en el ámbito de las campañas de promoción y publicidad desarrolladas fuera del territorio portugués.
(116)
En cuanto a la cuestión de saber en qué medida los productos destinados a la exportación se benefician en el mismo grado de las medidas de promoción genérica en Portugal, teniendo en cuenta las informaciones facilitadas por las autoridades portuguesas a lo largo de toda la instrucción de este procedimiento, y a falta de observaciones en sentido contrario por terceros a raíz de la apertura del procedimiento formal de investigación, la Comisión concluye que los productos de esta última categoría se benefician en gran medida de todas las ventajas derivadas de la tasa y, por otro lado, se benefician ampliamente de las actividades de promoción en el territorio de otros Estados miembros y de terceros países.
4.3. Imposición de la tasa a los productos importados
(117)
De acuerdo con la jurisprudencia del Tribunal de Justicia (27), la Comisión considera en principio que la financiación de una ayuda estatal por medio de gravámenes obligatorios puede incidir en la ayuda por tener un efecto protector que va más allá de la ayuda propiamente dicha. La tasa en cuestión constituye, de hecho, un gravamen obligatorio. Según la misma jurisprudencia, la Comisión considera que una ayuda a los productores nacionales solo puede financiarse mediante tasas parafiscales que gravan igualmente las importaciones de los productores del mismo producto de los otros Estados miembros en la medida en que existan garantías de que estos últimos puedan beneficiarse del mismo modo que los productores nacionales de la totalidad de las citadas ventajas.
(118)
Así pues, en el momento de la apertura del procedimiento de investigación formal, la Comisión indicaba que, en la medida en que los productos procedentes de otros Estados miembros habían tenido también que pagar la tasa, las autoridades portuguesas todavía tenían que demostrar que no existía ninguna discriminación entre los productos nacionales y los importados y que, por consiguiente, los productos procedentes de otros Estados miembros, que habían tenido también que pagar la tasa, se beneficiaban del mismo modo y en la misma medida que los productos nacionales de todas las ventajas de ella derivadas (28).
(119)
Ya ha quedado establecido que las campañas de promoción y publicidad del vino y de los productos vínicos realizados por Viniportugal se financian con una parte de los ingresos de la tasa de promoción del vino.
(120)
En sus observaciones e informaciones adicionales, las autoridades portuguesas aseguran que la contribución de los ingresos procedentes de la tasa cobrada sobre los productos importados se limitó exclusivamente a financiar una parte de los costes de las acciones de promoción genérica que Viniportugal realizó en Portugal. Afirman además que las campañas de promoción y publicidad realizadas en los mercados de otros Estados miembros y de terceros países en favor del vino y de los productos vínicos portugueses se financian exclusivamente con los ingresos de la tasa cobrada sobre los productos nacionales.
(121)
Las informaciones facilitadas por las autoridades portuguesas demuestran que las campañas de promoción genérica en Portugal benefician proporcionalmente a los productos importados. Efectivamente, tal como se ha afirmado en los considerandos 16 y 17, el principal objetivo de las campañas de publicidad a nivel nacional consiste en atraer a los consumidores adultos jóvenes de ambos sexos hacia un consumo sano de vino, como alternativa a la cerveza o a otras bebidas alcohólicas. Las autoridades portuguesas facilitaron también muestras de las campañas de publicidad y proyectos de divulgación financiados por la tasa. En la medida en que las campañas de promoción tienen como objetivo fomentar el consumo del vino, en general, los productos importados se benefician en el mismo grado de las medidas citadas.
(122)
Sin embargo, las informaciones facilitadas no son suficientes para demostrar que los ingresos procedentes de la tasa cobrada sobre los productos importados no contribuyeron a la financiación de las campañas de promoción y publicidad realizadas en los mercados de los otros Estados miembros y de terceros países, que, en contrapartida, benefician exclusivamente al vino portugués. En particular, según las cifras facilitadas por las autoridades portuguesas, durante el período comprendido entre 1998 y 2005, los ingresos medios procedentes del cobro de la tasa sobre los productos importados fueron de 1 293 169 EUR, mientras que, en el mismo período, Viniportugal dedicó anualmente como media 525 698 EUR a acciones de promoción genérica en Portugal (véanse los considerandos 36 y 38).
(123)
Además de esto, incluso si la legislación nacional establece la obligación de destinar un porcentaje, nunca inferior al 25 %, del producto de la tasa a acciones de promoción genérica del vino de los productos vínicos, no existe una contabilidad separada de esas dos partes del producto de la tasa. Las autoridades portuguesas solo pudieron presentar cálculos estimativos de la parte del producto de la tasa cobrada sobre los productos importados y destinada a la promoción genérica.
(124)
Teniendo en cuenta la jurisprudencia citada en el considerando 116, dado que las medidas financiadas por la tasa constituyen una ayuda estatal, en los términos del artículo 107 del TFUE, y que la tasa tiene un carácter discriminatorio, contrario al artículo 110 del TFUE, en la medida en que los productos procedentes de otros Estados miembros también tuvieron que pagarla sin, no obstante, beneficiarse de las ventajas de ella derivadas, la Comisión considera que el fruto de la tasa obtenido gravando los productos importados de los otros Estados miembros, con el fin de financiar las acciones de promoción realizadas por Viniportugal en los mercados de otros Estados miembros y de terceros países, constituye una financiación de la ayuda incompatible desde el punto de vista de las normas de la libre circulación de mercancías y, por lo tanto, que las ayudas estatales financiadas de esta forma son incompatibles con el Tratado, en idéntica medida.
(125)
La Comisión puede concluir válidamente, basándose en las informaciones y garantías ofrecidas por las autoridades portuguesas (véase el considerando 104 de la presente Decisión), que los productores y negociantes de otros Estados miembros se beneficiaron en medida idéntica a los productores portugueses de las medidas de ayuda a la promoción genérica aplicadas en Portugal.
(126)
En contrapartida, las autoridades portuguesas no discuten que los productores y los negociantes de los otros Estados miembros no pueden beneficiarse de las medidas de ayuda a la promoción y publicidad en el exterior realizadas exclusivamente en favor de los vinos portugueses.
(127)
Según la jurisprudencia del Tribunal de Justicia, cuando el producto de una imposición sobre los productos nacionales e importados basada en criterios idénticos se destine a financiar actividades que beneficien especialmente a los productos nacionales tributados, puede resultar de ahí que la contribución cobrada de acuerdo con idénticos criterios constituya, a pesar de eso, una imposición discriminatoria, en la medida en que el gravamen fiscal sobre los productos nacionales se ve neutralizado por los beneficios favorecidos por dicha financiación, mientras que la que grava los productos importados representa un gravamen sin compensación (29).
(128)
Así pues, no puede excluirse, en este caso, que haya habido discriminación en relación con los productos importados. Por el contrario, de las informaciones facilitadas por las autoridades portuguesas se desprende que los productos importados estuvieron sujetos a la tasa en la misma medida que los productos nacionales, pero no se beneficiaron de las ventajas financiadas por esta en la misma medida que los productos nacionales. Conforme a lo mencionado en el considerando 122 anterior, según las cifras facilitadas por las autoridades portuguesas, durante el período comprendido entre 1998 y 2005, los ingresos medios procedentes del cobro de la tasa sobre los productos importados fueron de 1 293 169 EUR, mientras que, en el mismo período, Viniportugal dedicó anualmente como media 525 698 EUR a acciones de promoción genérica en Portugal. No existe una contabilidad separada que permita asegurar que el producto de la tasa procedente de los productos importados se ha dedicado exclusivamente a la promoción genérica en Portugal. Por consiguiente, las tasas parafiscales y el producto de dichas tasas infringen el artículo 110 del TFUE.
(129)
Partiendo de las informaciones que le fueron facilitadas a raíz de la apertura del procedimiento de investigación formal, la Comisión no puede concluir que las ayudas a la promoción del vino y de los productos vínicos portugueses en los mercados de otros Estados miembros y de terceros países no hayan sido financiadas, aunque sea parcialmente, con los ingresos obtenidos de la tasa de promoción del vino procedente de los productos importados. En efecto, no es competencia de la Comisión estudiar sistemáticamente qué elementos podrían haberle sido presentados, sino que la Comisión debe, por un lado, investigar todos los puntos de vista necesarios y, por otro, basarse en las informaciones de que dispone en el momento de adoptar la decisión (30). La Comisión considera y concluye, en consecuencia, que la financiación de dichas medidas de ayuda debe ser considerada incompatible con el mercado interior.
(130)
En conclusión, si la financiación de una ayuda estatal se considera incompatible con las reglas aplicables del Tratado, la ayuda así financiada también debe ser considerada incompatible por la Comisión mientras se mantenga la financiación irregular, pues la regularidad de la financiación de una ayuda estatal es condición necesaria de la declaración de compatibilidad de la misma (31).
V. CONCLUSIONES
(131)
La Comisión lamenta que Portugal haya ejecutado las medidas citadas contraviniendo el artículo 108, apartado 3, del TFUE.
(132)
La Comisión concluye lo siguiente:
-
Portugal ejecutó ilegalmente la financiación de las campañas de promoción genérica del vino, financiadas mediante una tasa cobrada sobre los productos nacionales y sobre los productos importados de otros Estados miembros, en contravención del artículo 108, apartado 3, del TFUE.
-
La única acción de formación financiada por los ingresos de la tasa parafiscal no constituye una ayuda.
-
Las ayudas a la promoción y publicidad genérica del vino y productos vínicos efectuadas por Viniportugal en el territorio de Portugal pueden ser declaradas compatibles con el mercado interior.
-
La ayuda a la promoción y publicidad del vino y productos vínicos de origen portugués en el territorio de otros Estados miembros y de terceros países financiada mediante una tasa sobre la producción de vino y productos vínicos que grava también los productos procedentes de otros Estados miembros respetó las disposiciones comunitarias aplicables en lo que respecta a los citados beneficiarios. Ahora bien, la Comisión pudo también constatar la existencia de una contravención del artículo 110 del TFUE respecto a la financiación de las ayudas. Por esa razón, la Comisión no puede declarar compatible el régimen en cuestión, puesto que dicho régimen creó una discriminación entre productos importados y productos nacionales.
(133)
La presente Decisión se limita al examen de la aplicación de la tasa parafiscal a partir de su entrada en vigor y hasta el 31 de diciembre de 2006, fecha de la entrada en vigor de las nuevas Directrices comunitarias sobre ayudas estatales al sector agrario y forestal 2007-2013, sin perjuicio de la posición que la Comisión tome en lo relativo a la aplicación de la tasa de promoción a partir de dicha fecha.
(134)
La Comisión considera adecuado, en el caso que nos ocupa, adoptar una decisión condicional utilizando la posibilidad concedida por el artículo 7, apartado 4, del Reglamento (CE) no 659/1999, conforme al cual la Comisión podrá disponer que su decisión positiva vaya acompañada de condiciones para que la ayuda pueda considerarse compatible con el mercado común y de obligaciones que le permitan controlar la observancia de dicha decisión.
(135)
Para reparar la infracción del artículo 110 y, de esta forma, eliminar retroactivamente la discriminación, Portugal debe proceder al reembolso de la parte de la tasa aplicada a los productos procedentes de otros Estados miembros, de acuerdo con un calendario y unas condiciones fijados por la Comisión. La reparación de esta infracción hará que las ayudas en cuestión sean compatibles con el artículo 107 del TFUE.
(136)
Las condiciones que se deben cumplir para el citado reembolso serán fijadas por la Comisión. Así pues, Portugal debe reembolsar a las personas que hayan pagado la tasa la parte de la misma que haya gravado los productos procedentes de otros Estados miembros entre la fecha de inicio de aplicación de la tasa y el 31 de diciembre de 2006, respetando rigurosamente las siguientes condiciones:
-
en caso de que puedan presentar pruebas de que la tasa de promoción fue cobrada sobre los productos importados, las personas que hayan pagado la tasa pueden reclamar el reembolso de una parte proporcional del producto de la tasa destinada a financiar los servicios de promoción que beneficien exclusivamente a los productos nacionales en un plazo fijado de conformidad con el Derecho nacional, y en ningún caso inferior a seis meses, a partir de la notificación de la presente Decisión,
-
Portugal establecerá la medida de la discriminación eventual que recae sobre los productos importados. A tal efecto, Portugal debe comprobar, durante un período de referencia, la equivalencia pecuniaria entre los importes globalmente percibidos por los productos nacionales comercializados en virtud de la tasa en cuestión y las ventajas exclusivas de las que se benefician estos productos,
-
el reembolso debe ser efectuado en un plazo máximo de seis meses a partir de la fecha de presentación de la solicitud,
-
a los importes reembolsados se le añadirán intereses, calculados a partir de la fecha de su cobro hasta la fecha del reembolso efectivo. Dichos intereses se calcularán sobre la base del tipo de referencia de la Comisión previsto por el método de fijación de tipos de referencia y de actualización (32),
-
las autoridades portuguesas aceptarán cualquier prueba razonable presentada por las personas que hayan pagado la tasa que demuestre el pago de la parte de la tasa que gravó los productos procedentes de otros Estados miembros,
-
el derecho al reembolso no puede estar sujeto a otras condiciones, a saber, que la tasa no haya sido repercutida,
-
en el caso de las personas que todavía no hayan realizado el pago de la tasa, las autoridades portuguesas renuncian formalmente a su cobro, incluyendo los eventuales intereses de demora,
-
en caso de que la Comisión lo solicite, Portugal se compromete a presentar un informe completo que demuestre la buena ejecución de la medida de reembolso,
-
si en otro Estado miembro se hubiera impuesto una tasa a los mismos productos que estuvieron sujetos a la tasa de promoción del vino en Portugal, las autoridades portuguesas se comprometen a reembolsar a las personas que hayan pagado la tasa la parte de la misma que haya gravado los productos procedentes de ese otro Estado miembro,
-
Portugal se compromete a dar a conocer la presente Decisión a todos los pagadores potenciales de la tasa.
HA ADOPTADO LA PRESENTE DECISIÓN:
Artículo 1
La única acción de formación financiada por los ingresos de la tasa parafiscal, de una cuantía de 367,12 EUR, no constituye una ayuda.
Artículo 2
Las ayudas estatales a la promoción genérica del vino y de los productos vínicos en el territorio portugués ejecutadas ilegalmente por Portugal en contravención del artículo 108, apartado 3, del TFUE por medio de una tasa parafiscal establecida por el Decreto-Ley no 137/95, de 14 de junio, son ayudas estatales compatibles con el mercado interior en la acepción del artículo 107, apartado 3, letra c), del TFUE en relación con el período que media entre su entrada en vigor y el 31 de diciembre de 2006.
Artículo 3
1. Las ayudas estatales a la promoción y publicidad del vino y de los productos vínicos de origen portugués en el territorio de otros Estados miembros y de terceros países ejecutadas ilegalmente por Portugal en contravención de artículo 108, apartado 3, del TFUE por medio de una tasa parafiscal establecida por el Decreto-Ley no137/95, de 14 de junio, son, sin perjuicio de la aplicación del artículo 2, ayudas estatales compatibles con el mercado interior en la acepción del artículo 107, apartado 3, letra c), del TFUE en relación con el período que media entre su entrada en vigor y el 31 de diciembre de 2006, siempre que Portugal cumpla las condiciones que figuran en el apartado 2 del presente artículo.
2. Portugal debe reembolsar a las personas que hayan pagado la tasa la parte de la misma que haya gravado los productos procedentes de otros Estados miembros entre la fecha de inicio de aplicación de la tasa y el 31 de diciembre de 2006, respetando rigurosamente las siguientes condiciones:
-
en caso de que puedan presentar pruebas de que la tasa de promoción ha sido cobrada sobre los productos importados, las personas que hayan pagado la tasa pueden reclamar el reembolso de una parte proporcional del producto de la tasa destinada a financiar los servicios de promoción que beneficien exclusivamente a los productos nacionales en un plazo fijado de conformidad con el Derecho nacional, y en ningún caso inferior a seis meses, a partir de la notificación de la presente Decisión,
-
Portugal establecerá la medida de la discriminación eventual que recae sobre los productos importados. A tal efecto, Portugal debe comprobar, durante un período de referencia, la equivalencia pecuniaria entre los importes globalmente percibidos sobre los productos nacionales en virtud de la tasa en cuestión y las ventajas exclusivas de las que se benefician estos productos,
-
el reembolso debe ser efectuado en un plazo máximo de seis meses a partir de la fecha de presentación de la solicitud,
-
a los importes reembolsados se añadirán intereses, calculados a partir de la fecha de su cobro hasta la fecha del reembolso efectivo. Dichos intereses se calcularán sobre la base del tipo de referencia de la Comisión previsto por el método de fijación de tipos de referencia y de actualización (33),
-
las autoridades portuguesas aceptarán cualquier prueba razonable presentada por las personas que hayan pagado la tasa que demuestre el pago de la parte de la tasa que gravó los productos procedentes de otros Estados miembros,
-
el derecho al reembolso no podrá estar sujeto a otras condiciones, como por ejemplo la de no haber repercutido la tasa,
-
en el caso de las personas que todavía no hayan realizado el pago de la tasa, las autoridades portuguesas renunciarán formalmente a su cobro, incluyendo los eventuales intereses de demora,
-
en caso de que la Comisión lo solicite, Portugal se compromete a presentar un informe completo que demuestre la buena ejecución de la medida de reembolso,
-
si en otro Estado miembro se hubiera impuesto una tasa a los mismos productos que estuvieron sujetos a la tasa de promoción del vino en Portugal, las autoridades portuguesas se comprometen a reembolsar a las personas que hayan pagado la tasa la parte de la misma que haya gravado los productos procedentes de ese otro Estado miembro,
-
Portugal se compromete a dar a conocer la presente Decisión a todos los potenciales pagadores de la tasa.
Artículo 4
Portugal informará a la Comisión, en un plazo de dos meses a partir de la fecha de notificación de la presente Decisión, de las medidas adoptadas en cumplimiento de la misma.
Artículo 5
El destinatario de la presente Decisión es la República Portuguesa.
Hecho en Bruselas, el 20 de julio de 2010.