PROVÁDĚCÍ NAŘÍZENÍ RADY (EU) č. 1138/2011
ze dne 8. listopadu 2011
o uložení konečného antidumpingového cla a o konečném výběru prozatímního cla z dovozu některých mastných alkoholů a jejich směsí pocházejících z Indie, Indonésie a Malajsie
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1225/2009 ze dne 30. listopadu 2009 o ochraně před dumpingovým dovozem ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství (1) (dále jen „základní nařízení“), a zejména na článek 9 uvedeného nařízení,
s ohledem na návrh předložený Evropskou komisí (dále jen „Komise“) po konzultaci s poradním výborem,
vzhledem k těmto důvodům:
A. POSTUP
1. Prozatímní opatření
(1)
Nařízením (EU) č. 446/2011 (2) (dále jen „prozatímní nařízení“) uložila Komise prozatímní antidumpingové clo z dovozu některých mastných alkoholů a jejich směsí (dále jen „mastné alkoholy“) pocházejících z Indie, Indonésie a Malajsie (dále jen „dotčené země“).
(2)
Řízení bylo zahájeno oznámením o zahájení řízení (dále jen „oznámení o zahájení řízení“) zveřejněným dne 13. srpna 2010 (3) na základě podnětu, který dne 30. června 2010 podali dva výrobci v Unii, Cognis GmbH (Cognis) a Sasol Olefins & Surfactants GmbH (Sasol) (společně dále jen „žadatelé“). Tyto dvě společnosti představují podstatnou část, v tomto případě více než 25 % celkové výroby výrobku, který je předmětem šetření, v Unii.
(3)
Jak je uvedeno v 9. bodu odůvodnění prozatímního nařízení, období šetření dumpingu a újmy se týkalo období od 1. července 2009 do 30. června 2010 (dále jen „období šetření“ nebo „OŠ“). Zkoumání trendů významných pro posouzení újmy se týkalo období od 1. ledna 2007 do konce období šetření (dále jen „posuzované období“).
2. Následný postup
(4)
Po zveřejnění nejdůležitějších skutečností a úvah, na jejichž základě bylo rozhodnuto o uložení prozatímních antidumpingových opatření (dále jen „poskytnutí prozatímních informací“), předložilo několik zúčastněných stran k těmto prozatímním zjištěním písemné připomínky. Strany, které o to požádaly, dostaly možnost slyšení.
(5)
Komise nadále shromažďovala a ověřovala veškeré informace, jež považovala za nezbytné pro konečná zjištění.
(6)
Všechny strany byly následně informovány o nejdůležitějších skutečnostech a úvahách, na jejichž základě se zamýšlelo doporučit uložení konečného antidumpingového cla z dovozu některých mastných alkoholů a jejich směsí pocházejících z Indie, Indonésie a Malajsie a s konečnou platností vybrat částky zajištěné prostřednictvím prozatímního cla (dále jen „poskytnutí konečných informací“). Všem stranám byla přiznána lhůta, v níž mohly k těmto poskytnutým konečným informacím vznést připomínky.
(7)
Ústní a písemné připomínky zúčastněných stran byly zváženy a ve vhodných případech zohledněny.
B. DOTČENÝ VÝROBEK A OBDOBNÝ VÝROBEK
1. Dotčený výrobek
(8)
Jak je uvedeno v 10. a 11. bodu odůvodnění prozatímního nařízení, dotčeným výrobkem jsou nasycené mastné alkoholy s uhlíkovým řetězcem C8, C10, C12, C14, C16 nebo C18 (nezahrnuje rozvětvené isomery) včetně jednotlivých nasycených mastných alkoholů (zvané rovněž „čisté frakce“) a směsi převážně obsahující kombinaci uhlíkových řetězců C6-C8, C6-C10, C8-C10, C10-C12 (běžně zařazované jako C8-C10), směsi převážně obsahující kombinaci uhlíkových řetězců C12-C14, C12-C16, C12-C18, C14-C16 (běžně zařazované jako C12-C14) a směsi převážně obsahující kombinaci uhlíkových řetězců C16-C18, pocházející z Indie, Indonésie a Malajsie, v současnosti kódů KN ex 2905 16 85, 2905 17 00, ex 2905 19 00 a ex 3823 70 00.
(9)
Poté, co byla uložena prozatímní opatření, některé strany namítly, že vymezení dotčeného výrobku není jednoznačné. Tyto strany tvrdily, že podle oznámení o zahájení řízení patří do rozsahu výrobků pouze lineární mastné alkoholy, nikoli tedy mastné alkoholy obsahující rozvětvené isomery nebo rozvětvené mastné alkoholy. Další strany uvedly, že nemá smysl vylučovat mastné alkoholy obsahující rozvětvené isomery vyrobené prostřednictvím oxo procesu, protože mají na trhu stejné využití jako lineární mastné alkoholy a představují pro ně konkurenci.
(10)
Bylo stanoveno, že všechny druhy mastných alkoholů, které jsou předmětem tohoto šetření, jak je uvedeno v 8. bodu odůvodnění, mají navzdory možným rozdílům z hlediska suroviny použité pro výrobu nebo rozdílům výrobního procesu stejné nebo velmi podobné základní fyzikální, chemické a technické vlastnosti a jsou používány ke stejným účelům. Možné odchylky dotčeného výrobku nemění jeho základní vymezení, jeho vlastnosti nebo způsob, jak jej vnímají různé strany.
(11)
Prozatímní rozhodnutí uvedené v oznámení o zahájení řízení o vyloučení mastných alkoholů obsahujících rozvětvené isomery z rozsahu výrobků a o vyloučení výroby rozvětvených mastných alkoholů těchto společností z vymezení výroby v Unii (včetně těch společností, které vyrábějí mastné alkoholy na základě oxo procesu) by proto mělo být zachováno. Jelikož ohledně dotčeného výrobku nebyly předloženy žádné další připomínky, potvrzují se 10. a 11. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
2. Obdobný výrobek
(12)
Připomíná se, že ve 13. bodu odůvodnění prozatímního nařízení bylo s prozatímní platností rozhodnuto, že lineární mastné alkoholy a rozvětvené mastné alkoholy nejsou obdobnými výrobky, a že tedy údaje týkající se výrobců, kteří vyrábějí mastné alkoholy obsahující rozvětvené isomery, by měly být z analýzy újmy vyloučeny.
(13)
Jelikož ohledně obdobného výrobku nebyly předloženy žádné další připomínky, potvrzují se 12. a 13. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
C. DUMPING
1. Indie
1.1 Běžná hodnota
(14)
Jelikož ohledně stanovení běžné hodnoty nebyly předloženy žádné připomínky, potvrzují se prozatímní zjištění ve 14. až 18. bodu odůvodnění prozatímního nařízení.
1.2 Vývozní cena
(15)
Jelikož ohledně stanovení vývozní ceny nebyly předloženy žádné připomínky, potvrzují se prozatímní zjištění v 19. bodu odůvodnění prozatímního nařízení.
1.3 Srovnání
(16)
V návaznosti na poskytnutí prozatímních a konečných informací oba indičtí vyvážející výrobci zopakovali svá tvrzení, že by se při výpočtu dumpingového rozpětí nemělo přihlížet k jejich prodeji, který se v období šetření uskutečnil pro jednoho z původních žadatelů v Unii (viz 22. bod odůvodnění prozatímního nařízení). Tyto společnosti odůvodnily své tvrzení na základě skutečnosti, že článek 9.1 Antidumpingové dohody WTO stanoví, že výše ukládaného cla má představovat úplné dumpingové rozpětí nebo méně. Indičtí vyvážející výrobci také zmiňovali článek 2.4 Antidumpingové dohody WTO, podle kterého by mělo být učiněno spravedlivé srovnání mezi vývozní cenou a běžnou hodnotou. Na tomto základě tvrdili, že žadatel s nimi v době, kdy připravoval podání podnětu, vyjednal nákup značného množství výrobků za velmi nízké ceny, a že tedy ceny těchto operací nebyly stanoveny spravedlivě a z toho důvodu by tyto operace neměly být zahrnuty do výpočtu dumpingu.
(17)
Za prvé by mělo být poznamenáno, že skutečnost, že Antidumpingová dohoda WTO stanoví možnost uložit clo, které je nižší než úplné dumpingové rozpětí, nezakládá povinnost tak učinit. Ustanovení čl. 9 odst. 4 základního nařízení pouze ukládají povinnost omezit antidumpingové clo na úroveň, která postačuje k odstranění způsobené újmy. Navíc nebyly předloženy žádné důkazy o tom, že by strany ceny nevyjednaly svobodně. Zkoumáním celkových nákupů uvedeného žadatele bylo také zjištěno, že ceny vyjednané těmito dvěma indickými vyvážejícími výrobci odpovídaly dohodnutým cenám nákupu srovnatelných výrobků uvedeného žadatele od jiných dodavatelů. Navíc bylo zjištěno, že žadatel dovážel dotyčný výrobek od indických vyvážejících výrobců mnoho let, a ne jen v průběhu OŠ. Jeden vyvážející výrobce dále uvedl v ústním slyšení, jemuž předsedal úředník pro slyšení, že jejich ceny pro dotčeného žadatele byly strukturálně nižší než ceny účtované jiným zákazníkům. Závěrem, neexistují žádné důkazy o tom, že by ceny nebyly stanoveny spravedlivě pouze kvůli tomu, že kupujícím byl žadatel, a potvrzuje se odmítnutí tvrzení.
(18)
V návaznosti na poskytnutí prozatímních a konečných informací oba indičtí vyvážející výrobci zopakovali svůj požadavek na úpravu měnového přepočtu podle čl. 2 odst. 10 písm. j) základního nařízení a tvrdili, že od listopadu 2009 docházelo k trvalému zhodnocování indické rupie (INR) oproti euru (EUR), což má rušivý účinek na výpočet dumpingu (viz 23. bod odůvodnění prozatímního nařízení). Oba vyvážející výrobci přiznali, že jejich prodejní ceny byly v druhé polovině období šetření vyšší než prodejní ceny v první polovině tohoto období, ale tvrdili, že tento trend byl způsoben výhradně zvýšením nákladů na suroviny a obecným zlepšením podmínek na trhu po skončení hospodářské krize a že nebyl odrazem zhodnocování indické rupie oproti euru. Tyto společnosti navíc tvrdily, že i kdyby mohly své ceny pravidelně a v krátkých obdobích upravovat, nikdy by nemohly přesně předpovědět vývoj směnných kurzů pro budoucí období.
(19)
Šetřením se prokázalo, že i když se indická rupie ve druhé polovině OŠ postupně zhodnocovala oproti euru, u každého indického vývozního výrobce se prodejní ceny hlavních výrobků pro několik hlavních zákazníků měnily ve skutečnosti každý měsíc, zejména ve druhé polovině OŠ. Nic tudíž nenaznačuje, že prodejní ceny do Unie se ve stejné době nemohly měnit tak, aby se do nich promítly také změny směnných kurzů v průběhu 60 dnů, jak stanoví čl. 2 odst. 10 písm. j) základního nařízení a článek 2.4.1 Antidumpingové dohody WTO. Vzhledem k tomu, že v několika případech byly ceny často měněny, mohla být zohledněna také každá změna směnného kurzu. Kromě toho se tím prokázalo, že trh mastných alkoholů je obecně otevřený častým změnám cen. Proto i v případech, kdy se ceny měnily méně často, neexistují důkazy, že by to nebylo způsobeno podnikatelským rozhodnutím stran. Skutečnost, že ceny mohou být rychle upravovány tak, aby zohlednily změněnou situaci na trhu (v tomto případě údajně změny směnných kurzů), poskytla indickým vyvážejícím výrobcům možnost - pokud chtěli - zohlednit tyto změny ve svých prodejních cenách, což zjevně v řadě případů dělali. S ohledem na výše uvedené není úprava měnového přepočtu odůvodněna a tento požadavek se zamítá.
(20)
V návaznosti na poskytnutí prozatímních informací jeden indický vyvážející výrobce uvedl, že úprava o rozdíly nepřímých daní přiznaná podle čl. 2 odst. 10 písm. b) základního nařízení, která byla provedena u určitých druhů výrobku, měla být také provedena u výrobků a směsí obsahujících uhlíkové řetězce C12 a C14, protože zaplacené clo ze surovin použitých pro tyto výrobky bylo při vývozu výrobku vráceno. V průběhu šetření však nebyly předloženy žádné na místě ověřitelné informace, které by dokládaly, že tato cla byla následně skutečně vrácena. Po konečném poskytnutí informací tato společnost tvrdila, že její námitky byly nesprávně pochopeny a že všechny suroviny použité k výrobě výrobků a směsí obsahujících uhlíkové řetězce C12 a C14 byly dovezeny bezcelně. Jelikož je třeba uhradit nepřímou daň, pokud jsou tyto suroviny následně zakomponovány do výrobků prodávaných na domácím trhu, společnost žádá úpravu běžné hodnoty u těchto konkrétních druhů výrobků. Důkazy předložené během inspekce však ukazují, že specifické suroviny potřebné k výrobě druhů výrobků obsahujících uhlíkové řetězce C12 a C14 a dovezené bezcelně v průběhu OŠ stačily pouze k výrobě zlomku vývozního odbytu tohoto výrobku, který uskutečnila společnost během OŠ. Je proto jisté, že nejméně dvě třetiny vyvezených výrobků obsahujících uhlíkové řetězce C12 a C14 byly vyrobeny s použitím surovin, za které bylo zaplaceno dovozní clo. Společnost nepředložila žádný důkaz o tom, že tyto bezcelně dovezené suroviny byly použity na prodej na vývoz do Unie, a nikoli na prodej na vývoz do třetích zemí, a tato námitka se proto zamítá.
(21)
Jelikož ohledně srovnání nebyly předloženy žádné další připomínky, potvrzuje se obsah 20. a 23. bodu odůvodnění prozatímního nařízení.
1.4 Dumpingové rozpětí
(22)
Jelikož ohledně výpočtu dumpingového rozpětí nebyly předloženy žádné připomínky, potvrzuje se obsah 24. až 26. bodu odůvodnění prozatímního nařízení.
(23)
Výše dumpingu, která byla stanovena s konečnou platností, vyjádřená jako procentní podíl z čisté ceny CIF s dodáním na hranice Unie před proclením činí:
Společnost
Konečné dumpingové rozpětí
Godrej Industries Limited
9,3 %
VVF Limited
4,8 %
Všechny ostatní společnosti
9,3 %
2. Indonésie
2.1 Běžná hodnota
(24)
V návaznosti na poskytnutí prozatímních a konečných informací jeden indonéský vyvážející výrobce tvrdil, že při testování ziskovosti operací neměly být prodejní, režijní a správní náklady přiřazeny jednotlivým operacím na základě obratu, protože to vedlo k tomu, že řada operací nebyla shledána ziskovými. Toto tvrzení bylo prozkoumáno, ale bylo zjištěno, že rozdělení prodejních, režijních a správních nákladů na jednotlivé operace na základě obratu je vhodnější vzhledem k jejich povaze, protože více souvisejí s hodnotou než s objemem. Je třeba poznamenat, že celková hodnota prodejních, režijních a správních nákladů rozdělených na každý druh výrobku je stejná bez ohledu na to, jaká z těchto dvou metod se použije na rozdělení těchto nákladů na jednotlivé operace. Operace, u kterých vyvážející výrobce zpochybnil výsledek zkoušky ziskovosti, byly přezkoumány a bylo potvrzeno, že tyto operace nebyly ziskové. Toto tvrzení se proto zamítá.
(25)
Tentýž indonéský vyvážející výrobce také uvedl, že při stanovení úrovně zisku použité při určení běžné hodnoty by neměl být vyloučen zisk z prodeje, k němuž na úrovni druhu výrobku nedošlo v běžném obchodním styku, protože více než 80 % celkového domácího prodeje bylo ziskového. V souvislosti s tímto tvrzením se připomíná, že určení prodeje uskutečněného v běžném obchodním styku se provádí na úrovni druhu výrobku, jak je objasněno v 29. až 32. bodu odůvodnění prozatímního nařízení, protože se jedná o nejvhodnější způsob, jak přesně spojit prodejní ceny se souvisejícími výrobními náklady. Ustanovení čl. 2 odst. 6 základního nařízení navíc nevylučují případné rozdělení výrobku, který je předmětem šetření, podle druhů. Prodej, který nebyl uskutečněn v běžném obchodním styku, je proto vyloučen na úrovni druhu výrobku z výpočtu zisku použitého při určení běžné hodnoty. Tato námitka se proto zamítá.
(26)
Tentýž indonéský vyvážející výrobce také uvedl, že při určení běžné hodnoty některých druhů výrobku nebyly odečteny úpravy, které by vrátily běžné hodnoty na úroveň ceny ze závodu. Toto tvrzení bylo přijato a výpočet byl příslušným způsobem upraven.
(27)
Jelikož ohledně určení běžné hodnoty nebyly předloženy žádné další připomínky, potvrzují se prozatímní zjištění v 27. až 33. bodu odůvodnění prozatímního nařízení, která jsou opravena, jak je uvedeno ve 26. bodu odůvodnění tohoto nařízení.
2.2 Vývozní cena
(28)
V návaznosti na poskytnutí prozatímních informací jeden indonéský vyvážející výrobce uvedl, že nebylo poskytnuto odůvodnění toho, že cena pro dovážející společnost v Unii, se kterou byl ve spojení, byla považována za nespolehlivou, ani odůvodnění určení vývozní ceny tohoto prodeje podle čl. 2 odst. 9 základního nařízení. V této souvislosti je třeba poznamenat, že vnitropodnikové ceny mezi stranami ve spojení se nepovažují za spolehlivé, protože by mohly být uměle stanovovány na různých úrovních v závislosti na tom, co je výhodnější pro dotčené společnosti ve spojení. Z tohoto důvodu určení vývozní ceny podle čl. 2 odst. 9 základního nařízení při použití přiměřeného ziskového rozpětí bez ohledu na skutečný zisk plynoucí z vnitropodnikových cen zamezuje jakýmkoli rušivým účinkům, které mohou nastat v důsledku vnitropodnikových cen. Tato námitka se proto zamítá.
(29)
V návaznosti na poskytnutí prozatímních informací oba indonéští vývozci uvedli, že pro prodej na vývoz do Unie prostřednictvím dovozců ve spojení nacházejících se v Unii je ziskové rozpětí použité pro určení vývozní ceny podle čl. 2 odst. 9 základního nařízení nevhodné. Oba tvrdili, že zisk, který byl použit v prozatímní fázi, se týkal pouze částečně spolupracujícího dovozce a nebyl ověřen, a nebyl proto spolehlivý. Proto navrhli, aby byl použit zisk ve výši 5 %, jak tomu bylo v jiných šetřeních. Vzhledem k nízké úrovni spolupráce nezávislých dovozců v tomto šetření se tato námitka přijímá a byla použita úroveň zisku ve výši 5 %, což odpovídá úrovním zisku použitým v předešlých šetřeních ve stejném odvětví.
(30)
Jelikož ohledně srovnání nebyly předloženy žádné další připomínky, potvrzuje se obsah 34. až 36. bodu odůvodnění prozatímního nařízení, který je upraven, jak je objasněno ve 29. bodu odůvodnění tohoto nařízení.
2.3 Srovnání
(31)
V návaznosti na poskytnutí prozatímních informací oba indonéští vývozci poukázali na to, že pro prodej prostřednictvím příslušných obchodníků ve spojení ve třetí zemi neměly být provedeny žádné úpravy o rozdíly v provizích podle čl. 2 odst. 10 písm. i). Obě společnosti tvrdily, že jejich výrobní společnosti v Indonésii a příslušní obchodníci ve spojení v Singapuru tvoří jeden hospodářský subjekt a že obchodníci ve třetí zemi jednají jako vývozní oddělení jejich indonéských společností ve spojení. V obou případech však výrobce v Indonésii přímo fakturuje domácí prodej i určitý prodej na vývoz do třetích zemí a obchodníci v Singapuru dostávají zvláštní provizi. U jedné z indonéských společností pokrývá tato ve smlouvě uvedená provize pouze prodej na vývoz. Obchodníci ve třetí zemi navíc také prodávají výrobky vyrobené jinými výrobci, v jednom případě také výrobci nikoli ve spojení. Oba obchodníci ve spojení v Singapuru proto zcela zřejmě plní funkce, které se podobají funkcím obchodního zástupce, který pracuje na provizním základě. Tato námitka se proto zamítá.
(32)
V návaznosti na konečné poskytnutí informací indonéská vláda a jeden indonéský vyvážející výrobce zopakovali tvrzení o jednom hospodářském subjektu, o němž se mluví v předchozím bodě. Argumentovali tím, že ve věci Matsushita v. Rada (4) již Soudní dvůr rozhodl, že to, že výrobce uskutečňuje jisté prodejní funkce, neznamená, že výrobní a obchodní společnost nemohou tvořit jeden hospodářský subjekt. Kromě toho tvrdili, že prodej do třetích zemí, který uskutečňuje přímo vývozce bez účasti obchodníka v Singapuru, představuje pouze malý procentní podíl prodeje na vývoz a že Soud prvního stupně (dnes Tribunál) rozhodl ve věci Interpipe (5), že malý objem přímého prodeje výrobcem ještě nedokazuje, že neexistuje jeden hospodářský subjekt. Nakonec poukázali na to, že ve věci Canon v. Rada (6) to, že prodejní dceřiná společnost vystupovala také jako distributor výrobků od jiných společností, nemělo vliv na to, že byla shledána jedním hospodářským subjektem.
(33)
I když Soudní dvůr ve věci Matsushita v. Rada rozhodl, že instituce v tomto případě měly právo na stanovisko, že výrobce spolu s jednou či několika distribučními společnostmi pod jeho kontrolou tvoří hospodářský subjekt, třebaže sám vykonává některé prodejní funkce, nevyplývá z toho nezbytně povinnost vždy považovat výrobce a jeho prodejní společnosti ve spojení za jeden hospodářský subjekt. Navíc - na rozdíl od indonéského vyvážejícího výrobce - výrobní společnost ve věci Matsushita v. Rada sama přímo neprodávala. Zadruhé, v rozsudku ve věci Interpipe bylo uvedeno, že přímý prodej vyvážejícím výrobcem představoval jen malý procentní podíl celkového objemu prodeje do Unie, což byl pouze jeden prvek, který Soud prvního stupně při analýze zkoumal. Důležitější je, že Soud zdůraznil skutečnost, že tento přímý prodej směřoval do nových členských států pouze na přechodné období. Naproti tomu v tomto případě z dostupných důkazů vyplývá, že přímý prodej ze strany výrobce do některých třetích zemí není dočasný, nýbrž - přinejmenším zpravidla - strukturální, tj. trvalý. U každého dotčeného výrobce navíc tento prodej představuje značný procentní podíl jeho domácího prodeje. Nakonec je třeba uvést, že ve věci Canon v. Rada zahrnoval prodej prováděný prodejní dceřinou společností vyvážejícího výrobce na domácím trhu další výrobky, které byly prodávány toliko pod jinou obchodní značkou, nicméně vyráběny byly všechny samotným vyvážejícím výrobcem. Tato námitka se proto opět zamítá.
(34)
Jedna indonéská společnost dále tvrdila, že i kdyby neměl být přijat koncept jednoho hospodářského subjektu, Komise uložila „zdvojené rozpětí“ tím, že od vývozní ceny nezávislým odběratelům v Unii odečetla zisk dovozce ve spojení v Unii i provizi obchodníka ve spojení ve třetí zemi. Tyto dvě položky však byly zohledněny pro různé účely a byly odečteny samostatně. Jak je objasněno v 28. bodu odůvodnění, je vývozní cena prodeje na vývoz prostřednictvím dovozců ve spojení v Unii určena podle čl. 2 odst. 9 základního nařízení na základě ceny, za kterou jsou dovezené výrobky poprvé znovu prodány nezávislému kupujícímu. V těchto případech se provede úprava pro zisk, aby se stanovila spolehlivá vývozní cena franko hranice Unie. Provize pro obchodníka ve spojení ve třetí zemi byla naopak odečtena podle čl. 2 odst. 10 písm. i) základního nařízení. Tato námitka se proto zamítá.
(35)
Společnost dále uvedla, že pokud by měla být vývozní cena upravena o provizi obchodníka ve spojení ve třetí zemi podle čl. 2 odst. 10 písm. i), měla by být provedena stejná úprava běžné hodnoty, protože tento obchodník koordinuje také domácí prodej. Písemná smlouva mezi obchodníkem a výrobcem v Indonésii však zahrnuje pouze prodej na vývoz. Domácí prodej navíc fakturuje společnost v Indonésii. Tato námitka se proto zamítá.
(36)
Ohledně úpravy podle čl. 2 odst. 10 písm. i) základního nařízení se má za to, že je vhodné použít přiměřené ziskové rozpětí nezávisle na skutečně dosaženém zisku na základě vnitropodnikových cen, aby se zamezilo jakýmkoli rušivým účinkům, které mohou nastat v důsledku vnitropodnikových cen. Jak již bylo učiněno v předchozích případech (7), skutečná zisková rozpětí obchodníků ve třetí zemi použitá v prozatímní fázi byla proto nahrazena ziskem ve výši 5 %, který se považuje za přiměřený zisk z činností obchodních společností v chemickém odvětví.
(37)
Další indonéská společnost uvedla, že u prodeje prostřednictvím jejího dovozce ve spojení v Unii Komise odečetla náklady na provizi dvakrát. Společnost tvrdila, že při určení vývozní ceny podle čl. 2 odst. 9 základního nařízení byly provedeny úpravy o prodejní, režijní a správní náklady dovozce ve spojení i o náklady na provizi jako přímé náklady prodeje. Vzhledem k tomu, že náklady na provizi jsou již zahrnuty v prodejních, režijních a správních nákladech, výsledkem bylo dvojí odečtení nákladů na provizi. Tato námitka byla shledána opodstatněnou a výpočet byl příslušným způsobem upraven.
(38)
Jedna společnost zopakovala požadavek na úpravu o rozdíly ve fyzických vlastnostech, a to na základě toho, že dotčený výrobek vyváží do Unie v kapalné i pevné formě, zatímco na domácím trhu jej prodává pouze v pevné formě, a že ceny za kapalnou formu jsou nižší než ceny za výrobek, který je předmětem šetření, v pevné formě (viz 39. bod odůvodnění prozatímního nařízení). Na podporu tohoto požadavku společnost předložila kopii dvou faktur za prodej na další vývozní trhy. Tento důkaz však v této pozdní fázi řízení nebylo možné ověřit, ani se nedalo zjistit, zda se zmíněné rozdíly vztahovaly na všechny případy, kde nastaly výše uvedené rozdíly ve fyzických vlastnostech. Tento požadavek se proto zamítá.
(39)
V návaznosti na poskytnutí prozatímních informací jeden indonéský vývozce uvedl, že úroková sazba použitá v prozatímním nařízení pro výpočet úvěrových nákladů jeho dovozce ve spojení v Unii byla neúměrná, a navrhl použít úrokovou sazbu vycházející z hodnot, které pro období šetření zveřejnila Deutsche Bundesbank. Vzhledem k tomu, že hodnota úrokové sazby použité pro výpočet úvěrových nákladů této společnosti v prozatímním nařízení vycházela z informací, které poskytly další strany, a tyto informace tedy odrážejí jejich konkrétní finanční situaci, která se nutně netýká daného dovozce ve spojení, tato námitka byla přijata a výpočet byl příslušným způsobem upraven.
(40)
Jelikož ohledně srovnání nebyly předloženy žádné další připomínky, potvrzují se prozatímní zjištění v 37. až 40. bodu odůvodnění prozatímního nařízení, které jsou upraveny tak, jak je objasněno ve 36., 37. a 39. bodu odůvodnění tohoto nařízení.
2.4 Dumpingové rozpětí
(41)
Jelikož ohledně výpočtu dumpingového rozpětí nebyly předloženy žádné další připomínky, potvrzuje se obsah 41. a 42. bodu odůvodnění prozatímního nařízení.
(42)
Výše dumpingu, která byla stanovena s konečnou platností, vyjádřená jako procentní podíl z čisté ceny CIF s dodáním na hranice Unie před proclením činí:
Společnost
Prozatímní dumpingové rozpětí
P.T. Ecogreen Oleochemicals
7,3 %
P.T. Musim Mas
5,4 %
Všechny ostatní společnosti
7,3 %
3. Malajsie
3.1 Běžná hodnota
(43)
V návaznosti na poskytnutí prozatímních informací jeden z malajsijských vyvážejících výrobců uvedl, že zkouška ziskovosti při posouzení běžného obchodního styku (viz 46. bod odůvodnění prozatímního nařízení) neměla vycházet z váženého průměru ročních nákladů výroby, ale vzhledem k dennímu kolísání ceny hlavní suroviny měly být použity jednotlivé náklady každé domácí operace. S ohledem na toto tvrzení je třeba zdůraznit, že Komise důsledně využívá jako srovnávací ukazatel pro zkoušku ziskovosti vážený průměr nákladů výroby. Tento formát, kterým se společnost řídila ve své odpovědi na dotazník, byl základem inspekce na místě, při které došlo ke sladění údajů oznámených společností a jejího účetnictví. Požadavek použít náklady výroby na základě operací, který by představoval významné odchýlení od běžného postupu Komise, byl poprvé uveden v připomínkách společnosti k dokumentu prozatímních informací a odpovídající číselné údaje proto nemohly být ověřeny na místě. Je třeba také konstatovat, že listy o nákladech jednotlivých operací, které společnost předložila na podporu svého požadavku, vycházejí do značné míry z odhadů a nejsou tedy přesnějšími a reprezentativnějšími údaji o nákladech než údaje, které společnost původně oznámila a které byly ověřeny na místě. Závěrem by mělo být poznamenáno, že struktura poskytnutých nových listů o nákladech neumožňuje sladění s touto částí zpráv o řízení, které byly ověřeny na místě. Tato námitka se proto zamítá.
(44)
Malajsijský vývozce, který neměl žádný domácí prodej (viz 51. bod odůvodnění prozatímního nařízení), uvedl, že hodnoty prodejních, režijních a správních nákladů a zisku použité pro výpočet běžné hodnoty by neměly vycházet z váženého průměru skutečných hodnot zjištěných pro ostatní dva vyvážející výrobce, kteří prodávají obdobný výrobek na malajsijském trhu. Společnost uvedla, že tyto hodnoty nejsou reprezentativní, protože společnost používá odlišné výrobní metody a odlišnou základní surovinu. S ohledem na toto tvrzení by mělo být připomenuto, že při výpočtu běžné hodnoty byly použity vlastní výrobní náklady této společnosti. Pouze hodnoty prodejních, režijních a správních nákladů vycházely z čísel získaných od ostatních dvou malajsijských vyvážejících výrobců. Pokud jde o zisk, ten byl určen tak, jak je vysvětleno ve 45. bodu odůvodnění tohoto nařázení. Za druhé, společnost neobjasnila údajný účinek použité výrobní metody na prodejní, režijní a správní náklady. Dále se konstatuje, že pouze omezená část výroby společnosti je založena na údajně odlišné výrobní metodě, zatímco značná část výrobků je vyráběna na základě stejného výrobního procesu a za použití stejných základních surovin jako v případě ostatních dvou malajsijských výrobců. Proto je vyvozen závěr, že společnost neprokázala, že použité hodnoty nebyly reprezentativní, a toto tvrzení se odmítá.
(45)
Tentýž malajsijský vývozce dále uvedl, že pokud Komise přesto použije údaje od dvou dalších vývozců za účelem určení prodejních, režijních a správních nákladů, měly by tyto údaje vycházet z váženého průměru hodnot všech domácích operací těchto vyvážejících výrobců, a nikoli pouze těch, které se týkají ziskových operací. Tento požadavek byl v zásadě přijat. Co se tedy týče prodejních, režijních a správních nákladů, potvrzuje se, že k určení běžné hodnoty byly použity průměrné prodejní, režijní a správní náklady všech domácích operací těchto dvou malajsijských vyvážejících výrobců. Údaje použité k tomuto výpočtu byly ověřeny v průběhu inspekčních návštěv v příslušných malajsijských společnostech. Pokud jde o určení zisku, je třeba poznamenat, že nebylo možné zjistit výši zisku na základě částek vzniklých a docílených u dalších dvou vyvážejících výrobců. Výsledkem takového výpočtu je totiž celková ztráta. Na tomto základě tedy nebylo možné stanovit údaje o zisku. S ohledem na to se zamítá tvrzení malajsijského vývozce, že k určení běžné hodnoty lze jako částku zisku použít zápornou částku. Pojem zisku totiž nezbytně implikuje kladnou částku. Bylo rovněž zváženo, zda lze určit výši zisku na základě ziskového prodeje vyvážejícího výrobce v Malajsii, avšak tento přístup byl zamítnut, protože by byl v rozporu s nálezem WTO ve věci týkající se dovozu bavlněného ložního prádla z Indie (8). Proto podle čl. 2 odst. 6 písm. c) základního nařízení musí výpočet zisku vycházet z jakékoli jiné rozumné metody a nejsou-li k dispozici jiné dostupné údaje, za nejvhodnější základ pro stanovení zisku se pokládá dlouhodobá obchodní úroková míra v Malajsii. Tato metoda se ve smyslu čl. 2 odst. 6 písm. c) základního nařízení považovala za konzervativní, rozumnou a nejvhodnější. Konstatuje se, že takto určené ziskové rozpětí nepřevyšuje zisk realizovaný jinými vyvážejícími výrobci z prodeje výrobků stejné obecné kategorie na domácím trhu země původu.
(46)
Jelikož ohledně stanovení běžné hodnoty nebyly předloženy žádné další připomínky, potvrzují se prozatímní zjištění ve 44. až 51. bodu odůvodnění prozatímního nařízení, avšak s úpravou, která je vysvětlena ve 45. bodu odůvodnění tohoto nařízení.
3.2 Vývozní cena
(47)
V návaznosti na poskytnutí prozatímních informací dva malajsijští vývozci uvedli, že u prodeje na vývoz do Unie prostřednictvím dovozců ve spojení nacházejících se v Unii bylo ziskové rozpětí použité pro určení vývozní ceny podle čl. 2 odst. 9 základního nařízení nevhodné. Jedna ze společností opřela svá tvrzení o hodnoty ziskovosti za období šetření některých evropských obchodníků, se kterými nebyla ve spojení. V této souvislosti by mělo být poznamenáno, že tyto hodnoty nelze považovat za reprezentativní, protože uvedení obchodníci obchodují s širokým rozsahem chemických výrobků a v jednom případě je obchodník také výrobcem. Proto se odmítají jako spolehlivý srovnávací ukazatel. Druhá společnost uvedla, že její dovozce ve spojení v Unii by neměl být považován za distributora, ale za obchodního zástupce ve spojení, a proto by úprava prodejních, režijních a správních nákladů a zisku při určení vývozní ceny neměla překročit procentní podíl provize, která je běžně přiznávána nezávislým obchodním zástupcům obchodujícím v tomto odvětví. Jako srovnávací ukazatel společnost předložila své dohody s nezávislými obchodními zástupci. Tento požadavek byl dále rozpracován po konečném poskytnutí informací argumentem, že v případě wolframových elektrod (9) byl zisk dovozce ve spojení shledán spolehlivým a byl přijat pro účely určení vývozní ceny. V reakci na toto tvrzení je třeba poznamenat, že čl. 2 odst. 9 základního nařízení nestanoví odlišné zacházení s dovozci ve spojení, kteří údajně jednají jako distributoři, a dovozci, kteří údajně jednají jako obchodní zástupci.
Ustanovení čl. 2 odst. 9 vyžaduje úpravy o všechny náklady vzniklé mezi dovozem a novým prodejem a o zisk. Dále je třeba poznamenat, že šetřením bylo zjištěno, že společnost ve spojení se nachází v Unii. Tato společnost má mimo jiné na starosti objednávky odběratelů a fakturaci dotčeného výrobku, který vyrábí její vývozce ve spojení, a současně je odpovědná za zajišťování celního odbavení v Unii. Skutečnost, že určité činnosti vykonává vývozce ve spojení před dovozem, neznamená, že by vývozní cena nesměla být znovu určena na základě ceny, za kterou došlo k dalšímu prodeji prvnímu nezávislému odběrateli, a že by neměly být provedeny nezbytné úpravy podle čl. 2 odst. 9. Rozdíly ve funkcích, které společnost uvádí, ve srovnání s dalšími dovozci ve spojení se obvykle odrážejí v prodejních, režijních a správních nákladech, kde Komise použila skutečné údaje společnosti. Proto toto tvrzení nemůže být přijato. Dále je třeba poznamenat, že ve výše zmíněném případě wolframových elektrod byl dovozce ve spojení dále integrován do druhotného výrobku vyráběného skupinou ve spojení a vykonával rovněž jiné činnosti než jen činnosti příslušející obchodní společnosti. Pro tak složitou strukturu proto nebyl zisk dovozců, kteří nejsou ve spojení, shledán dostatečně reprezentativním. Situace v tomto případě není srovnatelná se situací dotyčného malajsijského dovozce ve spojení, který vykonává pouze obchodní funkce. Z důvodů objasněných v 29. bodu odůvodnění je však dané ziskové rozpětí upraveno na 5 %. Jelikož ohledně stanovení vývozní ceny nebyly předloženy žádné další připomínky, potvrzují se prozatímní zjištění v 52. až 54. bodu odůvodnění prozatímního nařízení s výše zmíněnou úpravou.
3.3 Srovnání
(48)
V návaznosti na poskytnutí prozatímních informací jeden malajsijský vývozce zopakoval tvrzení (viz také 57. bod odůvodnění prozatímního nařízení), že jeho dovozce ve spojení v Unii je ve skutečnosti vývozním oddělením výrobce a že v případě úplné úpravy o prodejní, režijní a správní náklady a zisk podle čl. 2 odst. 9 základního nařízení by došlo při stanovení vývozní ceny ze závodu k nadměrnému odpočtu. Společnost tvrdila, že by měla být případně provedena podobná úprava při výpočtu běžné hodnoty. Tento požadavek byl znovu zopakován v podání po konečném poskytnutí informací. V této souvislosti však nebyl předložen žádný nový argument, který by vedl ke změně závěrů. Zejména se připomíná, že faktury odběratelům v Unii vystavovala společnost ve spojení a že tato společnost přijímala platby od odběratelů v Unii. Dále je třeba uvést, že prodej, který uskutečnila společnost ve spojení, zahrnoval přirážku. Rovněž finanční účetnictví společnosti ve spojení prokazovalo, že hradila běžné prodejní, režijní a správní náklady, které vznikly mezi dovozem a dalším prodejem. Společnost ve spojení tedy skutečně plní obvyklé funkce dovozce. Závěrem by mělo být poznamenáno, že výrobce v Malajsii také uskutečňoval přímý prodej nezávislým odběratelům v Unii a dalších zemích. Pokud jde o posledně uvedenou otázku, společnost se odvolala na rozsudek ve věci Interpipe a použila obdobné argumenty jako indonéští vyvážející výrobci. Z důvodů vysvětlených v 33. bodu odůvodnění tohoto nařízení jsou okolnosti tohoto případu jiné než okolnosti posuzované v rozsudku ve věci Interpipe. Místo toho bylo v této souvislosti zdůrazněno tvrzení malajsijského vývozce, že nezávislý prodej společnosti sjednával jeho dovozce ve spojení v Unii, který vystupoval jako vývozní oddělení malajsijské společnosti, což protiřečí vysvětlení podanému během inspekční návštěvy, podle něhož klíčovou úlohu hrála mateřská společnost v Japonsku. Výše uvedená zjištění vedou k závěru, že úprava o prodejní, režijní a správní náklady a zisk by se měla zachovat a že žádná podobná úprava výpočtu běžné hodnoty není opodstatněná.
(49)
Stejná společnost také tvrdila, že při opětovném určení vývozní ceny byly některé prodejní náklady jejího dovozce ve spojení odečteny dvakrát. Výpočty byly zkontrolovány a vzhledem k tomu, že bylo zjištěno, že tvrzení je odůvodněné, byly příslušným způsobem upraveny.
(50)
Jeden z malajsijských vývozců tvrdil, že srovnání mezi běžnou hodnotou a vývozní cenou by nemělo být založeno na druzích výrobku určených podle kontrolních čísel výrobku (PCN), ale na základě vlastních kódů výrobků společnosti. Podle této společnosti kontrolní čísla výrobku použitá v šetření nezachytí dostatečně podrobně zvláštní rysy výrobního procesu a rozdíly v nákladech a cenách. Na podporu tohoto tvrzení společnost zmínila některé ze svých výrobků, které byly vyrobeny pomocí odlišných výrobních procesů a s jinými základními surovinami, což vedlo k vyšším jednotkovým nákladům výroby. Je třeba poznamenat, že tato námitka nebyla vznesena ani v prozatímní fázi šetření, ani při inspekci na místě. Použití vlastních kódů výrobků společnosti při výpočtu by navíc neřešilo problém odlišných výrobních metod, protože stejné výrobní kódy společnosti byly také použity pro výrobky vyrobené odlišnými výrobními procesy. Tato námitka se proto zamítá.
(51)
Jelikož ohledně srovnání nebyly předloženy žádné připomínky, potvrzují se prozatímní zjištění v 55. až 58. bodu odůvodnění prozatímního nařízení s úpravou vysvětlenou ve 49. bodu odůvodnění tohoto nařízení.
3.4 Dumpingové rozpětí
(52)
V návaznosti na poskytnutí prozatímních informací jeden malajsijský výrobce, který nevyvážel do Unie, vznesl připomínku k 60. bodu odůvodnění prozatímního nařízení a uvedl, že v Malajsii existují další výrobci dotčeného výrobku. V této souvislosti se konstatuje, že existence dalšího výrobce v Malajsii, který nevyváží do Unie, nemění zjištění ohledně úrovně spolupráce v Malajsii, jelikož nebyl předložen důkaz, že na šetřené společnosti nepřipadá veškerý vývoz dotčeného výrobku do Unie v průběhu OŠ. Tentýž malajsijský výrobce navíc kritizoval to, že výrobci jako on, kteří během OŠ nevyváželi do Unie, by podléhali zbytkovému clu. V této souvislosti je třeba poznamenat, že společnosti, které během OŠ nevyvážely do Unie, nemohou mít individuální sazbu cla. Jakmile však tyto společnosti začnou vyvážet nebo uzavřou neodvolatelný závazek k prodeji do Unie, mohou požádat o přezkum pro nové vývozce v souladu s čl. 11 odst. 4 základního nařízení, jehož výsledkem může být individuální celní rozpětí, budou-li splněny podmínky stanovené v tomto článku.
(53)
Jeden z malajsijských výrobců uvedl, že hodnota CIF použitá jako základ pro výpočet procentního podílu dumpingového rozpětí by neměla vycházet z ceny k proclení, ale měla by být zpětně vypočtena z ceny dalšího prodeje očištěné o všechny náklady vzniklé v Unii po dovozu. Vzhledem k tomu, že však cena CIF byla použita jako základ hodnoty celních prohlášení na hranicích Unie a nezdá se, že by byla přiznána nesprávně, má být stejná cena použita jako základ výpočtu procentního podílu dumpingového rozpětí. Společnost tvrdila, že mezi souvisejícími dodávkami z Malajsie a celním odbavením za účelem opětovného prodeje v Unii existuje časová mezera. I kdyby však faktury k celnímu odbavení byly vystaveny později a s cenami podle hodnocení zásob metodou FIFO, přesto je pořád základem pro výpočet celní hodnoty vnitropodniková cena, a nikoli cena při opětovném prodeji. Proto se tato námitka zamítá.
(54)
Jelikož ohledně výpočtu dumpingového rozpětí nebyly předloženy žádné další připomínky, potvrzuje se obsah 59. a 60. bodu odůvodnění prozatímního nařízení.
(55)
Výše dumpingu, která byla stanovena s konečnou platností, vyjádřená jako procentní podíl z čisté ceny CIF s dodáním na hranice Unie před proclením činí:
Společnost
Konečné dumpingové rozpětí
KL-Kepong Oleomas Sdn. Bhd.
3,3 %
Emery Oleochemicals (M) Sdn. Bhd.
5,3 %
Fatty Chemicals Malaysia Sdn. Bhd.
5,7 %
Všechny ostatní společnosti
5,7 %
D. ÚJMA
1. Předběžné poznámky
(56)
Po vyhlášení prozatímního nařízení bylo zjištěno, že je nutné v důsledku administrativní chyby provést menší opravy hodnot spotřeby. Vedlo to k menším změnám objemu prodeje, podílu výrobního odvětví Unie na trhu a podílu dotčených zemí na trhu. Tyto opravy však nemají významný dopad na trendy a závěry učiněné ohledně spotřeby, objemu prodeje, podílu výrobního odvětví Unie na trhu a podílu dotčených zemí na trhu v průběhu posuzovaného období na trhu Unie.
2. Výroba v Unii a výrobní odvětví Unie
(57)
Jak je uvedeno v 62. bodu odůvodnění prozatímního nařízení, bylo zjištěno, že obdobný výrobek vyráběli dva žadatelé a malí výrobci v Unii. Jak je zmíněno v 11. a 12. bodu odůvodnění tohoto nařízení výrobci, kteří vyrábějí mastné alkoholy obsahující rozvětvené isomery, byli vyloučeni z vymezení výroby mastných alkoholů v Unii. Bez ohledu na skutečnost objasněnou v 58. bodu odůvodnění tohoto nařízení se potvrzuje výrobní odvětví Unie, jak je vymezeno v 62. a 63. bodu odůvodnění prozatímního nařízení.
(58)
Jednoho ze dvou žadatelů ovládla společnost, která se účastní tohoto řízení jako uživatel. Po vyhlášení prozatímního nařízení tento žadatel zaujal neutrální stanovisko.
(59)
Některé strany tedy zpochybnily úroveň podpory nebo postavení ve vztahu k šetření a uvedly, že podpora šetření musí být zachována v průběhu celého šetření.
(60)
Zkoumáním tohoto tvrzení se prokázalo, že zbývající žadatel představuje více než 40 % celkové výroby v Unii, tedy více než 25 % celkové výroby v Unii a 100 % výrobců mastných alkoholů v Unii vyjadřuje tomuto podnětu podporu nebo je proti němu. Prahovým hodnotám ve výši 25 % a 50 %, které vyžaduje čl. 5 odst. 4 základního nařízení, je tedy v plném rozsahu vyhověno a postavení lze potvrdit.
(61)
Některé strany uvedly, že vzhledem k tomu, že oba žadatelé dováželi dotčený výrobek v průběhu období šetření, neměli by být považováni za součást výrobního odvětví Unie. Bylo však ověřeno, že procentní podíl výrobku, který tyto společnosti dovážely z dotčených zemí, nebyl ve srovnání s jejich výrobou obdobného výrobku významný. Tento dovoz měl navíc převážně dočasný charakter. Proto lze potvrdit, že hlavní činností těchto společností je výroba a prodej obdobného výrobku. Potvrzují se proto 62. až 63. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
3. Spotřeba v Unii
(62)
Jelikož ohledně spotřeby v Unii nebyly předloženy žádné připomínky, potvrzují se 64. až 66. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
4. Dovoz do Unie z dotčených zemí a cenové podbízení
4.1. Souhrnné posouzení
(63)
Řada stran vznesla námitku proti skutečnosti, že v prozatímním nařízení bylo pro tyto tři dotčené země provedeno souhrnné posouzení. Podle jejich názoru nebyly splněny podmínky pro souhrnné posouzení podle čl. 3 odst. 4 základního nařízení. Konkrétně namítaly, že souhrnné posouzení vylučuje zjištěné negativní cenové podbízení u jedné země. Navíc uvedly, že trendy objemů prodeje se pro tyto tři vyvážející země v průběhu posuzovaného období lišily a že přístup k surovinám a použité suroviny se v těchto třech vyvážejících zemích také lišily. Závěrem bylo zmíněno, že prodej na vývoz z jedné z dotčených zemí byl uskutečněn prostřednictvím společností ve spojení. Podle jejich názoru mezi dotčenými zeměmi existovaly různé podmínky hospodářské soutěže na trhu v Unii. Ustanovení čl. 3 odst. 4 základního nařízení stanoví, že pokud jsou předmětem antidumpingového šetření současně výrobky dovezené z více zemí, posuzují se účinky tohoto dovozu souhrnně pouze tehdy, je-li zjištěno, že: a) dumpingové rozpětí zjištěné ve vztahu k dovozu z každé jednotlivé země není nepatrné ve smyslu čl. 9 odst. 3 uvedeného nařízení a objem dovezených výrobků z každé jednotlivé země není zanedbatelný a b) souhrnné posouzení účinků dovozu je vhodné s ohledem na podmínky hospodářské soutěže mezi dováženými výrobky a na podmínky hospodářské soutěže mezi dováženými výrobky a obdobným výrobkem Unie.
a)
Jak je objasněno v odstavci 4.3.2 prozatímního nařízení, objem dumpingového dovozu každé dotčené země nebyl zanedbatelný a existence dumpingového dovozu byla v posuzovaném období významná.
b)
Bylo zjištěno, že podmínky hospodářské soutěže a tvorba cen v dotčených zemích byly podobné mezi dováženými výrobky a obdobným výrobkem, zejména v průběhu OŠ. Jak je vysvětleno ve 127. bodu odůvodnění prozatímního nařízení, úroveň odstranění újmy v dotčených zemích byla výrazně nad minimálním prahem 2 %. Cenové podbízení tedy přesně neodráží situaci, která by nastala na trhu s účinnou cenovou soutěží. Navíc byly u každé z dotčených zemí prozkoumány prodejní kanály a cenové trendy a - jak je ukázáno v níže uvedené tabulce - bylo zjištěno, že jsou podobné. Dovozní ceny dotčených zemí vykazovaly klesající trend a v průběhu období šetření byly ve srovnání s průměrnými cenami výrobního odvětví Unie zvláště nízké.
Dovoz podle údajů Eurostatu (upraveno tak, aby byl zahrnut pouze dotčený výrobek)
2007
2008
2009
OŠ
Průměrná cena v EUR/t Malajsie
911
944
799
857
Index: 2007 = 100
100
104
88
94
Meziroční změna v %
3,6
-15,4
7,3
Průměrná cena v EUR/t Indonésie
996
1 169
899
912
Index: 2007 = 100
100
117
90
92
Meziroční změna v %
17,3
-23,1
1,4
Průměrná cena v EUR/t Indie
997
1 141
897
915
Index: 2007 = 100
100
114
90
92
Meziroční změna v %
14,4
-21,4
2,1
(64)
Potvrzují se proto 67. až 70. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
4.2 Objem, cena a podíl dumpingového dovozu z dotčených zemí na trhu
(65)
Jelikož ohledně objemu, ceny a podílu dumpingového dovozu z dotčených zemí na trhu nebyly předloženy žádné připomínky, potvrzují se 71. až 73. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
4.3 Cenové podbízení
(66)
Strany uvedly, že existují rozdíly v cenách surovin mezi mastnými alkoholy vyrobenými z přírodních olejů a tuků a ze syntetických zdrojů, jako je ropa nebo minerální olej, a že mělo být zavedeno další kritérium kontrolního čísla výrobku (PCN), aby se zohlednily rozdíly v nákladech výroby vyplývající z různých výrobních procesů. Kontrolní čísla výrobku jsou však vytvořena na základě individuálních vlastností každé dílčí kategorie položek, které vyhovují vymezení dotčeného výrobku, a nikoli na základě ceny každé z těchto položek. Navíc bylo zjištěno, že nejsou žádné významné rozdíly mezi základními vlastnostmi mastných alkoholů vyrobených z přírodních olejů a tuků a mastných alkoholů vyrobených z ropy nebo minerálního oleje, a že ani rozdíl v nákladech výroby není takový, aby vyžadoval odlišení kontrolního čísla výrobku. Toto tvrzení se proto odmítá.
(67)
Některé strany uvedly, že číselné údaje o promítnutí nákladů po dovozu, které činí okolo 3 % dovozní ceny, jež byly použity pro určení úrovně cenového podbízení dotčených zemí, byly nejasné a že se zdá, že v tomto případě byly nevhodné. Informace ověřené v průběhu šetření však prokázaly, že dovážející strany, jako jsou dovozci a uživatelé, musí zaplatit tuto částku nákladů po dovozu, aby uvolnily dotčený výrobek pro volný oběh na trhu Unie. Tyto strany navíc nepředložily žádný důkaz, který by naznačoval, že by náklady po dovozu nebyly v tomto případě správně stanoveny. Toto tvrzení bylo tedy odmítnuto. Metodika použitá pro výpočet cenového podbízení, jak je objasněna v 74. a 75. bodu odůvodnění prozatímního nařízení, se tedy potvrzuje.
5. Hospodářská situace výrobního odvětví Unie
5.1 Předběžné poznámky
(68)
Navzdory změně vlastnictví zmíněné v 58. bodu odůvodnění se mělo za to, že údaje, které poskytl žadatel, jenž odstoupil, a které byly ověřeny v jeho prostorách, by neměly být automaticky vyloučeny z analýzy újmy, protože jeho výroba zůstává součástí výroby v Unii.
(69)
Některé strany uvedly, že určité údaje poskytnuté ze strany výrobního odvětví Unie, zejména o jejich nákupu dotčeného výrobku pocházejícího z Indie, Malajsie a Indonésie, by měly být vyloučeny z analýzy újmy a výpočtu rozpětí újmy, protože veškerá údajná újma týkající se tohoto nákupu by byla újmou, kterou si výrobní odvětví Unie přivodilo samo. Jak je však uvedeno v 63. bodu odůvodnění prozatímního nařízení, tento nákup byl způsoben hlavně dočasným uzavřením jednoho z výrobních míst jednoho výrobce. Tento nákup navíc nebyl ve srovnání s celkovou výrobou žadatelů významný. Neexistovaly tedy žádné přesvědčivé důvody pro vyloučení nákupu uvedených výrobců z analýzy újmy nebo výpočtu úrovně pro odstranění újmy.
(70)
Předběžné poznámky uvedené v 76. bodu odůvodnění prozatímního nařízení se potvrzují.
5.2 Výroba, výrobní kapacita a využití kapacity, prodej a podíl na trhu
(71)
Jelikož ohledně výroby, výrobní kapacity, využití kapacity, prodeje a podílu výrobního odvětví Unie na trhu nebyly předloženy žádné připomínky, potvrzují se 77. až 81. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
5.3 Průměrné jednotkové ceny výrobního odvětví Unie
(72)
Po vyhlášení prozatímního nařízení bylo zjištěno, že v důsledku administrativní chyby je třeba provést opravy průměrných jednotkových cen výrobního odvětví Unie. Níže uvedená tabulka ukazuje změněný trend jednotkové ceny výrobního odvětví Unie v posuzovaném období.
Jednotková cena při prodeji nezávislým odběratelům v Unii
2007
2008
2009
OŠ
Index: 2007 = 100
100
123
102
96
Meziroční změna v %
22,6 %
-16,9 %
-5,3 %
Zdroj: odpovědi na dotazník
(73)
Oproti tomu, co je uvedeno v 84. bodu odůvodnění prozatímního nařízení, ceny výrobního odvětví Unie poklesly v posuzovaném období o 4 %. K významnému snížení došlo mezi roky 2008 a 2009 s dalším poklesem v průběhu OŠ. V tomto období poklesly prodejní ceny o 22 %. Výše uvedená změna nemá žádný dopad na závěr týkající se hospodářské situace výrobního odvětví Unie a vzhledem k tomu, že ohledně průměrných jednotkových cen výrobního odvětví Unie nebyly předloženy žádné připomínky, potvrzují se 82. a 83. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
5.4 Stav zásob, zaměstnanost, mzdy a produktivita, ziskovost, peněžní tok, investice, návratnost investic a schopnost získat kapitál, růst, velikost skutečného dumpingového rozpětí
(74)
Některé strany tvrdily, že není možné, aby byla výrobnímu odvětví Unie způsobena újma, protože společnosti, které jsou součástí výrobního odvětví Unie, jsou vertikálně integrované a dovážely dotčený výrobek ze třetích zemí. Proto mohly použít dovážený výrobek pro navazující stupně své výroby a prodat vlastní výrobu, která není zisková.
(75)
Je třeba poznamenat, že u určitých antidumpingových šetření mají výrobci, jako jsou výrobci oceli a výrobci chemických výrobků, zahrnutí v těchto případech do vymezení výrobního odvětví Unie, navazující činnost a že část jejich výroby dotčeného výrobku je určena pro vlastní spotřebu. V takové situaci je však možná existence podstatné újmy pro výrobní odvětví Unie šetřena výhradně u výroby a prodeje dotčeného výrobku. V tomto případě byla podstatná újma zjištěna u činnosti s dotčeným výrobkem, jak je objasněno v 77. až 93. bodu odůvodnění prozatímního nařízení. Strany neposkytly žádné důkazy prokazující, že zjištění obsažená v těchto bodech odůvodnění jsou nesprávná a že výrobnímu odvětví Unie nebyla v průběhu období šetření způsobena podstatná újma. Toto tvrzení se tudíž odmítá.
(76)
Některé strany uvedly, že uzavření určité výrobní kapacity ze strany žadatelů poskytlo zavádějící pohled na údajnou újmu, která jim byla způsobena. Tyto strany tvrdily, že v Unii existovali další výrobci, kteří přispěli ke kapacitě v Unii, a že na základě investic do nové kapacity se kapacita výrobního odvětví Unie zvýšila. To sotva svědčí o výrobním odvětví, kterému by byla způsobena újma. Další strany uvedly, že pokles investic neznamená újmu, nýbrž přemístění výroby mimo Unii.
(77)
Šetřením bylo zjištěno (viz 78. bod odůvodnění prozatímního nařízení), že výrobní kapacita výrobního odvětví Unie se v roce 2008 zvýšila o 9 %, ale poté klesla o 10 % během OŠ. Byl to výsledek přijatých rozhodnutí, která čelila konkurenci z dotčených zemí, a následná dočasná uzavření výrobních kapacit byla rovněž způsobena tlakem dumpingového dovozu. V 89. bodu odůvodnění prozatímního nařízení bylo ohledně investic zjištěno, že se investice vynaložené ze strany výrobního odvětví Unie v Unii snížily v průběhu posuzovaného období o 35 %. To je jeden z několika činitelů újmy, který umožnil v 92. a 93. bodu odůvodnění prozatímního nařízení vyvodit závěr, že výrobnímu odvětví Unie byla v průběhu období šetření způsobena podstatná újma.
(78)
Jelikož ohledně stavu zásob, zaměstnanosti, mezd a produktivity, ziskovosti, peněžního toku, investic, návratnosti investic a schopnosti získat kapitál, růstu a velikosti skutečného dumpingového rozpětí nebyly předloženy další připomínky, potvrzují se 85. až 91. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
5.5 Vývoj po období šetření
(79)
Některé strany tvrdily, že neexistují žádné důkazy, že by výrobnímu odvětví Unie byla způsobena podstatná újma, a skutečnost, že jeden ze dvou původních žadatelů přestal šetření podporovat, prokázala, že mu žádná újma způsobena nebyla. Argumentovalo se také tím, že ukazatele újmy u zbývajícího žadatele neprokázaly stav újmy.
(80)
Je třeba poznamenat, že daná společnost nenapadla šetření, nýbrž zaujala neutrální stanovisko. Proto se pořád mělo za to, jak je objasněno v 57. bodu odůvodnění, že je vhodné ponechat oba výrobce v Unii jako součást výrobního odvětví Unie.
(81)
Bylo uváděno, že v období po uplynutí OŠ došlo ke zřetelnému nárůstu cen a že tento cenový vývoj v tomto období povede ihned k realizaci zisku ze strany žadatelů, kteří sami ohlásili ve svých veřejných výkazech za období 2010-2011 lepší výsledky.
(82)
Některé strany uváděly, že v období po uplynutí OŠ došlo k významnému zlepšení situace výrobního odvětví Unie, a zdůrazňovaly, že některé společnosti plánují výstavbu nových výrobních zařízení v Unii. Tvrdilo se také, že vzhledem k nedávnému zvýšení dovozních cen by se měla opatření pozastavit nebo uložit v podobě minimální dovozní ceny (MDC).
(83)
Události, ke kterým došlo po období šetření, se obvykle v antidumpingovém šetření nezohledňují. Kromě toho nebyly předloženy žádné důkazy, které by naznačovaly, že uvedené události po období šetření jsou zřejmé, nesporné a trvalé. Pokud se jedná o jakékoli pozastavení konečných opatření, mělo by se na ně pohlížet z hlediska vývoje po období šetření, který by byl trvalý.
(84)
Pokud jde o uložení MDC, má se za to, jak je vysvětleno v bodech 123 až 126, že nenastaly okolnosti, jež by jej odůvodňovaly. Proto se všechna výše uvedená tvrzení odmítají.
6. Závěr ohledně újmy
(85)
Šetřením bylo potvrzeno, že většina ukazatelů újmy týkajících se výrobního odvětví Unie vykazovala v průběhu posuzovaného období klesající trend. Na základě výše uvedeného se potvrzuje závěr vyvozený v 92. a 93. bodu odůvodnění prozatímního nařízení, že výrobnímu odvětví Unie byla v období šetření způsobena podstatná újma.
E. PŘÍČINNÁ SOUVISLOST
1. Účinky dumpingového dovozu
(86)
Jedna strana poznamenala, že analýza ve 108. bodu odůvodnění prozatímního nařízení je chybná, protože se zdá, že vytváří vazbu mezi celkovým a nepřetržitým poklesem spotřeby a nárůstem dovozu, zatímco podle této strany se dovoz z dotčených zemí vyvíjel v souladu se spotřebou.
(87)
Mělo by být skutečně upřesněno, že - jak je zmíněno v 64. až 66. bodu odůvodnění prozatímního nařízení - spotřeba v průběhu posuzovaného období celkově vzrostla o 2 %. To však nezpochybňuje skutečnost, že v průběhu posuzovaného období došlo k významnému celkovému nárůstu objemu a podílu levného dumpingového dovozu z dotčených zemí na trhu (viz 96. bod odůvodnění prozatímního nařízení), zatímco velikost trhu zůstala téměř nezměněna a zatímco výrobní odvětví Unie ztratilo zejména od roku 2009 do období šetření důležitý podíl na trhu.
(88)
Některé strany argumentovaly, že trendy dovozu z dotčených zemí nejsou spojeny se zhoršením hospodářské situace výrobního odvětví Unie, zejména s objemem prodeje, hodnotou prodeje a ziskovostí. Tyto strany tvrdí, že když v roce 2008 vzrostl dovoz, došlo ke zlepšení ziskovosti výrobního odvětví Unie, a poté, když byl dovoz stálý, ziskovost významně poklesla.
(89)
Navzdory výše uvedenému tvrzení byla šetřením zjištěna celková korelace mezi levným dumpingovým dovozem a újmou, která byla způsobena výrobnímu odvětví Unie, v průběhu celého posuzovaného období (viz 95. až 98. bod odůvodnění prozatímního nařízení). Šetřením bylo také prokázáno, že v posuzovaném období nemohlo dojít k zotavení výrobního odvětví Unie v důsledku vyššího výskytu levného dumpingového dovozu na trh Unie. Proto by mělo být toto tvrzení odmítnuto.
(90)
Bylo také uvedeno, že se vyskytovaly rozdíly v trendech dovozu podle druhů alkoholu vyráběných některými vyvážejícími výrobci a že by proto měla být pro tyto alkoholy provedena samostatná analýza újmy. Různé druhy, které jsou zahrnuty do rozsahu výrobků, však mají stejné základní vlastnosti. Šetření neodhalilo žádný významný rozdíl mezi mastnými alkoholy vyrobenými z různých surovin. V tomto případě proto nejsou důvody pro zavedení samostatné analýzy trendů podle druhu alkoholu.
(91)
Argumentovalo se také tím, že újmu nelze přičítat Indii, protože její dovoz se v posuzovaném období nezvýšil, zejména když není zohledněn nákup ze strany žadatelů. Bylo však zjištěno, že dovoz z Indie na trh v Unii byl realizován za dumpingové ceny a že rozpětí újmy bylo značně vyšší, než je nepatrná úroveň ve výši 2 %. Kromě toho, jak je objasněno v 63. až 65. bodu odůvodnění, byly pro tyto tři dotčené země splněny podmínky pro souhrnné posouzení. Toto tvrzení by tedy mělo být odmítnuto.
(92)
Argumentovalo se také tím, že újma nemohla být přičítána společnostem, které neuplatnily rozpětí cenového podbízení, nebo - z tohoto důvodu - celkovému dovozu z Indonésie.
(93)
Jak bylo vysvětleno v 63. až 65. bodu odůvodnění, byly splněny všechny podmínky souhrnného posouzení dotčeného dovozu. Za účelem analýzy újmy a její příčiny byly tedy účinky, které měl levný dumpingový dovoz z dotčených zemí na výrobní odvětví Unie, posouzeny společně. To, že nedochází k cenovému podbízení, navíc nevylučuje existenci podstatné újmy způsobené výrobnímu odvětví Unie. Jak bylo také objasněno ve 124. až 127. bodu odůvodnění prozatímního nařízení, bylo zjištěno, že cena účtovaná ze strany výrobního odvětví Unie nebyla dostačující na to, aby pokryla všechny výrobní náklady a zajistila přiměřené ziskové rozpětí, které by mohla zajistit při neexistenci dumpingového dovozu v průběhu období šetření. Tato námitka se proto zamítá.
(94)
Jelikož ohledně účinků dumpingového dovozu nebyly předloženy žádné další připomínky, potvrzují se 95. až 98. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
2. Účinky jiných činitelů
(95)
Několik stran uvedlo, že skutečná příčina újmy, která byla způsobena výrobnímu odvětví Unie, by měla být přičtena finanční krizi, protože hlavní újma pro toto výrobní odvětví nastala, když se stabilizoval dovoz z dotčených zemí. Bylo také zmíněno, že zhoršení ziskovosti výrobního odvětví Unie bylo podobné jako to, které bylo zaznamenáno u dalších společností působících v chemickém odvětví.
(96)
Krize sehrála úlohu ve výkonu výrobního odvětví Unie. Trendy činitelů újmy, jako je využití kapacity a objem prodeje, prokazují, že se situace výrobního odvětví Unie s krizí zhoršovala a se zotavením trhu poněkud zlepšovala. Šetřením však bylo prokázáno, že toto zlepšení neumožnilo zotavení výrobního odvětví Unie, jehož hospodářská situace se velmi lišila od situace převládající na počátku posuzovaného období. Kromě toho, jak je zmíněno v 89. bodu odůvodnění, rok 2008, právě před začátkem finanční krize, byl rokem nejvyššího nárůstu dumpingového dovozu z dotčených zemí a nejprudšího poklesu objemu prodeje výrobního odvětví Unie. Po tomto roce nedošlo k zotavení výrobního odvětví Unie a na trhu Unie se i nadále vyskytoval v masivním měřítku dumpingový dovoz. Z těchto důvodů je zřejmé, že bez ohledu na další činitele k podstatné újmě způsobené výrobnímu odvětví Unie přispěl v průběhu období šetření do značné míry dumpingový dovoz. Toto tvrzení se proto odmítá.
(97)
Některé strany také uvedly, že skutečnou příčinou údajné újmy pro výrobní odvětví Unie byl dovoz z dalších třetích zemí, pokles poptávky, vyšší ceny surovin a absence řádného přístupu k těmto surovinám, špatná strategická rozhodnutí přijatá ze strany výrobního odvětví Unie, konkurenční tlak na jejich navazujícím trhu, pokles výroby dotčeného výrobku určeného pro vlastní spotřebu a obecná změna tržních podmínek a konkurenční situace na trhu Unie.
(98)
Stojí za zmínku, že výše uvedené strany nebyly schopné doložit svá tvrzení a prokázat, že příčinnou vazbu mezi újmou způsobenou výrobnímu odvětví Unie a dumpingovým dovozem přerušují činitele jiného druhu, než je levný dumpingový dovoz z dotčených zemí.
(99)
Některé strany uvedly, že Komise neprovedla zkoumání možného dopadu prodeje rozvětvených mastných alkoholů na prodej dotčeného výrobku ze strany výrobního odvětví Unie a účinků, který měl na hospodářskou situaci tohoto odvětví. Šetření se zaměřilo na výrobek, jehož vymezení je v 8. až 12. bodu odůvodnění, a žádná strana nepředložila spolehlivé údaje, které by umožnily posoudit možný negativní dopad rozvětvených mastných alkoholů na hospodářskou situaci výrobního odvětví Unie. Toto tvrzení se tedy odmítá.
(100)
Jelikož nebyly vzneseny žádné připomínky týkající se účinků jiných činitelů, potvrzují se 99. až 106. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
3. Závěr ohledně příčinné souvislosti
(101)
Šetřením nebyla zjištěna skutečnost, která by naznačovala, že by existovaly jiné činitele než levný dumpingový dovoz z dotčených zemí, které by přerušovaly příčinnou vazbu mezi podstatnou újmou způsobenou výrobnímu odvětví Unie a dumpingovým dovozem.
(102)
Jelikož ohledně příčinné souvislosti nebyly předloženy žádné připomínky, potvrzují se 107. až 110. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
F. ZÁJEM UNIE
1. Výrobní odvětví Unie
(103)
Jelikož ohledně zájmu výrobního odvětví Unie nebyly předloženy žádné připomínky, potvrzují se 112. a 113. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
2. Dovozci
(104)
Jelikož ohledně zájmu dovozců nebyly předloženy připomínky, potvrzují se 115. a 116. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
3. Uživatelé
(105)
Připomíná se, že pro posouzení možného dopadu antidumpingových opatření na uživatele v Unii se šetření soustředilo hlavně na souhrnné údaje, které poskytlo pět velkých uživatelských společností, které byly navštíveny v prozatímní fázi.
(106)
Na tomto základě bylo s prozatímní platností zjištěno, že podíl nákladů dotčeného výrobku na celkových nákladech výroby této skupiny je značný a podle konečného výrobku činí od 10 % do 20 %. Dostupné údaje však byly přezkoumány a na základě nových výpočtů a opravy některých hodnot bylo zjištěno, že tento rozsah činí od 15 % do 25 %. Podobně bylo zjištěno, že i průměrné ziskové rozpětí u činnosti, při níž se využívá dotčený výrobek, činí pro tuto skupinu pěti navštívených společností přibližně 6 %; nové výpočty prokazují vyšší průměrné ziskové rozpětí, které se pohybuje okolo 7,5 %. Závěrem byl také opraven průměrný podíl činnosti, při níž se používá dotčený výrobek, na celkové činnosti. Tento podíl byl s prozatímní platností stanoven přibližně na 22 %, zatímco podle nových výpočtů byl zjištěn procentní podíl ve výši 25 %.
(107)
Po vyhlášení prozatímního nařízení reagovala řada uživatelů a k poskytnutým konečným informacím vznesla připomínky. Napadli výběr pěti uživatelských společností uvedených ve 118. bodu odůvodnění prozatímního nařízení a uvedli, že údaje použité pro posouzení možného dopadu opatření na uživatelské výrobní odvětví nejsou transparentní, nejsou založeny na reprezentativních stranách a jsou založeny na nízkém počtu stran. Argumentovalo se tím, že analýza by měla zohlednit údaje, které poskytli všichni uživatelé spolupracující při šetření.
(108)
Jak je však uvedeno ve 117. a 118. bodu odůvodnění prozatímního nařízení, zatímco 21 spolupracujících společností dohromady představovalo v období šetření okolo 25 % celkového nákupu dotčeného výrobku ze strany Unie, pět společností využitých pro posouzení zájmu uživatelů představovalo okolo 18 % tohoto nákupu a 72 % nákupu dotčeného výrobku ze strany spolupracujících uživatelů. Kromě toho, že těchto pět uživatelů bylo reprezentativních z hlediska objemu nákupu dotčeného výrobku, byli velmi dobře reprezentativní z hlediska různých odvětví činnosti uživatelského výrobního odvětví. Těchto pět navštívených společností je skutečně různorodou skupinou, která zahrnuje nejen výrobce prvního využití, tj. výrobce povrchově aktivních látek, ale také uživatele povrchově aktivních látek a uživatele v navazujících stupních.
(109)
Přesto však byla provedena širší analýza a byly zohledněny všechny informace, které předložili spolupracující uživatelé. Zejména bylo provedeno konkrétní posouzení možného dopadu antidumpingových cel na výrobce povrchově aktivních látek jako na samostatnou skupinu, protože tato skupina by potenciálně mohla být uložením opatření nejvíce postižena. Další samostatná analýza byla provedena u druhé skupiny uživatelů zahrnující všechny ostatní uživatelské společnosti, které při šetření spolupracovaly.
(110)
Byla provedena simulace s cílem posoudit možný účinek průměrného cla z dovozu mastných alkoholů ve výši 5 % nejdříve na všechny spolupracující uživatele a poté na tyto dvě samostatné skupiny. Výsledek simulace prokázal, že konečný dopad tohoto průměrného cla na celkové náklady výroby pro činnosti využívající dotčený výrobek by byl pro všechny uživatele přibližně 0,09 %, zatímco dopad stejného cla na navazující výrobek využívající dotčený výrobek by byl pro skupinu výrobců povrchově aktivních látek přibližně 0,05 % a pro druhou skupinu společností by byl přibližně 0,29 %.
(111)
Analýza rovněž prokázala, že výrobci povrchově aktivních látek dosahovali nižšího ziskového rozpětí v těch odvětvích, kde se využíval šetřený výrobek. Tato skupina však dovezla v průběhu OŠ z dotčených zemí jen asi 2,6 % svých celkových nákupů šetřeného výrobku. Procentní podíl činnosti výrobců povrchově aktivních látek využívajících mastné alkoholy na jejich celkovém obratu činí přibližně 24 %. Konečný dopad na výrobní náklady výrobků včetně výrobku, který je předmětem šetření, je tedy i při uložení průměrného dumpingového cla ve výši 5 % velmi omezený a na jejich celkovou ziskovost je dokonce zanedbatelný.
(112)
Někteří výrobci povrchově aktivních látek přesto tvrdili, že jim antidumpingová cla zabrání volně nakupovat suroviny, a povedou tak k narušení v jejich tržním segmentu.
(113)
Jak je uvedeno ve 120. bodu odůvodnění prozatímního nařízení, úroveň antidumpingových cel a možný dopad na uživatelské výrobní odvětví a na navazující trh nevytváří závažné překážky pro dovoz dotčeného výrobku. Šetřením bylo potvrzeno, že konečná antidumpingová cla nemohou narušit navazující trh. Současně by nemělo být obtížné, aby výrobci povrchově aktivních látek přenesli toto poměrně nízké zvýšení nákladů do konečné ceny svých výrobků. Proto se tvrzení, že antidumpingová cla povedou k narušení navazujícího trhu, odmítají.
(114)
Po zveřejnění konečných zjištění někteří uživatelé trvali na tom, že výrobci v Unii jim odmítli dodávat zboží, přičemž bylo jen málo alternativ pro dodávky. Jak je nicméně uvedeno ve 120. bodu odůvodnění prozatímního nařízení, relativně nízká úroveň navržených opatření by neměla vyloučit možnost dovážet dotčený výrobek. Výrobci v Unii mimoto v posuzovaném období nevyužívali při výrobě celou kapacitu. Kromě toho je možné dovážet i z jiných třetích zemí, na které se opatření nevztahují, a z údajů Eurostatu o dovozu mastných alkoholů ze zbytku světa po OŠ vyplývá, že tento dovoz roste, což svědčí o tom, že údajné nebezpečí nedostatečného zásobení není opodstatněné. Toto tvrzení bylo proto odmítnuto.
(115)
Některá sdružení uživatelů, která se nepřihlásila ve lhůtě stanovené v bodě 5.3 oznámení o zahájení řízení, tvrdila, že v posouzení zájmu Unie nebyla zohledněna jejich stanoviska, zejména co se týče možného dopadu opatření na malé a střední podniky a na specifická odvětví. Je však třeba poznamenat, že ke všem připomínkám těchto sdružení se v tomto šetření přihlédlo. Jak je navíc zmíněno ve 109. bodu odůvodnění, v posouzení zájmu Unie byly zohledněny všechny informace předložené spolupracujícími uživateli. Proto bylo toto tvrzení zamítnuto.
(116)
Několik stran tvrdilo, že pokud dojde k uložení daných opatření, mělo by být jejich trvání omezeno na dobu maximálně dvou let. Podle základního nařízení se konečné antidumpingové opatření obvykle ukládá na dobu pěti let. Jelikož žádná z těchto stran neprokázala, že je dvouleté období v souladu s požadavkem v čl. 11 odst. 1 základního nařízení dostatečné na to, aby došlo k vyrovnání účinku dumpingu, jenž působí újmu, nezdá se, že existuje pádný důvod, proč uplatnit jinou než běžnou délku trvání opatření. Proto bylo toto tvrzení zamítnuto.
(117)
Jelikož ohledně zájmu uživatelů nebyly předloženy žádné další připomínky, potvrzuje se, že uložení konečných opatření na dovoz dotčeného výrobku by nebylo proti zájmu Unie, a potvrzují se tedy 117. až 121. bod odůvodnění tohoto nařízení.
4. Závěr ohledně zájmu Unie
(118)
Na základě výše uvedených skutečností může být potvrzen závěr vyvozený ve 122. bodu odůvodnění prozatímního nařízení. Neexistují žádné přesvědčivé důvody pro neuložení konečných antidumpingových cel z dovozu mastných alkoholů z dotčených zemí.
G. KONEČNÁ ANTIDUMPINGOVÁ OPATŘENÍ
1. Úroveň pro odstranění újmy
(119)
Připomíná se, že ziskové rozpětí použité pro výpočet cílového zisku v prozatímní fázi bylo 7,7 %. Žadatelé tvrdili, že vhodnější by byl cílový zisk ve výši 15 %. V této souvislosti by mělo být poznamenáno, že nepředložili ověřitelné důkazy na podporu tvrzení, že cílový zisk je příliš nízký. Proto se navrhuje, aby byl potvrzen prozatímní cílový zisk ve výši 7,7 %, který vychází ze ziskového rozpětí za celou činnost v oblasti alkoholů, kterého dosáhl jeden žadatel ve svém posledním ziskovém roce před prudkým zvýšením levného dumpingového dovozu.
(120)
Některé strany tvrdily, že hodnota 7,7 % není realistická a je příliš vysoká. Pro určení úrovně pro odstranění újmy navrhovaly použít nižší ziskové rozpětí od 3 % do 5 %. Toto tvrzení však nebylo doloženo žádnými důkazy, které by prokázaly, že navrhovaný zisk by byl ziskem, kterého by výrobní odvětví Unie mohlo dosáhnout, kdyby nedocházelo k dumpingovému dovozu na trhu Unie; tvrzení proto nebylo přijato.
(121)
Některé strany tvrdily, že Komise chybně určila úroveň pro odstranění újmy na základě rozpětí prodeje pod cenou, zatímco měla použít rozpětí cenového podbízení. V tomto případě se nemělo za to, že by rozpětí cenového podbízení bylo vhodným základem pro určení úrovně pro odstranění újmy způsobené výrobnímu odvětví Unie, protože by neodráželo úroveň ceny, které by mohlo být dosaženo, kdyby nedocházelo k dumpingovému dovozu na trhu Unie. Tato námitka byla tedy zamítnuta.
(122)
Na tomto základě mohou být potvrzena prozatímní rozpětí újmy vyjádřená jako procentní podíl z ceny CIF na hranice Unie před proclením, jak je uvedeno ve 127. bodu odůvodnění prozatímního nařízení.
2. Konečná opatření
2.1 Forma konečných opatření
(123)
Jak je uvedeno v 79. až 84. bodě odůvodnění, některé strany mimo jiné tvrdily, že současná opatření by se měla pozastavit, jelikož vývoj na trhu Unie (zvýšení ceny dotčeného výrobku), který nastal po období šetření, je zřejmý, nesporný a trvalý. Tvrdily též, že případná konečná opatření by neměla mít podobu valorického cla, a spíše by měla být uložena ve formě MDC.
(124)
Má se nicméně za to, že okolnosti tohoto konkrétního případu nezdůvodňují uložení minimální dovozní ceny. Tato forma opatření by se dala snadno obejít vzhledem k povaze dotčeného výrobku a složitých firemních struktur dotčených vývozců.
(125)
Nutno však přiznat, že trh s daným výrobkem je cenově citlivý, a proto by bylo rozumné minimalizovat dopad konečných opatření na uživatele v Unii pro případ možného výrazného růstu cen dotčeného výrobku. Proto se považuje za vhodné změnit formu konečných opatření z valorických cel na specifická cla.
(126)
Očekává se, že tato forma opatření do určité míry omezí možný nežádoucí negativní dopad na uživatele v případě, že zvýšení cen bude výrazné a rychlé. Pokud by na druhé straně došlo ke snížení cen, specifická cla by zajistila dostatečnou ochranu výrobců v Unii. Základem specifických cel jsou hodnoty CIF vývozů Unie spolupracujících společností během OŠ, přepočtené na eura pomocí měsíčních směnných kurzů a vynásobené (podle pravidla nižšího cla) buď dumpingovým rozpětím, nebo rozpětím újmy, cokoli z toho je nižší.
(127)
Dva vyvážející výrobci v této souvislosti namítli, že místo měsíčního by se měl použít průměrný roční směnný kurz. Nutno však poznamenat, že v souladu s obvyklou praxí se k přepočtu měn v antidumpingovém šetření používají měsíční směnné kurzy. To byl také případ tohoto šetření. Tato námitka byla tedy zamítnuta.
(128)
Žadatel tvrdil, že při stanovení specifických cel měly být použity současné ceny mastných alkoholů, nikoli hodnoty CIF během OŠ. Je třeba poznamenat, že specifická cla se stanovují na základě výpočtu dumpingu a újmy za období šetření. Nebyly předloženy žádné řádné argumenty, jež by zdůvodňovaly to, aby se v tomto případě při výpočtu specifických cel vycházelo z období po OŠ. Proto byla tato námitka zamítnuta.
2.2 Uložení konečných opatření
(129)
Po zveřejnění prozatímních opatření se přihlásil potenciální vyvážející výrobce a uvedl, že zbytková celní sazba by měla být stanovena na úrovni nejvyššího uloženého cla, a nikoli na úrovni nejvyššího dumpingového rozpětí zjištěného u Indonésie. Zbytkové clo se však stanoví na úrovni nižší z hodnot odpovídajících zbytkovému dumpingovému rozpětí nebo zbytkovému rozpětí újmy při použití pravidla menšího cla. Tato námitka byla tedy zamítnuta.
(130)
S ohledem na výše uvedené skutečnosti se má za to, že v souladu s čl. 9 odst. 4 základního nařízení by měla být ohledně dovozu dotčeného výrobku uložena v souladu s pravidlem menšího cla konečná antidumpingová opatření na úrovni nižší z hodnot odpovídajících dumpingovému rozpětí a rozpětí újmy.
(131)
Všechny strany byly informovány o podstatných skutečnostech a úvahách, na jejichž základě se zamýšlelo doporučit uložení konečných antidumpingových cel. Rovněž jim byla přiznána lhůta, ve které mohly k poskytnutí konečných informací předkládat svá vyjádření. Připomínky, které strany předložily, byly řádně přezkoumány a zjištění byla v případě potřeby odpovídajícím způsobem upravena.
(132)
Navrhovaná konečná antidumpingová cla jsou následující:
Země
Společnost
Konečné specifické antidumpingové clo (EUR/t čisté hmotnosti)
Indie
VVF Limited
46,98
Všechny ostatní společnosti
86,99
Indonésie
P.T. Musim Mas
45,63
Všechny ostatní společnosti
80,34
Malajsie
KL-Kepong Oleomas Sdn.Bhd.
35,19
Emery Oleochemicals (M) Sdn. Bhd.
61,01
Fatty Chemical Malaysia Sdn. Bhd.
51,07
Všechny ostatní společnosti
61,01
(133)
Individuální sazby antidumpingového cla pro jednotlivé společnosti uvedené v tomto nařízení jsou výlučně použitelné na dovoz dotčeného výrobku vyrobeného těmito společnostmi, tedy konkrétně uvedenými právnickými osobami. Na dovoz dotčeného výrobku vyrobeného jakoukoli jinou společností, která není konkrétně uvedena v tomto nařízení spolu s názvem a adresou, včetně subjektů ve spojení se zde konkrétně uvedenými společnostmi, se tyto sazby nevztahují a na takový dovoz by měla se použít celní sazba pro „všechny ostatní společnosti“.
(134)
Všechny žádosti o uplatňování těchto individuálních sazeb antidumpingových cel pro jednotlivé společnosti (např. po změně názvu subjektu nebo po založení nových výrobních nebo prodejních subjektů) by měly být neprodleně zaslány Komisi (10) se všemi náležitými údaji, zejména s údaji o jakýchkoli změnách činnosti společnosti, které se týkají výroby, domácího prodeje a prodeje na vývoz a které souvisejí např. s uvedenou změnou názvu nebo změnou výrobních a prodejních subjektů. Bude-li to vhodné, mělo by být toto nařízení odpovídajícím způsobem změněno formou aktualizace seznamu společností, na něž se vztahují individuální sazby antidumpingového cla.
3. Závazky
(135)
Jeden indický a jeden malajsijský vyvážející výrobce spolu s jeho dovozcem ve spojení nabídli cenový závazek v souladu s čl. 8 odst. 1 základního nařízení. Obě nabídky obsahovaly velký počet skupin výrobků (podle chemických specifikací), přičemž každé skupiny se týkala jiná minimální dovozní cena (MDC); cenové rozdíly mezi skupinami činily u malajsijského vývozce až 25 % a u indického vývozce až 100 %. V rámci jednotlivých skupin se ceny navíc lišily až o 20 %, což hrozilo vysokým rizikem křížové kompenzace. Bylo také konstatováno, že nabídka indického vývozce neřešila kolísání cen dotčeného výrobku. Další riziko křížové kompenzace bylo zjištěno u malajsijského vývozce a jeho dovozce ve spojení v Unii, který odebíral dotčený výrobek nejen od malajsijského vývozce, ale i od jiných dodavatelů. Pro celní orgány by rovněž bylo obtížné určit chemickou specifikaci výrobku bez individuální analýzy, a jakákoli kontrola by tedy byla velmi pracná až neproveditelná. Proto byly nabídky závazku zamítnuty. V návaznosti na návrh na změnu formy opatření jeden vyvážející výrobce upravil svou nabídku závazku a navrhl pro všechny skupiny výrobků průměrnou MDC, díky čemuž - jak tvrdil - již nebude hrozit riziko křížové kompenzace. Druhý vyvážející výrobce pouze trval na své původní nabídce. Vzhledem k počtu druhů výrobků a rozdílnostem v jejich cenách by však MDC mohla zcela ohrozit účinnost opatření. Struktura společností a jejich výše popsaných nabídek navíc stále představuje překážku pro přijetí závazku. Režim vykazování a cen navržený jedním vývozcem tyto obavy neřeší a v každém případě by kontrola na jeho základě byla velmi pracná až neproveditelná. Nabídky závazku tudíž nelze přijmout.
4. Konečný výběr prozatímních antidumpingových cel
(136)
Vzhledem k rozsahu zjištěných dumpingových rozpětí a vzhledem k úrovni újmy způsobené výrobnímu odvětví Unie se považuje za nezbytné vybrat s konečnou platností částky zajištěné prostřednictvím prozatímního antidumpingového cla uloženého prozatímním nařízením, a to v rozsahu uložených konečných cel. Pokud jsou konečná cla nižší než cla prozatímní, je třeba uvolnit částky, které byly prozatímně zajištěny nad rámec konečné sazby antidumpingových cel,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Ukládá se konečné antidumpingové clo z dovozu nasycených mastných alkoholů s uhlíkovým řetězcem C8, C10, C12, C14, C16 nebo C18 (nezahrnuje rozvětvené isomery) včetně jednotlivých nasycených mastných alkoholů (zvané rovněž „čisté frakce“) a směsí převážně obsahujících kombinaci uhlíkových řetězců C6-C8, C6-C10, C8-C10, C10-C12 (běžně zařazované jako C8-C10), směsí převážně obsahujících kombinaci uhlíkových řetězců C12-C14, C12-C16, C12-C18, C14-C16 (běžně zařazované jako C12-C14) a směsí převážně obsahujících kombinaci uhlíkových řetězců C16-C18, v současnosti kódů KN ex 2905 16 85, 2905 17 00, ex 2905 19 00 a ex 3823 70 00 (kódy TARIC 2905168510, 2905190060, 3823700011 a 3823700091), pocházejících z Indie, Indonésie a Malajsie.
2. Sazba konečného antidumpingového cla pro výrobek popsaný v odstavci 1 a vyrobený níže uvedenými společnostmi je následující:
Země
Společnost
Konečné antidumpingové clo (EUR/t čisté hmotnosti)
Doplňkový kód TARIC
Indie
VVF Ltd, Taloja, Maharashtra
46,98
B110
Všechny ostatní společnosti
86,99
B999
Indonésie
P.T. Musim Mas, Tanjung Mulia, Medan, Sumatera Utara
45,63
B112
Všechny ostatní společnosti
80,34
B999
Malajsie
KL-Kepong Oleomas Sdn Bhd, Pelabuhan Klang, Selangor Darul Ehsan
35,19
B113
Emery Oleochemicals (M) Sdn. Bhd., Kuala Langat, Selangor
61,01
B114
Fatty Chemical Malaysia Sdn. Bhd. Prai, Penang
51,07
B117
Všechny ostatní společnosti
61,01
B999
3. V případech, kdy dojde k poškození zboží před propuštěním do volného oběhu, a kdy je proto cena, která byla nebo má být skutečně zaplacena, poměrně rozdělena za účelem určení celní hodnoty podle článku 145 nařízení Komise (EHS) č. 2454/93 ze dne 2. července 1993, kterým se provádí nařízení Rady (EHS) č. 2913/92, kterým se vydává celní kodex Společenství (11), se výše antidumpingového cla, vypočtená na základě výše stanovených částek, sníží o procento, které odpovídá poměrnému rozdělení ceny, která byla nebo má být skutečně zaplacena.
4. Není-li stanoveno jinak, použijí se platné celní předpisy.
Článek 2
Částky zajištěné prostřednictvím prozatímního antidumpingového cla uloženého podle nařízení (EU) č. 446/2011 se vyberou s konečnou platností. Částky, které byly zajištěny nad rámec konečných sazeb antidumpingového cla, se uvolní.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 8. listopadu 2011.
REGLAMENTO DE EJECUCIÓN (UE) No 1138/2011 DEL CONSEJO
de 8 de noviembre de 2011
por el que se establece un derecho antidumping definitivo y se percibe definitivamente el derecho provisional establecido sobre las importaciones de determinados alcoholes grasos y sus mezclas originarios de la India, Indonesia y Malasia
EL CONSEJO DE LA UNIÓN EUROPEA,
Visto el Tratado de Funcionamiento de la Unión Europea,
Visto el Reglamento (CE) no 1225/2009 del Consejo, de 30 de noviembre de 2009, relativo a la defensa contra las importaciones que sean objeto de dumping por parte de países no miembros de la Comunidad Europea (1) (en lo sucesivo «el Reglamento de base»), y, en particular, su artículo 9,
Vista la propuesta presentada por la Comisión Europea («la Comisión»), previa consulta al Comité consultivo,
Considerando lo siguiente:
A. PROCEDIMIENTO
1. Medidas provisionales
(1)
La Comisión, mediante el Reglamento (UE) no 446/2011 (2) («el Reglamento provisional»), estableció un derecho antidumping provisional sobre las importaciones de determinados alcoholes grasos y sus mezclas originarios de la India, Indonesia y Malasia («los países afectados»).
(2)
El procedimiento fue iniciado mediante anuncio de inicio publicado el 13 de agosto de 2010 (3) a raíz de una denuncia presentada el 30 de junio de 2010 por dos productores de la Unión, Cognis GmbH (Cognis) y Sasol Olefins & Surfactants GmbH (Sasol), (mencionados conjuntamente como «los denunciantes»). Estas dos empresas representan una proporción importante, en este caso más del 25 %, de la producción total del producto investigado de la Unión.
(3)
Según lo establecido en el considerando 9 del Reglamento provisional, la investigación sobre el dumping y el perjuicio abarcó el período comprendido entre el 1 de julio de 2009 y el 30 de junio de 2010 («el período de investigación» o «PI»). El análisis de las tendencias pertinentes para la evaluación del perjuicio abarcó el período comprendido entre el 1 de enero de 2007 y el final del PI («el período considerado»).
2. Procedimiento posterior
(4)
Tras la comunicación de los hechos y consideraciones esenciales, en función de los cuales se decidió aplicar medidas antidumping provisionales («la comunicación provisional»), varias partes interesadas presentaron observaciones escritas sobre las conclusiones provisionales. Se concedió audiencia a las partes que lo solicitaron.
(5)
La Comisión siguió recabando y verificando toda la información que consideró necesaria para establecer sus conclusiones definitivas.
(6)
Luego se informó a todas las partes de los hechos y consideraciones esenciales que motivaban la intención de recomendar el establecimiento de un derecho antidumping definitivo sobre las importaciones de determinados alcoholes grasos y sus mezclas originarios de la India, Indonesia y Malasia y la percepción definitiva de los importes garantizados por el derecho provisional («la comunicación definitiva»). Se concedió a todas las partes un plazo para formular observaciones relativas a esta comunicación definitiva.
(7)
Se analizaron y se tuvieron en cuenta las observaciones orales y escritas pertinentes presentadas por las partes interesadas.
B. PRODUCTO AFECTADO Y PRODUCTO SIMILAR
1. Producto afectado
(8)
Tal como se establece en los considerandos 10 y 11 del Reglamento provisional, el producto afectado consiste en alcoholes grasos saturados con una longitud de la cadena de átomos de carbono de C8, C10, C12, C14, C16 o C18 (excluidos los isómeros ramificados), incluidos los alcoholes grasos saturados puros [también denominados «fracciones puras» (single cuts)], y las mezclas que contienen predominantemente una combinación de longitudes de la cadena de átomos de carbono de C6-C8, C6-C10, C8-C10 y C10-C12 (clasificadas normalmente como C8-C10), las mezclas que contienen predominantemente una combinación de longitudes de la cadena de átomos de carbono de C12-C14, C12-C16, C12-C18 y C14-C16 (clasificadas normalmente como C12-C14) y las mezclas que contienen predominantemente una combinación de longitudes de la cadena de átomos de carbono de C16-C18, actualmente clasificados en los códigos NC ex 2905 16 85, 2905 17 00, ex 2905 19 00 y ex 3823 70 00, originarios de la India, Indonesia y Malasia.
(9)
Tras la imposición de medidas provisionales, algunas partes protestaron por la ambigüedad de la definición del producto afectado. Alegaron que, de conformidad con el anuncio de inicio, solo los alcoholes grasos y sus mezclas lineales están incluidos en la definición del producto, por lo que se excluyen los alcoholes grasos y sus mezclas que contengan isómeros ramificados, o alcoholes grasos y sus mezclas ramificados. Otras partes alegaron que no tiene sentido excluir a los alcoholes grasos y sus mezclas que contengan isómeros ramificados producidos mediante oxosíntesis porque tienen el mismo uso y compiten en el mercado con los alcoholes grasos y sus mezclas lineales.
(10)
Se ha demostrado que todos los tipos de alcoholes grasos y sus mezclas a los que se refiere la presente investigación, tal como se describe en el considerando 8, a pesar de las posibles diferencias en cuanto a las materias primas utilizadas para la producción, o a las variaciones en el proceso de producción, tienen las mismas características físicas, químicas y técnicas básicas o muy similares y se utilizan para los mismos fines. Las posibles variaciones del producto afectado no alteran su definición básica, sus características o la percepción que las distintas partes interesadas tienen de él.
(11)
Por lo tanto, debe mantenerse la decisión provisional de excluir a los alcoholes grasos y sus mezclas que contengan isómeros ramificados de la definición del producto, tal como se indica en el anuncio de inicio, y excluir la producción de estas empresas de alcoholes grasos y sus mezclas ramificados de la definición de producción de la Unión (incluidas las empresas que producen alcoholes grasos y sus mezclas mediante oxosíntesis). No habiéndose recibido otras observaciones en relación con el producto afectado, se confirma lo expuesto en los considerandos 10 y 11 del Reglamento provisional.
2. Producto similar
(12)
Se recuerda que en el considerando 13 del Reglamento provisional se determinó provisionalmente que los alcoholes grasos y sus mezclas que contengan isómeros lineales y los alcoholes grasos y sus mezclas que contengan isómeros ramificados no son productos similares y, por lo tanto, los datos relativos a los productores de alcoholes grasos y sus mezclas que contengan isómeros ramificados deben excluirse del análisis del perjuicio.
(13)
A falta de otras observaciones sobre el producto similar, se confirman los considerandos 12 y 13 del Reglamento provisional.
C. DUMPING
1. India
1.1. Valor normal
(14)
A falta de observaciones en relación con la determinación del valor normal, se confirman las conclusiones provisionales de los considerandos 14 a 18 del Reglamento provisional.
1.2. Precio de exportación
(15)
A falta de observaciones referentes a la determinación del precio de exportación, se confirman las conclusiones provisionales del considerando 19 del Reglamento provisional.
1.3. Comparación
(16)
Tras las comunicaciones provisional y definitiva, ambos productores exportadores indios reiteraron su petición de que sus ventas a uno de los denunciantes originales de la Unión durante el período de investigación no debían tomarse en consideración al calcular el margen de dumping (véase el considerando 22 del Reglamento provisional). Las empresas basaron su alegación en el hecho de que el artículo 9.1 del Acuerdo antidumping de la OMC establece que la cuantía del derecho que debe imponerse ha de ser igual o inferior a la totalidad del margen de dumping. Los productores exportadores indios se refieren asimismo al artículo 2.4 del Acuerdo antidumping de la OMC, con arreglo al cual se realizará una comparación equitativa entre el precio de exportación y el valor normal. Sobre esta base, alegaron que el denunciante había negociado con ellos la compra de grandes cantidades a precios muy bajos en el mismo momento en que estaba preparando la denuncia, y que, por lo tanto, los precios de estas transacciones no se habían fijado de forma equitativa, razón por la cual no deben incluirse en los cálculos del dumping.
(17)
En primer lugar, hay que señalar que el hecho de que el Acuerdo Antidumping de la OMC ofrezca la posibilidad de establecer un derecho inferior a la totalidad del margen de dumping no crea obligación alguna de hacerlo. El artículo 9, apartado 4, del Reglamento de base impone simplemente la obligación de limitar el derecho antidumping a un importe suficiente para eliminar el perjuicio. Además, no existían pruebas de que los precios no hubieran sido negociados libremente entre las partes. Un examen del conjunto de las compras realizadas por el denunciante en cuestión también mostró que los precios negociados por los dos productores exportadores indios están en consonancia con los precios acordados para las compras de productos comparables por el denunciante en cuestión procedentes de otros proveedores. Asimismo, se demostró que el denunciante estaba importando de los productores exportadores indios el producto afectado durante una serie de años y no solo durante el PI. Por otra parte, un productor exportador declaró en una audiencia oral presidida por el consejero auditor que sus precios al denunciante en cuestión eran estructuralmente inferiores a los cobrados a otros clientes. En conclusión, no hay pruebas de que los precios no se hayan establecido de manera equitativa solo por el hecho de que las ventas se hicieran a un denunciante y se confirma que se rechaza la alegación.
(18)
Tras las comunicaciones provisional y definitiva, los dos productores exportadores indios reiteraron su petición de ajuste por cambio de divisas, de conformidad con el artículo 2, apartado 10, letra j), del Reglamento de base, argumentando que se produjo una continuada apreciación de la rupia india (INR) con respecto al euro (EUR) desde noviembre de 2009, lo cual tendría un efecto distorsionador sobre los cálculos del dumping (véase el considerando 23 del Reglamento provisional). Los dos productores exportadores reconocieron que sus precios de venta en la segunda mitad del período de investigación fueron superiores a los de la primera mitad del período de investigación, pero alegaron que esta tendencia se debió exclusivamente a un aumento en los costes de las materias primas y a la mejora general de las condiciones de mercado tras el final de la crisis económica, y no reflejaba la apreciación de la INR con respecto al EUR. Por otra parte, las empresas alegaron que, aunque pudieron ajustar sus precios periódicamente y a cortos intervalos, no podían predecir exactamente la evolución de los tipos de cambio para un período futuro.
(19)
La investigación ha demostrado que, aunque la INR se apreciara progresivamente frente al EUR durante la segunda mitad del PI, los precios de venta de los principales productos de cada productor exportador indio a varios clientes principales realmente cambiaron mensualmente, en particular durante la segunda mitad del PI. Por lo tanto, nada indica que los precios de las ventas a la Unión no podrían haber sido modificados al mismo tiempo para reflejar también las variaciones de los tipos de cambio dentro del plazo de sesenta días, según lo previsto en el artículo 2, apartado 10, letra j), del Reglamento de base y en el artículo 2.4.1 del Acuerdo Antidumping de la OMC. Dado que, en varios casos, los precios se modificaron con frecuencia, también podría haberse reflejado cualquier variación en los tipos de cambio. Además, esto demostró que el mercado de los alcoholes grasos y sus mezclas en general está abierto a aceptar cambios frecuentes en los precios. Por tanto, incluso en los casos en que los precios habían cambiado con menor frecuencia, no hay pruebas de que esto no se debiera a decisiones comerciales de las partes. El hecho de que los precios puedan adaptarse rápidamente para reflejar variaciones en las situaciones de mercado (en este caso, supuestamente las variaciones de los tipos de cambio) ofreció a los productores exportadores indios la posibilidad de reflejar estos cambios en sus precios de venta si lo hubieran deseado, como al parecer han hecho en algunos casos. Teniendo en cuenta todo lo anterior, no está justificado un ajuste por cambio de divisas y se rechaza la alegación.
(20)
Tras la comunicación provisional, un productor exportador indio alegó que una asignación concedida de conformidad con el artículo 2, apartado 10, letra b), del Reglamento de base por las diferencias en impuestos indirectos, que se había efectuado en relación con determinados tipos de productos, también debería haberse efectuado en relación con productos y mezclas con longitud de cadena de C12 y C14 porque el derecho pagado sobre las materias primas utilizadas para estos productos fue reembolsado al exportar el producto. Sin embargo, durante la investigación no se presentó información que pudiera verificarse sobre el terreno que demuestre que efectivamente esos derechos se habían reembolsado posteriormente. Tras la comunicación definitiva, la empresa alegó que sus observaciones se habían interpretado erróneamente y que todas las materias primas utilizadas para la elaboración de productos y sus mezclas con longitud de cadena de C12 y C14 habían sido importadas libres de derechos. Dado que debe pagarse un impuesto indirecto si estas materias primas se incorporan consiguientemente a los productos vendidos en el mercado interior, la empresa solicita un ajuste del valor normal para estos tipos de productos específicos. Sin embargo, las pruebas presentadas durante la inspección ponen de manifiesto que las materias primas específicas necesarias para la producción de los tipos de productos con longitudes de cadena C12 y C14 y que se importaron libres de derechos de aduana durante el PI, fueron suficientes para fabricar solo una parte de las ventas de exportación de la empresa de este producto durante el PI. Por lo tanto, es cierto que al menos dos tercios del producto exportado con longitudes de cadena C12 y C14 se han fabricado utilizando materias primas por las que se habían pagado derechos de importación. Como la empresa nunca ha presentado pruebas de que alguna de estas materias primas importadas libres de derechos se utilizara para las ventas de exportación a la Unión y no para las ventas de exportación a terceros países, se rechaza la alegación.
(21)
A falta de otras observaciones referentes a la comparación, se confirma el contenido de los considerandos 20 y 23 del Reglamento provisional.
1.4. Margen de dumping
(22)
A falta de observaciones referentes al cálculo del margen de dumping, se confirma el contenido de los considerandos 24 a 26 del Reglamento provisional.
(23)
El importe del dumping determinado finalmente, expresado como porcentaje del precio cif neto franco frontera de la Unión, no despachado de aduana, es el siguiente:
Empresa
Margen de dumping definitivo
Godrej Industries Limited
9,3 %
VVF Limited
4,8 %
Todas las demás empresas
9,3 %
2. Indonesia
2.1. Valor normal
(24)
Tras las comunicaciones provisional y definitiva, un productor exportador indonesio alegó que para verificar la rentabilidad de las operaciones, los gastos de venta, generales y administrativos no debían haberse asignado a operaciones individuales con arreglo al volumen de negocios, y que esto había dado lugar a una serie de operaciones que se constató que no eran rentables. Se examinó la alegación, pero se constató que resulta más adecuado hacer una correspondencia entre los gastos de venta, generales y administrativos y las operaciones individuales sobre la base del volumen de negocios, dada de la naturaleza de dichos gastos, que están más relacionados con el valor que con el volumen. Hay que señalar que el importe total de gastos de venta, generales y administrativos asignados a cada tipo de producto sigue siendo el mismo independientemente de cuál de los dos métodos se utilice para hacer una correspondencia entre los gastos de venta, generales y administrativos y las operaciones individuales. Por último, las operaciones para las cuales el productor exportador expresó dudas sobre el resultado de la prueba de rentabilidad fueron reexaminadas y se confirmó que las operaciones no eran rentables. Por tanto, queda rechazada la alegación.
(25)
El mismo productor exportador indonesio también alegó que, al determinar la cantidad de beneficio utilizada para calcular el valor normal, no deberían excluirse los beneficios de las ventas identificadas como ajenas al curso de operaciones comerciales normales a nivel del tipo de producto, ya que más del 80 % de las ventas interiores globales eran rentables. Por lo que respecta a esta alegación, se recuerda que la determinación de qué ventas se realizan en el curso de operaciones comerciales normales se efectúa por tipos de productos, como se explica en los considerandos 29 a 32 del Reglamento provisional, ya que esta es la forma más apropiada de hacer corresponder de manera precisa los precios de venta con los costes de producción correspondientes. Asimismo, el artículo 2, apartado 6, del Reglamento de base no excluye la división del producto investigado en tipos de productos cuando resulte oportuno. Por lo tanto, las ventas de las que no haya constatación de que se hayan realizado en el curso de operaciones comerciales normales a nivel del tipo de producto se excluyen del cálculo del beneficio que debe utilizarse para calcular el valor normal. En consecuencia, queda rechazada la alegación.
(26)
El mismo productor exportador indonesio también alegó que, al calcular el valor normal para determinados tipos de productos, no se había realizado ninguna deducción por ajustes con el fin de situar de nuevo los valores normales al nivel de los precios de fábrica. Se aceptó la petición y el cálculo se modificó en consecuencia.
(27)
A falta de otras observaciones en relación con la determinación del valor normal, se confirman las conclusiones provisionales que figuran en los considerandos 27 a 33 del Reglamento provisional, corregidas como se indica en el considerando 26 del presente Reglamento.
2.2. Precio de exportación
(28)
Tras la comunicación provisional, un productor exportador indonesio alegó que no se había dado ninguna justificación para considerar que el precio a su empresa importadora vinculada en la Unión no era fiable, y para el cálculo del precio de exportación, con respecto a estas ventas, de conformidad con el artículo 2, apartado 9, del Reglamento de base. A este respecto, hay que señalar que los precios de transferencia entre partes vinculadas no se consideran fiables porque podrían fijarse artificialmente a diferentes niveles en función de lo que fuera más ventajoso para las empresas vinculadas en cuestión. Por este motivo, el cálculo del precio de exportación con arreglo al artículo 2, apartado 9, del Reglamento de base, utilizando un margen de beneficio razonable independiente del beneficio real resultante de los precios de transferencia, evita cualquier efecto de distorsión que pueda resultar de los precios de transferencia. Por tanto, queda rechazada la alegación.
(29)
Para las ventas de exportación a la Unión a través de importadores vinculados situados en la Unión, tras la comunicación provisional, los dos exportadores indonesios alegaron que el margen de beneficio utilizado para el cálculo del precio de exportación con arreglo al artículo 2, apartado 9, del Reglamento de base, era inapropiado. Ambos alegaron que el beneficio que se había utilizado en la fase provisional se refería solo a un importador que cooperó parcialmente y no se había verificado, por lo que no era fiable. En consecuencia, propusieron que se utilizara un beneficio del 5 % como se había hecho en otras investigaciones. Teniendo en cuenta el bajo nivel de cooperación de los importadores independientes en esta investigación, se acepta la petición y se aplica un nivel de beneficios del 5 %, lo cual está en consonancia con los niveles de beneficios utilizados en las investigaciones anteriores para el mismo sector.
(30)
A falta de otras observaciones relacionadas con la comparación, se confirma el contenido de los considerandos 34 a 36 del Reglamento provisional ajustado como se indica en el considerando 29 del presente Reglamento.
2.3. Comparación
(31)
Tras la comunicación provisional, los dos exportadores indonesios señalaron que no debería haberse realizado ningún ajuste por las diferencias en las comisiones con arreglo al artículo 2, apartado 10, letra i), para las ventas a través de los respectivos operadores comerciales vinculados en un tercer país. Ambas empresas alegaron que sus empresas de producción en Indonesia y los respectivos operadores comerciales vinculados de Singapur forman una única entidad económica y que los comerciantes del tercer país actúan como departamento de exportación de sus empresas indonesias vinculadas. No obstante, en ambos casos las ventas nacionales, así como algunas ventas de exportación a terceros países, son facturadas directamente por el fabricante de Indonesia, y los operadores comerciales de Singapur reciben una comisión específica. Para una de las empresas indonesias, esta comisión se menciona en un contrato que incluye solo las ventas de exportación. Además, los comerciantes en el tercer país también venden productos fabricados por otros productores, en un caso también de productores no vinculados. Por lo tanto, los dos operadores comerciales vinculados de Singapur tienen claramente funciones que son similares a las de un agente que trabaja a comisión. Por tanto, queda rechazada la alegación.
(32)
Tras la comunicación definitiva, el Gobierno indonesio y un productor exportador indonesio reiteraron la alegación de entidad económica única a que se hace referencia en el considerando anterior. Sostuvieron que en Matsushita/Consejo (4), el Tribunal había considerado previamente que el hecho de que el productor desempeñe determinadas funciones de venta no significa que una empresa fabricante y una empresa comercial no puedan constituir una entidad económica única. Además, también alegaron que las ventas a terceros países que sean efectuadas por el exportador directamente sin involucrar al operador comercial de Singapur solo representan un pequeño porcentaje de las ventas de exportación y que en la sentencia del asunto Interpipe (5) el Tribunal de Primera Instancia consideró que unos pequeños volúmenes de ventas directas por parte del productor no respaldaban la alegación de que no había una única entidad económica. Por último, alegaron que en el asunto Canon/Consejo (6) el hecho de que una filial de ventas también actuara como distribuidora de productos de otras empresas no afectaba a la consideración de entidad económica única.
(33)
Aunque en Matsushita/Consejo el Tribunal interpretó que las instituciones podían en este caso considerar que un fabricante, junto con una o más empresas de distribución que controle, forma una entidad económica aunque este realice determinadas funciones de venta, de ello no se desprende necesariamente que exista la obligación de considerar siempre a un productor y sus empresas de ventas vinculadas como una entidad económica única. Por otra parte, a diferencia del productor exportador indonesio, el fabricante de Matsushita/Consejo no realizó ninguna venta directa. En segundo lugar, en la sentencia del asunto Interpipe, el hecho de que las ventas directas del productor exportador solo representaran un porcentaje limitado del volumen total de ventas a la Unión era tan solo uno de los elementos analizados por el Tribunal de Primera Instancia. Lo que es más importante, el Tribunal destacó el hecho de que estas ventas directas se hicieron a los nuevos Estados miembros solo durante un período transitorio. En cambio, en el presente asunto, las pruebas disponibles indican que las ventas directas del productor a determinados terceros países no son temporales, sino -al menos en principio- estructurales, y por tanto permanentes. Por otro lado, estas ventas representan un porcentaje considerable de las ventas de cada productor en cuestión en su mercado nacional. Por último, en el asunto Canon/Consejo las ventas de la filial de ventas del productor exportador en el mercado interior comprendían otros productos que solo se vendían con una marca diferente, pese a que todos habían sido producidos por el productor exportador. Por tanto, se rechaza de nuevo esta alegación.
(34)
Una empresa indonesia alegó además que, aunque no se aceptara el concepto de entidad económica única, la Comisión había establecido un «margen doble» deduciendo del precio de exportación a clientes independientes de la Unión tanto un beneficio para el importador vinculado de la Unión como una comisión para el operador vinculado en el tercer país. Sin embargo, los dos elementos se tuvieron en cuenta para fines diferentes y se dedujeron por separado. Como se explica en el considerando 28, para las ventas de exportación a través de importadores vinculados en la Unión, el precio de exportación se calcula de conformidad con el artículo 2, apartado 9, del Reglamento de base, sobre la base del precio al que los productos importados se vendan por primera vez a un comprador independiente. En estos casos se hará un ajuste por los beneficios devengados con el fin de establecer un precio de exportación fiable en la frontera de la Unión. Por el contrario, la comisión para el operador vinculado en el tercer país se dedujo de conformidad con el artículo 2, apartado 10, letra i), del Reglamento de base. Por tanto, se rechaza la alegación.
(35)
La empresa alegó además que, en caso de que el precio de exportación debiera ajustarse por la comisión del operador comercial vinculado en el tercer país de conformidad con el artículo 2, apartado 10, letra i), debería realizarse un ajuste idéntico del valor normal, puesto que este operador comercial también coordinaría las ventas en el mercado nacional. Sin embargo, el contrato escrito entre el operador comercial y el productor de Indonesia solo cubre las ventas de exportación. Por otra parte, las ventas en el mercado nacional son facturadas por la empresa en Indonesia. Por tanto, queda rechazada la alegación.
(36)
Por lo que respecta al ajuste de conformidad con el artículo 2, apartado 10, letra i), del Reglamento de base, se considera apropiado utilizar un margen de beneficio razonable independiente del beneficio real resultante de los precios de transferencia con el fin de evitar los efectos de distorsión que puedan causar los precios de transferencia. Así pues, los márgenes de beneficio reales de los operadores comerciales en el tercer país que se utilizaron en la fase provisional fueron sustituidos por un beneficio del 5 %, lo cual se considera un beneficio razonable para las actividades realizadas por las empresas comerciales en el sector químico, como ya se hizo en casos anteriores (7).
(37)
Otra empresa indonesia alegó que la Comisión había deducido dos veces los gastos por comisiones por las ventas realizadas a través de su importador vinculado de la Unión. La empresa argumentó que se hizo un ajuste tanto para los gastos de venta, generales y administrativos del importador vinculado como para los gastos por comisiones como gastos de venta directos al calcular el precio de exportación de conformidad con el artículo 2, apartado 9, del Reglamento de base. Dado que los gastos por comisiones ya están incluidos en los gastos de venta, generales y administrativos, se produjo una doble deducción de los gastos por comisiones. Se consideró que esta alegación estaba justificada y se modificó el cálculo en consecuencia.
(38)
Una empresa reiteró su petición de ajuste por las diferencias en las características físicas alegando que exporta el producto afectado en formas líquida y sólida a la Unión, mientras que solo lo vende en forma sólida en el mercado interior, y que los precios de la forma líquida del producto investigado son más bajos que los de la forma sólida (véase el considerando 39 del Reglamento provisional). En apoyo de la petición, la empresa presentó copia de dos facturas por las ventas a otros mercados de exportación. Sin embargo, estas pruebas no pudieron verificarse en esta última fase del procedimiento, ni pudo determinarse que la diferencia mostrada era aplicable a todos los casos en que existían las citadas diferencias en las características físicas. Por tanto, queda rechazada la alegación.
(39)
Tras la comunicación provisional, un exportador indonesio alegó que el tipo de interés utilizado para el cálculo de los costes de crédito de su importador vinculado de la Unión en el Reglamento provisional era desproporcionado y sugirió que se utilizara un tipo de interés basado en cifras publicadas para el PI por Deutsche Bundesbank. Como el tipo de interés utilizado para el cálculo de los costes de crédito para esta empresa en el Reglamento provisional se basó en la información presentada por otras partes y, por lo tanto, refleja su situación financiera específica, lo cual no es necesariamente aplicable al importador vinculado en cuestión, se aceptó la petición y el cálculo se modificó en consecuencia.
(40)
A falta de otras observaciones referentes a la comparación, se confirman las conclusiones provisionales que figuran en los considerandos 37 a 40 del Reglamento provisional, ajustadas como se indica en los considerandos 36, 37 y 39 del presente Reglamento.
2.4. Margen de dumping
(41)
A falta de otras observaciones referentes al cálculo del margen de dumping, se confirma el contenido de los considerandos 41 y 42 del Reglamento provisional.
(42)
El importe del dumping determinado finalmente, expresado como porcentaje del precio cif neto franco frontera de la Unión, no despachado de aduana, es el siguiente:
Empresa
Margen de dumping provisional
P.T. Ecogreen Oleochemicals
7,3 %
P.T. Musim Mas
5,4 %
Todas las demás empresas
7,3 %
3. Malasia
3.1. Valor normal
(43)
Tras la comunicación provisional, uno de los productores exportadores malasios alegó que la prueba de rentabilidad, en el curso de operaciones normales (véase el considerando 46 del Reglamento provisional) no debería haberse basado en el coste de producción anual medio ponderado, sino que, a la vista de las fluctuaciones diarias de precios de la materia prima principal, deberían haberse utilizado los costes de cada operación en el mercado nacional. Con respecto a esta alegación, debe señalarse que la práctica constante de la Comisión consiste en utilizar el coste de producción medio ponderado como patrón para la prueba de rentabilidad. Este formato fue seguido por la empresa en su respuesta al cuestionario, y constituyó la base para la visita de inspección sobre el terreno que concilió los datos comunicados por la empresa con su contabilidad. La solicitud de que se empleara un coste de producción basado en las operaciones, lo cual constituiría un desvío significativo de la práctica normal de la Comisión, se planteó por primera vez en los comentarios de la empresa al documento de información provisional y, por tanto, las cifras correspondientes no pudieron verificarse sobre el terreno. También hay que señalar que las fichas individuales de costes de las operaciones presentadas por la empresa en apoyo de su petición se basan en gran medida en estimaciones y, por lo tanto, no representan datos de costes más precisos y representativos que los comunicados inicialmente por la empresa y verificados sobre el terreno. Por último, hay que señalar que la estructura de la nueva ficha de costes facilitada no permite la conciliación con la parte de los informes de gestión verificada sobre el terreno. Por tanto, se rechaza la alegación.
(44)
El exportador malasio sin ventas en el mercado interior (véase el considerando 51 del Reglamento provisional) alegó que los importes por gastos de venta, generales y administrativos y por beneficios utilizados para el cálculo del valor normal no debían basarse en la media ponderada de los importes reales determinados para los otros dos productores exportadores que venden el producto similar en el mercado malasio. La empresa alegó que estas cifras no son representativas, ya que la empresa está utilizando métodos de fabricación diferentes que suponen la utilización de materias primas básicas distintas. Con respecto a esta alegación hay recordar que en el cálculo del valor normal se utilizaron los costes de fabricación de la propia empresa. Solo los importes relativos a los gastos de venta, generales y administrativos se basaron en las cifras obtenidas de los otros dos productores exportadores malasios. Por lo que respecta al importe del beneficio, se determinó como se explica en el considerando 45 del presente Reglamento. En segundo lugar, la empresa no pudo explicar el supuesto efecto del método de producción utilizado en los gastos de venta, generales y administrativos. Además, hay que señalar que solo una parte limitada de la producción de la empresa se basa en el método supuestamente distinto, mientras que una parte importante de la producción se fabrica con el mismo proceso y utilizando las mismas materias primas básicas que los otros dos productores malasios. Por lo tanto, se concluye que la empresa no pudo demostrar que los datos utilizados no eran representativos y se rechazó la petición a este respecto.
(45)
El mismo exportador malasio alegó que, si la Comisión, no obstante, utiliza los datos de los otros dos exportadores con el fin de establecer los gastos de venta, generales y administrativos, estos datos deben basarse en las cifras medias ponderadas de todas las operaciones en el mercado interior de esos productores exportadores y no solo de las operaciones rentables. En principio, se aceptó esta alegación. Así pues, por lo que se refiere a los gastos de venta, generales y administrativos, se confirma que para calcular el valor normal se utilizaron los gastos medios de venta, generales y administrativos de todas las operaciones en el mercado interior de los dos productores exportadores malasios. Las cifras utilizadas para dicho cálculo se comprobaron durante las visitas de inspección en las respectivas empresas malasias. Por lo que se refiere a la determinación del beneficio, hay que señalar que no fue posible determinar un importe de beneficios sobre la base de los importes perdidos y ganados por los otros dos productores exportadores. Dicho cómputo da como resultado un importe de pérdidas global. Sobre esta base no pudieron establecerse, por lo tanto, los datos sobre los beneficios. A este respecto, se rechazó la alegación del exportador malasio según la cual puede utilizarse una cantidad negativa como importe de beneficios para el cálculo del valor normal. El concepto de beneficio implica necesariamente la existencia de un importe positivo. También se estudió si el importe del beneficio podía establecerse sobre la base de las ventas rentables del productor exportador en Malasia, pero se rechazó este planteamiento porque habría sido contrario a las conclusiones de la OMC en el caso sobre las importaciones de ropa de cama de algodón procedentes de la India (8). Por lo tanto, de conformidad con el artículo 2, apartado 6, letra c), del Reglamento de base, el cálculo del beneficio debe basarse en cualquier otro método razonable y, a falta de cualquier otro dato disponible, el tipo de interés comercial a largo plazo en Malasia se consideró la base más apropiada para establecer el beneficio. Este método se consideró prudente, razonable y el más apropiado a tenor de lo dispuesto en el artículo 2, apartado 6, letra c), del Reglamento de base. Hay que señalar que el margen de beneficio así establecido no supera el beneficio obtenido por otros productores exportadores con las ventas de productos de la misma categoría general en el mercado nacional del país de origen.
(46)
A falta de otras observaciones relacionadas con la determinación del valor normal, se confirman las conclusiones provisionales que figuran en los considerandos 44 a 51 del Reglamento provisional, con la salvedad de la modificación que se explica en el considerando 45 del presente Reglamento.
3.2. Precio de exportación
(47)
Para las ventas de exportación a la Unión a través de importadores vinculados situados en la Unión, tras la comunicación provisional, los dos exportadores malasios alegaron que el margen de beneficio utilizado para el cálculo del precio de exportación con arreglo al artículo 2, apartado 9, del Reglamento de base, era inapropiado. Una de las empresas respaldó sus alegaciones con las cifras de rentabilidad durante el PI de algunos de sus operadores comerciales europeos no vinculados. A este respecto, hay que señalar que estas cifras no pueden considerarse representativas, ya que los operadores comerciales indicaron que operaban en una amplia gama de productos químicos, y en un caso el operador comercial es también productor. Por lo tanto, se rechazan como valor de referencia fiable. La segunda empresa alegó que su importador vinculado en la Unión no debe ser tratado como distribuidor, sino como agente vinculado y, por lo tanto, el ajuste de los gastos de venta, generales y administrativos y de los beneficios al calcular el precio de exportación no deberían superar el porcentaje de comisión concedido normalmente a agentes independientes que operen en el sector. La empresa presentó sus acuerdos con agentes independientes como referencia. La alegación se elaboró más tras la comunicación definitiva argumentando que en el asunto de los electrodos de wolframio (9) el beneficio de un importador vinculado se consideró fiable y fue aceptado en el cálculo del precio de exportación. En respuesta a esta alegación debe señalarse que el artículo 2, apartado 9, del Reglamento de base no establece un tratamiento distinto entre importadores vinculados que supuestamente actúan como distribuidores e importadores que presuntamente actúan en calidad de agentes.
El artículo 2, apartado 9, exige ajustes por todos los costes soportados entre el momento de la importación y el de la reventa y por los beneficios acumulados. Además, hay que señalar que la investigación puso de manifiesto que la empresa vinculada está situada en la Unión. Gestiona, entre otras cosas, las órdenes de clientes y la facturación del producto afectado elaborado por su exportador vinculado, además de ser responsable de organizar el despacho de aduana de la Unión. El hecho de que el exportador vinculado realice determinadas actividades antes de la importación no significa que no pueda calcular el precio de exportación a partir del precio de reventa al primer cliente independiente con los ajustes necesarios conforme al artículo 2, apartado 9. Las diferencias en las funciones alegadas por la empresa en comparación con otros importadores vinculados se reflejan normalmente en los gastos de venta, generales y administrativos donde la Comisión utilizó datos reales de la empresa. Por consiguiente, no puede aceptarse esta alegación. Además hay que señalar que en el citado asunto de los electrodos de wolframio el importador vinculado estaba más integrado en el producto transformado producido por el grupo vinculado y también estaba realizando otras actividades distintas de las de una empresa comercial. Por lo tanto, para esa compleja estructura, el beneficio de los importadores no vinculados no se consideró suficientemente representativo. La situación en ese caso no es comparable con la situación del importador malasio vinculado en cuestión, que solo realiza funciones comerciales. No obstante, por las razones expuestas en el considerando 29, el margen de beneficios en cuestión se ajustó al 5 %. A falta de otras observaciones relacionadas con la determinación del precio de exportación, se confirman las conclusiones provisionales que figuran en los considerandos 52 a 54 del Reglamento provisional, con la modificación ya explicada.
3.3. Comparación
(48)
Tras la comunicación provisional, un exportador malasio reiteró su alegación (véase también el considerando 57 del Reglamento provisional) de que su importador vinculado de la Unión es, en realidad, el departamento de exportación del fabricante y que habría excesivas deducciones al determinar el precio de exportación en fábrica si se realizaran ajustes totales para los gastos de venta, generales y administrativos y los beneficios, de conformidad con el artículo 2, apartado 9, del Reglamento de base. La empresa alegó que, como alternativa, debería realizarse un ajuste similar al calcular el valor normal. La alegación se ha reiterado tras la comunicación definitiva. Sin embargo, no se presentó ningún argumento nuevo que pudiera producir una modificación de las conclusiones en este sentido. En concreto, se recuerda que la empresa vinculada expedía facturas a clientes de la Unión y recibía pagos de clientes de la Unión. Además, hay que precisar que las ventas realizadas por la empresa vinculada incluían un margen de beneficio. Además, las cuentas financieras de la empresa vinculada mostraban que soportaba los gastos de venta, generales y administrativos normales contraídos entre la importación y la reventa. Por lo tanto, la empresa vinculada ejerce de hecho las funciones típicas de un importador. Por último, debe tenerse en cuenta que el productor de Malasia también realizó ventas directas a clientes independientes en la Unión y en otros países. Sobre esta última cuestión, la empresa hizo referencia a la sentencia del asunto Interpipe con argumentos similares a los planteados por los productores exportadores indonesios. Por las razones ya explicadas en el considerando 33 del presente Reglamento, las circunstancias del presente caso eran diferentes de las debatidas en la sentencia del asunto Interpipe. Además, la alegación del exportador malasio según la cual las ventas independientes de la empresa fueron negociadas por su importador vinculado en la Unión actuando como departamento de ventas de exportación de la empresa malasia contradice las explicaciones ofrecidas durante la visita de inspección, en las que se destacó el papel principal desempeñado por la empresa matriz en Japón en este contexto. Las anteriores constataciones llevan a la conclusión de que debe mantenerse el ajuste para los gastos de venta, generales y administrativos y el beneficio, no estando justificado ningún ajuste similar para el cálculo del valor normal.
(49)
La misma empresa alegó también que la deducción de algunos gastos de venta de su importador vinculado se habían realizado dos veces al recalcular el precio de exportación. Se verificaron los cálculos y, al constatarse que la alegación estaba justificada, se ajustaron en consecuencia.
(50)
Uno de los exportadores malasios alegó que la comparación entre el valor normal y el precio de exportación no debería basarse en los tipos de productos identificados por números de control del producto (NCP), sino en los códigos de productos propios de la empresa. Según esta empresa, los NCP utilizados en la investigación no reflejarían con suficiente detalle las características específicas del proceso de producción y las diferencias de costes y precios. En apoyo de esta alegación, la empresa mencionó algunos de sus productos fabricados utilizando distintos procesos de producción y diferentes materias primas básicas, lo cual dio lugar a un aumento de los costes de producción unitarios. Debe señalarse que esta alegación no se planteó ni en la fase provisional de la investigación ni durante la visita de inspección sobre el terreno. Además, el uso de los códigos de productos propios de la empresa en el cálculo no resolvería el problema de que existan diferentes métodos de producción, ya que los mismos códigos de productos de la empresa también se utilizaron para los productos fabricados con diferentes procesos de producción. Por tanto, se rechaza la alegación.
(51)
A falta de otras observaciones relacionadas con la comparación, se confirman las conclusiones provisionales que figuran en los considerandos 55 a 58 del Reglamento provisional, con la modificación explicada en el considerando 49 del presente Reglamento.
3.4. Margen de dumping
(52)
A raíz de la comunicación provisional, un productor malasio que no exportó a la Unión se pronunció sobre el considerando 60 del Reglamento provisional, alegando que existen otros productores del producto afectado en Malasia. A este respecto, cabe destacar que la presencia de un productor adicional en Malasia, que no exporta a la Unión, no modifica la conclusión en lo que se refiere al nivel de cooperación en Malasia, ya que no se aportó ninguna prueba de que las empresas investigadas no representen la totalidad de las exportaciones del producto afectado a la Unión en el PI. Además, el mismo productor malasio criticó el hecho de que los productores que no exportaron a la Unión durante el PI, como es su caso, estarían sujetos al tipo de derecho residual. A este respecto cabe señalar que las empresas que no han exportado a la Unión durante el PI no pueden tener un tipo de derecho individual. No obstante, en cuanto estas empresas empiezan a exportar, o entran en una obligación irrevocable de vender a la Unión, pueden solicitar una reconsideración para nuevos exportadores de conformidad con el artículo 11, apartado 4, del Reglamento de base, que puede dar como resultado un margen de derecho individual si se cumplen las condiciones establecidas en dicho artículo.
(53)
Uno de los productores malasios alegó que el valor cif que se utiliza como base para calcular el porcentaje del margen de dumping no debe basarse en el precio declarado a la aduana, sino que debería calcularse a partir del precio de reventa, neto de todos los posteriores gastos de importación en la Unión. Sin embargo, puesto que se utilizó el precio cif como base de las declaraciones del valor en aduana en la frontera de la Unión, y no parece haber sido declarado incorrectamente, este mismo precio debe utilizarse como base para el cálculo del porcentaje del margen de dumping. La empresa alegó que existe un lapso temporal entre las entregas vinculadas procedentes de Malasia y el despacho de aduana con fines de reventa en la Unión. No obstante, aunque las facturas para despacho aduanero se expidan en una fase posterior, siguiendo los precios el método de valoración de las existencias de «primera entrada-primera salida» (FIFO), la base para el cálculo del valor en aduana sigue siendo el precio de transferencia y no el precio de reventa. Por tanto, se rechaza la alegación.
(54)
A falta de otras observaciones referentes al cálculo del margen de dumping, se confirma el contenido de los considerandos 59 y 60 del Reglamento provisional.
(55)
El importe del dumping determinado finalmente, expresado como porcentaje del precio cif neto franco frontera de la Unión, no despachado de aduana, es el siguiente:
Empresa
Margen de dumping definitivo
KL-Kepong Oleomas Sdn. Bhd.
3,3 %
Emery Oleochemicals (M) Sdn. Bhd.
5,3 %
Fatty Chemicals Malaysia Sdn. Bhd.
5,7 %
Todas las demás empresas
5,7 %
D. PERJUICIO
1. Observaciones preliminares
(56)
Tras la publicación del Reglamento provisional, se constató que había que efectuar correcciones menores a las cifras de consumo debido a un error administrativo. Esto dio lugar a cambios de menor importancia en el volumen de ventas, la cuota de mercado de la industria de la Unión y la cuota de mercado de los países afectados. Estas correcciones, sin embargo, no tienen un efecto significativo en las tendencias y las conclusiones alcanzadas en relación con el consumo, el volumen de ventas, la cuota de mercado de la industria de la Unión y la cuota de mercado de los países afectados durante el período considerado en el mercado de la Unión.
2. Producción de la Unión e industria de la Unión
(57)
Como se menciona en el considerando 62 del Reglamento provisional, se constató que el producto similar fue fabricado por los dos denunciantes y por pequeños productores de la Unión. Como se indica en los considerandos 11 y 12 del presente Reglamento, los productores de alcoholes grasos y sus mezclas que contengan isómeros ramificados fueron excluidos de la definición de la producción de la Unión de alcoholes grasos y sus mezclas. A pesar del hecho que se explica en el considerando 58 del presente Reglamento, se confirma la definición de industria de la Unión que figura en los considerandos 62 y 63 del Reglamento provisional.
(58)
Uno de los dos denunciantes fue absorbido por una empresa que participa en este procedimiento como usuario. Ese denunciante adoptó una posición neutral tras la publicación del Reglamento provisional.
(59)
Por eso, algunas partes cuestionaron el nivel de apoyo a la investigación, alegando que debe mantenerse durante toda ella.
(60)
El análisis de esta alegación reveló que el otro denunciante representa más del 40 % de la producción total de la Unión y, por lo tanto, más del 25 % de la producción total de la Unión, así como el 100 % de los productores de la Unión de alcoholes grasos y sus mezclas que expresan su apoyo u oposición a la denuncia. Por consiguiente, los umbrales del 25 % y el 50 % establecidos de conformidad con el artículo 5, apartado 4, del Reglamento de base se cumplen plenamente y puede confirmarse el apoyo.
(61)
Algunas partes alegaron que, dado que ambos denunciantes habían importado el producto afectado durante el PI, no deben considerarse parte de la industria de la Unión. Se verificó, no obstante, que el porcentaje de producto importado por estas empresas de los países afectados no era importante en comparación con su producción del producto similar. Además, estas importaciones eran principalmente de carácter temporal. Puede confirmarse, por lo tanto, que la principal actividad de estas empresas es la producción y las ventas del producto similar. Por tanto, se confirma lo expuesto en los considerandos 62 a 63 del Reglamento provisional.
3. Consumo de la Unión
(62)
A falta de observaciones referentes al consumo de la Unión, se confirma lo expuesto en los considerandos 64 a 66 del Reglamento provisional.
4. Importaciones en la Unión procedentes de los países afectados y subcotización de precios
4.1. Acumulación
(63)
Algunas partes cuestionaron el hecho de que se hiciera una evaluación acumulativa para los tres países afectados en el Reglamento provisional. En su opinión, no se cumplían las condiciones para la acumulación establecidas en el artículo 3, apartado 4, del Reglamento de base. Concretamente, alegaron que la subcotización negativa constatada en uno de los países, excluía la acumulación. Además, afirmaron que las tendencias de los volúmenes de ventas de los tres países exportadores diferían a lo largo del período considerado y que el acceso a las materias primas y las materias primas utilizadas en los tres países exportadores también eran diferentes. Por último, mencionaron que las ventas de exportación procedentes de uno de los países afectados se canalizaban a través de empresas vinculadas. En su opinión, existían condiciones de competencia diferentes entre los países afectados en el mercado de la Unión. El artículo 3, apartado 4, del Reglamento de base establece que, cuando las importaciones de un producto procedentes de más de un país sean objeto de investigaciones antidumping simultáneamente, los efectos de dichas importaciones solo se podrán evaluar acumulativamente si se determina que: a) el margen de dumping establecido en relación con las importaciones de cada país proveedor es superior al margen mínimo definido en el artículo 9, apartado 3, de dicho Reglamento y el volumen de las importaciones de cada país no es insignificante, y b) procede la evaluación acumulativa de los efectos de las importaciones a la vista de las condiciones de competencia entre productos importados y las condiciones de competencia entre los productos importados y el producto similar de la industria de la Unión.
a)
Como se explica en el punto 4.3.2 del Reglamento provisional, el volumen de las importaciones objeto de dumping para cada uno de los países afectados no era insignificante, y la presencia de importaciones objeto de dumping siguió siendo significativa durante el período considerado.
b)
Se observó que las condiciones de competencia y la fijación de precios de los países afectados eran similares entre los productos importados y el producto similar, en particular durante el PI. Como se explica en el considerando 127 del Reglamento provisional, los niveles de eliminación del perjuicio establecidos para los países afectados se situaban perceptiblemente por encima del umbral de minimis del 2 %. Así pues, la subcotización de precios no refleja exactamente la situación que se produciría en un mercado con una competencia de precios efectiva. Además, se analizaron los canales de venta y la evolución de los precios para cada uno de los países afectados y se consideró que eran similares, como se muestra en el cuadro que figura a continuación. Los precios de importación de los países afectados siguieron una tendencia decreciente y fueron especialmente bajos durante el PI, en comparación con la media de precios de la industria de la Unión.
Importaciones basadas en datos de Eurostat (adaptados para que solo abarquen el producto afectado)
2007
2008
2009
PI
Precio medio en EUR/tonelada Malasia
911
944
799
857
Índice: 2007 = 100
100
104
88
94
Evolución anual en porcentaje
3,6
-15,4
7,3
Precio medio en EUR/tonelada Indonesia
996
1 169
899
912
Índice: 2007 = 100
100
117
90
92
Evolución anual en porcentaje
17,3
-23,1
1,4
Precio medio en EUR/tonelada India
997
1 141
897
915
Índice: 2007 = 100
100
114
90
92
Evolución anual en porcentaje
14,4
-21,4
2,1
(64)
Por lo tanto, se confirman los considerandos 67 a 70 del Reglamento provisional.
4.2. Volumen, precios y cuota de mercado de las importaciones objeto de dumping procedentes de los países afectados
(65)
A falta de observaciones relativas al volumen, el precio y la cuota de mercado de las importaciones objeto de dumping procedentes de los países afectados, se confirman los considerandos 71 a 73 del Reglamento provisional.
4.3. Subcotización de los precios
(66)
Las partes alegaron que existen diferencias en los precios de las materias primas entre los alcoholes grasos y sus mezclas producidos a partir de grasas y aceites naturales, y fuentes sintéticas como el aceite bruto o mineral, y que debería haberse introducido como criterio un número de control del producto (NCP) a fin de tener en cuenta las diferencias en el coste de producción que surjan de los diferentes procesos de producción. Sin embargo, los NCP se establecen sobre la base de las características individuales de cada subcategoría de partidas que entren dentro de la definición del producto en cuestión y no sobre la base del precio de cada una de las partidas. Por otra parte, se constató que no hay una diferencia sustancial en cuanto a las características básicas de los alcoholes grasos y sus mezclas producidos a partir de grasas y aceites naturales y los alcoholes grasos y sus mezclas producidos a partir de aceite bruto o mineral, ni el coste de la diferencia de producción es tal que permita una diferenciación en cuanto al NCP. Por tanto, se rechazó este argumento.
(67)
Algunas partes alegaron que la cifra utilizada para reflejar los costes posteriores a la importación, que suponen alrededor del 3 % del precio de importación, empleada para establecer el nivel de subcotización de los países afectados, no estaba clara y no parecía apropiada en este caso. Sin embargo, la información verificada durante la investigación puso de manifiesto que las partes importadoras, como los importadores y usuarios, habían de pagar este importe de costes posteriores a la importación para liberar el producto afectado para su libre práctica en el mercado de la Unión. Además, las partes no ofrecieron pruebas que indiquen que los costes posteriores a la importación no se hubieran establecido correctamente en este caso. Por lo tanto, se desestimó esta alegación. Se confirma la metodología utilizada para calcular la subcotización de precios, tal como se explica en los considerandos 74 y 75 del Reglamento provisional.
5. Situación económica de la industria de la Unión
5.1. Observaciones preliminares
(68)
A pesar del cambio de titularidad que se indicó en el considerando 58, se consideró que los datos facilitados y verificados en los locales del denunciante que retiró la denuncia no tienen por qué ser automáticamente excluidos del análisis del perjuicio, puesto que su producción sigue formando parte de la producción de la Unión.
(69)
Algunas partes adujeron que determinados datos facilitados por la industria de la Unión, en particular en lo que respecta a sus compras del producto afectado originarias de la India, Malasia e Indonesia, deberían excluirse del análisis del perjuicio y del cálculo del margen del perjuicio, ya que cualquier supuesto perjuicio relacionado con estas compras sería autoinfligido. Sin embargo, tal como se recoge en el considerando 63 del Reglamento provisional, estas compras se debieron principalmente al cierre temporal de una de las plantas de producción de un productor. Además, estas compras no eran importantes en comparación con la producción total de los denunciantes. Por lo tanto, no existían razones de peso para excluir las compras de dichos productores del análisis del perjuicio o del cálculo del nivel de eliminación del perjuicio.
(70)
Quedan confirmadas las observaciones preliminares según lo mencionado en el considerando 76 del Reglamento provisional.
5.2. Producción, capacidad de producción y utilización de la capacidad; ventas y cuota de mercado
(71)
A falta de comentarios referentes a la producción, la capacidad de producción, la utilización de la capacidad, las ventas y la cuota de mercado de la industria de la Unión, se confirma lo expuesto en los considerandos 77 a 81 del Reglamento provisional.
5.3. Precios unitarios medios de la industria de la Unión
(72)
Tras la publicación del Reglamento provisional, se constató que debían hacerse correcciones a los precios unitarios medios de la industria de la Unión debido a un error administrativo. El cuadro que figura a continuación muestra la evolución modificada del precio unitario de la industria de la Unión durante el período considerado.
Precio unitario, ventas a partes no vinculadas en la Unión
2007
2008
2009
PI
Índice: 2007 = 100
100
123
102
96
Evolución anual en porcentaje
22,6 %
-16,9 %
-5,3 %
Fuente: Respuestas al cuestionario.
(73)
Contrariamente a lo que se menciona en el considerando 84 del Reglamento provisional, los precios de la industria de la Unión disminuyeron un 4 % durante el período considerado. La disminución fue significativa de 2008 a 2009, con una nueva disminución en el PI. A lo largo de este período los precios de venta disminuyeron un 22 %. El cambio citado no tiene ningún efecto en la conclusión de la situación económica de la industria de la Unión; a falta de observaciones relativas a los precios unitarios medios de la industria de la Unión, quedan confirmados los considerandos 82 y 83 del Reglamento provisional.
5.4. Existencias, empleo, salarios y productividad, rentabilidad, flujo de caja, inversiones, rendimiento de las inversiones y capacidad de reunir capital, crecimiento, magnitud del margen de dumping real
(74)
Algunas partes alegaron que no era posible que la industria de la Unión sufriera un perjuicio puesto que las empresas que son parte de la industria de la Unión están integradas verticalmente e importaron el producto afectado de terceros países. Por lo tanto, pudieron utilizar el producto importado para la fase transformadora de su producción y vender la producción no rentable.
(75)
Hay que señalar que, en algunas investigaciones antidumping, productores como los de acero o los fabricantes de productos químicos incluidos en la definición de industria de la Unión en estos casos tienen una actividad transformadora y una parte de su producción del producto afectado está destinada a su uso interno. No obstante, en una situación de este tipo, la posible existencia de perjuicio importante a la industria de la Unión se investiga exclusivamente para la producción y las ventas del producto afectado. En el caso presente, se ha constatado un perjuicio importante en el comercio del producto afectado, tal como se explica en los considerandos 77 a 93 del Reglamento provisional. Las partes no aportaron pruebas que demuestren que las conclusiones formuladas en dichos considerandos no sean correctas, y que la industria de la Unión no sufrió un perjuicio importante durante el PI. En consecuencia, se rechaza esta alegación.
(76)
Algunas partes alegaron que el cierre de determinada capacidad de producción por los denunciantes mostró una imagen errónea del supuesto perjuicio que sufrieron. Alegaron que existían otros productores de la Unión que habían contribuido a la capacidad de la misma y que la capacidad de la industria de la Unión aumentó con las inversiones en nueva capacidad. Esto no es muy indicativo de una industria que sufre un perjuicio. Otras partes alegaron que la reducción de las inversiones no implica perjuicio, sino reubicación de la producción fuera de la Unión.
(77)
La investigación estableció en el considerando 78 del Reglamento provisional que la capacidad de producción de la industria de la Unión aumentó un 9 % en 2008, pero disminuyó después un 10 % durante el PI. Fue el resultado de las decisiones adoptadas para hacer frente a la competencia de los países afectados. Los subsiguientes cierres temporales también se debieron a la presión ejercida por las importaciones objeto de dumping. En lo relativo a las inversiones, en el considerando 89 del Reglamento provisional se estableció que las inversiones realizadas por la industria de la Unión en la Unión disminuyeron un 35 % durante el período considerado. Este es uno de los diversos factores de perjuicio que permitieron concluir en los considerandos 92 y 93 del Reglamento provisional que la industria de la Unión sufrió un perjuicio importante durante el PI.
(78)
A falta de otras observaciones en relación con las existencias, el empleo, los salarios y la productividad, la rentabilidad, el flujo de caja, las inversiones, el rendimiento de las inversiones y la capacidad de reunir capital, el crecimiento y la magnitud del margen de dumping real, se confirman los considerandos 85 a 91 del Reglamento provisional.
5.5. Evolución tras el PI
(79)
Algunas partes alegaron que no había pruebas de que la industria de la Unión sufriera un perjuicio importante, y el hecho de que uno de los dos denunciantes iniciales hubiera retirado su apoyo a la investigación puso de manifiesto que no estaba sufriendo perjuicio. También se alegó que los indicadores de perjuicio para los demás denunciantes no mostraban una situación de perjuicio.
(80)
Hay que señalar que la empresa en cuestión no se opuso a la investigación, sino que adoptó una postura neutral. Así pues, como se ha explicado en el considerando 57, se consideró adecuado mantener a los dos productores como parte de la industria de la Unión.
(81)
Se alegó que se ha producido un notable incremento de los precios en el período posterior al PI, y que esa evolución de los precios en este período se traducirá inmediatamente en beneficios para los denunciantes que, a su vez, anunciaron mejores resultados en sus cuentas públicas para el período 2010-2011.
(82)
Algunas partes insistieron en que se produjo una mejora significativa en la situación de la industria de la Unión en el período posterior al PI, señalando que algunas empresas estaban planeando construir nuevas instalaciones en la Unión. También se alegó que, teniendo en cuenta el reciente incremento de los precios de importación, deben suspenderse las medidas o establecerse en forma de un precio mínimo de importación (PMI).
(83)
Los hechos acaecidos después del PI no se tienen en cuenta normalmente en una investigación antidumping. Además, no se ofrecieron pruebas que hagan pensar que los mencionados hechos posteriores al PI sean evidentes, indiscutibles y duraderos. En cuanto a la suspensión de las medidas definitivas, debe analizarse a la luz de la evolución posterior al PI, que sería de naturaleza duradera.
(84)
En cuanto a la imposición de un PMI, como se explica en los considerandos 123 a 126, se considera que las circunstancias no lo justifican. Por lo tanto, se desestiman todas las alegaciones mencionadas.
6. Conclusión sobre el perjuicio
(85)
La investigación confirmó que la mayoría de los indicadores de perjuicio referentes a la industria de la Unión mostraron una tendencia a la baja durante el período considerado. Basándose en lo anterior, se confirma la conclusión alcanzada en los considerandos 92 y 93 del Reglamento provisional de que la industria de la Unión sufrió un perjuicio importante durante el PI.
E. CAUSALIDAD
1. Efecto de las importaciones objeto de dumping
(86)
Una parte observó que el análisis que figura en el considerando 108 del Reglamento provisional no era correcto, porque parece vincular una disminución global continua del consumo al aumento de las importaciones, mientras que, según esta parte, las importaciones procedentes de los países afectados evolucionó en consonancia con el consumo.
(87)
Debe aclararse en efecto que, como se indica en los considerandos 64 a 66 del Reglamento provisional, el consumo general aumentó un 2 % durante el período considerado. Sin embargo, esto no menoscaba el hecho de que existía un importante incremento general del volumen y de la cuota de mercado de las importaciones objeto de dumping a bajo precio procedentes de los países afectados durante el período considerado (véase el considerando 96 del Reglamento provisional), mientras que el tamaño del mercado se mantuvo prácticamente sin cambios y la industria de la Unión perdió una parte importante de su cuota de mercado, especialmente entre 2009 y el PI.
(88)
Algunas partes argumentaron que las tendencias de las importaciones procedentes de los países en cuestión no están relacionadas con el deterioro de la situación económica de la industria de la Unión, en particular con el volumen de ventas, los valores de las ventas y la rentabilidad. Sostienen que se produjo una mejora de la rentabilidad de la industria de la Unión cuando las importaciones aumentaron en 2008 y, a continuación, descendió de forma significativa cuando las importaciones se mantuvieron estables.
(89)
Contrariamente a la alegación anteriormente mencionada, la investigación señaló, en general, una correlación entre las importaciones objeto de dumping y el perjuicio sufrido por la industria de la Unión durante todo el período considerado (véanse los considerandos 95 a 98 del Reglamento provisional). La investigación también mostró que la industria de la Unión no pudo recuperarse en el período considerado debido al aumento de la presencia de importaciones objeto de dumping a bajo precio en el mercado de la Unión. Por lo tanto, se rechaza esta alegación.
(90)
También se alegó que existían diferencias en las tendencias de las importaciones en función de los tipos de alcohol producidos por algunos productores exportadores, y que, por lo tanto, debía realizarse un análisis del perjuicio independiente para estos alcoholes. Sin embargo, los diferentes tipos incluidos en la definición del producto comparten las mismas características esenciales. La investigación no reveló ninguna diferencia importante entre los alcoholes grasos y sus mezclas producidos a partir de materias primas distintas. Por lo tanto, no hay motivos en el presente caso para establecer un análisis independiente de las tendencias por cada tipo de alcohol.
(91)
También se alegó que el perjuicio no podía atribuirse a la India, ya que sus importaciones no aumentaron durante el período considerado, en especial cuando las compras efectuadas por los denunciantes no se tienen en cuenta. Sin embargo, se constató que las importaciones procedentes de la India se realizaron a precios objeto de dumping en el mercado de la Unión y que el margen de perjuicio era muy superior al nivel mínimo del 2 %. Además, como se explica en los considerandos 63 a 65, se cumplían las condiciones para una evaluación acumulativa para los países afectados. Por consiguiente, debe rechazarse la denuncia.
(92)
También se alegó que el perjuicio no podía atribuirse a las empresas cuyo margen de subcotización individual era negativo o, por esta razón, a las importaciones procedentes de Indonesia en su conjunto.
(93)
Como se explicó en los considerandos 63 a 65, se cumplían todas las condiciones de una evaluación acumulativa de las importaciones afectadas. En consecuencia, los efectos de las importaciones objeto de dumping a bajo precio originarias de los países afectados en la industria de la Unión se evaluaron conjuntamente a efectos de analizar el perjuicio y la causa del mismo. Además, la ausencia de subcotización no excluye la existencia de perjuicio importante para la industria de la Unión. Efectivamente, como se explica en los considerandos 124 a 127 del Reglamento provisional, se constató que el precio cobrado por la industria de la Unión no era suficiente para cubrir todos los costes de producción y lograr el margen razonable de beneficios que podría haber logrado en ausencia de importaciones objeto de dumping durante el PI. Por tanto, se rechazó este argumento.
(94)
A falta de otras observaciones relativas a los efectos de las importaciones objeto de dumping, se confirma lo expuesto en los considerandos 95 a 98 del Reglamento provisional.
2. Efectos de otros factores
(95)
Varias partes han alegado que la verdadera causa del perjuicio sufrido por la industria de la Unión debía atribuirse a la crisis financiera, ya que los principales daños a la industria se produjeron cuando se estabilizaron las importaciones procedentes de los países afectados. También se mencionó que el deterioro de la rentabilidad de la industria de la Unión fue similar al observado para otras empresas que operan en el sector de la industria química.
(96)
La crisis influyó en los resultados de la industria de la Unión. Las tendencias de los factores de perjuicio, como la utilización de la capacidad y el volumen de ventas muestran que la situación de la industria de la Unión se agravó con la crisis y mejoró en cierto modo con la recuperación del mercado. Sin embargo, la investigación demostró que la mejora no permitió la recuperación de la industria de la Unión, que estaba lejos de la situación económica que tuvo a principios del período considerado. Además, como se menciona en el considerando 89, el año 2008, justo antes de que comenzara la crisis financiera, fue el año con el mayor aumento de las importaciones objeto de dumping procedentes de los países afectados y el mayor descenso en el volumen de ventas de la industria de la Unión. Después de ese año la industria de la Unión no se recuperó y las importaciones objeto de dumping siguieron estando muy presentes en el mercado de la Unión. Por estos motivos está claro que, independientemente de otros factores, las importaciones objeto de dumping contribuyeron en gran medida al importante perjuicio sufrido por la industria de la Unión durante el PI. Por tanto, se rechazó este argumento.
(97)
Varias partes también alegaron que la verdadera causa del supuesto perjuicio de la industria de la Unión fueron las importaciones procedentes de otros terceros países, la disminución de la demanda, el aumento de los precios de las materias primas y la falta de un acceso adecuado a estas materias primas, decisiones estratégicas erróneas tomadas por la industria de la Unión, la presión de la competencia en el mercado de transformación, la disminución de la producción del producto afectado destinado al uso interno, el cambio general de las condiciones de mercado y la situación de competencia en el mercado de la Unión.
(98)
Hay que decir que las partes mencionadas no pudieron justificar sus alegaciones y demostrar que otros factores, distintos de las importaciones objeto de dumping a bajo precio procedentes de los países afectados, rompían el nexo causal entre el perjuicio sufrido por la industria de la Unión y las importaciones objeto de dumping.
(99)
Algunas partes alegaron que la Comisión no había analizado la posible repercusión que las ventas de alcoholes grasos y sus mezclas ramificados habían tenido en las ventas del producto afectado realizadas por la industria de la Unión y los efectos que ha tenido en su situación económica. La investigación se centró en el producto definido en los considerandos 8 a 12 y ninguna parte ofreció datos fiables que hubieran permitido evaluar la posible repercusión negativa que los alcoholes grasos y sus mezclas ramificados tuvieron en la situación económica de la industria de la Unión. Por lo tanto, se rechaza esta alegación.
(100)
A falta de observaciones relativas a los efectos de otros factores, se confirma lo expuesto en los considerandos 99 a 106 del Reglamento provisional.
3. Conclusión sobre la causalidad
(101)
La investigación no indicó que hubiera factores distintos de las importaciones objeto de dumping a bajo precio procedentes de los países afectados que rompieran el nexo causal entre el perjuicio importante sufrido por la industria de la Unión y las importaciones objeto de dumping.
(102)
A falta de observaciones relativas a la causalidad, se confirma lo expuesto en los considerandos 107 a 110 del Reglamento provisional.
F. INTERÉS DE LA UNIÓN
1. Industria de la Unión
(103)
A falta de observaciones relativas al interés de la industria de la Unión, se confirma lo expuesto en los considerandos 112 y 113 del Reglamento provisional.
2. Importadores
(104)
No habiéndose recibido ninguna observación en relación con el interés de los importadores, se confirma lo expuesto en los considerandos 115 y 116 del Reglamento provisional.
3. Usuarios
(105)
Hay que recordar que, para evaluar el posible impacto de las medidas antidumping sobre los usuarios de la Unión, la investigación se centró principalmente en los datos agregados facilitados por cinco grandes empresas usuarias visitadas en la fase provisional.
(106)
Sobre esa base, se concluyó provisionalmente que el porcentaje del coste del producto afectado en los costes totales de producción para este grupo fue considerable y oscilaba entre el 10 % y el 20 %, dependiendo del producto final. Sin embargo, se revisaron los datos disponibles y, con arreglo a los nuevos cálculos y a la corrección de algunas cifras, se constata que este porcentaje se sitúa entre el 15 % y el 25 %. Del mismo modo, el margen medio de beneficio en las empresas que utilizan el producto afectado fue de alrededor del 6 % para el grupo de las cinco empresas visitadas; los nuevos cálculos muestran un mayor margen medio de beneficios, que se sitúa en torno al 7,5 %. Por último, también se corrigió la cuota media de negocio que utiliza el producto afectado con respecto al negocio total. Se constató provisionalmente que se situaba en torno al 22 %, pero con los nuevos cálculos se obtuvo un porcentaje del 25 %.
(107)
Tras la publicación del Reglamento provisional, varios usuarios reaccionaron y presentaron observaciones con respecto a la comunicación definitiva. Mostraron su desacuerdo con las cinco empresas de usuarios seleccionadas que se mencionan en el considerando 118 del Reglamento provisional, alegando que los datos utilizados para evaluar el posible impacto de las medidas en la industria usuaria no eran transparentes, ni se basaban en partes representativas y sí en un número pequeño de partes. Se alegó que el análisis debería tener en cuenta los datos facilitados por todos los usuarios que cooperaron en la investigación.
(108)
Sin embargo, como se indica en los considerandos 117 y 118 del Reglamento provisional, las veintiuna empresas que cooperaron representan conjuntamente alrededor del 25 % de las compras totales de la Unión del producto afectado durante el PI, mientras que las cinco empresas utilizadas para evaluar el interés de los usuarios representaban alrededor del 18 % de estas compras, y el 72 % de las compras de los usuarios que cooperaron del producto afectado. Además de ser representativos en términos de volumen de compra del producto afectado, estos cinco usuarios constituían una representación muy buena de los distintos sectores empresariales de la industria de los usuarios. Efectivamente, las cinco empresas visitadas constituyen un grupo heterogéneo que incluye no solo a los productores del producto acabado, es decir, los productores de tensioactivos, sino también a los usuarios de los tensioactivos y a otros usuarios posteriores.
(109)
No obstante, se llevó a cabo un análisis más amplio, teniendo en cuenta toda la información presentada por los usuarios que cooperaron. En particular, se realizó una evaluación específica de la posible incidencia de los derechos antidumping en los productores de tensioactivos como grupo independiente, dado que este grupo podría verse más afectado potencialmente por la imposición de medidas. Un segundo grupo de usuarios, compuesto por todas las demás empresas usuarias que cooperaron en la investigación, ha realizado otro análisis independiente.
(110)
Se realizó una simulación para evaluar el posible efecto de un derecho medio del 5 % sobre las importaciones de alcoholes grasos y sus mezclas, en primer lugar sobre todos los usuarios que cooperaron, y en segundo lugar sobre los dos grupos independientes. Los resultados de la simulación mostraron que la incidencia final de este derecho medio sobre los costes de producción totales para las empresas que utilizan el producto afectado sería aproximadamente del 0,09 % para todos los usuarios, mientras que el impacto del mismo derecho sobre el producto derivado utilizando el producto afectado para el grupo de los tensoactivos sería aproximadamente del 0,05 % y sobre el segundo grupo de empresas sería aproximadamente del 0,29 %.
(111)
El análisis mostró también que los productores de tensioactivos lograron unos márgenes de beneficio más bajos en los sectores que utilizan el producto investigado. Sin embargo, este grupo importó de los países afectados solo alrededor del 2,6 % del total de sus compras del producto investigado durante el PI. Además, el porcentaje de empresas de tensioactivos que utilizan alcoholes grasos y sus mezclas en comparación con su volumen de negocios total se sitúa en torno al 24 %. Así pues, incluso con la aplicación de un derecho antidumping medio del 5 %, el impacto final sobre los costes de producción de los productos, incluido el producto investigado, es muy limitado, incluso insignificante, sobre su rentabilidad total.
(112)
Algunos productores de tensioactivos argumentaron, no obstante, que los derechos antidumping les impedirán comprar libremente sus materias primas, lo cual genera una distorsión en su segmento de mercado.
(113)
Tal como se indica en el considerando 120 del Reglamento provisional, el nivel de los derechos antidumping y el posible impacto sobre la industria usuaria y sobre el mercado de transformación, no genera graves obstáculos para las importaciones del producto afectado. La investigación confirmó que los derechos antidumping definitivos no podían crear una distorsión en el mercado de productos derivados. Al mismo tiempo, no debe ser difícil para los productores de tensioactivos trasladar este bajo incremento de los costes al precio final de sus productos. Por lo tanto, se rechazan las alegaciones de que los derechos antidumping podrían crear distorsiones en el mercado de transformación.
(114)
Tras la comunicación de las conclusiones definitivas, algunos usuarios insistieron en que los productores de la Unión se habían negado a suministrarles mercancías, y en que existían pocas alternativas de suministro. Sin embargo, tal como se indica en el considerando 120 del Reglamento provisional, el nivel relativamente bajo de las medidas propuestas no debe impedir que se pueda importar el producto afectado. Asimismo, los productores de la Unión Europea no producían a plena capacidad durante el período considerado. Además, también es posible realizar importaciones de otros terceros países que no están sujetos a medidas y las cifras de Eurostat para las importaciones de alcoholes grasos y sus mezclas procedentes del resto del mundo tras el PI muestran que estas importaciones están aumentando, claro indicio de que el supuesto riesgo de falta de abastecimiento resulta infundado. Por tanto, se rechazó esta alegación.
(115)
Algunas asociaciones de usuarios que no se dieron a conocer en el plazo establecido en el punto 5.3 del anuncio de inicio alegaron que sus observaciones, especialmente sobre el posible impacto de las medidas en las pequeñas y medianas empresas y en sectores específicos, no habían quedado reflejadas en la evaluación de los intereses de la Unión. Cabe señalar, sin embargo, que en la presente investigación se han tenido en cuenta todas las observaciones de estas asociaciones. Por otro lado, tal como se afirma en el considerando 109, en la evaluación del interés de la Unión se ha tenido en cuenta toda la información presentada por los usuarios que cooperaron. Por consiguiente, se rechazó esta alegación.
(116)
Varias partes alegaron que la duración de las medidas, en caso de que se impongan, debería limitarse a un período máximo de dos años. De acuerdo con el Reglamento de base, lo normal es imponer medidas antidumping definitivas durante un período de cinco años. Dado que ninguna de las partes ha demostrado que fuera suficiente un período de dos años para contrarrestar el dumping causante del perjuicio, tal como exige el artículo 11, apartado 1, del Reglamento de base, no parece haber un motivo suficiente para no aplicar la duración normal de las medidas. Por consiguiente, se rechazó esta alegación.
(117)
No habiéndose recibido ninguna otra observación sobre el interés de los usuarios, se confirma que la imposición de medidas definitivas sobre las importaciones del producto afectado no sería contraria al interés de la Unión y se confirman, por lo tanto, los considerandos 117 a 121 del Reglamento provisional.
4. Conclusión sobre el interés de la Unión
(118)
Basándose en lo anterior, puede confirmarse la conclusión alcanzada en el considerando 122 del Reglamento provisional. No existen razones de peso contra la imposición de derechos antidumping definitivos sobre las importaciones de alcoholes grasos y sus mezclas procedentes de los países afectados.
G. MEDIDAS ANTIDUMPING DEFINITIVAS
1. Nivel de eliminación del perjuicio
(119)
Se recuerda que el margen de beneficio utilizado para calcular el objetivo de beneficio en la fase provisional era del 7,7 %. Los denunciantes afirman que un objetivo de beneficio del 15 % sería más apropiado. A este respecto, hay que señalar que no pudieron presentar pruebas verificables que apoyaran la alegación de que el objetivo de beneficio era demasiado bajo. Se propone, pues, que se confirme el objetivo de beneficio provisional del 7,7 %, que está basado en el margen de beneficio obtenido por todo el negocio del alcohol de un denunciante en su último año rentable antes de que irrumpieran las importaciones objeto de dumping a bajo precio.
(120)
Algunas partes alegaron que un 7,7 % no era realista, era demasiado elevado. Sugirieron que se utilizara un margen de beneficio inferior, entre el 3 % y el 5 %, para determinar el nivel de eliminación del perjuicio. No obstante, esta alegación no se vio respaldada por ninguna prueba que demostrara que el beneficio propuesto era el que podría lograr la industria de la Unión en ausencia de importaciones objeto de dumping en el mercado de la Unión y, por lo tanto, no se ha aceptado.
(121)
Algunas partes han alegado que, por error, la Comisión estableció el nivel de eliminación del perjuicio sobre la base del margen de malbaratamiento, mientras que debería haber utilizado el margen de subcotización. En este caso, no se consideró que el margen de subcotización fuera una base apropiada para establecer el nivel de eliminación del perjuicio para la industria de la Unión, ya que no reflejaría el nivel de precio que podría obtenerse en ausencia de importaciones objeto de dumping en el mercado de la Unión. La alegación fue, por lo tanto, rechazada.
(122)
Sobre esta base, pueden confirmarse los márgenes de perjuicio provisionales expresados como porcentaje del precio cif en la frontera de la Unión, no despachado de aduana, tal como se indica en el considerando 127 del Reglamento provisional.
2. Medidas definitivas
2.1. Forma de las medidas definitivas
(123)
Como se ha mencionado en los considerandos 79 a 84, algunas partes alegaron, entre otras cosas, que debían suspenderse las medidas actuales dado que los acontecimientos posteriores al PI referentes al incremento de precios del producto afectado en el mercado de la Unión eran evidentes, indiscutibles y duraderos. También argumentaron que las medidas definitivas no deberían adoptar la forma de un derecho ad valorem, sino establecerse más bien en forma de PMI.
(124)
Se considera, sin embargo, que en este caso concreto, las circunstancias no justifican la imposición de un precio mínimo de importación. Esta forma de la medida podría eludirse fácilmente habida cuenta de la naturaleza del producto afectado y de las complejas estructuras sociales de los exportadores en cuestión.
(125)
Sin embargo, se reconoce que existe cierta sensibilidad a los precios en el mercado para el producto en cuestión y, por tanto, sería razonable minimizar la repercusión de las medidas definitivas sobre los usuarios de la Unión en caso de posibles incrementos significativos de los precios del producto afectado. Por lo tanto, se considera apropiado modificar la forma de las medidas definitivas de derechos ad valorem a derechos específicos.
(126)
Con este tipo de medidas se espera limitar en cierto modo cualquier posible incidencia negativa sobre los usuarios en caso de que los precios aumenten de forma significativa y rápida. Si, por el contrario, los precios disminuyeran, los derechos específicos seguirían garantizando una protección suficiente a los productores de la Unión. Los derechos específicos se basan en los valores cif de las exportaciones a la Unión de las empresas que cooperaron en el PI, convertidos a euros utilizando los tipos de cambio mensuales, multiplicados por el importe más bajo entre los márgenes de dumping y de perjuicio, de conformidad con la regla del derecho inferior.
(127)
A este respecto, dos productores exportadores alegaron que debería utilizarse el tipo de cambio medio anual en lugar del mensual. Sin embargo, hay que señalar que, conforme a la práctica habitual, cualquier conversión de monedas en las investigaciones antidumping se realiza empleando los tipos de cambio mensuales. También fue el caso en esta investigación. Por tanto, se rechazó esta alegación.
(128)
El denunciante alegó que, al establecer los derechos específicos, debían haberse utilizado los precios corrientes de los alcoholes grasos y sus mezclas en lugar de los valores cif durante el PI. Cabe señalar que los derechos específicos se establecen sobre la base de los cálculos del dumping y del perjuicio durante el PI. En este caso, no se han presentado argumentos motivados para basar el cálculo de los derechos específicos en un período posterior al PI. Por consiguiente, se rechazó esta alegación.
2.2. Imposición de las medidas definitivas
(129)
Tras la publicación de las medidas provisionales, se presentó un productor exportador potencial y alegó que el tipo de derecho residual debería establecerse en el nivel del derecho más elevado impuesto y no del margen de dumping más elevado constatado para Indonesia. Sin embargo, el derecho residual se establece en el margen de dumping residual o de perjuicio residual aplicando la regla del derecho inferior. Por tanto, se rechazó esta alegación.
(130)
A la vista de lo anterior se considera que, de conformidad con el artículo 9, apartado 4, del Reglamento de base, deben establecerse medidas antidumping definitivas con respecto a las importaciones del producto en cuestión al nivel de los márgenes de dumping y de perjuicio inferiores, de conformidad con la regla del derecho inferior.
(131)
Se informó a todas las partes de los hechos y consideraciones esenciales de acuerdo con los cuales estaba previsto recomendar el establecimiento de derechos antidumping definitivos. También se les concedió un plazo para que pudieran formular observaciones después de la comunicación final. Las observaciones presentadas por las partes fueron debidamente tenidas en cuenta y, en su caso, se modificaron las conclusiones en consecuencia.
(132)
Los tipos de derecho antidumping definitivos propuestos son los siguientes:
País
Empresa
Derecho antidumping específico definitivo (EUR por tonelada neta)
India
VVF Limited
46,98
Todas las demás empresas
86,99
Indonesia
P.T. Musim Mas
45,63
Todas las demás empresas
80,34
Malasia
KL-Kepong Oleomas Sdn.Bhd.
35,19
Emery Oleochemicals (M) Sdn. Bhd.
61,01
Fatty Chemical Malaysia Sdn. Bhd
51,07
Todas las demás empresas
61,01
(133)
Los tipos del derecho antidumping para empresas individuales especificados en el presente Reglamento solo son aplicables a las importaciones del producto afectado fabricado por dichas empresas y, por tanto, por las personas jurídicas mencionadas expresamente. Las importaciones del producto afectado fabricado por cualquier otra empresa no citada específicamente en el presente Reglamento, con su nombre y dirección, incluidas las entidades vinculadas a las específicamente citadas, no podrán beneficiarse de estos tipos y deben estar sujetas al tipo de derecho aplicable a «todas las demás empresas».
(134)
Toda solicitud de aplicación de estos tipos individuales del derecho antidumping (por ejemplo, a raíz de un cambio de nombre de la entidad o de la creación de nuevas entidades de producción o venta) debe dirigirse inmediatamente a la Comisión (10), junto con toda la información pertinente, en particular toda modificación de las actividades de la empresa relacionadas con la producción, las ventas en el mercado interior y de exportación derivadas, por ejemplo, del cambio de nombre o del cambio de las entidades de producción o de venta. En caso necesario, el presente Reglamento se debe modificar en consecuencia actualizando la lista de empresas que se benefician de los tipos de derecho individuales.
3. Compromisos
(135)
Un productor exportador indio, así como uno malasio, junto con su importador vinculado, ofrecieron un compromiso de precios de conformidad con el artículo 8, apartado 1, del Reglamento de base. Ambas ofertas de compromiso contenían un elevado número de grupos de productos (determinados por la composición química), cada uno de ellos sujeto a un precio mínimo de importación (PMI), con unas diferencias de precios entre los grupos de hasta un 25 % para el exportador malasio y hasta el 100 % para el exportador indio. Además, los precios variaban hasta un 20 % dentro de los distintos grupos, planteando un riesgo extremadamente elevado de compensación cruzada. También se observó que la oferta del exportador indio no abordó la volatilidad de precios del producto afectado. Se identificaron riesgos adicionales de compensación cruzada en lo relativo al exportador malasio y su importador vinculado de la Unión, que no solo obtuvo el producto afectado del exportador malasio, sino también de otros proveedores. Por último, sería difícil para las aduanas determinar la composición química del producto sin realizar un análisis individual, haciendo de este modo que el seguimiento fuera muy oneroso, por no decir imposible. Por tanto, se rechazaron las ofertas de compromiso. A raíz de la propuesta de cambiar la forma de las medidas, un productor exportador modificó su oferta de compromiso: sugirió un PMI medio para todos los grupos de productos y señaló que ya no había riesgo de compensación cruzada. El otro productor exportador mantuvo su oferta. Sin embargo, dado el número de tipos de productos y las variaciones de precios entre ellos, un PMI podría comprometer totalmente la eficacia de las medidas. Además, tal como se ha indicado anteriormente, la estructura de las empresas y de sus ofertas sigue siendo un obstáculo para la aceptación de un compromiso. La notificación y el régimen de precios que haya propuesto un exportador no despeja estas preocupaciones y, en cualquier caso, harían que el seguimiento fuera muy oneroso o prácticamente imposible. En consecuencia, no pueden aceptarse las ofertas de compromiso.
4. Percepción definitiva de los derechos antidumping provisionales
(136)
Habida cuenta de la magnitud de los márgenes de dumping determinados y a la luz del nivel de perjuicio causado a la industria de la Unión, se considera necesario percibir de manera definitiva los importes garantizados mediante el derecho antidumping provisional, establecido por el Reglamento provisional, a razón del importe de los derechos definitivos establecidos por el presente Reglamento. En caso de que los derechos definitivos sean inferiores a los provisionales, se deben liberar los importes provisionalmente garantizados que sean superiores al tipo de los derechos antidumping definitivos.
HA ADOPTADO EL PRESENTE REGLAMENTO:
Artículo 1
1. Se establece un derecho antidumping definitivo sobre las importaciones de alcoholes grasos saturados con una longitud de la cadena de átomos de carbono de C8, C10, C12, C14, C16 o C18 (excluidos los isómeros ramificados), incluidos los alcoholes grasos saturados puros [también denominados «fracciones puras» (single cuts)], y las mezclas que contienen predominantemente una combinación de longitudes de la cadena de átomos de carbono de C6-C8, C6-C10, C8-C10 y C10-C12 (clasificadas normalmente como C8-C10), las mezclas que contienen predominantemente una combinación de longitudes de la cadena de átomos de carbono de C12-C14, C12-C16, C12-C18 y C14-C16 (clasificadas normalmente como C12-C14) y las mezclas que contienen predominantemente una combinación de longitudes de la cadena de átomos de carbono de C16-C18, actualmente clasificados en los códigos NC ex 2905 16 85, 2905 17 00, ex 2905 19 00 y ex 3823 70 00 (códigos TARIC 2905168510, 2905190060, 3823700011 y 3823700091), originarios de la India, Indonesia y Malasia.
2. El tipo del derecho antidumping definitivo aplicable a los productos descritos en el apartado 1 y fabricados por las empresas indicadas a continuación, será de:
País
Empresa
Derecho antidumping definitivo (EUR por tonelada neta)
Código TARIC adicional
India
VVF Ltd, Taloja, Maharashtra
46,98
B110
Todas las demás empresas
86,99
B999
Indonesia
P.T. Musim Mas, Tanjung Mulia, Medan, Sumatera Utara
45,63
B112
Todas las demás empresas
80,34
B999
Malasia
KL-Kepong Oleomas Sdn. Bhd, Pelabuhan Klang, Selangor, Darul Ehsan
35,19
B113
Emery Oleochemicals (M) Sdn. Bhd., Kuala Langat, Selangor
61,01
B114
Fatty Chemical Malaysia Sdn. Bhd. Prai, Penang
51,07
B117
Todas las demás empresas
61,01
B999
3. En caso de que las mercancías resulten dañadas antes del despacho a libre práctica y, en consecuencia, el precio pagado o pagadero se calcule proporcionalmente a efectos de determinar el valor en aduana, de conformidad con el artículo 145 del Reglamento (CEE) no 2454/93 de la Comisión, de 2 de julio de 1993, por el que se fijan determinadas disposiciones de aplicación del Reglamento (CEE) no 2913/92 del Consejo por el que se aprueba el Código Aduanero Comunitario (11), el importe del derecho antidumping, calculado sobre la base de los importes indicados anteriormente, se reducirá mediante prorrateo del precio pagado o pagadero.
4. A menos que se especifique lo contrario, serán aplicables las disposiciones vigentes en materia de derechos de aduana.
Artículo 2
Deben percibirse de manera definitiva los importes garantizados por el derecho antidumping provisional establecido con arreglo al Reglamento (UE) no 446/2011. Los importes garantizados superiores a los tipos del derecho antidumping definitivo serán liberados.
Artículo 3
El presente Reglamento entrará en vigor al día siguiente de su publicación en el Diario Oficial de la Unión Europea.
El presente Reglamento será obligatorio en todos sus elementos y directamente aplicable en cada Estado miembro.
Hecho en Bruselas, el 8 de noviembre de 2011.