NAŘÍZENÍ KOMISE (EU) č. 144/2011
ze dne 17. února 2011,
kterým se mění nařízení (EU) č. 206/2010, kterým se stanoví seznamy třetích zemí, území nebo jejich částí, z nichž je povolen vstup některých zvířat a čerstvého masa na území Evropské unie, a požadavky na veterinární osvědčení
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na směrnici Rady 2002/99/ES ze dne 16. prosince 2002, kterou se stanoví veterinární předpisy pro produkci, zpracování, distribuci a dovoz produktů živočišného původu určených k lidské spotřebě (1), a zejména na úvodní větu článku 8, čl. 8 odst. 1 první pododstavec a čl. 9 odst. 2 písm. b) uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 2004/68/ES ze dne 26. dubna 2004, kterou se stanoví veterinární předpisy pro dovoz některých živých kopytníků do Společenství a pro jejich tranzit, mění směrnice 90/426/EHS a 92/65/EHS a zrušuje směrnice 72/462/EHS (2), a zejména na čl. 6 odst. 1 první pododstavec a čl. 7 písm. e) uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Směrnice Rady 64/432/EHS ze dne 26. června 1964 o veterinárních otázkách obchodu se skotem a prasaty uvnitř Společenství (3) se týká obchodu se skotem uvnitř Unie. Stanoví, že skot určený k chovu a produkci musí pocházet ze stáda úředně prostého enzootické leukózy skotu a, jedná-li se o zvířata starší 12 měsíců, reagovat negativně na individuální vyšetření provedené nejvýše 30 dnů před opuštěním stáda původu, v souladu s přílohou D uvedené směrnice.
(2)
Směrnice 64/432/EHS také stanoví diagnostické testy, které se mají pro brucelózu používat, a požadavky na veterinární osvědčení pro obchod se skotem určeným k chovu a produkci uvnitř Unie. Kromě toho uvedená směrnice ve znění nařízení Komise 2008/984/ES (4) nyní zahrnuje fluorescenční polarizační test jako standardní diagnostický test.
(3)
Směrnice 2004/68/ES stanoví veterinární požadavky pro dovoz některých živých kopytníků do Unie a pro jejich tranzit. Uvedené požadavky zahrnují zvláštní veterinární požadavky na živé kopytníky, jež mají vycházet z pravidel stanovených v právních předpisech Unie týkajících se nákaz, ke kterým jsou uvedená zvířata vnímavá.
(4)
Směrnice 2004/68/ES dále stanoví, že pro třetí země mohou být stanoveny zvláštní podmínky, jež byly Unií na základě úředních veterinárních záruk poskytnutých dotčenou třetí zemí úředně uznány za rovnocenné.
(5)
Nařízení Komise (EU) č. 206/2010 ze dne 12. března 2010, kterým se stanoví seznamy třetích zemí, území nebo jejich částí, z nichž je povolen vstup některých zvířat a čerstvého masa na území Evropské unie, a požadavky na veterinární osvědčení (5), stanoví požadavky na veterinární osvědčení pro vstup některých zásilek obsahujících živá zvířata nebo čerstvé maso na území Unie. Přílohy I a II uvedeného nařízení stanoví seznamy třetích zemí, území nebo jejich částí, z nichž je povoleno propustit zásilky uvedených zvířat a jejich masa do Unie.
(6)
Příloha I nařízení (EU) č. 206/2010 rovněž stanoví zvláštní podmínky pro vstup domácího skotu určeného k chovu a produkci na území Unie a vzor veterinárního osvědčení pro uvedená zvířata, včetně druhů Bubalus a Bison a jejich kříženců (BOV-X).
(7)
Zvláštní podmínka „IVb“ přílohy I nařízení (EU) č. 206/2010 se týká území se schválenými hospodářstvími, kterým je přiznán status hospodářství úředně prostých enzootické leukózy skotu (EBL) pro účely vývozu zvířat vybavených osvědčením podle vzoru BOV-X do Unie. Uvedená zvláštní podmínka by měla být změněna, aby se zohlednila ustanovení směrnice 64/432/EHS týkající se stád úředně prostých enzootické leukózy skotu.
(8)
Zvláštní podmínka IVb stanovená v části 1 přílohy I nařízení (EU) č. 206/2010 a vzor veterinárního osvědčení (BOV-X) stanovený v části 2 uvedené přílohy by proto měly být odpovídajícím způsobem změněny.
(9)
Kromě toho by měla být změněna část 6 přílohy I nařízení (EU) č. 206/2010, aby se zohlednil diagnostický fluorescenční polarizační test stanovený ve směrnici 64/432/EHS.
(10)
Nařízení (EU) č. 206/2010 rovněž stanoví, že čerstvé maso vpuštěné na území Unie musí splňovat požadavky stanovené v příslušném veterinárním osvědčení pro uvedené maso v souladu se vzory stanovenými v části 2 přílohy II a s ohledem na jakékoli zvláštní podmínky nebo doplňkové záruky požadované pro takové maso.
(11)
Botswana požádala o povolení vývozu do Unie vykostěného a vyzrálého hovězího masa zvířat z veterinární oblasti tlumení nákaz 4a uvnitř území označeného jako BW-4 ve sloupci 2 tabulky v části 1 přílohy II nařízení (EU) č. 206/2010.
(12)
Požadavky na dovoz masa ze třetích zemí do Unie záleží na nákazovém statusu vyvážející třetí země, území nebo jejich části. Světová organizace pro zdraví zvířat určuje status ohledně slintavky a kulhavky svých členských zemí a v květnu 2010 uznala dotčenou oblast za pásmo prosté slintavky a kulhavky, kde není očkování prováděno. Botswana zavedla oblast přísného dozoru o šíři 10 km, aby se pásmo prosté slintavky a kulhavky oddělilo od jiných částí uvedené země.
(13)
Botswaně by tudíž mělo být povolen vstup na území Unie vykostěného a vyzrálého hovězího masa zvířat z pásma prostého slintavky a kulhavky. Sloupec 4 tabulky části 1 přílohy II nařízení (EU) č. 206/2010 by proto měl odkazovat na vzor veterinárního osvědčení BOV. Část 1 přílohy II uvedeného nařízení by proto měla být odpovídajícím způsobem změněna.
(14)
Přílohy I a II nařízení (EU) č. 206/2010 by proto měly odpovídajícím způsobem změněny.
(15)
Je nezbytné stanovit přechodné období, aby měly členské státy a odvětví dostatek času přijmout nezbytná opatření pro splnění požadavků stanovených v nařízení (EU) č. 206/2010 ve znění tohoto nařízení a aby nedošlo k žádnému narušení obchodu.
(16)
Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Přílohy I a II nařízení (EU) č. 206/2010 se mění v souladu s přílohou tohoto nařízení.
Článek 2
Během přechodného období do 31. května 2011 mohou být zásilky domácího skotu určeného k chovu a/nebo produkci po dovozu, ke kterým bylo před změnami zavedenými článkem 1 tohoto nařízení přiloženo veterinární osvědčení v souladu se vzorem BOV-X stanoveným v části 2 přílohy I nařízení (EU) č. 206/2010, nadále propouštěny do Unie.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 17. února 2011.
REGLAMENTO (UE) No 144/2011 DE LA COMISIÓN
de 17 de febrero de 2011
que modifica el Reglamento (UE) no 206/2010, por el que se establecen listas de terceros países, territorios o bien partes de terceros países o territorios autorizados a introducir en la Unión Europea determinados animales o carne fresca y los requisitos de certificación veterinaria
(Texto pertinente a efectos del EEE)
LA COMISIÓN EUROPEA,
Visto el Tratado de Funcionamiento de la Unión Europea,
Vista la Directiva 2002/99/CE del Consejo, de 16 de diciembre de 2002, por la que se establecen las normas zoosanitarias aplicables a la producción, transformación, distribución e introducción de los productos de origen animal destinados al consumo humano (1), y, en particular, su artículo 8, frase introductoria, y apartado 1, párrafo primero, y su artículo 9, apartado 2, letra b),
Vista la Directiva 2004/68/CE del Consejo, de 26 de abril de 2004, por la que se establecen normas zoosanitarias para la importación y tránsito en la Comunidad de determinados ungulados vivos, se modifican las Directivas 90/426/CEE y 92/65/CEE y se deroga la Directiva 72/462/CEE (2), y, en particular, su artículo 6, apartado 1, párrafo primero, y su artículo 7, letra e),
Considerando lo siguiente:
(1)
La Directiva 64/432/CEE del Consejo, de 26 de junio de 1964, relativa a problemas de policía sanitaria en materia de intercambios intracomunitarios de animales de las especies bovina y porcina (3), se aplica al comercio de ganado bovino dentro de la Unión. En dicha Directiva se establece que los bovinos destinados a la cría y la producción deben proceder de un rebaño oficialmente indemne de leucosis bovina enzoótica y, si tienen más de doce meses, haber dado negativo en una prueba individual realizada durante los treinta días anteriores a su salida del rebaño de origen y cumplir lo dispuesto en el anexo D de la Directiva.
(2)
La Directiva 64/432/CEE también establece las pruebas diagnósticas que deben utilizarse en relación con la brucelosis y los requisitos de certificación a efectos del comercio dentro de la Unión de bovinos para cría y producción. Además, esta Directiva, modificada por la Decisión 2008/984/CE de la Comisión (4), incluye actualmente el ensayo de fluorescencia polarizada como prueba diagnóstica ordinaria.
(3)
La Directiva 2004/68/CE establece los requisitos zoosanitarios para la importación a la Unión de ungulados vivos y su tránsito por esta. Tales requisitos comprenden exigencias zoosanitarias específicas para los ungulados vivos que deben basarse en las disposiciones de la legislación de la Unión respecto a las enfermedades que pueden contraer estos animales.
(4)
La Directiva 2004/68/CE también prevé las condiciones específicas que pueden aplicarse a los terceros países cuya equivalencia haya reconocido oficialmente la Unión con arreglo a las garantías sanitarias oficiales facilitadas por dichos terceros países.
(5)
El Reglamento (UE) no 206/2010 de la Comisión, de 12 de marzo de 2010, por el que se establecen listas de terceros países, territorios o bien partes de terceros países o territorios autorizados a introducir en la Unión Europea determinados animales o carne fresca y los requisitos de certificación veterinaria (5), establece los requisitos de certificación veterinaria para la introducción en la Unión de determinadas partidas de animales vivos o de carne fresca. Los anexos I y II de este Reglamento recogen las listas de los terceros países, territorios, o bien partes de terceros países o territorios, desde los que pueden introducirse en la Unión dichas partidas de animales o de carne.
(6)
Además, en el anexo I del Reglamento (UE) no 206/2010 figuran las condiciones específicas para la introducción en la Unión de bovinos domésticos destinados a la cría y la producción junto con el modelo de certificado veterinario correspondiente a estos animales, incluidas las especies de los géneros Bubalus y Bison y sus cruces (modelo BOV-X).
(7)
La condición específica «IVb» contemplada en el anexo I del Reglamento (UE) no 206/2010 se refiere a un «territorio con explotaciones autorizadas reconocidas oficialmente indemnes de leucosis bovina enzoótica a efectos de exportación a la Unión de animales vivos certificados de conformidad con el modelo de certificado BOV-X». Debe modificarse esta condición específica para recoger las disposiciones relativas a los rebaños de ganado bovino oficialmente indemnes de leucosis bovina enzoótica contemplados en la Directiva 64/432/CEE.
(8)
Por tanto, deben modificarse en consecuencia la condición específica IVb del anexo I, parte 1, del Reglamento (UE) no 206/2010 y el modelo de certificado veterinario (BOV-X) que figura en la parte 2 de dicho anexo.
(9)
Asimismo, debe modificarse la parte 6 del anexo I del Reglamento (UE) no 206/2010 para tener en cuenta la prueba diagnóstica del ensayo de fluorescencia polarizada que recoge la Directiva 64/432/CEE.
(10)
El Reglamento (UE) no 206/2010 establece también que la carne fresca introducida en la Unión debe cumplir los requisitos del certificado veterinario correspondiente al tipo de carne en cuestión, según los modelos del anexo II, parte 2, teniendo en cuenta cualquier condición específica o garantía adicional aplicable a esa carne.
(11)
Botsuana ha pedido autorización para exportar a la Unión carne de bovino deshuesada y madurada procedente de animales de la zona de control veterinario no 4a, situada en el territorio que se identifica como BW-4 en la columna 2 del cuadro del anexo II, parte 1, del Reglamento (UE) no 206/2010.
(12)
Los requisitos para las importaciones a la Unión de carne de terceros países dependen de la situación zoosanitaria del tercer país, territorio o bien parte del tercer país o territorio de exportación. La Organización Mundial de Sanidad Animal (OIE), que determina el estatus sanitario de sus países miembros en relación con la fiebre aftosa, reconoció en mayo de 2010 la citada zona como zona libre de esta enfermedad sin vacunación. Botsuana ha establecido una zona de vigilancia intensiva de 10 km para separar la zona libre de fiebre aftosa de otras partes del país.
(13)
Por consiguiente, debe permitirse que Botsuana introduzca carne de bovino deshuesada y madurada procedente de animales de la zona indemne de fiebre aftosa. En la columna 4 del cuadro que figura en el anexo II, parte 1, del Reglamento (UE) no 206/2010 debe figurar, por tanto, una referencia al modelo de certificado veterinario BOV. Y es preciso modificar en consecuencia el anexo II, parte 1, de dicho Reglamento.
(14)
Por tanto, los anexos I y II del Reglamento (CE) no 206/2010 deben modificarse en consecuencia.
(15)
Es preciso establecer un período transitorio a fin de que los Estados miembros y la industria dispongan de tiempo suficiente para adoptar las medidas oportunas a efectos de cumplir los requisitos del Reglamento (UE) no 206/2010, modificado por el presente Reglamento, sin perturbar el comercio.
(16)
Las medidas previstas en el presente Reglamento se ajustan al dictamen del Comité Permanente de la Cadena Alimentaria y de Sanidad Animal,
HA ADOPTADO EL PRESENTE REGLAMENTO:
Artículo 1
Los anexos II y III del Reglamento (UE) no 206/2010 quedan modificados con arreglo a lo dispuesto en el anexo del presente Reglamento.
Artículo 2
Durante un período transitorio que se extenderá hasta el 31 de mayo de 2011, podrán seguir introduciéndose en la Unión partidas de bovinos domésticos destinados, tras la importación, a la cría o a la producción, que vayan acompañados de certificados acordes con el modelo BOV-X, con arreglo al anexo I, parte 2, del Reglamento (UE) no 206/2010, expedidos antes de que se introdujeran las modificaciones que comporta el artículo 1 del presente Reglamento.
Artículo 3
El presente Reglamento entrará en vigor el vigésimo día siguiente al de su publicación en el Diario Oficial de la Unión Europea.
El presente Reglamento será obligatorio en todos sus elementos y directamente aplicable en cada Estado miembro.
Hecho en Bruselas, el 17 de febrero de 2011.