ROZHODNUTÍ KOMISE
ze dne 25. ledna 2012
o podpoře poskytnuté Řeckem pěstitelům obilovin a zemědělským družstvům působícím v odvětví obilovin
č. SA 27354 (C 36/10) (ex NN 3/10, ex CP 11/09)
(oznámeno pod číslem K(2011) 9335)
(Pouze řecké znění je závazné)
(Text s významem pro EHP)
(2012/320/EU)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 108 odst. 2 první pododstavec této smlouvy,
s ohledem na Dohodu o Evropském hospodářském prostoru, a zejména na čl. 62 odst. 1 písm. a) této dohody,
poté, co v souladu s čl. 108 odst. 2 prvním pododstavcem Smlouvy (1) vyzvala zúčastněné strany k podání připomínek, a s ohledem na tyto připomínky,
vzhledem k těmto důvodům:
I. POSTUP
(1)
Dne 18. listopadu 2008 obdržela Komise e-mailem informace týkající se údajné podpory poskytnuté řeckým státem pěstitelům obilovin a sdružením zemědělských družstev působících v odvětví obilovin. Údajná podpora spočívala v poskytování bezúročných úvěrů. Dopisem ze dne 21. listopadu 2008 požádala Komise řecké orgány o poskytnutí informací týkajících se uvedené podpory.
(2)
Dopisem ze dne 24. listopadu 2008 požádala Komise stěžovatele, aby předložil vyplněný formulář stížnosti. Tento formulář obdržela Komise dne 8. ledna 2009.
(3)
Poté, co Komise obdržela tento formulář stížnosti, avšak neobdržela žádnou odpověď od řeckých orgánů na svůj dopis ze dne 21. listopadu 2008, zaslala jim dne 23. ledna 2009 druhý dopis, v němž požádala o informace týkající se dotčeného opatření. Jelikož ve stanovené lhůtě neobdržela Komise na tento dopis odpověď, zaslala dne 24. března 2009 řeckým orgánům upomínku.
(4)
Dne 14. května 2009 zaslaly řecké orgány Komisi dopis, v němž bylo uvedeno jen velmi málo informací o podpoře, která byla předmětem stížnosti. V návaznosti na tento dopis zaslala Komise řeckým orgánům dne 11. června 2009 druhou žádost o informace s podrobnějšími dotazy týkajícími se údajné státní podpory.
(5)
Dne 20. července 2009 požádaly řecké orgány o prodloužení lhůty pro poskytnutí příslušných informací, a to do 30. srpna 2009. Dopisem ze dne 23. července 2009 vyjádřila Komise s tímto prodloužením lhůty svůj souhlas. E-mailem ze dne 1. září 2009 požádaly řecké orgány o další prodloužení lhůty o jeden měsíc. Dopisem ze dne 14. září prodloužila Komise tuto lhůtu podruhé, a sice do 30. září 2009.
(6)
Jelikož více než dva měsíce po vypršení stanovené lhůty Komise neobdržela žádnou odpověď, zaslala řeckým orgánům dne 1. prosince 2009 upomínku a poskytla jim další jeden měsíc na dodání příslušných informací. V této upomínce upozornila Komise řecké orgány na skutečnost, že pokud nezašlou Komisi odpověď v předepsané lhůtě, Komise si poskytnutí informací vyžádá (prostřednictvím „příkazu k poskytnutí informací“) podle čl. 10 odst. 3 nařízení Rady (ES) č. 659/1999 ze dne 22. března 1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 93 Smlouvy o ES (2) (3). Kromě toho byla dne 26. ledna 2010 věc zanesena do registru neoznámených podpor pod číslem NN 3/10.
(7)
Ve lhůtě stanovené Komisí neposkytly řecké orgány žádné informace. Proto přijala Komise dne 10. března 2010 rozhodnutí podle čl. 10 odst. 3 nařízení (ES) č. 659/1999, v němž požaduje po řeckých orgánech, aby požadované informace poskytly.
(8)
Řecké orgány odpověděly dne 19. března 2010. Ve své odpovědi tvrdily, že odpověděly Komisi na její dopis ze dne 1. prosince 2009 dopisem ze dne 9. února 2010. Ve svém dopise ze dne 17. května 2010 zaslala Komise řeckým orgánům určité doplňující dotazy. Požádala je rovněž o to, aby poskytly důkaz o údajném odeslání svého dopisu Komisi dne 9. února 2010. Mezitím Komise obdržela od stěžovatele další informace o dotčené podpoře. Proto dne 18. června 2010 zaslala řeckým orgánům další dopis, aby jim poskytla příležitost vyjádřit k těmto novým informacím své připomínky. Řecké orgány odpověděly na dopis ze dne 17. května 2010, ale neposkytly žádný důkaz o odeslání svého dopisu ze dne 9. února 2010. Dne 30. září 2010 odpověděly řecké orgány rovněž na dopis Komise ze dne 18. června 2010.
(9)
Dopisem ze dne 15. prosince 2010 informovala Komise Řecko o svém rozhodnutí zahájit postup podle čl. 108 odst. 2 Smlouvy, který se týká dotčené podpory. V dopise ze dne 21. ledna 2011 zaslaly řecké orgány své připomínky k rozhodnutí Komise ze dne 15. prosince 2010. Komise zaslala řeckým orgánům další dotazy v dopise ze dne 5. května 2011, na který řecké orgány odpověděly dne 6. června 2011.
(10)
Rozhodnutí Komise o zahájení uvedeného postupu bylo zveřejněno v Úředním věstníku Evropské unie (4). Komise vyzvala zúčastněné strany, aby vyjádřily své připomínky k dotčenému opatření. Komise obdržela připomínky od jedné zúčastněné strany, která tvrdila, že dotčená opatření jsou protiprávní. O těchto připomínkách byly řecké orgány informovány a své připomínky poskytly v dopise ze dne 1. prosince 2011.
II. PODROBNÝ POPIS PODPORY
ΙΙ.1. Stížnost
(11)
Dne 18. listopadu 2008 obdržela Komise e-mailem informace týkající se údajné podpory poskytnuté řeckým státem pěstitelům obilovin a sdružením zemědělských družstev. Podle této stížnosti spočívala podpora v poskytování bezúročných úvěrů ve výši 150 milionů EUR sdružením zemědělských družstev působícím v odvětví obilovin.
II.2. Souvislosti
(12)
Na základě informací poskytnutých řeckými orgány oseli řečtí zemědělci během roku 2008 o 60 000 hektarů (600 000„stremma“) kukuřice více než v předchozím roce. Důsledkem byla značná nadprodukce kukuřice a následný pokles cen. Totéž se stalo s pšenicí. Vzhledem k této situaci a v důsledku hospodářské krize rozhodla řecká vláda poskytnout podporu řeckým producentům.
(13)
Podle řeckých orgánů byla podpora poskytnuta organizacím producentů, tj. sdružením zemědělských družstev (dále jen „sdružení“). Tato sdružení neměla dostatečné finanční prostředky k tomu, aby podpořila příjmy zemědělců, ani neměla kvůli finanční krizi přístup na finanční trhy za účelem získání úvěrů. Řecké orgány dále tvrdily, že kdyby v průběhu zimy 2008 družstva prodala toto množství shromážděných obilovin, došlo by k významnému poklesu cen a producenti by utrpěli citelné ztráty. Aby tedy řecká vláda zabránila poklesu cen obilovin a zajistila zemědělcům minimální příjem, rozhodla se poskytnout sdružením a nepřímo tedy i zemědělcům (kteří svou produkci odevzdali družstvům) podporu v podobě státem zaručeného úvěru s úrokovým příspěvkem. Podle řeckých orgánů byl tento úvěr poskytnut sdružením, aby byl postoupen producentům za množství obilovin nakoupených nebo obdržených sdruženími v roce 2008. Kvůli vleklé krizi na trhu s obilovinami prodloužily řecké orgány lhůtu pro splacení úvěrů do 30. září 2010.
ΙΙ.3. Opatření
(14)
Řecké orgány přijaly řadu rozhodnutí, kterými tato podpora nabyla účinku.
(15)
V rozhodnutí řeckého ministra hospodářských věcí a financí č. 56700/B.3033 ze dne 8. prosince 2008 se mimo jiné stanoví:
„Článek 1 Schvaluje se úrokový příspěvek pro úvěry, které byly nebo budou poskytnuty v roce 2008 finančními institucemi sdružením zemědělských družstev a družstvům zemědělské prvovýroby v Řecku, aby byly použity na platby producentům za množství obilovin nakoupených nebo obdržených v roce 2008. Uvedené úvěry budou subvencovány od data, kdy budou poskytnuty. […]
Článek 3 Doba trvání dotčených úvěrů začne dnem jejich poskytnutí a skončí dnem jejich splacení, nejpozději však 30. září 2009. […]“
(16)
V rozhodnutí řeckého ministra hospodářských věcí a financí č. 2/88675/0025 ze dne 9. prosince 2008 se mimo jiné stanoví:
„1)
Řecký stát poskytne 100 % záruku pro zajištění úvěrů, které poskytnou finanční instituce sdružením zemědělských družstev a družstvům zemědělské prvovýroby v Řecku, aby byly použity na platby producentům za množství obilovin nakoupených nebo obdržených v roce 2008, v souladu s ustanoveními zákona č. 2322/1995. Na úvěry poskytnuté finančními institucemi sdružením zemědělských družstev a družstvům zemědělské prvovýroby v roce 2008 na nákup obilí se vztahují ustanovení tohoto rozhodnutí s platností od data poskytnutí úvěru. Celková výše úvěrů, které byly nebo budou poskytnuty, nepřesáhne 150 milionů EUR. […]
3)
[…] V případě neuhrazení nesplacené části úvěru k datu splatnosti se tato částka stane splatnou a vymahatelnou. Aby byly bankám zaručené pohledávky proplaceny státem, musí banky do tří měsíců od data splatnosti předložit podpůrnou dokumentaci uvedenou v rozhodnutí ministra hospodářských věcí a financí č. 2/478/0025/04.01.2006 (vládní věstník, řada II, č. 16/13.01.2006).[…]“
(17)
Na základě rozhodnutí ministra hospodářských věcí a financí č. 46825/B.2248 ze dne 29. září 2009 a č. 2/69591/0025 ze dne 2. října 2009 byla lhůta pro splacení úvěrů prodloužena do 30. září 2010.
(18)
V rozhodnutí ministra pro rozvoj venkova a výživu č. 8264 ze dne 9. prosince 2008 byla stanovena částka ve výši 150 milionů EUR pro 57 sdružení zemědělských družstev. V uvedeném rozhodnutí se rovněž odkazuje na rozhodnutí vládní komise ze dne 12. listopadu 2008 o poskytnutí úvěrů ve výši 150 milionů EUR pro sdružení zemědělských družstev a jejich členy.
(19)
V souladu s dopisem zaslaným řeckými orgány dne 19. března 2010 byly všechny dotčené úvěry (kromě jednoho) poskytnuty Řeckou zemědělskou bankou (dále jen „banka ATE“). Řecké orgány dodaly, že úrokový příspěvek a záruka, které byly poskytnuty státem v odvětví obilovin, byly nezbytným opatřením, aby se zabránilo poklesu cen v roce 2008, který byl způsoben nadprodukcí obilovin v Řecku. V tomto dopise vyjádřily řecké orgány stanovisko, že tuto malou úvěrovou úlevu poskytnutou státem nelze považovat za státní podporu, protože nenarušila ani neohrozila konkurenceschopnost a neměla vliv na obchod mezi členskými státy. Řecké orgány dále konstatovaly, že z dotčeného opatření vyplýval jen minimální prospěch pro jednotlivé producenty.
(20)
V souladu s článkem 1 úvěrové smlouvy mezi bankou ATE a sdruženími (dále jen „úvěrová smlouva“) má být úvěr poskytnutý bankou ATE použit dlužníkem pouze pro nákup nebo odběr obilovin vypěstovaných v roce 2008.
(21)
Pokud jde o podmínky poskytnutí tohoto úvěru, uvedly řecké orgány, že příslušná úroková sazba byla shodná se sazbou dvanáctiměsíčních řeckých státních dluhopisů (vydaných těsně před datem, kdy začal platit úrok) plus 30 %. Řecké orgány dále tvrdily, že úvěrová smlouva mezi bankou ATE a sdruženími obsahovala podmínku prokazující, že se nejedná o státní podporu. Uvedená podmínka zní: „Dlužník přijímá závazek, že před vyplacením úvěru podepíše s řeckým státem, zastoupeným pro tyto účely zmíněnou bankou, smlouvu o zajištění vztahující se na produkty, vedlejší produkty a jiné movité věci, které dlužník nakoupí za prostředky z tohoto úvěru, a na veškeré komodity, které jsou v jeho vlastnictví nebo pod jeho správou, na základě ustanovení zákona 2844/2000.“ Jinými slovy, zajištění poskytují sdružení státu (zastoupenému bankou ATE), pokud jde o produkty nakoupené sdruženími za prostředky z tohoto úvěru.
(22)
Náměstek ministra financí přijal dne 26. října 2010 rozhodnutí č. 2/21304/0025. V uvedeném rozhodnutí se stanoví:
„A.
Sdružení zemědělských družstev a družstva zemědělské prvovýroby v Řecku, kterým byly poskytnuty úvěry zaručené řeckým státem na základě rozhodnutí č. 2/88675/0025/9.12.2008 přijatého náměstkem ministra hospodářských věcí a financí, které je v současné době v platnosti, budou mít na základě zmíněného rozhodnutí možnost restrukturalizovat úvěry zaručené řeckým státem splatné ke dni 30. září 2010 tímto způsobem:
Celková doba trvání restrukturalizovaného úvěru se stanoví na pět let, úvěr je splatný v půlročních splátkách zahrnujících jistinu i úrok, přičemž první splátka je splatná dne 30. března 2011 a poslední dne 30. září 2015.
Kromě toho musí každý dlužník platit řeckému státu až do data splatnosti úvěru prémii ve výši 2 % aktuální nesplacené části úvěru. První platba bude učiněna společně s úhradou první splátky dne 30. března 2011.
Stávající zajištění obilovin ve prospěch řeckého státu se ruší.
Stanovená úroková sazba u restrukturalizovaného úvěru bude sazba používaná každou finanční institucí pro tutéž kategorii úvěrů. […]“
III. PŘIPOMÍNKY ZE STRANY ŘECKA
(23)
Ve své odpovědi ze dne 21. ledna 2011 řecké orgány uvedly, že na úrokový příspěvek i na státní záruku za úvěry je třeba pohlížet se zřetelem ke sdělení Komise o dočasném rámci Společenství pro opatření státní podpory zlepšující přístup k financování za současné finanční a hospodářské krize (5) (dále jen „dočasný rámec“). Řecké orgány zejména uvedly, že dotčené úvěry byly poskytovány v období finanční a hospodářské krize v letech 2008 a 2009 a sloužily k překonání krize.
(24)
Řecké orgány dále uvedly, že z důvodu velkého počtu konečných příjemců (členů družstev) byl prospěch z bezúročného úvěru pro jednotlivé příjemce tak malý, že jej nelze považovat za prospěch narušující hospodářskou soutěž.
(25)
Kromě toho řecké orgány uvedly, že povinnost každého dlužníka zaplatit prémii ve výši 2 % v souladu s ministerským rozhodnutím č. 2/21304/0025/26.10.2010 prokazuje, že se nejednalo o státní podporu.
(26)
Řecké orgány ve svém dopise ze dne 1. prosince 2011 zopakovaly řadu argumentů, které předložily během řízení a které se týkaly potřeby provést tato opatření a důvody, proč tato potřeba nastala. Rovněž tvrdily, že vydání ministerského rozhodnutí č. 2/21304/0025/26.10.2010 a uplatnění úrokové sazby na restrukturalizované úvěry (sazba používaná každou finanční institucí pro tutéž kategorii úvěrů) prokazuje, že úrokový příspěvek nepředstavuje podporu. Orgány rovněž dodaly, že v období od roku 2009 do 28. listopadu 2011 dosáhly úrokové příspěvky poskytnuté státem výše 7 762 113,00 EUR.
ΙV. POSOUZENÍ PODPORY
ΙV.1 Existence podpory ve smyslu čl. 107 odst. 1 Smlouvy
(27)
Na základě čl. 107 odst. 1 Smlouvy podpory poskytované v jakékoli formě státem nebo ze státních prostředků, které narušují nebo mohou narušit hospodářskou soutěž tím, že zvýhodňují určité podniky nebo určitá odvětví výroby, jsou, pokud ovlivňují obchod mezi členskými státy, neslučitelné s vnitřním trhem.
(28)
Před přistoupením k posouzení toho, zda dotčené opatření splňuje podmínky čl. 107 odst. 1 Smlouvy, by Komise chtěla poznamenat, že existují dva aspekty tohoto opatření, jež by měly být prozkoumány s ohledem na toto ustanovení, a sice: i) úrokový příspěvek a ii) státní záruka.
ΙV.1.1 Úrokový příspěvek
(29)
Úrokový příspěvek poskytnutý řeckým státem zmíněným družstvům na základě ministerského rozhodnutí č. 56700/B.3033/8.12.2008 splňuje všechny podmínky čl. 107 odst. 1 Smlouvy. Tento příspěvek, který poskytuje řecký stát, poskytuje jednoznačnou výhodu, jelikož ve skutečnosti činí tento úvěr zcela bezúročným. Přímými příjemci této podpory jsou družstva. Avšak vzhledem k tomu, že záměrem státu při poskytování těchto úvěrů bylo zvýšit příjem řeckých zemědělců tím, že se uměle zvýší cena obilovin prodávaných zemědělci družstvům, jsou zemědělci (producenti) nepřímými příjemci této podpory. Kromě toho je splněna také podmínka selektivity, protože příjemci této podpory jsou pouze ta družstva a, v konečném důsledku, ti zemědělci, kteří nakupovali nebo pěstovali obiloviny v Řecku v roce 2008. Úrokový příspěvek byl poskytnut před uplatněním ministerského rozhodnutí č. 2/21304/0025/26.10.2010 a před restrukturalizací úvěrů, pro kterou bylo stanoveno, že úroková sazba použitelná na restrukturalizované úvěry bude sazba používaná každou finanční institucí pro tutéž kategorii úvěrů.
(30)
Pokud jde o podmínku narušení hospodářské soutěže, z judikatury Soudního dvora vyplývá, že už pouhý fakt, že se ve srovnání s jinými konkurenčními podniky posílí konkurenční postavení jednoho podniku v důsledku ekonomického zvýhodnění, kterého by jinak tento podnik v běžném podnikání nedosáhl, poukazuje na možné narušení soutěže (6). Podpora podniku může ovlivnit obchod mezi členskými státy, pokud podnik působí na trhu otevřeném obchodu v rámci Společenství (7). Kromě toho na základě judikatury Soudního dvora neexistuje žádný práh nebo procentní podíl, který by tvořil hranici, pod kterou lze obchod mezi členskými státy pokládat za neovlivněný. I poměrně malá výše podpory nebo poměrně malá velikost podniků a priori neznamená, že obchod mezi členskými státy nemůže být ovlivněn (8). Objem obchodu v odvětví obilovin je v rámci Společenství značný. Proto dotčené opatření může ovlivnit obchod mezi členskými státy.
(31)
Vzhledem k výše uvedeným skutečnostem se zdá, že pokud jde o úrokový příspěvek, jsou splněny všechny podmínky čl. 107 odst. 1 Smlouvy.
ΙV.1.2 Státní záruka
(32)
Na základě ministerského rozhodnutí č. 2/88675/0025/9.12.2008 řecký stát rozhodl, že družstvům poskytne svou záruku za úvěry sjednané s bankou ATE. Obecně se kritéria čl. 107 odst. 1 Smlouvy použijí i na záruky. Jak je uvedeno v bodě 2.1 sdělení Komise o použití článků 87 a 88 Smlouvy o ES na státní podpory ve formě záruk (9) (dále jen „sdělení o zárukách“), záruky přímo poskytnuté státem mohou představovat státní podporu. Výhodu plynoucí ze státní záruky představuje skutečnost, že riziko spojené se zárukou nese stát. Za takové riziko by se obvykle měla zaplatit příslušná prémie (bod 2.2 sdělení o zárukách). Jestliže se stát této prémie vzdá, těží z toho podnik a ze státních zdrojů unikají prostředky. Záruka je tedy v tomto případě poskytnuta ze státních prostředků. Ve sdělení o zárukách je dále uvedeno, že i když se ukáže, že stát v rámci poskytnuté záruky nic nezaplatí, může se přesto jednat o státní podporu.
(33)
Výhoda, která ze záruky vyplynula pro sdružení a v konečném důsledku pro zemědělce, je zjevná: dlužníci nemuseli přinejmenším do 30. března 2011 (viz 22. bod odůvodnění) platit příslušné pojištění, které by za běžných okolností měli zaplatit za související riziko. Rovněž ve srovnání se situací bez záruky umožňuje tato státní záruka dlužníkům získat lepší finanční podmínky pro úvěry, než jsou podmínky běžně dostupné na finančních trzích. Bod 3.4 sdělení o zárukách stanoví seznam všech podmínek, které musí být splněny, aby systém státních záruk nebyl považován za státní podporu. Je zjevné, že zkoumané opatření všechny tyto dotčené podmínky nesplňuje. Například přinejmenším dvě z těchto podmínek v tomto případě zjevně nejsou splněny: dotčená záruka pokrývá více než 80 % úvěrů a zdá se, že zkoumaný systém povoluje poskytování záruk dlužníkům, kteří mají finanční potíže.
(34)
Jak je uvedeno v 29. bodě odůvodnění, přímými příjemci této podpory jsou družstva. Avšak vzhledem k tomu, že záměrem řeckého státu při poskytování těchto úvěrů bylo zvýšit příjem řeckých zemědělců tím, že se uměle zvýší cena obilovin prodávaných producenty družstvům, jsou nepřímými příjemci této podpory zemědělci (producenti). Je splněna také podmínka selektivity, protože příjemci této podpory jsou pouze ta družstva a ti zemědělci, kteří nakupovali nebo pěstovali obiloviny v Řecku v roce 2008.
(35)
Tatáž zjištění platí i pro podmínky týkající se narušení hospodářské soutěže a ovlivnění obchodu uvedené v 30. bodě odůvodnění.
(36)
Kromě toho řecké orgány tvrdily, že zajištění poskytnuté státu ze strany sdružení, jak je uvedeno v úvěrové smlouvě, prokazuje, že se nejedná o podporu. Avšak, jak uvedla Komise ve svém rozhodnutí o zahájení uvedeného postupu, tomu tak není, a to z těchto důvodů: a) Zaprvé, pokud družstva nesplatí své úvěry, bude záviset na uvážení státu, zda využije práv, která mu byla udělena na základě smluv o zajištění. b) Zadruhé se zdá, že zajištění nestačí na pokrytí celého úvěru, protože cena zaplacená sdruženími zemědělcům za nákup obilovin (která by měla být stejná jako výše úvěrů) je vyšší než tržní cena.
(37)
Je třeba rovněž poznamenat, že toto zajištění bylo ministerským rozhodnutím č. 2/21304/0025/26.10.2010 zrušeno. Jak je uvedeno ve 22. bodě odůvodnění, bylo toto zajištění nahrazeno 2 % prémií s platností ode dne první splátky splatné dne 30. března 2011. Řecké orgány ve svém dopise ze dne 7. června 2011 uvedly, že v souladu se sdělením o zárukách je ustanovení o prémii takzvaným „safe-harbour“ pro malé a střední podniky, jejichž platební schopnost může být ovlivněna nepříznivými podmínkami. Tento argument je z důvodů uvedených ve 38., 39. a 40. bodě odůvodnění nepřípustný.
(38)
Zaprvé ustanovení o 2 % prémii bylo přijato až v říjnu 2010 a týká se pouze částek nesplacených k září 2010. I kdybychom přijali (což se nestalo), že touto prémií byl odstraněn jakýkoli prvek státní podpory, státní záruka by až do uvedeného okamžiku představovala státní podporu.
(39)
Zadruhé, ze znění ministerského rozhodnutí č. 2/21304/0025/26.10.2010 vyplývá, že mají možnost, ale nikoli povinnost příslušného ustanovení využít (viz 22. bod odůvodnění). Řecké orgány v této souvislosti uvedly, že dlužníci ve skutečnosti museli uvedeného ustanovení využít, jelikož, jak je stanoveno v článku 13 úvěrové smlouvy, pokud úvěr nesplatí do 30. září 2009, se dlužná částka stane splatnou státem do tří měsíců, což si vyžádá přijetí administrativních donucovacích opatření proti dlužníkovi. Tento argument je rovněž nepřípustný: pokud stát dlužnou částku splatí, není jisté, že přijme opatření proti původnímu dlužníkovi za účelem získání příslušné částky, ale vždy se bude moci rozhodnout tak neučinit.
(40)
Kromě toho se zdá, že uvedená 2 % prémie sama o sobě není prvkem, který by na základě sdělení o zárukách dokazoval, že se nejedná o státní podporu, jak tvrdí řecké orgány. I kdybychom přijali předpoklad, že všichni příjemci uvedeného opatření byly malé a střední podniky, jak tvrdí řecké orgány, použil by se v tomto případě bod 3.5 sdělení o zárukách. V tomto bodě sdělení objasňuje, že aby záruka poskytnutá na základě systému, který používá paušální prémii, nebyla považována za představující státní podporu, musí být splněny všechny ostatní podmínky stanovené v bodě 3.4 písm. a), b), c), e), f) a g). Jak již bylo vysvětleno ve 33. bodě odůvodnění, tyto podmínky v tomto případě nejsou splněny: dotčená záruka pokrývá více než 80 % úvěrů a zdá se, že zkoumaný systém povoluje poskytování záruk dlužníkům, kteří mají finanční potíže.
(41)
Vzhledem k výše uvedeným skutečnostem jsou, pokud jde o státní záruku uvedených úvěrů, splněny všechny podmínky čl. 107 odst. 1.
ΙV.2 Slučitelnost podpory
ΙV.2.1 Obecná zjištění
(42)
Smlouva připouští některé výjimky z obecné zásady neslučitelnosti státní podpory s vnitřním trhem podle čl. 107 odst. 1 Smlouvy. Některé z těchto výjimek se v tomto případě ze zjevných důvodů nepoužijí. Zejména se jedná o výjimky stanovené v čl. 107 odst. 2, které se vztahují na podporu sociální povahy, podporu určenou k náhradě škod způsobených přírodními pohromami a podporu týkající se sjednocení Německa.
(43)
Totéž platí pro výjimky stanovené v čl. 107 odst. 3 písm. a), b) a d) Smlouvy, vzhledem k tomu, že dotčená podpora nebyla určena pro pomoc hospodářskému rozvoji oblastí s mimořádně nízkou životní úrovní nebo s vysokou nezaměstnaností, ani pro projekty společného evropského zájmu, ani na pomoc kultuře a zachování kulturního dědictví.
(44)
Proto jediná odchylka, která by se v tomto případě mohla uplatnit, je odchylka stanovená v čl. 107 odst. 3 písm. c) Smlouvy, která stanoví, že za slučitelné s vnitřním trhem mohou být považovány podpory, které mají usnadnit rozvoj určitých hospodářských činností nebo hospodářských oblastí, pokud nemění podmínky obchodu v takové míře, jež by byla v rozporu se společným zájmem. Aby se na podporu tato odchylka vztahovala, musí být daná podpora v souladu s pravidly Unie pro státní podporu. V oblasti zemědělství jsou tato pravidla stanovena v pokynech Komise ke státní podpoře v odvětvích zemědělství a lesnictví na období 2007-2013 (10) (dále jen „zemědělské pokyny“).
(45)
Na základě informací, které má Komise k dispozici, bylo cílem dotčeného opatření řešit situaci způsobenou přebytkem obilovin vypěstovaných v Řecku v roce 2008. Konkrétně uvedly řecké orgány ve svém dopise ze dne 19. března 2010, že jedním z důvodů pro toto opatření bylo „zajistit producentům minimální příjem“.
(46)
Kromě toho se zdá, že jelikož byly úvěry ve výši 150 milionů EUR určeny pro sdružení na nákup obilovin vypěstovaných jejich členy (viz ministerské rozhodnutí č. 8264 ze dne 9. prosince 2008), byla tato podpora poskytnuta na základě vypěstovaných množství.
(47)
Tento druh podpory, kterou Řecko poskytlo, není stanoven v zemědělských pokynech ani v jiných pravidlech Unie týkajících se této oblasti a řecké orgány netvrdí opak. Proto se zdá, že tato podpora představovala provozní podporu, jejímž účelem bylo zvýšit příjem zemědělců umělým zvýšením cen obilovin. Zásahy tohoto druhu jsou podle právních předpisů Unie týkajících se státní podpory přísně zakázány.
(48)
Je třeba uvést, že na základě judikatury příslušných útvarů Soudního dvora Evropské unie provozní podpory, tzn. podpory mající za cíl snížit podnikům náklady, které by měly tyto podniky za normálních okolností nést v rámci své běžné činnosti, v zásadě narušují hospodářskou soutěž vzhledem k tomu, že jednak neusnadňují „rozvoj“ žádného hospodářského odvětví a jednak poskytují příjemci umělou finanční podporu, která trvale narušuje hospodářskou soutěž a ovlivňuje obchod v míře, jež je rozporu se společným zájmem.
(49)
Zejména trhy se zemědělskými produkty v Evropské unii jsou dostatečně upraveny právními předpisy prostřednictvím společných organizací trhu. Úkolem společných organizací trhu je mimo jiné zajistit korektní hospodářskou soutěž mezi hospodářskými subjekty dotčeného odvětví uvnitř Evropské unie. Podpůrná opatření trhu, jako jsou tato opatření zavedená a financovaná Řeckem, odporují cílům společné organizace trhu s obilovinami a mohou být ve vážném rozporu s jejím fungováním
(50)
Jak vícekrát zdůraznil Soudní dvůr (11), jakýkoli zásah členského státu do tržních mechanismů, s výjimkou zásahů, které jsou konkrétně stanoveny nařízením Unie, může být v rozporu s fungováním společných organizací trhu a vytvářet pro některé hospodářské skupiny v Unii neoprávněné výhody. Zejména ve své novější judikatuře (12) Soudní dvůr znovu připomněl, že v oblastech zahrnutých do společné organizace trhu, a zejména, zakládá-li se tato organizace na společném systému cen, členské státy již nemohou zasahovat jednostranně přijatými vnitrostátními ustanoveními do mechanismu tvorby cen upravovaných v téže fázi produkce společnou organizací.
(51)
Je třeba zdůraznit, že vnitrostátní mechanismy podpor pro ceny, jako jsou mechanismy přezkoumávané v tomto případě, ohrožují společný systém cen a obecněji účelnost mechanismů vytvořených nařízeními Unie o společné organizaci trhů, i když mají za cíl podpořit příjem zemědělců.
(52)
Kromě toho Komise také posuzovala, zda by tato podpora mohla být považována za slučitelnou na základě sdělení Komise - Pokyny Společenství pro státní podporu na záchranu a restrukturalizaci podniků v obtížích (13). I kdyby však příjemce v době poskytnutí podpory byl podnikem v obtížích ve smyslu oddílu 2 uvedených pokynů (což není zřejmé), neuvedly řecké orgány žádné údaje o tom, že by v tomto případě byly splněny podmínky uvedených pokynů, které by mohly odůvodnit poskytnutí podpory určitému konkrétnímu příjemci.
IV.2.2. Dočasný rámec
(53)
Řecké orgány za účelem odůvodnění této podpory odkazují na hospodářskou krizi a nedostatečný přístup družstev k financování. Komise uznala závažnost finanční krize a v roce 2009 přijala tzv. „dočasný rámec“ (14), v němž prohlásila za slučitelnou s vnitřním trhem podporu, která v případě producentů v zemědělské prvovýrobě může dosáhnout výše 15 000 EUR.
(54)
Ve svém dopise ze dne 21. ledna 2011 řecké orgány tvrdily, že na úrokový příspěvek i státní záruku pro úvěry se vztahují ustanovení dočasného rámce. Řecké orgány zejména uvedly, že dotčené úvěry byly poskytovány v období finanční a hospodářské krize v letech 2008 a 2009 a sloužily k překonání krize. Řecké orgány rovněž dodaly, že z důvodu velkého počtu konečných příjemců (členů družstev) byl prospěch z bezúročného úvěru pro jednotlivé příjemce tak malý, že jej nelze považovat za prospěch narušující hospodářskou soutěž. Kromě toho řecké orgány tvrdily, že podle bodu 7 dočasného rámce se jeho ustanovení vztahují i na případy neoznámené státní podpory.
(55)
Komise nemůže tyto argumenty předložené řeckými orgány přijmout a domnívá se, že ustanovení dočasného rámce se na tento případ nevztahují. Zaprvé, oblast působnosti dočasného rámce byla rozšířena tak, aby zahrnovala prvovýrobu zemědělských produktů, až dne 31. října 2009 (15). Proto se tento dočasný rámec nemůže vztahovat na státní podporu, která byla schválena před vstupem uvedeného rozšíření působnosti v platnost. V tomto konkrétním případě článek 1 ministerského rozhodnutí č. 56700/B.3033/8.12.2008 stanoví, že úrokový příspěvek se týká úvěrů, které byly nebo budou poskytnuty v roce 2008. Uvedené úvěry, tedy státní podpora, byly poskytnuty před 31. říjnem 2009.
(56)
Zadruhé by Komise chtěla upozornit na to, že dotčená opatření nesplňují podmínku stanovenou v dočasném rámci, která uvádí, že aby tato podpora mohla být považována za slučitelnou, musí se použít pro celé zemědělské odvětví, a nikoli na jedno odvětví produktů, jako je v tomto případě odvětví obilovin.
V. ZÁVĚR
(57)
Komise shledává, že Řecko protiprávně poskytlo uvedenou podporu, čímž porušilo čl. 108 odst. 3 Smlouvy. Vzhledem k tomu, že tato podpora je neslučitelná s vnitřním trhem, musí ji Řecko zrušit a zajistit navrácení podpory od příjemců.
(58)
Jednotlivé podpory poskytnuté v rámci uvedeného režimu nepředstavují podporu, pokud v době jejich poskytnutí splňovaly podmínky stanovené v nařízení přijatém na základě článku 2 nařízení Rady (ES) č. 994/98 ze dne 7. května 1998 o použití článků 92 a 93 Smlouvy o založení Evropského společenství na určité kategorie horizontální státní podpory (16), jež bylo použitelné v době poskytnutí podpory.
(59)
Jednotlivé podpory poskytnuté v rámci uvedeného režimu, které v době jejich poskytnutí splňovaly podmínky stanovené v nařízení přijatém na základě článku 1 nařízení (ES) č. 994/98, nebo v rámci jiného schváleného režimu podpory, jsou slučitelné s vnitřním trhem až do maximální míry podpory, která se na uvedené podpory použije,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Režim zřízený ve prospěch pěstitelů obilovin a zemědělských družstev působících v odvětví obilovin na základě ministerských rozhodnutí č. 56700/Β.3033/8.12.2008 a č. 2/88675/0025/9.2.2008 v podobě úvěru zaručeného řeckým státem s úrokovým příspěvkem představuje státní podporu. Tato státní podpora poskytnutá řeckým státem protiprávně, a sice v rozporu s čl. 108 odst. 3 Smlouvy o fungování Evropské unie, je neslučitelná s vnitřním trhem.
Článek 2
Jednotlivé podpory poskytnuté v rámci režimu uvedeného v článku 1 nepředstavují podporu, pokud v době jejich poskytnutí splňovaly podmínky stanovené v nařízení přijatém na základě článku 2 nařízení (ES) č. 994/98, jež bylo použitelné v době poskytnutí podpory.
Článek 3
Jednotlivé podpory poskytnuté v rámci režimu uvedeného v článku 1, které v době jejich poskytnutí splňovaly podmínky stanovené v nařízení přijatém na základě článku 1 nařízení Rady (ES) č. 994/98, nebo v rámci jiného schváleného režimu podpory, jsou slučitelné s vnitřním trhem až do maximální míry podpory, která se na uvedené podpory použije.
Článek 4
1. Řecko zajistí navrácení neslučitelné podpory poskytnuté v rámci režimu uvedeného v článku 1 od příjemců.
2. Částky, které mají být navráceny, zahrnují úroky počítané ode dne, kdy byly pro příjemce uvolněny, do dne jejich skutečného navrácení.
3. Úrok se vypočítá jako složený úrok v souladu s ustanoveními kapitoly V nařízení Komise (ES) č. 794/2004 (17).
4. Řecko zruší všechny dosud neprovedené platby v rámci režimu uvedeného v článku 1 od data oznámení tohoto rozhodnutí.
Článek 5
1. Navrácení podpory uvedené v článku 1 musí být okamžité a účinné.
2. Řecko zajistí, aby toto rozhodnutí bylo provedeno do čtyř měsíců od data jeho oznámení.
Článek 6
1. Do dvou měsíců od oznámení tohoto rozhodnutí předloží Řecko Komisi následující informace:
a)
seznam příjemců, kterým byla poskytnuta podpora v rámci režimu uvedeného v článku 1, a celková výše podpory, kterou každý z nich obdržel;
b)
celková částka (jistina a úrok), která má být každým příjemcem navrácena;
c)
podrobný popis opatření, která již byla přijata, a plánovaných opatření za účelem zajištění souladu s tímto rozhodnutím;
d)
dokumenty prokazující, že příjemci byli vyzváni k navrácení podpory.
2. Řecko bude Komisi informovat o vývoji v oblasti vnitrostátních opatření přijatých za účelem provedení tohoto rozhodnutí až do doby, než bude navrácení podpory uvedené v článku 1 dokončeno. Neprodleně předloží Komisi na základě prosté žádosti z její strany informace o opatřeních, která již byla přijata, a plánovaných opatřeních za účelem zajištění souladu s tímto rozhodnutím. Poskytne rovněž podrobné informace o výši podpory a úroků, které již příjemci navrátili.
Článek 7
Toto rozhodnutí je určeno Řecké republice.
V Bruselu dne 25. ledna 2012.
DECISIÓN DE LA COMISIÓN
de 25 de enero de 2012
relativa a la ayuda concedida por Grecia a los productores de cereales y a las cooperativas agrícolas de recolección de cereales
SA 27354 (C 36/10, ex NN 3/10 y ex CP 11/09)
[notificada con el número C(2011) 9335]
(El texto en lengua griega es el único auténtico)
(Texto pertinente a efectos del EEE)
(2012/320/UE)
LA COMISIÓN EUROPEA,
Visto el Tratado de Funcionamiento de la Unión Europea y, en particular, su artículo 108, apartado 2, párrafo primero,
Visto el Acuerdo sobre el Espacio Económico Europeo y, en particular, su artículo 62, apartado 1, letra a),
Después de haber emplazado a los interesados para que presentaran sus observaciones, de conformidad con el artículo 108, apartado 2, párrafo primero, del Tratado (1), y teniendo en cuenta dichas observaciones,
Considerando lo siguiente:
I. PROCEDIMIENTO
(1)
El 18 de noviembre de 2008, la Comisión recibió por correo electrónico información según la cual el Estado griego habría concedido una ayuda a explotaciones agrícolas de producción de cereales y a uniones de cooperativas agrícolas que recolectan cereales. Según la denuncia, la ayuda había adoptado la forma de préstamos sin intereses. Mediante carta de fecha 21 de noviembre de 2008, la Comisión pidió a las autoridades griegas que presentaran información sobre dicha ayuda.
(2)
Mediante carta de 24 de noviembre de 2008, la Comisión solicitó al denunciante que presentara un formulario de denuncia cumplimentado. El 8 de enero de 2009, la Comisión recibió dicho formulario.
(3)
Tras la recepción del formulario de denuncia, y dado que no había recibido ninguna respuesta de las autoridades griegas a su carta de 21 de noviembre de 2008, la Comisión les envió una segunda carta el 23 de enero de 2009, solicitando información en relación con la medida citada. Al no haber recibido respuesta en el plazo fijado en dicha carta, la Comisión envió a las autoridades griegas un recordatorio el 24 de marzo de 2009.
(4)
El 14 de mayo de 2009, las autoridades griegas enviaron a la Comisión una carta, que tan solo contenía escasa información sobre la ayuda denunciada. Tras esta carta, la Comisión envió a las autoridades griegas, el 11 de junio de 2009, una segunda solicitud de información, con preguntas más detalladas en relación con la supuesta ayuda estatal.
(5)
El 20 de julio de 2009, las autoridades griegas solicitaron una ampliación del plazo para la presentación de la información, hasta el 30 de agosto de 2009. Mediante carta de 23 de julio de 2009, la Comisión aprobó la ampliación de dicho plazo. Por correo electrónico de 1 de septiembre de 2009, las autoridades griegas solicitaron una segunda ampliación del plazo, de un mes más. Mediante carta de 14 de septiembre, la Comisión aprobó una segunda ampliación del plazo hasta el 30 de septiembre de 2009.
(6)
No habiendo recibido respuesta en los más de dos meses transcurridos desde la expiración del plazo fijado, la Comisión envió el 1 de diciembre de 2009 a las autoridades griegas un recordatorio, en el que fijaba un plazo adicional de un mes más, dentro del cual debería transmitirse la información. En este recordatorio, la Comisión señaló a la atención de las autoridades griegas el hecho de que, en caso de que no se enviara respuesta antes de la fecha límite establecida, la Comisión exigiría que se facilitara la información (en lo sucesivo, «el requerimiento de información»), de conformidad con el artículo 10, apartado 3, del Reglamento (CE) no 659/1999 del Consejo, de 22 de marzo de 1999, por el que se establecen disposiciones de aplicación del artículo 93 del Tratado CE (2) (3). Además, a partir del 26 de enero de 2010, el asunto quedó inscrito en el registro de ayudas no notificadas, con la referencia NN 3/10.
(7)
La fecha límite fijada por la Comisión pasó sin que las autoridades griegas presentaran información. Por esta razón, el 10 de marzo de 2010, la Comisión adoptó una decisión de conformidad con el artículo 10, apartado 3, del Reglamento (CE) no 659/1999, solicitando a las autoridades griegas que proporcionaran la información correspondiente.
(8)
Las autoridades griegas respondieron el 19 de marzo de 2010. En su respuesta, afirmaban que habían respondido a la carta de la Comisión de 1 de diciembre de 2009 mediante carta de 9 de febrero de 2010. Por carta de 17 de mayo de 2010, la Comisión solicitó que se respondieran algunas preguntas adicionales. Pidió asimismo a las autoridades griegas que proporcionaran una prueba del envío de la carta que afirmaban haber transmitido a la Comisión el 9 de febrero de 2010. Entre tanto, la Comisión recibió información complementaria del denunciante en relación con la ayuda en cuestión. En consecuencia, envió una nueva carta a las autoridades griegas el 18 de junio de 2010, ofreciéndoles la posibilidad de realizar observaciones sobre la nueva información. Las autoridades griegas respondieron a la carta de 17 de mayo de 2010, pero no transmitieron ninguna prueba del envío de su carta de 9 de febrero de 2010. El 30 de septiembre de 2010, las autoridades griegas respondieron también a la carta de la Comisión de 18 de junio de 2010.
(9)
Por carta de 15 de diciembre de 2010, la Comisión informó a Grecia de su decisión de incoar el procedimiento previsto en el artículo 108, apartado 2, del Tratado con respecto a esta ayuda. Por carta de 21 de enero de 2011, las autoridades griegas presentaron sus observaciones en relación con la decisión de la Comisión de 15 de diciembre de 2010. La Comisión transmitió a las autoridades griegas preguntas adicionales mediante carta de 5 de mayo de 2011, a la que las autoridades griegas respondieron el 6 de junio de 2011.
(10)
La decisión de la Comisión de incoar el procedimiento se publicó en el Diario Oficial de la Unión Europea (4). La Comisión invitó a los interesados a presentar sus observaciones sobre las medidas de ayuda en cuestión. La Comisión recibió observaciones de un interesado, que secundó el carácter ilegal de las medidas. Transmitió dichas observaciones a las autoridades griegas, y recibió sus comentarios por carta de 1 de diciembre de 2011.
II. DESCRIPCIÓN DETALLADA DE LA AYUDA
ΙΙ.1. Denuncia
(11)
El 18 de noviembre de 2008, la Comisión recibió, por correo electrónico, información según la cual el Estado griego habría otorgado una ayuda a explotaciones agrícolas de producción de cereales y a uniones de cooperativas agrícolas. Según esta denuncia, la ayuda había consistido en la concesión de préstamos sin intereses por valor de 150 millones EUR a uniones de cooperativas agrícolas en el sector de los cereales.
II.2. Antecedentes
(12)
Según la información transmitida por las autoridades griegas, durante el año 2008 los agricultores griegos sembraron 60 000 hectáreas (600 000στρέμματα) más de maíz que el año anterior. Esto tuvo como resultado una importante superproducción de maíz, y la consiguiente caída de los precios. Lo mismo sucedió con el trigo. Debido a estos hechos y a la crisis económica, el Gobierno griego decidió ayudar a los productores griegos.
(13)
Según las autoridades griegas, la ayuda se concedió a las organizaciones de productores, es decir, las uniones de cooperativas agrícolas (UCA). Las UCA no tenían el capital necesario para reforzar los ingresos de los agricultores, ni acceso a los mercados financieros para obtener préstamos, debido a la crisis económica. Las autoridades griegas adujeron asimismo que, si durante el invierno de 2008 las cooperativas hubieran vendido las cantidades de cereales recolectadas, los precios habrían experimentado una importante caída y los productores habrían registrado pérdidas considerables. En consecuencia, con el fin de evitar la caída de los precios de los cereales y de asegurar unos ingresos mínimos para los agricultores, el Gobierno griego decidió conceder a las UCA, e indirectamente a los agricultores (que habían entregado su producción a las cooperativas), una ayuda en forma de préstamo con la garantía del Estado y con bonificación de intereses. Según las autoridades griegas, los préstamos se concedieron a las UCA con el fin de que se pusieran a disposición de los productores por las cantidades de cereales compradas o recolectadas por las UCA durante el año 2008. En razón de la prolongación de la crisis en el mercado de los cereales, las autoridades griegas ampliaron el período para el reembolso de los préstamos hasta el 30 de septiembre de 2010.
ΙΙ.3. Medida
(14)
Las autoridades griegas adoptaron una serie de decisiones para la concesión de las ayudas citadas.
(15)
La Decisión no 56700/B.3033, de 8 de diciembre de 2008, del Ministerio de Economía y Hacienda griego establece, entre otras cosas, lo siguiente:
«Artículo 1. Se aprueba la bonificación de los intereses de los préstamos concedidos en el transcurso de 2008, o que vayan a ser concedidos ese mismo año, por las entidades financieras a las uniones de cooperativas agrícolas y a las cooperativas agrícolas primarias de Grecia, con el fin de que se pongan a disposición de los agricultores por las cantidades de cereales compradas o recolectadas en 2008. Los susodichos préstamos se bonificarán a partir de la fecha de su concesión. […]
Artículo 3. La duración de los préstamos mencionados se extenderá desde la fecha de su concesión hasta la fecha de su reembolso, que no podrá ser posterior al 30 de septiembre de 2009.[…]».
(16)
La Decisión no 2/88675/0025 del Ministerio de Economía y Hacienda, que se adoptó el 9 de diciembre de 2008, establece, entre otras cosas, lo siguiente:
«1)
El Estado griego garantizará en un 100 % los préstamos que concedan las entidades financieras a las uniones de cooperativas agrícolas (UCA) y a las cooperativas agrícolas primarias de Grecia para que se pongan a disposición de los productores, por las cantidades de cereales compradas o recolectadas en el año 2008, de conformidad con lo establecido en las disposiciones de la Ley 2322/1995. Los préstamos concedidos por las entidades financieras en el año 2008 a las UCA y las cooperativas agrícolas primarias para la compra de cereales están supeditados a lo dispuesto en la presente Decisión desde la fecha de su concesión. El importe total de los préstamos ya concedidos o por conceder no excederá de 150 millones EUR. […]
3)
[…] En caso de que la cantidad del préstamo pendiente de reembolso no se haya pagado en su fecha de vencimiento, dicha cantidad se considerará vencida y exigible. Para que el Estado les reembolse sus créditos garantizados, los bancos deberán presentar, en el plazo de los tres meses siguientes al vencimiento del préstamo, los documentos justificantes establecidos en la Decisión no 2/478/0025/04.01.2006 (Boletín Oficial Β' 16/13.1.2006) del Ministerio de Economía y Hacienda. […]».
(17)
Por las Decisiones no 46825/B.2248, de 29 de septiembre de 2009, y no 2/69591/0025, de 2 de octubre de 2009, del Ministerio de Economía y Hacienda se prorrogó la fecha de reembolso de los préstamos hasta el 30 de septiembre de 2010.
(18)
La Decisión no 8264, de 9 de diciembre de 2008, del Ministerio de Desarrollo Rural y Alimentación establece la distribución de los 150 millones EUR entre 57 uniones de cooperativas agrícolas. Hace referencia también a la decisión de la comisión gubernamental de 12 de noviembre de 2008 relativa a la concesión de préstamos por valor de 150 millones EUR a las uniones de cooperativas agrícolas y sus miembros.
(19)
Según la carta remitida por las autoridades griegas el 19 de marzo de 2010, todos los préstamos (menos uno) fueron concedidos por el Banco Agrícola de Grecia (Αγροτική Τράπεζα της Ελλάδας, en lo sucesivo, «el ATE»). Las autoridades griegas añadían que la bonificación de los intereses y la garantía del Estado en el sector de los cereales eran medidas necesarias para hacer frente a la caída de los precios en 2008, provocada por la superproducción de cereales en Grecia. En esta misma carta, las autoridades griegas expresaron la opinión de que la pequeña facilidad crediticia concedida por el Estado no podía considerarse ayuda estatal porque no falseaba ni amenazaba con falsear la competencia ni influía en el comercio entre los Estados miembros. Añadieron además que el beneficio que la medida reportaría a cada productor sería mínimo.
(20)
De conformidad con el artículo 1 del contrato de préstamo entre el ATE y las UCA («contrato de préstamo»), el banco concede el préstamo con el fin de que sea utilizado por el prestatario para comprar o recolectar cereales producidos en 2008.
(21)
Por lo que respecta a las condiciones de concesión del préstamo, las autoridades griegas señalaron que el tipo de interés aplicado era equivalente al de las letras del Tesoro del Estado griego de 12 meses de duración (publicadas antes de la fecha en que el préstamo empezara a devengar intereses) incrementado en un 30 %. Indicaron asimismo que en el contrato de préstamo entre el ATE y las UCA había una cláusula que demostraba que no se trataba de una ayuda estatal. En dicha cláusula se señalaba lo siguiente: «Antes del desembolso del préstamo, el prestatario asume la obligación de firmar con el Estado griego, que estará representado a estos efectos por el Banco, un contrato de garantía prendaria sobre los productos, subproductos, productos derivados y otros bienes muebles que adquiera con este préstamo y sobre todas las mercancías en general que se encuentren bajo su propiedad o administración, conforme a lo dispuesto en la Ley 2844/2000.». Es decir, la garantía prendaria es suministrada por las UCA al Estado (representado por el ATE) en relación con los productos adquiridos por ellas utilizando el préstamo.
(22)
El 26 de octubre de 2010 se publicó la Decisión no 2/21304/0025 del Ministerio de Economía. Según esta Decisión:
«Α.
Se ofrece a las uniones de cooperativas agrícolas (UCA) y a las cooperativas agrícolas primarias de Grecia a las que se hayan concedido préstamos con la garantía del Estado griego en virtud de la Decisión no 2/88675/0025/9.12.2008 del Secretario de Estado de Economía y Hacienda, en vigor, la posibilidad de regularizar sus préstamos con fecha de 30 de septiembre de 2010, garantizados por el Estado griego en virtud de la citada Decisión, de la forma siguiente:
La duración total del préstamo objeto de la regularización se limita a cinco años, reembolsable en plazos semestrales con intereses, el primero de los cuales deberá pagarse el 30 de marzo de 2011 y el último, el 30 de septiembre de 2015.
Además, cada prestatario pagará anualmente al Estado griego, hasta el vencimiento del préstamo, una prima del 2 % sobre el importe del préstamo que, en cada momento, esté pendiente de pago. El primer desembolso se efectuará con el pago del primer plazo, el 30 de marzo de 2011.
Se cancelan las garantías prendarias existentes de cereales en favor del Estado griego.
El tipo de interés del préstamo regularizado será el vigente en cada entidad financiera para la misma categoría de préstamos.[…]».
III. OBSERVACIONES DE GRECIA
(23)
En su respuesta de 21 de enero de 2011, las autoridades griegas sostuvieron que tanto la bonificación de intereses como la garantía del Estado para los préstamos debían valorarse desde la perspectiva de la Comunicación de la Comisión relativa al marco temporal comunitario aplicable a las medidas de ayuda estatal para facilitar el acceso a la financiación en el actual contexto de crisis económica y financiera (5) (en lo sucesivo, «el marco temporal»). Más concretamente, alegaron que dichos préstamos se habían concedido en el contexto de la crisis económica y financiera de 2008 y 2009, y que las medidas citadas tenían la finalidad de superarla.
(24)
Las autoridades griegas adujeron también que, debido al gran número de beneficiarios finales (miembros de las cooperativas), la ventaja que cada beneficiario obtendría del préstamo sin intereses era tan baja que no podía considerarse que provocase falseamiento.
(25)
Por último, las autoridades griegas sostuvieron que la obligación de cada prestatario de pagar anualmente un seguro del 2 %, como establece la Decisión ministerial no 2/21304/0025/26.10.2010, excluía la existencia de ayuda estatal.
(26)
En su carta de 1 de diciembre de 2011, las autoridades griegas repiten muchos de los argumentos que presentaron en el transcurso del procedimiento, en relación con la necesidad de aplicar las medidas citadas y las razones para ello. Sostienen asimismo que la publicación de la Decisión ministerial no 2/21304/0025/26.10.2010, así como la aplicación de un tipo de interés a la reestructuración de las deudas (el vigente en todas las entidades financieras para la misma categoría de préstamos), descarta todo elemento de ayuda por lo que respecta a la bonificación de los intereses. Añaden asimismo que, durante el período comprendido entre 2009 y el 28 de noviembre de 2011, las bonificaciones de los intereses concedidas por el Estado ascendieron a 7 762 113 EUR.
ΙV. EVALUACIÓN DE LA AYUDA
ΙV.1. Existencia de ayuda a efectos del artículo 107, apartado 1, del Tratado
(27)
De conformidad con el artículo 107, apartado 1, del Tratado, son incompatibles con el mercado común, en la medida en que afecten a los intercambios comerciales entre Estados miembros, las ayudas otorgadas por los Estados o mediante fondos estatales, bajo cualquier forma, que falseen o amenacen falsear la competencia, favoreciendo a determinadas empresas o producciones.
(28)
Antes de evaluar si la medida en cuestión reúne las condiciones del artículo 107, apartado 1, del Tratado, la Comisión quisiera hacer hincapié en que son dos los aspectos de la medida que deben examinarse con arreglo a esta disposición: a) la bonificación de intereses, y b) la garantía del Estado.
ΙV.1.1. Bonificación de intereses
(29)
La bonificación de intereses otorgada por el Estado griego a las cooperativas en virtud de la Decisión ministerial no 56700/B.3033/8.12.2008 cumple todas las condiciones del artículo 107, apartado 1, del Tratado. La bonificación es concedida por el Estado griego y otorga una ventaja clara, ya que en la práctica hace que se trate de un préstamo sin intereses. Los beneficiarios directos de la ayuda son las cooperativas. No obstante, teniendo en cuenta que el objetivo del Estado al conceder los préstamos era incrementar los ingresos de los agricultores griegos mediante un incremento artificial del precio de los cereales vendidos por los productores a las cooperativas, los agricultores (productores) son sus beneficiarios indirectos. Por último, se cumple también la condición del carácter selectivo, ya que los beneficiarios de la ayuda son solo esas cooperativas y, en definitiva, los agricultores que compraron o produjeron cereales en Grecia en 2008. La bonificación de intereses se concedió hasta la aplicación de la Decisión ministerial no 2/21304/0025/26.10.2010 y hasta la regularización de las deudas, con la cual se estableció como tipo de interés del préstamo regularizado el vigente en cada entidad financiera para la misma categoría de préstamos.
(30)
Por lo que respecta a la condición de no falseamiento de la competencia, según la jurisprudencia del Tribunal de Justicia, el hecho de que solo se refuerce la posición competitiva de una empresa con respecto a la de otras empresas competidoras, concediéndole una ventaja económica que no podría obtener en condiciones normales de actividad, puede ser que falsee la competencia (6). La ayuda a una empresa parece afectar al comercio entre los Estados miembros en los casos en que dicha empresa desarrolla su actividad en un mercado abierto al comercio dentro de la UE (7). Además, según la jurisprudencia del Tribunal, no existe un umbral o porcentaje mínimo por debajo del cual pueda considerarse que los intercambios entre Estados miembros no se ven afectados. El nivel relativamente bajo de la ayuda o el tamaño relativamente pequeño de la empresa beneficiaria no excluyen a priori la posibilidad de que los intercambios comerciales entre Estados miembros se vean afectados (8). Existe un comercio importante dentro de la UE en el sector de los cereales. Por consiguiente, cabe la posibilidad de que la presente medida afecte a los intercambios comerciales entre los Estados miembros.
(31)
De lo anterior se deduce que, en lo referente a la bonificación de intereses, se cumplen todas las condiciones del artículo 107, apartado 1, del Tratado.
ΙV.1.2. Garantía del Estado
(32)
Mediante la Decisión ministerial no 2/88675/0025/9.12.2008, el Estado griego decidió conceder a las cooperativas su garantía para los préstamos contratados con el Banco Agrícola. En general, los criterios del artículo 107, apartado 1, del Tratado se aplican a las garantías. Como se señala en el punto 2.1 de la Comunicación de la Comisión relativa a la aplicación de los artículos 87 y 88 del Tratado CE a las ayudas estatales otorgadas en forma de garantía (9) (en lo sucesivo, «la Comunicación sobre las garantías»), las garantías concedidas directamente por el Estado pueden constituir en realidad ayudas estatales. La ventaja de las garantías estatales consiste en que es el Estado el que asume el riesgo vinculado a la garantía. Normalmente, la asunción de ese riesgo debe compensarse con una prima adecuada (punto 2.2 de la Comunicación sobre las garantías). Cuando el Estado no exige el pago de esta prima, no solo se confiere una ventaja a la empresa a la que se concede la garantía estatal, sino que se pierden recursos públicos. Es decir, la garantía en este caso se paga con recursos públicos. En la Comunicación sobre las garantías se puntualiza asimismo que aunque suceda que el Estado no efectúa ningún pago amparado por una garantía, puede no obstante existir una ayuda estatal.
(33)
La ventaja que se confiere a las UCA y, en definitiva, a los agricultores mediante la garantía está clara: los prestatarios no estaban obligados, por lo menos hasta el 30 de marzo de 2011 (véase el considerando 22), a pagar la prima adecuada que normalmente debería pagarse por la asunción del riesgo. Asimismo, en comparación con una situación sin garantía, la garantía estatal permite a los prestatarios obtener mejores condiciones financieras para los préstamos que las que suelen ofrecerse en los mercados financieros. En el punto 3.4 de la Comunicación sobre las garantías figura una lista de todas las condiciones que deben cumplirse para que se descarte que un régimen de garantía estatal contiene elementos de ayuda estatal. Es obvio que la medida examinada no cumple todas esas condiciones. Por ejemplo, parece que en este caso no se cumplen al menos dos de ellas: la garantía cubre más del 80 % de los préstamos y parece que la medida examinada no excluye a los prestatarios en crisis.
(34)
Como se señala en el considerando 29, los beneficiarios directos de esta ayuda son las cooperativas. Sin embargo, teniendo en cuenta que el objetivo del Estado griego al conceder los préstamos era incrementar los ingresos de los agricultores griegos mediante el incremento artificial del precio de los cereales vendidos por los productores a las cooperativas, los agricultores (productores) son beneficiarios indirectos de la ayuda. Se cumple también la condición del carácter selectivo, ya que los beneficiarios de la ayuda son solo estas cooperativas y los agricultores que compraron o produjeron cereales en Grecia en 2008.
(35)
Por lo que respecta al falseamiento de la competencia y las consecuencias para el comercio, es aplicable lo mencionado en el considerando 30.
(36)
Por último, las autoridades griegas sostuvieron que la garantía prendaria ofrecida por las UCA al Estado, según lo previsto en el contrato de préstamo, muestra que no existe ayuda estatal. Sin embargo, como estimó la Comisión en la decisión de incoación del procedimiento, no es así por las siguientes razones: a) en primer lugar, si las cooperativas no reembolsan los préstamos, se deja a discreción del Estado el hacer o no uso de los derechos que le otorga el contrato de garantía prendaria; b) en segundo lugar, la garantía prendaria no asegura el importe total del préstamo, ya que el precio que pagaron las UCA a los agricultores por la compra de cereales (que normalmente debería ser equivalente al importe del préstamo) es superior al precio del mercado.
(37)
Además, hay que señalar que esta garantía prendaria quedó cancelada por la Decisión ministerial no 2/21304/0025/26.10.2010. Como ya se ha mencionado en el considerando 22, fue sustituida por la prima de seguro del 2 %, a partir del primer plazo que debía pagarse el 30 de marzo de 2011. Las autoridades griegas sostuvieron en su carta de 7 de junio de 2011 que, de acuerdo con la Comunicación sobre las garantías, esta prima constituía un seguro para las pequeñas y medianas empresas cuya capacidad de pago podía verse afectada por condiciones adversas. Este argumento es inaceptable por las razones que se desarrollan en los considerandos 38, 39 y 40.
(38)
En primer lugar, la disposición relativa a la prima del 2 % no se estableció hasta octubre de 2010 y se refería tan solo a las cantidades adeudadas pendientes en septiembre de 2010. Incluso aunque se aceptara -que no es el caso- que esta prima eliminaba cualquier elemento de ayuda estatal, la garantía estatal seguiría constituyendo ayuda estatal hasta ese momento.
(39)
En segundo lugar, se observa en la formulación de la Decisión ministerial no 2/21304/0025/26.10.2010 que las UCA tienen la posibilidad, y no la obligación, de hacer uso de la correspondiente disposición (véase el considerando 22). Las autoridades griegas señalaron al respecto que, en realidad, los prestatarios estaban obligados a hacer uso de esta disposición, ya que, según lo establecido en el artículo 13 del contrato de préstamo, si no reembolsaban el préstamo antes del 30 de septiembre de 2009, se podía exigir al Estado su reembolso en el plazo de tres meses y este a continuación podía actuar contra el prestatario con medidas de ejecución administrativa. Sin embargo, este argumento también es inaceptable: si el Estado salda las cantidades adeudadas, no es seguro que vaya a actuar contra el deudor inicial para recuperar las cantidades correspondientes; tendrá siempre la potestad discrecional de no hacerlo.
(40)
Por último, parece que la prima del 2 % no es por sí misma un elemento que, de acuerdo con la Comunicación sobre las garantías, excluya la existencia de ayuda estatal, como sostienen las autoridades griegas. Aunque se aceptara que todos los beneficiarios de la medida son pequeñas y medianas empresas, como sostienen las autoridades griegas, el punto aplicable de la Comunicación sobre las garantías es el 3.5. En él se explica que, para que se considere que una garantía que se concede dentro de un régimen que prevé una prima única no constituye ayuda estatal deben cumplirse también todas las demás condiciones establecidas en el punto 3.4, letras a), b), c), e), f) y g). Como se explica también en el considerando 33, dichas condiciones no se cumplen en el caso examinado: la garantía cubre un porcentaje superior al 80 % de los préstamos y parece que la medida examinada no excluye a los prestatarios que afrontan dificultades económicas.
(41)
Habida cuenta de lo anterior, por lo que respecta a la garantía estatal para los préstamos, se cumplen todas las condiciones del artículo 107, apartado 1.
ΙV.2. Compatibilidad de la ayuda
ΙV.2.1. Observaciones generales
(42)
El Tratado prevé determinadas excepciones al principio general de la incompatibilidad de las ayudas estatales con el mercado interior que se formula en el artículo 107, apartado 1, del Tratado. Algunas de estas excepciones obviamente no se aplican en el caso en cuestión. Se trata en particular de las previstas en el artículo 107, apartado 2, que hacen referencia a las ayudas de carácter social, ayudas destinadas a reparar los perjuicios causados por desastres naturales y medidas relacionadas con la reunificación de Alemania.
(43)
Lo mismo es aplicable a las excepciones previstas en el artículo 107, apartado 3, letras a), b) y d), del Tratado, dado que las ayudas en cuestión no se destinaban a propiciar el desarrollo económico de regiones en las que el nivel de vida es anormalmente bajo o que padecen un grave subempleo, ni se destinaban tampoco a promover la realización de proyectos importantes de interés europeo común, ni eran aptas para el fomento de la cultura o la conservación del patrimonio.
(44)
Por consiguiente, la única excepción aplicable en el presente caso es la prevista en el artículo 107, apartado 3, letra c), del Tratado, que prevé que puedan considerarse compatibles con el mercado común las ayudas destinadas a facilitar el desarrollo de algunas actividades o algunas regiones económicas, cuando no alteran las condiciones de los intercambios en una medida contraria al interés común. Para poder beneficiarse de esta excepción, las ayudas deben ser compatibles con las reglas de la Unión aplicables en materia de ayudas estatales. En el sector de la agricultura, estas reglas se formulan en las Directrices comunitarias sobre ayudas estatales al sector agrario y forestal 2007-2013 (10) (en lo sucesivo, «las Directrices»).
(45)
De acuerdo con la información de que dispone la Comisión, la medida examinada estaba destinada a hacer frente a la situación provocada por la superproducción de cereales en Grecia en 2008. Más en particular, las autoridades griegas reconocen en su carta de 19 de marzo de 2010 que uno de los objetivos de la medida era «asegurar unos ingresos mínimos para los productores».
(46)
Además, dado que los préstamos de los 150 millones EUR estaban destinados a la compra por las UCA de los cereales de sus miembros (Decisión ministerial no 8264 de 9 de diciembre de 2008), parece que la ayuda se concedió sobre la base de las cantidades producidas.
(47)
El tipo de ayuda otorgado por Grecia no se ajusta a las Directrices ni a otras normas relacionadas de la Unión, y tampoco las autoridades griegas sostuvieron lo contrario. De ello se deduce que esta ayuda consiste en una ayuda de funcionamiento destinada a incrementar los ingresos de los agricultores mediante el incremento artificial de los precios de los cereales. Ese tipo de intervención está expresamente prohibido por la normativa de la Unión sobre ayudas estatales.
(48)
Hay que recordar también que, como se desprende de la jurisprudencia de los órganos jurisdiccionales competentes del Tribunal de Justicia de la Unión Europea, las ayudas de funcionamiento -es decir, las ayudas para aliviar a las empresas de los costes que normalmente tendrían que asumir en la gestión ordinaria de sus actividades- falsean, en principio, la competencia, ya que, por un lado, no favorecen el «desarrollo» de ningún sector económico y, por otro, procuran al beneficiario un apoyo financiero artificial que falsea de forma duradera la competencia y afecta a los intercambios comerciales en una medida contraria al interés común.
(49)
En particular, los mercados de los productos agrícolas están regulados en la Unión de manera exhaustiva a través de las organizaciones comunes de mercado (OCM). La tarea de las OCM es, entre otras cosas, garantizar la competencia leal entre los agentes económicos del sector afectado dentro de la Unión Europea. Las medidas de apoyo del mercado como las establecidas y financiadas por Grecia parecen no ser acordes con los objetivos de las OCM de cereales y pueden perturbar seriamente su funcionamiento.
(50)
Según ha señalado reiteradamente el Tribunal de Justicia (11), toda intervención de un Estado miembro en los mecanismos de mercado, excepto las previstas de manera específica por un reglamento de la Unión, puede obstaculizar el funcionamiento de las organizaciones comunes de mercados y crear ventajas injustificadas para algunos grupos económicos de la Unión. En particular, en su jurisprudencia más reciente (12), el Tribunal vuelve a recordar que, en los ámbitos cubiertos por una organización común, tanto más cuanto que una organización de esa índole se asienta en un régimen común de precios, los Estados miembros ya no pueden intervenir, mediante disposiciones nacionales adoptadas de forma unilateral, en el mecanismo de la formación de los precios regidos, en un mismo estadio de producción, por la organización común.
(51)
Hay que señalar que los mecanismos nacionales de ayudas a los precios del tipo de los considerados en el presente caso comprometen el régimen común de precios y, más en general, la finalidad de los mecanismos creados por los reglamentos de la Unión relativos a organizaciones comunes de mercados, incluso cuando su objetivo es apoyar los ingresos de los agricultores.
(52)
Por último, la Comisión examinó también si la ayuda puede considerarse compatible de conformidad con la Comunicación de la Comisión - Directrices comunitarias sobre ayudas estatales de salvamento y de reestructuración de empresas en crisis (13). Sin embargo, incluso aunque el beneficiario fuera en el momento de la concesión de la ayuda una empresa en crisis a efectos de la sección 2 de las citadas Directrices (lo cual no está claro), las autoridades griegas no aportaron ninguna prueba de que en el caso examinado concurran las múltiples circunstancias enunciadas en dichas directrices que podrían justificar la concesión de la ayuda a un beneficiario determinado.
IV.2.2. Marco temporal
(53)
Para justificar la concesión de las ayudas, las autoridades griegas aducen la crisis económica y la falta de acceso de las cooperativas a la financiación. En 2009, la Comisión, reconociendo la gravedad de la crisis económica, aprobó el llamado «marco temporal» (14), que declara la compatibilidad con el mercado interior de ayudas que, en el caso de los productores agrícolas primarios, pueden alcanzar los 15 000 EUR.
(54)
En su carta de 21 de enero de 2011, las autoridades griegas sostienen que tanto la bonificación de los intereses como la garantía del Estado para los préstamos están cubiertas por las disposiciones del marco temporal. Más concretamente, alegaron que dichos préstamos se habían concedido en el contexto de la crisis económica y financiera de 2008 y 2009, y que las medidas citadas tenían la finalidad de superar esta crisis. Añadieron que, debido al gran número de beneficiarios finales (miembros de las cooperativas), la ventaja que cada beneficiario obtendría del préstamo sin intereses era tan baja que no podría considerarse que tuviera consecuencias de falseamiento. Por último, las autoridades griegas subrayaron que, según el artículo 7 del marco temporal, las disposiciones de dicho artículo son aplicables incluso en los casos de regímenes de ayudas estatales no comunicados.
(55)
La Comisión no puede aceptar los argumentos aducidos por las autoridades griegas y rechaza la aplicación de las disposiciones del marco temporal al caso en cuestión. En primer lugar, el ámbito de aplicación del marco temporal no se extendió para que incluyera la producción agrícola primaria hasta el 31 de octubre de 2009 (15). Por consiguiente, las medidas de ayuda estatal que se aprobaron antes de la entrada en vigor de esta extensión no pueden estar cubiertas por el marco temporal. A este respecto, en el artículo 1 de la Decisión ministerial no 56700/B.3033/8.12.2008 se menciona que la bonificación de intereses se refiere a préstamos que se habían concedido en 2008 o que se concederían ese mismo año. De ello se deduce que los préstamos citados y, por tanto, la ayuda estatal, se concedieron antes del 31 de octubre de 2009.
(56)
En segundo lugar, la Comisión señala que las medidas concretas no cumplen la condición que se define en el marco temporal según la cual, para que una ayuda de este tipo se considere compatible, debe aplicarse en todo el sector agrícola, y no en un sector de productos determinado, como es el sector de los cereales en el caso en cuestión.
V. CONCLUSIÓN
(57)
La Comisión concluye que Grecia ha concedido ilegalmente la medida de ayuda examinada, en infracción de lo dispuesto en el artículo 108, apartado 3, del Tratado. Puesto que la ayuda no es compatible con el mercado interior, Grecia debe ponerle fin y recuperar de los beneficiarios las ayudas concedidas.
(58)
La ayuda individual otorgada en virtud de la medida examinada no constituye ayuda si, en el momento de su concesión, cumple las condiciones establecidas por el reglamento adoptado en aplicación del artículo 2 del Reglamento (CE) no 994/98 del Consejo, de 7 de mayo de 1998, sobre la aplicación de los artículos 92 y 93 del Tratado constitutivo de la Comunidad Europea a determinadas categorías de ayudas estatales horizontales (16), aplicable en el momento de la concesión de la ayuda.
(59)
Las ayudas individuales otorgadas en virtud de la medida examinada que, en el momento de su concesión, cumplan las condiciones establecidas por un reglamento adoptado en aplicación del artículo 1 del Reglamento (CE) no 994/98 o por cualquier otro régimen de ayuda aprobado, son compatibles con el mercado interior, hasta las intensidades máximas de ayuda aplicables a este tipo de ayuda.
HA ADOPTADO LA PRESENTE DECISIÓN:
Artículo 1
La medida a favor de los productores de cereales y las cooperativas agrícolas que recolectan cereales establecida en virtud de las Decisiones ministeriales no 56700/Β.3033/8.12.2008 y no 2/88675/0025/9.2.2008 en forma de préstamo con la garantía del Estado griego y bonificación de los intereses constituye ayuda estatal. Esta ayuda estatal, ilegalmente ejecutada por Grecia infringiendo el artículo 108, apartado 3, del Tratado de Funcionamiento de la Unión Europea, es incompatible con el mercado interior.
Artículo 2
Las ayudas individuales otorgadas en virtud de la medida mencionada en el artículo 1 no constituyen ayuda si, en el momento de su concesión, cumplen las condiciones establecidas por el reglamento adoptado en aplicación del artículo 2 del Reglamento (CE) no 994/98 aplicable en el momento de concesión de la ayuda.
Artículo 3
Las ayudas individuales otorgadas en virtud de la medida mencionada en el artículo 1 que, en el momento de su concesión, cumplan las condiciones establecidas por un reglamento adoptado en aplicación del artículo 1 del Reglamento (CE) no 994/98 o por cualquier otro régimen de ayuda aprobado son compatibles con el mercado interior, hasta las intensidades máximas de ayuda aplicables a este tipo de ayuda.
Artículo 4
1. Grecia deberá recuperar de los beneficiarios la ayuda incompatible concedida en virtud de la medida mencionada en el artículo 1.
2. Las cantidades pendientes de recuperación devengarán intereses desde la fecha en que se pusieron a disposición de los beneficiarios hasta la de su recuperación.
3. Los intereses se calcularán sobre una base compuesta con arreglo a las disposiciones del capítulo V del Reglamento (CE) no 794/2004 de la Comisión (17).
4. Grecia cancelará todos los pagos pendientes de la ayuda mencionada en el artículo 1 con efectos a partir de la fecha de notificación de la presente Decisión.
Artículo 5
1. La recuperación de las ayudas concedidas en virtud de la medida mencionada en el artículo 1 será inmediata y efectiva.
2. Grecia garantizará que la presente Decisión se aplique en el plazo de cuatro meses a partir de la fecha de su notificación.
Artículo 6
1. En el plazo de dos meses a partir de la notificación de la presente Decisión, Grecia presentará a la Comisión la siguiente información:
a)
la lista de beneficiarios que han recibido ayuda en virtud de la medida citada en el artículo 1 y el importe total de la ayuda recibida por cada uno de ellos;
b)
el importe total (principal e intereses) que debe recuperarse de cada beneficiario;
c)
una descripción detallada de las medidas ya adoptadas y previstas para el cumplimiento de la presente Decisión;
d)
documentos que demuestren que se ha ordenado a los beneficiarios que devuelvan la ayuda.
2. Grecia mantendrá informada a la Comisión del avance de las medidas nacionales adoptadas en aplicación de la presente Decisión hasta que la recuperación de la ayuda mencionada en el artículo 1 haya concluido. Presentará inmediatamente, a petición de la Comisión, información sobre las medidas ya adoptadas y previstas para el cumplimiento de la presente Decisión. También proporcionará información detallada sobre los importes de la ayuda y los intereses ya recuperados de los beneficiarios.
Artículo 7
El destinatario de la presente Decisión es la República Helénica.
Hecho en Bruselas, el 25 de enero de 2012.