NAŘÍZENÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY (EU) č. 649/2012
ze dne 4. července 2012
o vývozu a dovozu nebezpečných chemických látek
(přepracované znění)
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 192 odst. 1 a článek 207 této smlouvy,
s ohledem na návrh Evropské komise,
po postoupení návrhu legislativního aktu vnitrostátním parlamentům,
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru (1),
po konzultaci s Výborem regionů,
v souladu s řádným legislativním postupem (2),
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 689/2008 ze dne 17. června 2008 o vývozu a dovozu nebezpečných chemických látek (3) bylo několikrát podstatně změněno. Vzhledem k tomu, že jsou nezbytné další změny, by nařízení (ES) č. 689/2008 mělo být z důvodu jasnosti přepracováno.
(2)
Nařízením (ES) č. 689/2008 se provádí Rotterdamská úmluva o postupu předchozího souhlasu pro určité nebezpečné chemické látky a pesticidy v mezinárodním obchodu (4) (dále jen „úmluva“), která vstoupila v platnost dne 24. února 2004; uvedené nařízení nahrazuje nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 304/2003 ze dne 28. ledna 2003 o vývozu a dovozu nebezpečných chemických látek (5).
(3)
Z důvodu srozumitelnosti a souladu s ostatními příslušnými právními předpisy Unie by se měly zavést nebo vysvětlit některé definice a terminologie by se měla sjednotit s terminologií použitou v nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1907/2006 ze dne 18. prosince 2006 o registraci, hodnocení, povolování a omezování chemických látek (REACH) a o zřízení Evropské agentury pro chemické látky (6), na jedné straně a v nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1272/2008 ze dne 16. prosince 2008 o klasifikaci, označování a balení látek a směsí (7) na straně druhé. Bylo by vhodné zajistit, aby ustanovení tohoto nařízení zohledňovala prozatímní opatření zavedená nařízením (ES) č. 1272/2008 s cílem zabránit nesrovnalostem v harmonogramech provádění těchto dvou nařízení.
(4)
Úmluva opravňuje smluvní strany k přijetí přísnějších opatření na ochranu zdraví člověka anebo životního prostředí, než jsou opatření vyžadovaná touto úmluvou, za předpokladu, že je takové opatření v souladu s ustanoveními této úmluvy a ve shodě s mezinárodním právem. Je nutné a vhodné jít v některých hlediscích nad rámec ustanovení úmluvy, aby byla zajištěna vyšší úroveň ochrany životního prostředí a veřejnosti dovážejících zemí.
(5)
Pokud se jedná o účast Unie na činnostech vyplývajících z úmluvy, je důležité, aby existovalo jediné kontaktní místo pro vzájemné vztahy Unie se sekretariátem úmluvy (dále jen „sekretariát“)a ostatními smluvními stranami úmluvy, jakož i s dalšími zeměmi. Tímto kontaktním místem by měla být Komise.
(6)
Je nutné zajistit účinnou koordinaci a řízení technických a správních hledisek tohoto nařízení na úrovni Unie. Členské státy a Evropská agentura pro chemické látky zřízená nařízením (ES) č. 1907/2006 (dále jen „agentura“) mají pravomoc k provádění právních předpisů Unie o chemických látkách a mezinárodních dohod o chemických látkách a mají v této oblasti rovněž zkušenosti. Členské státy a agentura by proto měly provádět úkoly týkající se správních, technických a vědeckých hledisek provádění úmluvy prostřednictvím tohoto nařízení, jakož i úkoly spojené s výměnou informací. Vedle toho by Komise, členské státy a agentura měly navzájem spolupracovat v zájmu účinného plnění mezinárodních závazků Unie vyplývajících z úmluvy.
(7)
Vzhledem k tomu, že některé úkoly Komise by měly být převedeny na agenturu, měla by evropskou databázi vývozu a dovozu nebezpečných chemických látek, původně vytvořenou Komisí, nadále rozvíjet a spravovat agentura.
(8)
Vývozy nebezpečných chemických látek, které jsou v Unii zakázány nebo přísně omezeny, by měly být i nadále předmětem společného postupu při podávání oznámení o vývozu. Vzhledem k tomu by nebezpečné chemické látky, ať už jako takové nebo obsažené ve směsích nebo výrobcích, které jsou v Unii zakázány nebo přísně omezeny jako přípravky na ochranu rostlin, ostatní formy pesticidů nebo průmyslové chemické látky pro použití profesionálními uživateli nebo veřejností, měly podléhat podobným pravidlům oznamování o vývozu, která se na tyto chemické látky vztahují v případech, kdy jsou zakázány nebo přísně omezeny v jedné nebo obou kategoriích použití stanovených úmluvou, totiž jako pesticidy nebo jako chemické látky pro průmyslové použití. Kromě toho by se stejná pravidla oznamování o vývozu měla vztahovat i na chemické látky, na něž se vztahuje mezinárodní postup předchozího informovaného souhlasu (PIC) (postup PIC). Tento postup oznamování o vývozu by se měl použít na vývozy z Unie do všech třetích zemí bez ohledu na to, zda jsou smluvními stranami úmluvy nebo zda se zapojují do jejích postupů. Členským státům by mělo být umožněno ukládat správní poplatky, které by pokryly náklady spojené s tímto postupem.
(9)
Vývozci a dovozci by měli mít povinnost poskytovat informace o množství chemických látek v oblasti působnosti tohoto nařízení v mezinárodním obchodu, aby mohl být sledován a posuzován dopad a účinky ustanovení tohoto nařízení.
(10)
Komise by měla předkládat sekretariátu oznámení o konečných regulačních opatřeních Unie nebo členského státu týkajících se zákazu nebo přísného omezení chemických látek za účelem zahrnutí těchto látek do mezinárodního postupu PIC v případech, kdy jsou splněna kritéria stanovená v tomto směru úmluvou. V případě potřeby by měly být vyžadovány další informace na podporu takových oznámení.
(11)
V případech, kdy konečné regulační opatření Unie nebo členského státu nejsou způsobilá pro oznámení, protože nesplňují kritéria stanovená úmluvou, by přesto měly být informace o těchto opatřeních poskytnuty sekretariátu a ostatním smluvním stranám úmluvy v zájmu výměny informací.
(12)
Je rovněž nezbytné zajistit, aby Unie přijímala rozhodnutí ohledně dovozu chemických látek, na které se vztahuje mezinárodní postup PIC, do Unie. Tato rozhodnutí by měla vycházet z příslušných právních předpisů Unie a zohledňovat zákazy a přísná omezení členských států. V odůvodněných případech by se měly připravit změny právních předpisů Unie.
(13)
Je nutné přijmout opatření, aby členské státy a vývozci byli informováni o rozhodnutích dovážejících zemí ohledně chemických látek, na které se vztahuje postup PIC, a aby vývozci tato rozhodnutí dodržovali. Kromě toho, aby se zabránilo nežádoucím vývozům, by se neměly vyvážet žádné chemické látky zakázané nebo přísně omezené v Unii, které splňují kritéria oznamování podle úmluvy nebo na něž se vztahuje postup PIC, pokud nebyl vyžádán a obdržen výslovný souhlas dotyčné dovážející země bez ohledu na to, zda je, nebo není smluvní stranou úmluvy. Zároveň je vhodné udělat výjimku z této povinnosti ve vztahu k vývozům do zemí, které jsou členy Organizace pro hospodářskou spolupráci a rozvoj (OECD) za předpokladu, že jsou splněny určité podmínky. Kromě toho je potřeba mít postup pro řešení případů, ve kterých přes veškeré přiměřené úsilí není od dovážející země obdržena odpověď, aby vývozy některých chemických látek mohly dočasně pokračovat za zvláštních podmínek. Rovněž je nutné provádět pravidelný přezkum všech těchto případů, jakož i případů, ve kterých byl výslovný souhlas obdržen.
(14)
Je rovněž důležité, aby všechny vyvážené chemické látky byly dostatečně trvanlivé, aby mohly být používány účinně a bezpečně. Pokud jde o pesticidy, a zejména pak pesticidy vyvážené do rozvojových zemí, je podstatné, aby byly poskytnuty informace o příslušných skladovacích podmínkách a aby bylo použito vhodné balení a rozměry obalů s cílem zabránit tvorbě zastaralých zásob.
(15)
Výrobky obsahující chemické látky nespadají do oblasti působnosti úmluvy. Je nicméně vhodné, aby se na výrobky podle tohoto nařízení, jež obsahují chemické látky, které by se mohly uvolňovat při používání nebo zneškodňování a které jsou v Unii zakázány nebo přísně omezeny v jedné nebo více kategoriích použití stanovených úmluvou nebo se na ně vztahuje postup PIC, rovněž vztahovala pravidla pro podávání oznámení o vývozu. Kromě toho by se některé chemické látky a výrobky obsahující zvláštní chemické látky, které nespadají do oblasti působnosti úmluvy, ale které vzbuzují zvláštní obavy, neměly vůbec vyvážet.
(16)
Informace o tranzitní přepravě chemických látek, na něž se vztahuje postup PIC, by měly být v souladu s úmluvou poskytovány smluvním stranám úmluvy, které takové informace požadují.
(17)
Pravidla Unie pro balení a označování a jiné bezpečnostní informace by se měla vztahovat na všechny chemické látky, které jsou určeny pro vývoz do smluvních stran a jiných zemí, pokud tato ustanovení nejsou v rozporu s některými zvláštními požadavky dovážejících zemí při zohlednění příslušných mezinárodních norem. Protože nařízením (ES) č. 1272/2008 byla zavedena nová ustanovení o klasifikaci, označování a balení látek a směsí, měl by se v tomto nařízení zahrnout odkaz na uvedené nařízení.
(18)
Pro zajištění účinné kontroly a prosazování by členské státy měly určit orgány, např. celní orgány, které by odpovídaly za kontrolu dovozu a vývozu chemických látek v oblasti působnosti tohoto nařízení. Komise, podporovaná agenturou, a členské státy mají klíčovou úlohu a měly by postupovat cíleně a koordinovaně. Členské státy by měly zavést vhodné sankce pro případ porušení tohoto nařízení.
(19)
Pro usnadnění celních kontrol a snížení administrativní zátěže vývozců i orgánů by měl být zaveden systém kódů, jež se mají používat v rámci vývozních prohlášení. Zvláštní kódy by se měly podle potřeby rovněž používat pro chemické látky vyvážené pro účely výzkumu nebo analýzy v množstvích, která pravděpodobně neovlivní zdraví a životní prostředí a v každém případě nepřekračují 10 kg od každého vývozce do každé dovážející země za rok.
(20)
V zájmu zajištění řádného nakládání s chemickými látkami by měla být podporována výměna informací, sdílená odpovědnost a spolupráce mezi Unií a členskými státy a třetími zeměmi, a to bez ohledu na to, zda jsou třetí země smluvními stranami úmluvy. Zejména by měla být poskytována technická pomoc rozvojovým zemím a zemím v procesu hospodářské transformace přímo ze strany Komise a členských států nebo nepřímo podporou projektů nevládních organizací, a to pomoc s cílem umožnit těmto zemím provedení úmluvy, a přispět tak k prevenci škodlivého vlivu chemických látek na lidské zdraví a životní prostředí.
(21)
Pokud mají být tyto postupy účinné, mělo by být pravidelně sledováno jejich fungování. Za tím účelem by členské státy a agentura měly pravidelně předkládat standardizované zprávy Komisi, která by měla následně pravidelně podávat zprávy Evropskému parlamentu a Radě.
(22)
S cílem pomoci určeným orgánům, včetně např. celních orgánů dohlížejících nad vývozy, dovozcům a vývozcům při uplatňování tohoto nařízení by měla agentura vypracovat technické pokyny.
(23)
Za účelem přizpůsobení tohoto nařízení technickému pokroku by měla být na Komisi přenesena pravomoc přijímat akty v souladu s článkem 290 Smlouvy o fungování Evropské unie, pokud jde o zařazení chemických látek do části 1 nebo 2 přílohy I a jiné změny této přílohy, zařazení chemických látek, do přílohy V části 1 nebo 2 a jiné změny této přílohy, a, změny příloh II, III, IV a VI a změny stávajících položek v příloze V. Je obzvláště důležité, aby Komise v rámci přípravné činnosti vedla odpovídající konzultace, a to i na odborné úrovni. Při přípravě a vypracování aktu v přenesené pravomoci by Komise měla zajistit, aby byly příslušné dokumenty předány souběžně, včas a vhodným způsobem Evropskému parlamentu a Radě.
(24)
Za účelem zajištění jednotných podmínek k provedení tohoto nařízení by měly být Komisi svěřeny prováděcí pravomoci. Tyto pravomoci by měly být vykonávány v souladu s nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 182/2011 ze dne 16. února 2011, kterým se stanoví pravidla a obecné zásady způsobu, jakým členské státy kontrolují Komisi při výkonu prováděcích pravomocí (8).
(25)
Jelikož cílů tohoto nařízení, totiž zajištění jednotného a účinného plnění závazků Unie vyplývajících z úmluvy, nemůže být uspokojivě dosaženo na úrovni členských států, a proto jich může být z důvodu rozsahu a účinků akcí financovaných v rámci programu lépe dosaženo na úrovni Unie, může Unie přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 Smlouvy o Evropské unii. V souladu se zásadou proporcionality stanovenou v tomtéž článku toto nařízení nepřekračuje rámec toho, co je pro dosažení uvedených cílů nezbytné.
(26)
Nařízení (ES) č. 689/2008 by mělo být zrušeno.
(27)
Je vhodné stanovit odklad použití tohoto nařízení, aby agentura měla dostatek času se na svou novou roli připravit a aby se odvětví mohlo obeznámit s novými postupy,
PŘIJALY TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Cíle
1. Cílem tohoto nařízení je:
a)
provést Rotterdamskou úmluvu o postupu předchozího souhlasu pro určité nebezpečné chemické látky a pesticidy v mezinárodním obchodu (dále jen „úmluva“);
b)
podporovat sdílenou odpovědnost a spolupráci v mezinárodní přepravě nebezpečných chemických látek s cílem ochrany zdraví člověka a životního prostředí před potenciálním narušením;
c)
přispívat k používání nebezpečných chemických látek způsobem, který je šetrný k životnímu prostředí.
Cílů uvedených v prvním pododstavci se dosáhne usnadněním výměny informací o vlastnostech nebezpečných chemických látek, zavedením rozhodovacího procesu v rámci Unie o jejich dovozu a vývozu a rozšiřováním rozhodnutí podle potřeby smluvním stranám a jiným zemím.
2. Kromě cílů uvedených v odstavci 1 zajišťuje toto nařízení, aby se ustanovení nařízení (ES) č. 1272/2008 o klasifikaci, označování a balení vztahovala na všechny chemické látky též při jejich vývozu z členských států do jiných smluvních stran nebo jiných zemí, pokud tato ustanovení nejsou v rozporu s některými zvláštními požadavky uvedených smluvních stran nebo jiných zemí.
Článek 2
Oblast působnosti
1. Toto nařízení se vztahuje na:
a)
některé nebezpečné chemické látky, na které se vztahuje postup předchozího souhlasu v rámci úmluvy (dále jen „postup PIC“);
b)
některé nebezpečné chemické látky, které jsou v Unii nebo v některém členském státě zakázány nebo přísně omezeny;
c)
vyvážené chemické látky, pokud jde o jejich klasifikaci, označování a balení.
2. Toto nařízení se nevztahuje na:
a)
omamné a psychotropní látky, na něž se vztahuje nařízení Rady (ES) č. 111/2005 ze dne 22. prosince 2004, kterým se stanoví pravidla pro sledování obchodu s prekursory drog mezi Společenstvím a třetími zeměmi (9);
b)
radioaktivní materiály a látky, na něž se vztahuje směrnice Rady 96/29/Euratom ze dne 13. května 1996, kterou se stanoví základní bezpečnostní standardy na ochranu zdraví pracovníků a obyvatelstva před riziky vyplývajícími z ionizujícího záření (10);
c)
odpady, na něž se vztahuje směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/98/ES ze dne 19. listopadu 2008 o odpadech (11);
d)
chemické zbraně, na něž se vztahuje nařízení Rady (ES) č. 428/2009 ze dne 5. května 2009, kterým se zavádí režim Společenství pro kontrolu vývozu, přepravy, zprostředkování a tranzitu zboží dvojího užití (12);
e)
potraviny a potravinářské přídatné látky, na něž se vztahuje nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 882/2004 ze dne 29. dubna 2004 o úředních kontrolách za účelem ověření dodržování právních předpisů týkajících se krmiv a potravin a pravidel o zdraví zvířat a dobrých životních podmínkách zvířat (13);
f)
krmiva, na něž se vztahuje nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 178/2002 ze dne 28. ledna 2002, kterým se stanoví obecné zásady a požadavky potravinového práva, zřizuje se Evropský úřad pro bezpečnost potravin a stanoví postupy týkající se bezpečnosti potravin (14), včetně doplňkových látek, zpracovaná, částečně zpracovaná nebo nezpracovaná, určená ke krmení zvířat orální cestou;
g)
geneticky modifikované organismy podle směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/18/ES ze dne 12. března 2001 o záměrném uvolňování geneticky modifikovaných organismů do životního prostředí (15);
h)
s výjimkou látek uvedených v čl. 3 odst. 5) písm. b) tohoto nařízení, hromadně vyráběné léčivé přípravky a veterinární léčivé přípravky, na něž se vztahují směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/83/ES ze dne 6. listopadu 2011 o kodexu Společenství týkajícím se humánních léčivých přípravků (16) a směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/82/ES ze dne 6. listopadu 2011 o kodexu Společenství týkajícím se veterinárních léčivých přípravků (17).
3. Toto nařízení se nevztahuje na chemické látky vyvážené pro účely výzkumu nebo analýzy v množstvích, která pravděpodobně neovlivní zdraví člověka nebo životní prostředí a v každém případě nepřekračují 10 kg od každého vývozce do každé dovážející země za rok.
Aniž je dotčen první pododstavec, vývozci chemických látek zmínění v prvním pododstavci obdrží prostřednictvím databáze uvedené v čl. 6 odst. 1 písm. a) zvláštní referenční identifikační číslo, které uvedou ve svém vývozním prohlášení.
Článek 3
Definice
Pro účely tohoto nařízení se rozumí:
1)
„chemickou látkou“ látka jako taková nebo obsažená ve směsi nebo směs vyrobená nebo získaná z přírodních zdrojů, s výjimkou živých organismů, jež patří do některé z těchto kategorií:
a)
pesticidy, včetně vysoce nebezpečných pesticidních přípravků;
b)
průmyslové chemické látky;
2)
„látkou“ jakýkoli chemický prvek a jeho sloučeniny podle definice v čl. 3 bodě 1 nařízení (ES) č. 1907/2006;
3)
„směsí“ směs nebo roztok vymezený v čl. 2 bodě 8 nařízení (ES) č. 1272/2008;
4)
„výrobkem“ konečný výrobek, který zahrnuje nebo obsahuje chemickou látku, jejíž použití bylo v tomto konkrétním výrobku zakázáno nebo přísně omezeno právními předpisy Unie, nespadá-li uvedený výrobek do působnosti bodů 2 nebo 3;
5)
„pesticidy“ chemické látky v některé z těchto dvou podkategorií:
a)
pesticidy používané jako přípravky na ochranu rostlin podle nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1107/2009 ze dne 21. října 2009 o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh (18);
b)
jiné pesticidy, jako jsou:
i)
biocidní přípravky podle směrnice Evropského parlamentu a Rady 98/8/ES ze dne 16. února 1998 o uvádění biocidních přípravků na trh (19) a
ii)
desinfekční prostředky, insekticidy a paraziticidy podle směrnic 2001/82/ES a 2001/83/ES;
6)
„průmyslovými chemickými látkami“ chemické látky v některé z těchto podkategorií:
a)
chemické látky pro profesionální použití;
b)
chemické látky pro použití veřejností;
7)
„chemickou látkou, na kterou se vztahuje oznámení o vývozu“, každá chemická látka, která je v Unii zakázána nebo přísně omezena v jedné nebo více kategoriích nebo podkategoriích, a každá chemická látka, na kterou se vztahuje postup PIC, uvedená v části 1 přílohy I;
8)
„chemickou látkou, která je způsobilá pro oznámení v rámci PIC“, každá chemická látka, která je v Unii nebo členském státě zakázána nebo přísně omezena v jedné nebo více kategoriích. Chemické látky, které jsou v Unii zakázány nebo přísně omezeny v jedné nebo více kategoriích, jsou uvedeny v části 2 přílohy I;
9)
„chemickou látkou, na kterou se vztahuje postup PIC“, kterákoli chemická látka uvedená v příloze III úmluvy a v části 3 přílohy I tohoto nařízení;
10)
„zakázanou chemickou látkou“ buď:
a)
chemická látka, jejíž všechna použití v jedné nebo více kategoriích nebo podkategoriích jsou zakázána konečným regulačním opatřením Unie za účelem ochrany zdraví člověka nebo životního prostředí, nebo
b)
chemická látka, jejíž první použití nebylo schváleno nebo kterou výrobci stáhli z trhu Unie nebo vyloučili z dalšího posuzování v rámci procesu oznamování, registrace nebo schvalování, pokud je prokázáno, že ohrožuje zdraví člověka nebo životní prostředí;
11)
„přísně omezenou chemickou látkou“ buď:
a)
chemická látka, jejíž prakticky všechna použití v jedné nebo více kategoriích nebo podkategoriích jsou zakázána konečným regulačním opatřením Unie za účelem ochrany zdraví člověka nebo životního prostředí, ale jejíž určitá zvláštní použití zůstávají povolena, nebo
b)
chemická látka, jejíž prakticky všechna použití nebyla schválena nebo kterou výrobci stáhli z trhu Unie nebo vyloučili z dalšího posuzování v rámci procesu oznamování, registrace nebo schvalování, pokud je prokázáno, že ohrožuje zdraví člověka nebo životní prostředí;
12)
„chemickou látkou, která je zakázána nebo přísně omezena členským státem“, každá chemická látka, která je zakázána nebo přísně omezena konečným vnitrostátním regulačním opatřením členského státu;
13)
„konečným regulačním opatřením“ právně závazný akt, jehož účelem je zakázat nebo přísně omezit chemickou látku;
14)
„vysoce nebezpečným pesticidním přípravkem“ chemická látka připravená pro použití jako pesticid, která za podmínek použití vyvolá vážné účinky na zdraví nebo na životní prostředí pozorovatelné krátce po jediné nebo opakované expozici;
15)
„celním územím Unie“ území stanovené v článku 3 nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství (20);
16)
„vývozem“:
a)
trvalý nebo dočasný vývoz chemické látky, která splňuje podmínky čl. 28 odst. 2 Smlouvy o fungování EU;
b)
zpětný vývoz chemické látky, která nesplňuje podmínky čl. 28 odst. 2 Smlouvy o fungování EU a na kterou se vztahuje jiný celní režim než režim vnějšího tranzitu Unie pro pohyb zboží přes celní území Unie;
17)
„dovozem“ fyzické uvedení chemické látky, na kterou se vztahuje jiný celní režim než režim vnějšího tranzitu Unie pro pohyb zboží přes celní území Unie, na celní území Unie;
18)
„vývozcem“ jakákoli z těchto fyzických nebo právnických osob:
a)
osoba, jejímž jménem je vydáno vývozní prohlášení, tj. osoba, která má v době, kdy je přihlášení přijato, smlouvu s příjemcem ve smluvní straně nebo jiné zemi a je oprávněna rozhodnout o odeslání chemické látky mimo celní území Unie;
b)
v případě, že nebyla uzavřena smlouva o vývozu, nebo v případě, že smluvní strana smlouvy o vývozu nejedná svým jménem, osoba, jež je oprávněna rozhodnout o odeslání chemické látky mimo celní území Unie;
c)
v případě, že podle smlouvy, na které je vývoz založen, má právo nakládat s chemickou látkou osoba usazená mimo Unii, smluvní strana smlouvy o vývozu usazená v Unii;
19)
„dovozcem“ každá fyzická nebo právnická osoba, která je v době dovozu na celní území Unie příjemcem chemické látky;
20)
„smluvní stranou úmluvy“ nebo „smluvní stranou“ stát nebo organizace regionální hospodářské integrace, které vyjádřily souhlas být vázány úmluvou a pro které je úmluva v platnosti;
21)
„jinou zemí“ každá země, která není smluvní stranou;
22)
„agenturou“ Evropská agentura pro chemické látky zřízená nařízením (ES) č. 1907/2006;
23)
„sekretariátem“ sekretariát úmluvy, pokud toto nařízení nestanoví jinak.
Článek 4
Určené vnitrostátní orgány členských států
Každý členský stát určí orgán nebo orgány (dále jen „určený vnitrostátní orgán“ nebo „určené vnitrostátní orgány“), které vykonávají správní funkce požadované tímto nařízením, pokud již tak neučinil před vstupem tohoto nařízení v platnost.
Členský stát o takovém určení uvědomí Komisi nejpozději do 17. listopadu 2012, pokud jí tato informace nebyla poskytnuta již před vstupem tohoto nařízení v platnost, a rovněž uvědomí Komisi v případě jakékoli změny určeného vnitrostátního orgánu.
Článek 5
Účast Unie na činnostech vyplývajících z úmluvy
1. Účast na činnostech vyplývajících z úmluvy spadá do společné odpovědnosti Komise a členských států, zejména pokud jde o technickou pomoc, výměnu informací a záležitosti týkající se urovnávání sporů, zastoupení v pomocných orgánech a hlasování.
2. Komise jedná při vykonávání správních funkcí podle úmluvy v souvislosti s postupem PIC jako společný určený orgán jménem všech určených vnitrostátních orgánů v úzké spolupráci a za konzultací s určenými vnitrostátními orgány členských států.
Komise je zejména odpovědná za:
a)
předávání oznámení Unie o vývozu smluvním stranám a jiným zemím podle článku 8;
b)
předkládání oznámení o příslušných konečných regulačních opatřeních týkající se chemických látek, které jsou podle článku 11 způsobilé pro oznámení v rámci PIC, sekretariátu;
c)
předání informací o jiných konečných regulačních opatřeních týkající se chemických látek, které nejsou způsobilé pro oznámení v rámci PIC, v souladu s článkem 12;
d)
příjem informací od sekretariátu obecně.
Komise rovněž poskytne sekretariátu odpovědi Unie o dovozu pro chemické látky, na které se vztahuje postup PIC podle článku 13.
Kromě toho Komise koordinuje příspěvky Unie ke všem technickým záležitostem souvisejícím s:
a)
úmluvou;
b)
přípravou konference smluvních stran zřízenou čl. 18 odst. 1 úmluvy;
c)
Výborem pro přezkum chemických látek zřízeným v souladu s čl. 18 odst. 6 úmluvy (dále jen „Výbor pro přezkum chemických látek“);
d)
ostatními pomocnými orgány konference stran.
3. Komise a členské státy vyvinou nezbytnou iniciativu k zajištění přiměřeného zastoupení Unie v různých subjektech provádějících úmluvu.
Článek 6
Úkoly agentury
1. Agentura plní kromě úkolů, které jsou jí přiděleny podle článků 7, 8, 9, 10, 11, 13, 14, 15, 18, 19, 20, 21, 22 a 25 tyto úkoly:
a)
spravuje, dále rozvíjí a pravidelně aktualizuje databázi vývozu a dovozu nebezpečných chemických látek (dále jen „databáze“);
b)
zveřejňuje databázi na svých internetových stránkách;
c)
podle potřeby, se souhlasem Komise a po konzultaci s členskými státy poskytuje tomuto odvětví pomoc a technické a vědecké pokyny a nástroje, aby zajistila účinné uplatňování tohoto nařízení;
d)
se souhlasem Komise poskytuje určeným vnitrostátním orgánům členských států pomoc a technické a vědecké pokyny, aby zajistila účinné uplatňování tohoto nařízení;
e)
na žádost odborníků z členských států nebo Komise ve Výboru pro přezkum chemických látek zřízeném úmluvou a s využitím dostupných zdrojů poskytuje vstupní informace pro přípravu pokynů pro rozhodování uvedených v článku 7 úmluvy a dalších technických dokumentů týkajících se provádění úmluvy;
f)
na požádání poskytuje Komisi technické a vědecké informace a pomoc, aby bylo zajištěno účinné provádění tohoto nařízení;
g)
na požádání poskytuje Komisi technické a vědecké informace a pomoc při plnění její role společného určeného orgánu Unie.
2. Úkoly přidělené agentuře tímto nařízením vykonává sekretariát agentury.
Článek 7
Chemické látky, na které se vztahuje oznámení o vývozu, chemické látky, které jsou způsobilé pro oznámení v rámci PIC, a chemické látky, na které se vztahuje postup PIC
1. Chemické látky, na které se vztahuje oznámení o vývozu, chemické látky, které jsou způsobilé pro oznámení v rámci PIC a a chemické látky, na které se vztahuje postup PIC, jsou uvedeny v příloze I.
2. Chemické látky uvedené na seznamu v příloze I jsou zařazeny do jedné nebo do několika ze tří skupin chemických látek, které jsou uvedeny jako část 1, 2 a 3 této přílohy.
Na chemické látky uvedené v části 1 přílohy I se vztahuje oznámení o vývozu podle článku 8, s uvedením podrobných informací o identitě látky, o kategorii nebo podkategorii použití, na které se vztahuje omezení, o druhu omezení a v případě potřeby doplňující informace, zejména o výjimkách z požadavků na oznámení o vývozu.
Chemické látky uvedené v části 2 přílohy I jsou kromě toho, že se na ně vztahuje oznámení o vývozu podle článku 8, způsobilé pro oznámení v rámci PIC podle článku 11, s uvedením podrobných informací o identitě látky a o kategorii použití.
Na chemické látky uvedené v části 3 přílohy I se vztahuje postup PIC, s uvedením kategorie použití a v případě potřeby doplňujících informací, zejména o požadavků na oznámení o vývozu.
3. Seznamy uvedené v příloze I jsou veřejnosti zpřístupněny prostřednictvím databáze.
Článek 8
Oznámení o vývozu předaná smluvním stranám a jiným zemím
1. V případě látek uvedených v části 1 přílohy I nebo směsí obsahujících tyto látky v koncentraci, v jejímž důsledku se uplatňují povinnosti označování podle nařízení (ES) č. 1272/2008 bez ohledu na přítomnost jakýchkoli jiných látek, se použijí odstavce 2 až 8 tohoto článku bez ohledu na předpokládané použití chemické látky v dovážející smluvní straně nebo v dovážející jiné zemi.
2. Jestliže má vývozce vyvézt chemickou látku podle odstavce 1 z Unie do smluvní strany nebo do jiné země poprvé ode dne, kdy se na tuto látku začalo vztahovat toto nařízení, oznámí to určenému vnitrostátnímu orgánu členského státu, v němž je usazen (dále jen „členský stát vývozce“), a to nejpozději 35 dní před předpokládaným dnem vývozu. Následně vývozce oznámí tomuto vnitrostátnímu orgánu první vývoz chemické látky v každém kalendářním roce, a to nejpozději 35 dní před datem vývozu. Oznámení musí být v souladu s požadavky na informace stanovenými v příloze II a jsou zpřístupněna Komisi a členským státům prostřednictvím databáze.
Určený vnitrostátní orgán členského státu vývozce ověří soulad informací s přílohou II, a je-li oznámení úplné, předá jej nejpozději do 25 dní před předpokládaným vývozem agentuře.
Agentura jménem Komise předá oznámení určenému vnitrostátnímu orgánu dovážející smluvní strany nebo příslušnému orgánu dovážející jiné země a přijme opatření nezbytná k zajištění toho, aby tyto orgány uvedené oznámení obdržely nejpozději 15 dní před prvním zamýšleným vývozem chemické látky a poté do 15 dní před prvním vývozem v každém následujícím kalendářním roce.
Agentura zaregistruje každé oznámení o vývozu v databázi a přidělí mu referenční identifikační číslo. Agentura rovněž každý kalendářní rok prostřednictvím databáze zpřístupní veřejnosti a určeným vnitrostátním orgánům členských států podle potřeby aktualizovaný seznam příslušných chemických látek a dovážejících smluvních stran a jiných zemí.
3. Jestliže agentura neobdrží od dovážející smluvní strany nebo jiné země potvrzení o přijetí oznámení o prvním vývozu uskutečněném po zařazení chemické látky do části 1 přílohy I do 30 dní po odeslání oznámení, zašle jménem Komise druhé oznámení. Agentura vyvine jménem Komise přiměřené úsilí, aby zajistila, že určený vnitrostátní orgán dovážející smluvní strany nebo příslušný orgán dovážející jiné země obdrží druhé oznámení.
4. U vývozů, které se uskuteční poté, co vstoupí v platnost změny právních předpisů Unie týkajících se uvádění na trh, používání nebo označování dotčených látek, nebo kdykoli se složení příslušné směsi změní tak, že se v důsledku toho změní označení takové směsi, se vydá nové oznámení o vývozu v souladu s odstavcem 2. Nové oznámení musí být v souladu s požadavky na informace stanovenými v příloze II a uvede se v něm, že se jedná o revizi předchozího oznámení.
5. Jestliže se vývoz látky uskutečňuje v souvislosti s mimořádnou situací, kdy každé zdržení může ohrozit veřejné zdraví nebo životní prostředí v dovážející smluvní straně nebo jiné zemi, může určený vnitrostátní orgán členského státu vývozce na odůvodněnou žádost vývozce nebo dovážející smluvní strany nebo jiné země po konzultaci s Komisí, jíž je nápomocna agentura, od požadavků udělit výjimku z povinnost uvedené v odstavcích 2, 3 a 4 zcela nebo částečně. Pokud Komise do deseti dní od zaslání podrobností žádosti určeným vnitrostátním orgánem členského státu nevydá zamítavou odpověď, považuje se rozhodnutí o žádosti za přijaté, a to po konzultaci s Komisí.
6. Aniž jsou dotčeny povinnosti stanovené v čl. 19 odst. 2, zanikají povinnosti stanovené v odstavcích 2, 3 a 4 tohoto článku tehdy, pokud jsou splněny všechny tyto podmínky:
a)
na chemickou látku se začal vztahovat postup PIC;
b)
dovážející země je smluvní stranou úmluvy a předala sekretariátu v souladu s čl. 10 odst. 2 úmluvy odpověď, zda souhlasí nebo nesouhlasí s dovozem dané chemické látky; a
c)
sekretariát Komisi o odpovědi uvědomil a Komise ji předala členským státům a agentuře.
Bez ohledu na první pododstavec tohoto odstavce však povinnosti stanovené v odstavcích 2, 3 a 4 tohoto článku nezanikají, pokud dovážející země je smluvní stranou úmluvy a výslovně požaduje, například ve svém rozhodnutí o dovozu nebo jinak, aby vyvážející smluvní strany i nadále poskytovaly oznámení o vývozu.
Aniž jsou dotčeny povinnosti stanovené v čl. 19 odst. 2, zanikají povinnosti stanovené v odstavcích 2, 3 a 4 tohoto článku rovněž tehdy, pokud jsou splněny obě tyto podmínky:
a)
určený vnitrostátní orgán dovážející smluvní strany nebo příslušný orgán dovážející jiné země upustil od požadavku oznamování vývozu chemické látky a
b)
Komise tuto informaci obdržela od sekretariátu nebo od určeného vnitrostátního orgánu dovážející smluvní strany nebo od příslušného orgánu dovážející jiné země a předala ji členským státům a agentuře, která ji zpřístupnila prostřednictvím databáze.
7. Komise, příslušné určené vnitrostátní orgány členských států, agentura a vývozci poskytnou na požádání dovážejícím smluvním stranám nebo jiným zemím dostupné doplňující informace o vyvážených chemických látkách.
8. Členské státy mohou transparentním způsobem zavést systémy zavazující vývozce platit správní poplatek za každé oznámení o vývozu a za každou podanou žádost o výslovný souhlas ve výši odpovídající nákladům, které vynaloží na provádění postupů stanovených v odstavcích 2 a 4 tohoto článku a v čl. 14 odst. 6 a 7.
Článek 9
Oznámení o vývozu obdržená od smluvních stran a jiných zemí
1. Oznámení o vývozu, které agentura obdrží od určeného vnitrostátního orgánu smluvní strany nebo příslušného orgánu jiné země o vývozu chemické látky do Unie, jejíž výroba, používání, spotřeba, přeprava, prodej nebo manipulace s ní je zakázána nebo přísně omezena právními předpisy uvedené smluvní strany nebo jiné země, jsou do 15 dní ode dne, kdy agentura obdržela toto oznámení, zpřístupněna prostřednictvím databáze.
Agentura potvrdí jménem Komise příjem oznámení o prvním vývozu, které obdrží pro každou chemickou látku od každé smluvní strany nebo jiné země.
Určený vnitrostátní orgán členského státu přijímajícího vývoz obdrží do 10 dní od obdržení kopii každého oznámení došlého agentuře spolu se všemi dostupnými informacemi. Ostatní členské státy mohou na požádání obdržet kopie.
2. Jestliže Komise nebo určené vnitrostátní orgány členských států obdrží přímo nebo nepřímo od určených vnitrostátních orgánů smluvních stran nebo příslušných orgánů jiných zemí jakákoli oznámení o vývozu, neprodleně tato oznámení předají agentuře spolu se všemi dostupnými informacemi.
Článek 10
Informace o vývozu a dovozu chemických látek
1. Každý vývozce jedné nebo více z následujících položek:
a)
látek uvedených v příloze I;
b)
směsi obsahující takové látky v koncentraci, v jejímž důsledku se uplatňují povinnosti označování podle nařízení (ES) č. 1272/2008 bez ohledu na přítomnost jakýchkoli jiných látek; nebo
c)
výrobků obsahujících látky uvedené v části 2 nebo 3 přílohy I v nezreagované formě nebo směsí obsahujících takové látky v koncentraci, v jejímž důsledku se uplatňují povinnosti označování podle nařízení (ES) č. 1272/2008 bez ohledu na přítomnost jakýchkoli jiných látek,
informuje během prvního čtvrtletí každého roku určený vnitrostátní orgán členského státu vývozce o množství chemické látky (jako takové nebo obsažené ve směsích nebo ve výrobcích), kterou dodal do jakékoli smluvní strany nebo jiné země během předcházejícího roku. Spolu s těmito informacemi dodá seznam jmen a adres všech fyzických či právnických osob dovážejících chemickou látku do strany nebo jiné země, pro které se během uvedeného období uskutečnila dodávka. Tyto informace uvádějí samostatně vývozy uskutečněné podle čl. 14 odst. 7.
Každý dovozce v Unii poskytne rovnocenné informace o množstvích dovezených do Unie.
2. Na žádost Komise, jíž je nápomocna agentura, nebo určeného vnitrostátního orgánu svého členského státu poskytne vývozce nebo dovozce veškeré doplňující informace o chemické látce, které jsou nezbytné pro provedení tohoto nařízení.
3. Každý členský stát poskytne agentuře každoročně souhrnné informace v souladu s přílohou III. Agentura tyto informace shrne na úrovni Unie a informace, které nejsou důvěrné, zpřístupní prostřednictvím databáze.
Článek 11
Oznamování zakázaných nebo přísně omezených chemických látek v rámci úmluvy
1. Komise písemně oznámí sekretariátu chemické látky, jejichž seznam je uveden v části 2 přílohy I, které jsou způsobilé pro oznámení v rámci PIC.
2. Pokud jsou další chemické látky zařazeny do části 2 přílohy I podle druhého pododstavce čl. 23 odst. 2, oznámí Komise tyto chemické látky sekretariátu. Oznámení se podá co nejdříve po přijetí příslušného konečného regulačního opatření na úrovni Unie, kterým se chemická látka zakazuje nebo přísně omezuje, nejpozději 90 dní ode dne, kdy se má toto konečné regulační opatření použít.
3. Oznámení v rámci PIC poskytne všechny příslušné informace požadované v příloze IV.
4. Komise při určování priorit pro oznamování zohlední, zda je chemická látka již uvedena v části 3 přílohy I, dále rozsah, ve kterém je možno splnit požadavky na informace uvedené v příloze IV, a závažnost rizik představovaných chemickou látkou, zejména pro rozvojové země.
Pokud je chemická látka způsobilá pro oznámení v rámci PIC, ale informace nesplňují požadavky uvedené v příloze IV, zjištění vývozci nebo dovozci poskytnou na požádání Komise všechny příslušné informace, které jsou jim dostupné, včetně informací, které získají z jiných vnitrostátních nebo mezinárodních programů kontroly chemických látek, a to do 60 dní.
5. Pokud se konečné regulační opatření oznámené podle odstavce 1 nebo 2 změní, Komise to co nejdříve po přijetí nového konečného regulačního opatření oznámí písemně sekretariátu, nejpozději však do 60 dní ode dne, kdy se má nové konečné regulační opatření použít.
Komise poskytne všechny příslušné informace, které nebyly k dispozici v době, kdy bylo podáno původní oznámení podle odstavce 1 nebo 2.
6. Na žádost kterékoli smluvní strany nebo sekretariátu poskytne Komise doplňující informace o chemické látce nebo o konečném regulačním opatření, pokud je to možné.
Členské státy a agentura na požádání poskytují Komisi nezbytnou pomoc při shromažďování údajů.
7. Komise neprodleně předá členským státům a agentuře informace, které obdrží od sekretariátu, o chemických látkách oznámených jinými smluvními stranami jako zakázané nebo přísně omezené.
Komise případně v úzké spolupráci s členskými státy a agenturou zhodnotí potřebu navrhnout na úrovni Unie opatření k prevenci veškerých nepřijatelných rizik pro zdraví člověka nebo životní prostředí v Unii.
8. Pokud členský stát v souladu s platnými právními předpisy Unie přijme konečné vnitrostátní regulační opatření, kterým se zakazují nebo přísně omezují chemické látky, poskytne Komisi příslušné informace. Komise zpřístupní tyto informace členským státům. Členské státy mohou v průběhu čtyř týdnů od obdržení těchto informací zaslat Komisi a členskému státu, který oznámil konečné vnitrostátní regulační opatření, připomínky k možnému oznámení v rámci PIC, včetně zejména příslušných informací o svém vnitrostátním postoji k regulaci uvedené chemické látky. Předkládající členský stát po zvážení připomínek informuje Komisi, zda má Komise:
a)
podat sekretariátu oznámení v rámci PIC podle tohoto článku nebo
b)
poskytnout sekretariátu informace podle článku 12.
Článek 12
Informace poskytované sekretariátu o zakázaných nebo přísně omezených chemických látkách, které nejsou způsobilé pro oznámení v rámci PIC
V případě chemických látek uvedených pouze v části 1 přílohy I nebo po obdržení informací od členského státu podle čl. 11 odst. 8 písm. b), poskytne Komise sekretariátu informace o příslušných konečných regulačních opatřeních, aby mohly být tyto informace podle potřeby předávány ostatním smluvním stranám úmluvy.
Článek 13
Povinnosti týkající se dovozu chemických látek
1. Komise neprodleně předá členským státům a agentuře veškeré pokyny pro rozhodování, které obdrží od sekretariátu.
Komise prostřednictvím prováděcích aktů přijme rozhodnutí o dovozu formou konečné nebo prozatímní odpovědi o dovozu jménem Unie, týkající se budoucího dovozu dotčené chemické látky. Tento prováděcí akt se přijme poradním postupem podle čl. 27 odst. 2. Komise oznámí rozhodnutí sekretariátu co nejdříve, nejpozději však devět měsíců ode dne, kdy byly sekretariátem rozeslány pokyny pro rozhodování.
Pokud se na chemickou látku začnou vztahovat doplněná nebo pozměněná omezení podle právních předpisů Unie, přijme Komise prostřednictvím prováděcích aktů opravené rozhodnutí o dovozu. Tento prováděcí akt se přijme poradním postupem podle čl. 27 odst. 2. Komise oznámí opravené rozhodnutí o dovozu sekretariátu.
2. V případě, že je chemická látka zakázána nebo přísně omezena jedním nebo několika členskými státy, Komise na základě písemné žádosti uvedených členských států zohlední tuto informaci ve svém rozhodnutí o dovozu.
3. Rozhodnutí o dovozu podle odstavce 1 se vztahuje na kategorii nebo kategorie uvedené pro tuto chemickou látku v pokynech pro rozhodování.
4. Komise při oznamování rozhodnutí o dovozu poskytne sekretariátu popis právních a správních opatření, na kterých je toto rozhodnutí založeno.
5. Každý určený vnitrostátní orgán členského státu zpřístupní rozhodnutí o dovozu podle odstavce 1 dotčeným osobám, na které se vztahuje jeho rozhodovací pravomoc, v souladu se svými právními či správními opatřeními. Agentura zveřejní rozhodnutí o dovozu podle odstavce 1 prostřednictvím databáze.
6. Komise v úzké spolupráci s členskými státy a agenturou případně zhodnotí potřebu navrhnout na úrovni Unie opatření k prevenci jakýchkoli nepřijatelných rizik pro zdraví člověka nebo životní prostředí v Unii, přičemž zohlední informace obsažené v pokynech pro rozhodnutí.
Článek 14
Jiné povinnosti týkající se vývozů chemických látek než jsou požadavky na oznámení o vývozu
1. Komise neprodleně předá členským státům, agentuře a evropským průmyslovým svazům informace, které obdrží od sekretariátu například ve formě oběžníků a které se týkají chemických látek, na něž se vztahuje postup PIC, a rozhodnutí dovážejících smluvních stran o podmínkách dovozu těchto chemických látek. Neprodleně předá členským státům a agentuře rovněž informace o každém případu neposkytnutí odpovědi v souladu s čl. 10 odst. 2 úmluvy. Agentura přidělí každému rozhodnutí o dovozu referenční identifikační číslo a uchovává všechny informace týkající se takových rozhodnutí přístupné pro veřejnost prostřednictvím databáze, a na požádání tyto informace každému poskytne.
2. Komise přiřadí každé chemické látce uvedené v příloze I klasifikační kód podle kombinované nomenklatury Evropské unie. Tyto klasifikační kódy se revidují podle potřeby na základě změn provedených v nomenklatuře harmonizovaného systému Světové celní organizace nebo v kombinované nomenklatuře Evropské unie týkající se příslušných chemických látek.
3. Každý členský stát sdělí informace a rozhodnutí předané Komisí podle odstavce 1 dotčeným osobám, které jsou v jeho jurisdikci.
4. Vývozci dosáhnou souladu s rozhodnutími o každé odpovědi o dovozu do šesti měsíců ode dne, kdy sekretariát poprvé informoval Komisi o takovém rozhodnutí podle odstavce 1.
5. Komise, jíž je nápomocna agentura, a členské státy na požádání podle potřeby poskytují rady a pomáhají dovážejícím smluvním stranám získat další informace potřebné pro přípravu odpovědi určené sekretariátu o dovozu uvedené chemické látky.
6. Látky uvedené v části 2 nebo 3 přílohy I nebo směsi obsahující tyto látky v koncentraci, v jejímž důsledku se uplatňují povinnosti označování podle nařízení (ES) č. 1272/2008 bez ohledu na přítomnost jakýchkoli jiných látek a na předpokládané použití těchto látek v dovážející smluvní straně nebo jiné zemi, je možno vyvážet, pouze pokud je splněna jedna z těchto podmínek:
a)
vývozce si vyžádal a obdržel výslovný souhlas s dovozem prostřednictvím určeného vnitrostátního orgánu členského státu vývozce po konzultaci s Komisí, jíž je nápomocna agentura, a s určeným vnitrostátním orgánem dovážející smluvní strany nebo příslušným orgánem dovážející jiné země;
b)
v případě chemických látek uvedených v části 3 přílohy I se v posledním oběžníku vydaném sekretariátem podle odstavce 1 uvede, že dovážející smluvní strana dala souhlas k dovozu.
V případě chemických látek uvedených v části 2 přílohy I, které mají být vyvezeny do zemí OECD, smí určený vnitrostátní orgán členského státu vývozce na jeho žádost po konzultaci s Komisí a případ od případu rozhodnout, že se výslovný souhlas nepožaduje, pokud byla v době dovozu do dotyčné země OECD na chemickou látku vydána licence, chemická látka je registrována nebo povolena v této zemi OECD.
Byl-li podle písmene a) prvního pododstavce vyžádán výslovný souhlas a agentura neobdržela odpověď na žádost do 30 dní, zašle agentura jménem Komise upomínku, pokud odpověď neobdržela Komise nebo určený vnitrostátní orgán členského státu vývozce, které ji agentuře předaly. Pokud během dalších 30 dní stále není odpověď poskytnuta, může agentura podle potřeby zaslat další upomínky.
7. V případě chemických látek uvedených v částech 2 a 3 přílohy I, smí určený vnitrostátní orgán členského státu vývozce po konzultaci s Komisí, jíž je nápomocna agentura, a případ od případu a na základě druhého pododstavce rozhodnout, že se vývoz může uskutečnit, pokud neexistují žádné důkazy z úředních zdrojů o tom, že dovážející smluvní strana nebo jiná země přijala konečné regulační opatření zakazující nebo přísně omezující použití dané chemické látky a pokud po vynaložení veškerého přiměřeného úsilí nebyla obdržena odpověď na žádost o výslovný souhlas podle odst. 6 písm. a) do 60 dní a pokud je splněna alespoň jedna z následujících podmínek:
a)
existují důkazy z úředních zdrojů dovážející smluvní strany nebo dovážející jiné země o tom, že na chemickou látku je vydána licence, je registrována nebo povolena; nebo
b)
předpokládané použití uvedené v oznámení o vývozu a písemně potvrzené fyzickou či právnickou osobou dovážející chemickou látku do smluvní strany či jiné země není v kategorii, pro niž je chemická látka uvedena v částech 2 a 3 přílohy I a existují důkazy z úředních zdrojů o tom, že daná chemická látka byla v průběhu předcházejících pěti let používána v dovážející smluvní straně nebo jiné dotčené zemi nebo do ní dovážena.
V případě chemických látek uvedených v části 3 přílohy I, vývoz na základě splnění podmínek podle písmene b) se nemůže uskutečnit, byla-li chemická látka klasifikována v souladu s nařízením (ES) č. 1272/2008 jako karcinogenní kategorie 1 A nebo 1B, mutagenní kategorie 1 A nebo 1B, nebo jako toxická pro reprodukci kategorie 1 A nebo 1B, nebo odpovídá-li chemická látka kritériím uvedeným v příloze XIII nařízení (ES) č. 1907/2006, která vymezují perzistentní, bioakumulativní a toxické nebo velmi perzistentní a velmi bioakumulativní látky.
Při rozhodování o vývozu chemických látek uvedených v části 3 přílohy I posoudí určený vnitrostátní orgán členského státu vývozce po konzultaci s Komisí, jíž je nápomocna agentura, možný dopad používání chemické látky v dovážející smluvní straně nebo jiné zemi na zdraví člověka a životní prostředí a předloží příslušnou dokumentaci agentuře, aby byla zveřejněna prostřednictvím databáze.
8. Platnost každého výslovného souhlasu obdrženého podle odst. 6 písm. a) nebo rozhodnutí pokračovat s vývozem, pokud chybí výslovný souhlas podle odstavce 7 podléhá pravidelnému přezkumu Komise po konzultaci s dotčenými členskými státy takto:
a)
v případě každého výslovného souhlasu obdrženého podle odst. 6 písm. a) se nový výslovný souhlas požaduje do konce třetího kalendářního roku poté, co byl souhlas udělen, pokud podmínky tohoto souhlasu nestanoví jinak;
b)
pokud nebyla mezitím obdržena odpověď na žádost, rozhodnutí pokračovat s vývozem, pokud chybí výslovný souhlas podle odstavce 7 platí maximálně po dobu dvanácti měsíců a po jejím uplynutí se požaduje výslovný souhlas.
V případech uvedených v prvním pododstavci písm. a) smějí nicméně vývozy pokračovat i po uplynutí příslušného období do obdržení odpovědi na novou žádost o výslovný souhlas po dobu dodatečných dvanácti měsíců.
9. Agentura registruje v databázi veškeré žádosti o výslovný souhlas, obdržené odpovědi a rozhodnutí pokračovat s vývozem, pokud chybí výslovný souhlas, včetně dokumentace uvedené v odst. 7 třetím pododstavci. Každému obdrženému výslovnému souhlasu nebo rozhodnutí pokračovat s vývozem, pokud chybí výslovný souhlas, se přidělí referenční identifikační číslo a zapíší se na seznam se všemi příslušnými informacemi o jakýchkoli dodatečných podmínkách, např. dobách platnosti. Informace, které nejsou důvěrné, se zpřístupní prostřednictvím databáze.
10. Žádná chemická látka se nevyveze později než šest měsíců před datem ukončení své použitelnosti, pokud takové datum existuje nebo může být odvozeno z data výroby a pokud tomu nebrání vnitřní vlastnosti chemické látky. Zejména v případě pesticidů vývozci zajistí, aby byly rozměry a balení nádob na pesticidy optimalizovány s cílem snížit riziko vytváření zastaralých zásob.
11. Při vývozu pesticidů vývozci zajistí, aby označení obsahovalo zvláštní informace o podmínkách skladování a stabilitě při skladování v klimatických podmínkách dovážející smluvní strany nebo jiné země. Kromě toho zajistí, aby byly vyvážené pesticidy v souladu s normami čistoty stanovenými v právních předpisech Unie.
Článek 15
Vývoz některých chemických látek a výrobků
1. Na výrobky se vztahuje postup oznámení o vývozu podle článku 8, obsahují-li:
a)
látky uvedené v části 2 nebo 3 přílohy I v nezreagované formě;
b)
směsi obsahující takové látky v koncentraci, v jejímž důsledku se uplatňují povinnosti označování podle nařízení (ES) č. 1272/2008 bez ohledu na přítomnost jakýchkoli jiných látek.
2. Chemické látky a výrobky, jejichž používání je v Unii zakázáno z důvodů ochrany zdraví člověka nebo životního prostředí, a jež jsou uvedeny v příloze V, se nesmějí vyvážet.
Článek 16
Informace o tranzitní přepravě
1. Smluvní strany úmluvy, které požadují informace o tranzitní přepravě chemických látek, na které se vztahuje postup PIC, jsou spolu s informacemi požadovanými každou smluvní stranou prostřednictvím sekretariátu uvedeny v příloze VI.
2. Jestliže je chemická látka uvedená v části 3 přílohy I přepravována přes území smluvní strany úmluvy uvedené v příloze VI, poskytne vývozce, pokud je to možné, určenému vnitrostátnímu orgánu členského státu vývozce informace požadované dotyčnou smluvní stranou úmluvy v souladu s přílohou VI nejpozději 30 dní před tím, než se uskuteční první tranzitní přeprava, a nejpozději osm dní před každou následující tranzitní přepravou.
3. Určený vnitrostátní orgán členského státu vývozce předá Komisi a v kopii agentuře informace získané od vývozce podle odstavce 2, spolu se všemi dostupnými doplňujícími informacemi.
4. Komise předá informace obdržené podle odstavce 3 určeným vnitrostátním orgánům smluvních stran úmluvy, které tyto informace požadovaly, spolu se všemi dostupnými doplňujícími informacemi nejpozději 15 dní před první tranzitní přepravou a před každou následující tranzitní přepravou.
Článek 17
Informace, které musí být přiloženy k vyváženým chemickým látkám
1. Pro chemické látky, které jsou určeny pro vývoz, platí ustanovení pro balení a označování stanovené nebo uvedené v nařízení (ES) č. 1107/2009, ve směrnici 98/8/ES a v nařízení (ES) č. 1272/2008 nebo v jakémkoli jiném příslušném právním předpisu Unie.
První pododstavec platí, pokud tato ustanovení nejsou v rozporu se zvláštními požadavky dovážející smluvní strany nebo jiné země.
2. V případě potřeby se na štítku uvede datum ukončení použitelnosti a datum výroby chemických látek uvedených v odstavci 1 nebo v příloze I a případně se uvede datum ukončení použitelnosti pro různé klimatické oblasti.
3. Bezpečnostní list podle nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1907/2006 se přikládá při vývozu chemických látek uvedených v odstavci 1. Vývozce zašle bezpečnostní list každé fyzické či právnické osobě dovážející chemickou látku do smluvní strany nebo jiné země.
4. Informace na štítku a v bezpečnostním listu se uvádějí, pokud je to možné, v úředních jazycích nebo v jednom či více hlavních jazycích země určení nebo oblasti předpokládaného použití.
Článek 18
Povinnosti orgánů členských států při kontrole dovozu a vývozu
1. Každý členský stát určí orgány, jako např. celní orgány odpovědné za kontrolu dovozu a vývozu chemických látek uvedených v příloze I, pokud tak již neučinil před vstupem tohoto nařízení v platnost.
Komise, za podpory agentury, a členské státy postupují cíleně a koordinovaně při kontrole dodržování tohoto nařízení ze strany vývozců.
2. Síť orgánů členských států odpovědných za prosazování tohoto nařízení koordinuje fórum pro výměnu informací o prosazování zřízené nařízením (ES) č. 1907/2006.
3. Každý členský stát zahrne do svých pravidelných zpráv o fungování postupů podle čl. 22 odst. 1 podrobnosti o činnostech těchto svých orgánů v tomto ohledu.
Článek 19
Další povinnosti vývozců
1. Vývozci chemických látek, na něž se vztahují povinnosti stanovené v čl. 8 odst. 2 a 4, uvedou příslušná referenční identifikační čísla ve svých vývozních prohlášeních (kolonka 44 jednotných správních dokladů nebo odpovídající údaj v elektronickém vývozním prohlášení) podle čl. 161 odst. 5 nařízení Rady (EHS) č. 2913/92.
2. Vývozci chemických látek osvobození podle čl. 8 odst. 5 od povinností stanovených v odstavcích 2 a 4 uvedeného článku nebo chemických látek, pro které tato povinnost přestala platit v souladu s čl. 8 odst. 6, obdrží prostřednictvím databáze zvláštní referenční identifikační číslo a toto číslo uvedou ve svém vývozním prohlášení.
3. Pokud o to agentura požádá, využijí vývozci databázi pro předložení informací nezbytných pro plnění svých povinností v rámci tohoto nařízení prostřednictvím databáze agentury.
Článek 20
Výměna informací
1. Komise, jíž je nápomocna agentura, a členské státy podle potřeby usnadní poskytování vědeckých, technických, ekonomických a právních informací o chemických látkách v oblasti působnosti tohoto nařízení, včetně informací toxikologických, ekotoxikologických a bezpečnostních.
Komise s podporou členských států a agentury, pokud to je nezbytné, případně zajistí následující:
a)
poskytování veřejně dostupných informací o regulačních opatřeních týkajících se cílů úmluvy;
b)
poskytování informací smluvním stranám a jiným zemím, ať již přímo, nebo prostřednictvím sekretariátu, o takových opatřeních, která podstatně omezují jeden nebo více způsobů používání chemické látky.
2. Komise, členské státy a agentura podle vzájemné dohody chrání veškeré důvěrné informace získané od smluvní strany nebo jiné země.
3. Pokud jde o předávání informací podle tohoto nařízení a aniž je dotčena směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/4/ES (21), nepovažují se za důvěrné alespoň tyto údaje:
a)
informace uvedené v příloze II a příloze IV;
b)
informace obsažené v bezpečnostních listech podle čl. 17 odst. 3;
c)
datum ukončení použitelnosti chemické látky;
d)
datum výroby chemické látky;
e)
informace o preventivních opatřeních, včetně klasifikace nebezpečnosti, povahy rizika a příslušných bezpečnostních pokynů;
f)
souhrn výsledků toxikologických a ekotoxikologických zkoušek;
g)
informace o nakládání s obaly po odstranění chemických látek.
4. Agentura připravuje každé dva roky shrnutí dodaných informací.
Článek 21
Technická pomoc
Komise, určené vnitrostátní orgány členských států a agentura, při zohlednění zejména potřeb rozvojových zemí a zemí v procesu hospodářské transformace, spolupracují na podpoře technické pomoci, včetně odborné přípravy, pro rozvoj infrastruktury, kapacit a odborných znalostí nezbytných pro správné nakládání s chemickými látkami během celé doby jejich životnosti.
Technická pomoc se zaměří, s cílem umožnit těmto zemím provádět úmluvu, zejména na poskytování technických informací o chemických látkách, na podporu výměny odborníků, na podporu zřizování a zachování určených vnitrostátních orgánů a na poskytování odborných technických znalostí nezbytných pro identifikaci nebezpečných pesticidních přípravků a pro přípravu oznámení pro sekretariát.
Komise a členské státy se aktivně podílí na mezinárodních činnostech vytváření kapacit v oblasti nakládání s chemickými látkami prostřednictvím poskytování informací o projektech, které podporují nebo financují, za účelem zlepšení nakládání s chemickými látkami v rozvojových zemích a zemích v procesu hospodářské transformace. Komise a členské státy zváží rovněž poskytování podpory nevládním organizacím.
Článek 22
Sledování a podávání zpráv
1. Členské státy a agentura předkládají každé tři roky Komisi informace o fungování postupů uvedených v tomto nařízení, včetně případných celních kontrol, protiprávních jednání, sankcí a nápravných opatření. Komise přijme prováděcí akt, kterým předem stanoví společnou formu předkládaných zpráv. Tento prováděcí akt se přijme poradním postupem podle čl. 27 odst. 2.
2. Komise zpracovává každé tři roky zprávu o provádění činností uvedených v tomto nařízení, za něž je odpovědná, a zahrne ji do souhrnné zprávy, do níž začlení informace poskytnuté členskými státy a agenturou podle odstavce 1. Stručný obsah zprávy, který se zveřejní na internetu, se předá Evropskému parlamentu a Radě.
3. Pokud jde o informace poskytnuté podle odstavců 1 a 2, dodrží Komise, členské státy a agentura příslušné povinnosti týkající se ochrany důvěrnosti údajů a vlastnických práv k nim.
Článek 23
Aktualizace příloh
1. Komise přezkoumá nejméně jednou za rok na základě vývoje právních předpisů Unie a úmluvy seznam chemických látek v příloze I.
2. Při určování toho, zda konečné regulační opatření na úrovni Unie znamená zákaz nebo přísné omezení, se účinek opatření posuzuje na úrovni podkategorií v rámci kategorií „pesticidy“ a „průmyslové chemické látky“. Jestliže regulační opatření zakazuje nebo přísně omezuje chemickou látku ve kterékoli z těchto podkategorií, zahrne se do části 1 přílohy I.
Při určování toho, zda konečné regulační opatření na úrovni Unie znamená zákaz nebo přísné omezení, a tato chemická látka je tedy způsobilá pro oznámení v rámci PIC podle článku 11, se účinek opatření posuzuje na úrovni kategorií „pesticidy“ a „průmyslové chemické látky“. Jestliže regulační opatření zakazuje nebo přísně omezuje použití chemické látky v kterékoli z těchto kategorií, zahrne se rovněž do části 2 přílohy I.
3. Rozhodnutí o zahrnutí chemických látek do přílohy I, případně o změně jejich záznamů bude přijato bez zbytečného odkladu.
4. Za účelem přizpůsobení tohoto nařízení technickému pokroku je Komise oprávněna přijímat akty v přenesené pravomoci podle článku 26 pro tato opatření:
a)
zahrnutí chemické látky do části 1 nebo 2 přílohy I podle odstavce 2 tohoto článku po přijetí konečného regulačního opatření na úrovni Unie a jiných změn přílohy I, včetně změn stávajících záznamů;
b)
zahrnutí chemické látky, na kterou se vztahuje nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 850/2004 ze dne 29. dubna 2004 o perzistentních organických znečišťujících látkách (22), do části 1 přílohy V;
c)
zahrnutí chemické látky, jež na úrovni Unie již podléhá zákazu vývozu, do části 2 přílohy V;
d)
změny stávajících záznamů v příloze V;
e)
změny příloh II, III, IV a VI.
Článek 24
Rozpočet agentury
1. Pro účely tohoto nařízení sestávají příjmy agentury z:
a)
dotace Unie ze souhrnného rozpočtu Evropské unie (oddíl Komise);
b)
jakýchkoli dobrovolných příspěvků členských států.
2. Příjmy a výdaje za činnosti v rámci tohoto nařízení a příjmy a výdaje za činnosti v rámci jiných nařízení jsou vedeny odděleně prostřednictvím různých oddílů rozpočtu agentury.
Příjmy agentury uvedené v odstavci 1 se použijí na provádění jejích úkolů v rámci tohoto nařízení.
3. Komise do 1. března 2014 přezkoumá, zda je vhodné, aby agentura účtovala poplatky za služby poskytované vývozcům, a v případě nutnosti předloží příslušný návrh.
Článek 25
Formáty a programové vybavení pro předkládání informací agentuře
Agentura specifikuje formáty a programové vybavení pro předkládání informací agentuře a bezplatně je zpřístupní na svých internetových stránkách. Členské státy a ostatní smluvní strany, na něž se toto nařízení vztahuje, používají uvedené formáty a programové vybavení pro předkládání informací agentuře podle tohoto nařízení.
Článek 26
Výkon přenesené pravomoci
1. Pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci je svěřena Komisi za podmínek stanovených v tomto článku.
2. Pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci uvedené v čl. 23 odst. 4 je svěřena Komisi na dobu pěti let od 1. března 2014. Komise vypracuje zprávu o přenesení pravomoci nejpozději devět měsíců před koncem tohoto pětiletého období. Přenesení pravomoci se automaticky prodlužuje o stejně dlouhá období, pokud Evropský parlament nebo Rada nevysloví proti tomuto prodloužení námitku nejpozději tři měsíce před koncem každého z těchto období.
3. Evropský parlament nebo Rada mohou přenesení pravomoci uvedené v čl. 23 odst. 4 kdykoli zrušit. Toto rozhodnutí o zrušení ukončí přenesení pravomoci uvedené v tomto rozhodnutí. Rozhodnutí nabývá účinku dnem následujícím po jeho zveřejnění v Úředním věstníku Evropské unie nebo k pozdějšímu dni, který je v něm upřesněn. Nedotýká se platnosti již platných aktů v přenesené pravomoci.
4. Přijetí aktu v přenesené pravomoci Komise neprodleně oznámí současně Evropskému parlamentu a Radě.
5. Akt v přenesené pravomoci přijatý podle čl. 23 odst. 4 vstoupí v platnost, pouze pokud proti němu Evropský parlament nebo Rada nevysloví námitky ve lhůtě dvou měsíců ode dne, kdy jim byl tento akt oznámen, nebo pokud Evropský parlament i Rada před uplynutím této lhůty informují Komisi o tom, že námitky nevysloví. Z podnětu Evropského parlamentu nebo Rady se tato lhůta prodlouží o dva měsíce.
Článek 27
Postup projednávání ve výboru
1. Komisi je nápomocen výbor zřízený článkem 133 nařízení (ES) č. 1907/2006. Uvedený výbor je výborem ve smyslu nařízení (EU) č. 182/2011.
2. Odkazuje-li se na tento odstavec, použije se článek 4 nařízení (EU) č. 182/2011.
Článek 28
Sankce
Členské státy stanoví pravidla pro ukládání sankcí za porušení ustanovení tohoto nařízení a přijmou veškerá opatření nezbytná pro zajištění správného provádění těchto ustanovení. Stanovené sankce musí být účinné, přiměřené a odrazující. Pokud tak již neučinily před vstupem tohoto nařízení v platnost, oznámí členské státy tato ustanovení Komisi nejpozději do 1. března 2014 a sdělí jí neprodleně všechny následné změny, které se jich týkají.
Článek 29
Přechodné období pro klasifikaci, označování a balení chemických látek
Odkazy, které v tomto nařízení poukazují na nařízení (ES) č. 1272/2008 se podle potřeby chápou jako odkazy na právní předpisy Unie, které se uplatňují na základě článku 61 uvedeného nařízení a v souladu s časovým harmonogramem v něm stanoveným.
Článek 30
Zrušení
Nařízení (ES) č. 689/2008 se zrušuje s účinkem od 1. března 2014.
Odkazy na nařízení (ES) č. 689/2008 se považují za odkazy na toto nařízení v souladu se srovnávací tabulkou uvedenou v příloze VII.
Článek 31
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Použije se od 1. března 2014.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Ve Štrasburku dne 4. července 2012.
REGLAMENTO (UE) No 649/2012 DEL PARLAMENTO EUROPEO Y DEL CONSEJO
de 4 de julio de 2012
relativo a la exportación e importación de productos químicos peligrosos
(refundición)
(Texto pertinente a efectos del EEE)
EL PARLAMENTO EUROPEO Y EL CONSEJO DE LA UNIÓN EUROPEA,
Visto el Tratado de Funcionamiento de la Unión Europea y, en particular, su artículo 192, apartado 1, y su artículo 207,
Vista la propuesta de la Comisión Europea,
Una vez transmitido el proyecto de acto legislativo a los Parlamentos nacionales,
Visto el dictamen del Comité Económico y Social Europeo (1),
Previa consulta al Comité de las Regiones,
De conformidad con el procedimiento legislativo ordinario (2),
Considerando lo siguiente:
(1)
El Reglamento (CE) no 689/2008 del Parlamento Europeo y del Consejo, de 17 de junio de 2008, relativo a la exportación e importación de productos químicos peligrosos (3), ha sido modificado en varias ocasiones y de forma sustancial. Dado que se requieren nuevas modificaciones, procede, en aras de la claridad, proceder a la refundición de dicho Reglamento.
(2)
El Reglamento (CE) no 689/2008 aplica el Convenio de Rotterdam sobre el procedimiento de consentimiento fundamentado previo aplicable a ciertos plaguicidas y productos químicos peligrosos objeto de comercio internacional (4) («el Convenio»), que entró en vigor el 24 de febrero de 2004, y sustituye al Reglamento (CE) no 304/2003 del Parlamento Europeo y del Consejo, de 28 de enero de 2003, relativo a la exportación e importación de productos químicos peligrosos (5).
(3)
En aras de la claridad y la coherencia con otros actos legislativos pertinentes de la Unión, procede introducir o aclarar algunas definiciones y adaptar la terminología a la utilizada en el Reglamento (CE) no 1907/2006 del Parlamento Europeo y del Consejo, de 18 de diciembre de 2006, relativo al registro, la evaluación, la autorización y la restricción de las sustancias y preparados químicos (REACH) y por el que se crea la Agencia Europea de Sustancias y Preparados Químicos (6), por una parte, y en el Reglamento (CE) no 1272/2008 del Parlamento Europeo y del Consejo, de 16 de diciembre de 2008, sobre clasificación, etiquetado y envasado de sustancias y mezclas (7), por otra. Es adecuado garantizar que el presente Reglamento reflejen las disposiciones transitorias del Reglamento (CE) no 1272/2008 para evitar toda incoherencia entre el calendario de aplicación de dicho Reglamento y el presente Reglamento.
(4)
El Convenio autoriza a las Partes a adoptar medidas para la protección de la salud humana y del medio ambiente más estrictas que las del Convenio, siempre que se ajusten a las disposiciones del mismo y al Derecho internacional. Resulta necesario y adecuado, para garantizar un mayor nivel de protección del medio ambiente y el público en general de los países importadores, ir más allá de las disposiciones del Convenio en determinados aspectos.
(5)
Por lo que se refiere a la participación de la Unión en el Convenio, es fundamental que haya un punto de contacto único encargado de las relaciones con la Secretaría del Convenio («la Secretaría») y las demás Partes en el Convenio, así como con otros países. Conviene que la Comisión sea ese punto de contacto.
(6)
Es necesario garantizar la coordinación y la gestión eficaces de los aspectos técnicos y administrativos del presente Reglamento a nivel de la Unión. Los Estados miembros y la Agencia Europea de Sustancias y Preparados Químicos («la Agencia»), establecida por el Reglamento (CE) no 1907/2006, tienen competencia y experiencia en la aplicación de la legislación de la Unión y de acuerdos internacionales sobre productos químicos. Por consiguiente, conviene que los Estados miembros y la Agencia asuman tareas relacionadas con los aspectos administrativos, técnicos y científicos de la aplicación del Convenio a través del presente Reglamento y el intercambio de información. Además, la Comisión, los Estados miembros y la Agencia deben cooperar para cumplir de manera efectiva las obligaciones internacionales que el Convenio impone a la Unión.
(7)
Habida cuenta de que algunas tareas de la Comisión van a transferirse a la Agencia, el desarrollo y el mantenimiento de la Base de Datos Europea sobre Exportación e Importación de Productos Químicos Peligrosos, inicialmente creada por la Comisión, deben correr a cargo de la Agencia.
(8)
Las exportaciones de productos químicos peligrosos prohibidos o rigurosamente restringidos en la Unión deben seguir sujetas a un procedimiento común de notificación. En consecuencia, los productos químicos peligrosos, independientemente de que constituyan una sustancias como tales o se presenten en forma de mezclas o en artículos, que hayan sido prohibidos o rigurosamente restringidos por la Unión como productos fitosanitarios u otras formas de plaguicidas, o como productos químicos industriales para uso profesional o para uso por el público en general, deben estar sujetos a normas de notificación de exportación similares a las que se aplican a los productos químicos prohibidos o rigurosamente restringidos dentro de una o ambas de las categorías de utilización previstas en el Convenio, a saber, como plaguicidas o como productos químicos para uso industrial. Conviene, además, que esas normas de notificación de exportación se apliquen también a los productos químicos sujetos al procedimiento internacional de consentimiento fundamentado previo («procedimiento PIC»). Este procedimiento común de notificación de exportación debe aplicarse a las exportaciones de la Unión a todos los terceros países, sean o no Partes en el Convenio o independientemente de que participen o no en sus procedimientos. Se debe permitir a los Estados miembros que exijan el pago de tasas administrativas para cubrir los costes asociados a la puesta en práctica de este procedimiento.
(9)
Los exportadores e importadores deben estar obligados a informar sobre las cantidades de productos químicos objeto de comercio internacional regulados por el presente Reglamento para que pueda evaluarse y controlarse los efectos y eficacia de sus disposiciones.
(10)
La Comisión debe presentar las notificaciones a la Secretaría de medidas reglamentarias firmes de la Unión o de los Estados miembros que prohíben o restringen rigurosamente un producto químico con vistas a su inclusión en el procedimiento PIC, en aquellos casos en que se cumplan los criterios establecidos en el Convenio a este respecto. Cuando resulte necesario, se debe recabar información adicional para respaldar tales notificaciones.
(11)
Cuando no deba notificarse una medida reglamentaria firme de la Unión o de los Estados miembros porque no se ajusta a los criterios establecidos en el Convenio, debe comunicarse, no obstante, información sobre tal medida a la Secretaría y a las demás Partes en el mismo, en aras del intercambio de información.
(12)
Es preciso asimismo que la Unión adopte decisiones con respecto a la importación en la Unión de productos químicos sujetos al procedimiento PIC. Tales decisiones deben basarse en la legislación aplicable de la Unión y tomar en consideración las prohibiciones o las restricciones rigurosas impuestas por los Estados miembros. Si procede, deben proponerse modificaciones de la legislación de la Unión.
(13)
Deben adoptarse medidas para garantizar que los Estados miembros y los exportadores estén informados de las decisiones de los países importadores que se refieren a productos químicos sujetos al procedimiento PIC, y para que los exportadores cumplan tales decisiones. Además, para evitar exportaciones no deseadas, no debe poder exportarse ningún producto químico prohibido o rigurosamente restringido en la Unión que se ajuste a los criterios de notificación establecidos en el Convenio o que esté regulado por el procedimiento PIC, salvo que se haya solicitado y obtenido el consentimiento expreso del país importador, sea o no sea Parte en el Convenio. Al mismo tiempo, procede una exención de esta obligación para las exportaciones de determinados productos químicos a países que sean miembros de la Organización para la Cooperación y Desarrollo Económico (OCDE), siempre que se cumplan determinadas condiciones. Además, se necesita un procedimiento para tener en cuenta aquellos casos en que, pese a todos los esfuerzos razonables, no se obtenga ninguna respuesta del país importador, y poder así proceder a las exportaciones de determinados productos químicos con carácter temporal en condiciones específicas. También es preciso establecer una revisión periódica de todos estos casos, así como de aquellos en que se haya obtenido el consentimiento expreso.
(14)
Es importante, además, que todos los productos químicos exportados tengan un plazo de conservación adecuado de manera que puedan utilizarse con eficacia y de forma segura. Por lo que se refiere a los plaguicidas, especialmente los que se exportan a países en desarrollo, es fundamental proporcionar información sobre las condiciones correctas de almacenamiento y utilizar recipientes con las dimensiones y el embalaje adecuados para evitar que se creen reservas obsoletas.
(15)
Los artículos que contienen productos químicos no entran en el ámbito de aplicación del Convenio. No obstante, es conveniente que los artículos, en el sentido en que se definen en el presente Reglamento, que contienen productos químicos que pueden liberarse en determinadas condiciones de su uso o eliminación y que están prohibidos o rigurosamente restringidos en la Unión dentro de una o varias de las categorías de utilización previstas en el Convenio o que están sujetos al procedimiento PIC se sometan también a las normas de notificación de exportación. Por otra parte, algunos productos químicos y algunos artículos que contienen productos químicos específicos excluidos del ámbito de aplicación del Convenio, pero que suscitan especial preocupación, no deben exportarse de ningún modo.
(16)
De conformidad con lo dispuesto en el Convenio, debe proporcionarse a las Partes en el mismo que lo soliciten información sobre los movimientos en tránsito de productos químicos sujetos al procedimiento PIC.
(17)
Las normas de la Unión relativas al etiquetado, envasado y demás información en materia de seguridad se deben aplicar a todos los productos químicos que vayan a exportarse a las Partes y otros países, a no ser que dichas normas entren en conflicto con cualquier requisito específico del país importador, habida cuenta de las normas internacionales aplicables. Habida cuenta de que el Reglamento (CE) no 1272/2008 ha establecido nuevas disposiciones sobre clasificación, etiquetado y envasado de sustancias y mezclas, en el presente Reglamento debe incluirse una referencia a ese Reglamento.
(18)
Para garantizar un control efectivo y el cumplimiento de las normas, los Estados miembros deben designar a las autoridades, tales como las autoridades aduaneras, que deben tener la responsabilidad de controlar las importaciones y las exportaciones de los productos químicos cubiertos por el presente Reglamento. La Comisión, asistida por la Agencia y los Estados miembros desempeñan un papel fundamental y deben actuar de forma coordinada y focalizada. Los Estados miembros deben prever sanciones adecuadas para castigar las infracciones.
(19)
Con objeto de facilitar los controles aduaneros y reducir la carga administrativa, tanto de los exportadores como de las autoridades, debe establecerse un sistema de códigos aplicables a las declaraciones de exportación. Deben aplicarse también, en su caso, códigos especiales a los productos químicos exportados con fines de investigación y análisis en cantidades que sea improbable que afecten a la salud humana o al medio ambiente y que, en todo caso, no excedan de 10 kilogramos por cada exportador a cada país importador por año civil.
(20)
Debe fomentarse el intercambio de información, la responsabilidad compartida y los esfuerzos conjuntos entre la Unión, los Estados miembros y los terceros países con objeto de garantizar una gestión correcta de los productos químicos, independientemente de que esos terceros países sean o no Partes en el Convenio. En particular, debe brindarse asistencia técnica a los países en desarrollo y a los países con economías en transición, ya sea directamente por parte de la Comisión y los Estados miembros, ya sea indirectamente en forma de financiación de proyectos de organizaciones no gubernamentales, en especial asistencia dirigida a capacitar a esos países para que puedan aplicar el Convenio, contribuyendo así a evitar los efectos perjudiciales de los productos químicos en la salud humana o en el medio ambiente.
(21)
Para que los procedimientos se apliquen con eficacia deben ser objeto de un seguimiento regular. A tal fin, los Estados miembros y la Agencia deben presentar informes periódicos en formato normalizado a la Comisión quien, a su vez, debe informar también con carácter periódico al Parlamento Europeo y al Consejo.
(22)
La Agencia debe redactar notas técnicas de orientación para asistir a las autoridades designadas, incluidas autoridades como las aduaneras que controlan las exportaciones, los exportadores y los importadores, en la aplicación del presente Reglamento.
(23)
A fin de adaptar el presente Reglamento al progreso técnico, deben delegarse en la Comisión los poderes para adoptar actos con arreglo al artículo 290 del Tratado de Funcionamiento de la Unión Europea («TFUE») en relación con la inclusión de productos químicos en las partes 1 o 2 del anexo I y otras modificaciones de dicho anexo; la inclusión de productos químicos en la parte 1 o 2 del anexo V y otras modificaciones de dicho anexo, y la modificación de los anexos II, III, IV y VI. Reviste especial importancia que la Comisión lleve a cabo las consultas oportunas durante la fase preparatoria, en particular con expertos. Al preparar y redactar los actos delegados, la Comisión debe garantizar que los documentos pertinentes se transmitan al Parlamento Europeo y al Consejo de manera simultánea, oportuna y adecuada.
(24)
Con objeto de garantizar unas condiciones uniformes para la ejecución del presente Reglamento, deben atribuirse competencias de ejecución a la Comisión. Esas competencias deben ejercerse con arreglo al Reglamento (UE) no 182/2011 del Parlamento Europeo y del Consejo, de 16 de febrero de 2011, por el que se establecen las normas y los principios generales relativos a las modalidades de control por parte de los Estados miembros del ejercicio de las competencias de ejecución por la Comisión (8).
(25)
Dado que los objetivos del presente Reglamento, a saber, garantizar una aplicación coherente y efectiva de las obligaciones de la Unión impuestas por el Convenio, no pueden ser alcanzados de manera suficiente por los Estados miembros y que, por consiguiente, debido a la necesidad de armonizar las normas sobre importación y exportación de productos químicos peligrosos, pueden lograrse mejor a nivel de la Unión, esta puede adoptar medidas, de conformidad con el principio de subsidiariedad consagrado en el artículo 5 del Tratado de la Unión Europea. De conformidad con el principio de proporcionalidad enunciado en dicho artículo, el presente Reglamento no excede de lo necesario para alcanzar esos objetivos.
(26)
Debe derogarse el Reglamento (CE) no 689/2008.
(27)
Procede prever la aplicación diferida del presente Reglamento a fin de que la Agencia disponga del tiempo suficiente para preparar su nueva función y el sector pueda familiarizarse con los nuevos procedimientos.
HAN ADOPTADO EL PRESENTE REGLAMENTO:
Artículo 1
Objetivos
1. Los objetivos del presente Reglamento son:
a)
aplicar el Convenio de Rotterdam sobre el procedimiento de consentimiento fundamentado previo aplicable a ciertos plaguicidas y productos químicos peligrosos objeto de comercio internacional («el Convenio»);
b)
promover la responsabilidad compartida y los esfuerzos conjuntos en el movimiento internacional de productos químicos peligrosos, a fin de proteger la salud humana y el medio ambiente frente a posibles daños;
c)
contribuir a la utilización racional desde el punto de vista medioambiental de los productos químicos peligrosos.
Los objetivos establecidos en el párrafo primero deberán alcanzarse facilitando el intercambio de información acerca de las características de los productos químicos peligrosos, estableciendo a nivel de la Unión un proceso de toma de decisiones sobre su importación y exportación y comunicando esas decisiones a las Partes y otros países, según convenga.
2. Además de los objetivos establecidos en el apartado 1, el presente Reglamento deberá garantizar que las disposiciones del Reglamento (CE) no 1272/2008 en materia de clasificación, etiquetado y envasado se apliquen igualmente a todos los productos químicos cuando se exportan desde los Estados miembros a otras Partes o países, a no ser que esas disposiciones entren en conflicto con algún requisito específico de esas Partes o países.
Artículo 2
Ámbito de aplicación
1. El presente Reglamento se aplicará a:
a)
determinados productos químicos peligrosos sujetos al procedimiento de consentimiento fundamentado previo con arreglo al Convenio («el procedimiento PIC»);
b)
determinados productos químicos peligrosos prohibidos o rigurosamente restringidos en la Unión o en un Estado miembro;
c)
los productos químicos exportados, por lo que se refiere a su clasificación, etiquetado y envasado.
2. El presente Reglamento no se aplicará a:
a)
los estupefacientes y las sustancias psicotrópicas regulados por el Reglamento (CE) no 111/2005 del Consejo, de 22 de diciembre de 2004, por el que se establecen normas para la vigilancia del comercio de precursores de drogas entre la Comunidad y terceros países (9);
b)
las sustancias y materiales radiactivos regulados por la Directiva 96/29/Euratom del Consejo, de 13 de mayo de 1996, por la que se establecen las normas básicas relativas a la protección sanitaria de los trabajadores y de la población contra los riesgos que resultan de las radiaciones ionizantes (10);
c)
los residuos regulados por la Directiva 2008/98/CE del Parlamento Europeo y del Consejo, de 19 de noviembre de 2008, relativa a los residuos (11);
d)
las armas químicas reguladas por el Reglamento (CE) no 428/2009 del Consejo, de 5 de mayo de 2009, por el que se establece un régimen comunitario de control de las exportaciones, la transferencia, el corretaje y el tránsito de productos de doble uso (12);
e)
los alimentos y aditivos alimentarios regulados por el Reglamento (CE) no 882/2004 del Parlamento Europeo y del Consejo, de 29 de abril de 2004, sobre los controles oficiales efectuados para garantizar la verificación del cumplimiento de la legislación en materia de piensos y alimentos y la normativa sobre salud animal y bienestar de los animales (13);
f)
los piensos regulados por el Reglamento (CE) no 178/2002 del Parlamento Europeo y del Consejo, de 28 de enero de 2002, por el que se establecen los principios y los requisitos generales de la legislación alimentaria, se crea la Autoridad Europea de Seguridad Alimentaria y se fijan procedimientos relativos a la seguridad alimentaria (14), incluidos los aditivos, destinados a la alimentación por vía oral de los animales, tanto si han sido transformados entera o parcialmente como si no;
g)
los organismos modificados genéticamente regulados por la Directiva 2001/18/CE del Parlamento Europeo y del Consejo, de 12 de marzo de 2001, sobre la liberación intencional en el medio ambiente de organismos modificados genéticamente (15);
h)
con excepción de las sustancias mencionadas en el artículo 3, apartado 5, letra b), del presente Reglamento, las especialidades farmacéuticas y los medicamentos veterinarios regulados por la Directiva 2001/83/CE del Parlamento Europeo y del Consejo, de 6 de noviembre de 2001, por la que se establece un código comunitario sobre medicamentos para uso humano (16), y la Directiva 2001/82/CE del Parlamento Europeo y del Consejo, de 6 de noviembre de 2001, por la que se establece un código comunitario sobre medicamentos veterinarios (17).
3. El presente Reglamento no se aplicará a los productos químicos que se exporten con fines de investigación o análisis en cantidades que sea improbable que afecten a la salud humana o el medio ambiente y que, en todo caso, no excedan de 10 kilogramos por cada exportador a cada país importador por año civil.
No obstante lo dispuesto en el párrafo primero, los exportadores de los productos químicos a los que se hace referencia obtendrán un número de identificación de referencia especial a través de la base de datos a que se refiere el artículo 6, apartado 1, letra a), y presentarán dicho número de identificación de referencia en su declaración de exportación.
Artículo 3
Definiciones
A efectos del presente Reglamento, se entenderá por:
1) «producto químico»: toda sustancia, como tal o en forma de mezcla, o mezcla, fabricada u obtenida de la naturaleza, pero no los organismos vivos, comprendida en una de las categorías siguientes:
2) «sustancia»: todo elemento químico y sus compuestos, según se define en el artículo 3, punto 1, del Reglamento (CE) no 1907/2006;
3) «mezcla»: una mezcla o solución, según se define en el artículo 2, punto 8, del Reglamento (CE) no 1272/2008;
4) «artículo»: todo producto elaborado que contenga o incluya un producto químico, cuya utilización haya sido prohibida o rigurosamente restringida por la legislación de la Unión en ese producto en concreto, cuando ese producto elaborado no esté incluido en los puntos 2 o 3;
5) «plaguicidas»: los productos químicos comprendidos en una de las subcategorías siguientes:
i)
los biocidas regulados por la Directiva 98/8/CE del Parlamento Europeo y del Consejo, de 16 de febrero de 1998, relativa a la comercialización de biocidas (19), y
ii)
los desinfectantes, los insecticidas y los parasiticidas regulados por las Directivas 2001/82/CE y 2001/83/CE;
6) «productos químicos industriales»: los productos químicos comprendidos en una de las subcategorías siguientes:
7) «producto químico sujeto a notificación de exportación»: todo producto químico prohibido o rigurosamente restringido en la Unión dentro de una o varias categorías o subcategorías y todo producto químico incluido en la parte 1 del anexo I sujeto al procedimiento PIC;
8) «producto químico que reúne las condiciones para someterse a la notificación PIC»: cualquier producto químico prohibido o rigurosamente restringido en la Unión o en un Estado miembro dentro de una o varias categorías. Los productos químicos prohibidos o rigurosamente restringidos en la Unión en una o más categorías figuran en la parte 2 del anexo I;
9) «producto químico sujeto al procedimiento PIC»: los productos químicos incluidos en la lista del anexo III del Convenio y en la parte 3 del anexo I del presente Reglamento;
10) «producto químico prohibido»: uno de los siguientes:
11) «producto químico rigurosamente restringido»: uno de los siguientes:
12) «producto químico prohibido o rigurosamente restringido por un Estado miembro»: todo producto químico que esté prohibido o rigurosamente restringido por una medida reglamentaria firme de un Estado miembro;
13) «medida reglamentaria firme»: acto jurídicamente vinculante adoptado para prohibir o restringir rigurosamente un producto químico;
14) «formulación plaguicida extremadamente peligrosa»: todo producto químico formulado para su uso como plaguicida que produce efectos graves para la salud o el medio ambiente observables en un período de tiempo corto tras exposición simple o múltiple, en sus condiciones de uso;
15) «territorio aduanero de la Unión»: el territorio contemplado en el artículo 3 del Reglamento (CEE) no 2913/92 del Consejo, de 12 de octubre de 1992, por el que se aprueba el código aduanero comunitario (20);
16) «exportación»:
a)
la exportación permanente o temporal de un producto químico que reúne los requisitos del artículo 28, apartado 2, del TFUE;
b)
la reexportación de un producto químico que no reúne los requisitos del artículo 28, apartado 2, del TFUE y que está sometido a un régimen aduanero que no sea el régimen de tránsito externo de la Unión para el movimiento de productos a través del territorio aduanero de la Unión;
17) «importación»: la introducción física en el territorio aduanero de la Unión de un producto químico que está sometido a un régimen aduanero que no sea el régimen de tránsito externo de la Unión para el movimiento de productos a través del territorio aduanero de la Unión;
18) «exportador»: una de las siguientes personas, ya sea física o jurídica:
19) «importador»: toda persona física o jurídica que, en el momento de la importación en el territorio aduanero de la Unión, es el destinatario del producto químico;
20) «Parte en el Convenio» o «Parte»: un Estado u organización de integración económica regional que ha consentido en someterse a las obligaciones establecidas en el Convenio y en el que el Convenio está en vigor;
21) «otro país»: cualquier país que no sea Parte;
22) «Agencia»: la Agencia Europea de Sustancias y Preparados Químicos creada en virtud del Reglamento (CE) no 1907/2006;
23) «Secretaría»: la Secretaría del Convenio, salvo indicación contraria en el presente Reglamento.
Artículo 4
Autoridades nacionales designadas de los Estados miembros
Cada Estado miembro designará una o varias autoridades («autoridad o autoridades nacionales designadas») encargadas de desempeñar las funciones administrativas requeridas en virtud del presente Reglamento, salvo que ya lo haya hecho con anterioridad a la entrada en vigor del presente Reglamento.
Informará a la Comisión de tal designación a más tardar el 17 de noviembre de 2012, salvo que dicha información ya se haya comunicado antes de la entrada en vigor del presente Reglamento, y en caso de cualquier modificación de la autoridad nacional designada.
Artículo 5
Participación de la Unión en el Convenio
1. La participación en el Convenio será responsabilidad conjunta de la Comisión y de los Estados miembros, en particular en lo que se refiere a asistencia técnica, intercambio de información y cuestiones relacionadas con la solución de litigios, participación en organismos subsidiarios y votaciones.
2. La Comisión actuará como autoridad designada común, por lo que respecta a las tareas administrativas del Convenio relativas al procedimiento PIC, en nombre de las autoridades nacionales designadas de los Estados miembros y en estrecha cooperación y consulta con las mismas.
La Comisión será responsable, en particular, de:
a)
la transmisión de las notificaciones de exportación de la Unión a las Partes y a otros países de conformidad con el artículo 8;
b)
la presentación a la Secretaría de las notificaciones de las medidas reglamentarias firmes pertinentes relativas a los productos químicos que reúnan las condiciones para someterse a la notificación PIC de conformidad con el artículo 11;
c)
la transmisión de información sobre otras medidas reglamentarias firmes que afecten a productos químicos que no reúnan las condiciones para someterse a la notificación PIC de conformidad con el artículo 12;
d)
la recepción de información de la Secretaría de manera más general.
La Comisión también comunicará a la Secretaría las respuestas sobre importaciones a la Unión de productos químicos sujetos al procedimiento PIC de conformidad con el artículo 13.
Por otra parte, la Comisión coordinará las contribuciones de la Unión sobre todos los asuntos técnicos relacionados con:
a)
el Convenio;
b)
la preparación de la Conferencia de las Partes que establece el artículo 18, apartado 1, del Convenio;
c)
el Comité de examen de productos químicos que establece el artículo 18, apartado 6, del Convenio («el Comité de examen de productos químicos»);
d)
otros órganos subsidiarios de la Conferencia de las Partes.
3. La Comisión y los Estados miembros tomarán las iniciativas necesarias para que la Unión esté convenientemente representada en los distintos órganos encargados de la ejecución del Convenio.
Artículo 6
Tareas de la Agencia
1. Además de las tareas que se le asignan en virtud de los artículos 7, 8, 9, 10, 11, 13, 14, 15, 18, 19, 20, 21, 22 y 25, la Agencia realizará las tareas siguientes:
a)
mantener, seguir desarrollando y actualizar con periodicidad una base de datos sobre exportación e importación de productos químicos peligrosos (en lo sucesivo denominada «la base de datos»);
b)
poner la base de datos a disposición del público en su sitio de internet;
c)
cuando proceda, ofrecer al sector, con el acuerdo de la Comisión y previa consulta a los Estados miembros, asistencia, herramientas y orientación de carácter científico y técnico para garantizar la aplicación efectiva del presente Reglamento;
d)
ofrecer, con el acuerdo de la Comisión, a las autoridades nacionales designadas de los Estados miembros asistencia y orientación de carácter científico y técnico para garantizar la aplicación efectiva del presente Reglamento;
e)
cuando lo soliciten expertos del Comité de examen de productos químicos de los Estados miembros o de la Comisión y dentro de los límites de los recursos disponibles, proporcionar información para la elaboración de los documentos de orientación para la adopción de decisiones mencionados en el artículo 7 del Convenio, y otros documentos técnicos relacionados con la aplicación de este;
f)
previa solicitud, proporcionar a la Comisión asistencia e información de carácter científico y técnico para garantizar la aplicación efectiva del presente Reglamento;
g)
previa solicitud, proporcionar a la Comisión asistencia e información de carácter científico y técnico en el ejercicio de su función como autoridad designada común de la Unión.
2. La Secretaría de la Agencia realizará las tareas asignadas a esta en virtud del presente Reglamento.
Artículo 7
Productos químicos sujetos a notificación de exportación, productos químicos que reúnen las condiciones para someterse a la notificación PIC y productos químicos sujetos al procedimiento PIC
1. Los productos químicos sujetos a la notificación de exportación, los productos químicos que reúnen las condiciones para la notificación PIC y los productos químicos sujetos al procedimiento PIC se incluyen en el anexo I.
2. Los productos químicos enumerados en el anexo I se incluirán en uno o varios de los tres grupos de productos que se recogen en las partes 1, 2 y 3 de dicho anexo.
Los productos químicos incluidos en la parte 1 del anexo I están sujetos al procedimiento de notificación de exportación establecido en el artículo 8 e incluyen información detallada sobre la identidad de la sustancia, la categoría o subcategoría de utilización sujeta a restricción, el tipo de restricción y, llegado el caso, información adicional sobre, por ejemplo, las excepciones a los requisitos sobre la notificación de exportación.
Los productos químicos incluidos en la parte 2 del anexo I, además de estar sujetos al procedimiento de notificación de exportación establecido en el artículo 8, reúnen las condiciones para someterse al procedimiento de notificación PIC previsto en el artículo 11, facilitándose información detallada sobre la identidad de la sustancia y sobre la categoría de utilización.
Los productos químicos incluidos en la parte 3 del anexo I están sujetos al procedimiento PIC, y para ellos se especifica la categoría de utilización y, llegado el caso, información adicional sobre, por ejemplo, los requisitos en materia de notificación de exportación.
3. Las listas establecidas en el anexo I estarán a disposición del público en la base de datos.
Artículo 8
Notificaciones de exportación a las Partes y otros países
1. En el caso de las sustancias incluidas en la parte 1 del anexo I o de mezclas que contengan dichas sustancias en una concentración tal que provoque una obligación de etiquetado en virtud del Reglamento (CE) no 1272/2008, independientemente de la presencia de cualquier otra sustancia, se aplicarán los apartados 2 a 8 del presente artículo, independientemente del uso previsto del producto químico en la Parte importadora u otro país importador.
2. Cuando un exportador tenga previsto exportar un producto químico mencionado en el apartado 1, de la Unión a una Parte u otro país por primera vez en la fecha a partir de la cual esté sujeto al presente Reglamento o después de la misma, ese exportador enviará una notificación de exportación a la autoridad nacional designada del Estado miembro en que esté establecido («el Estado miembro del exportador»), a más tardar 35 días antes de la fecha de exportación prevista. Posteriormente, el exportador enviará la notificación de la primera exportación de dicho producto químico de cada año civil a la autoridad nacional designada, a más tardar 35 días antes de la exportación. Las notificaciones cumplirán los requisitos establecidos en el anexo II y se comunicarán a la Comisión y a los Estados miembros mediante la base de datos.
La autoridad nacional designada del Estado miembro del exportador comprobará si la información cumple lo dispuesto en el anexo II, y, si la notificación está completa, la comunicará a la Agencia a más tardar 25 días antes de la fecha de exportación prevista.
La Agencia, en nombre de la Comisión, remitirá la notificación a la autoridad nacional designada de la Parte importadora o la autoridad competente de otro país de destino y adoptará las medidas necesarias para que reciban la notificación a más tardar 15 días antes de la primera exportación prevista del producto químico y, posteriormente, a más tardar 15 días antes de la primera exportación de cada año civil posterior.
La Agencia registrará cada notificación de exportación y le asignará un número de identificación de referencia en la base de datos. La Agencia mantendrá también a disposición del público y de las autoridades nacionales designadas de los Estados miembros, según convenga, una lista actualizada de los productos químicos exportados y de las Partes importadoras u otros países de destino con respecto a cada año civil, en la base de datos.
3. Si la Agencia no recibe de la Parte importadora u otro país de destino acuse de recibo de la primera notificación de exportación realizada tras la inclusión del producto químico en la parte 1 del anexo I en el plazo de 30 días a partir del envío de la notificación, enviará, en nombre de la Comisión, una segunda notificación. La Agencia hará, en nombre de la Comisión, todo lo razonablemente posible para que la autoridad nacional designada de la Parte importadora o la autoridad competente de otro país de destino reciban la segunda notificación.
4. Se enviará una nueva notificación con arreglo al apartado 2 en el caso de exportaciones que se efectúen tras la entrada en vigor de las modificaciones de la legislación de la Unión sobre comercialización, utilización o etiquetado de la sustancia de que se trate, o cada vez que la composición de la mezcla que vaya a exportarse varíe de modo que también varíe su etiquetado. La nueva notificación deberá ajustarse a los requisitos de información del anexo II y deberá indicar si se trata de una modificación de una notificación anterior.
5. Si la exportación de un producto químico guarda relación con una situación de emergencia en la que un retraso puede poner en peligro la salud pública o el medio ambiente en la Parte importadora u otro país de destino, podrá concederse una exención total o parcial de las obligaciones establecidas en los apartados 2, 3 y 4, previa solicitud motivada del exportador, la Parte importadora o ese país de destino, y a criterio de la autoridad nacional designada por el Estado miembro del exportador, en consulta con la Comisión, asistida por la Agencia. Se considerará que se ha tomado una decisión sobre la solicitud previa consulta con la Comisión si esta no envía una respuesta en sentido contrario en un plazo de diez días tras la remisión de los pormenores de la solicitud por parte de la autoridad nacional designada del Estado miembro.
6. Sin perjuicio de las obligaciones establecidas en el artículo 19, apartado 2, las obligaciones establecidas en los apartados 2, 3 y 4 del presente artículo se extinguirán cuando se cumplan todas las condiciones siguientes:
a)
el producto químico haya quedado sujeto al procedimiento PIC;
b)
el país importador que sea Parte en el Convenio haya enviado a la Secretaría una respuesta de conformidad con el artículo 10, apartado 2, del Convenio, indicando si consiente o no la importación del producto químico, y
c)
la Comisión haya sido informada de la respuesta por la Secretaría y haya remitido dicha información a los Estados miembros y a la Agencia.
No obstante lo dispuesto en el párrafo primero del presente apartado, las obligaciones previstas en los apartados 2, 3 y 4 del presente artículo no se extinguirán cuando el país importador que sea Parte en el Convenio solicite explícitamente, por ejemplo en su decisión relativa a la importación o de otro modo, que las Partes exportadoras sigan notificando las exportaciones.
Sin perjuicio de las obligaciones establecidas en el artículo 19, apartado 2, las obligaciones establecidas en los apartados 2, 3 y 4 del presente artículo se extinguirán cuando se cumplan las dos condiciones siguientes:
a)
la autoridad nacional designada de la Parte importadora o la autoridad competente de otro país de destino haya eximido de la obligación de notificar antes de la exportación del producto químico, y
b)
la Comisión haya recibido la información de la Secretaría o de la autoridad nacional designada de la Parte importadora o la autoridad competente de otro país de destino y la haya remitido a los Estados miembros y a la Agencia, y esta la haya facilitado a través de la base de datos.
7. La Comisión, las autoridades nacionales pertinentes designadas por los Estados miembros, la Agencia y los exportadores proporcionarán a las Partes importadoras u otros países de destino, previa solicitud, la información adicional disponible sobre los productos químicos exportados.
8. Los Estados miembros podrán instaurar, de manera transparente, sistemas que obliguen a los exportadores a abonar una tasa administrativa por cada notificación de exportación y por cada solicitud de consentimiento expreso efectuadas, correspondiente a los costes soportados por la puesta en práctica de los procedimientos establecidos en los apartados 2 y 4 del presente artículo, y en el artículo 14, apartados 6 y 7.
Artículo 9
Notificaciones de exportación recibidas de las Partes y otros países
1. Las notificaciones de exportación que la Agencia haya recibido de parte de la autoridad nacional designada de una Parte o de las autoridades competentes de otro país en relación con la exportación a la Unión de un producto químico cuya fabricación, utilización, manipulación, consumo, transporte o venta esté sujeto a una prohibición o restricción rigurosa con arreglo a la legislación de esa Parte o de ese otro país se publicarán en la base de datos en un plazo de 15 días a partir de la recepción por parte de la Agencia de la notificación.
La Agencia acusará recibo, en nombre de la Comisión, de la primera notificación de exportación de cada producto químico enviada por cada Parte o por otro país.
La autoridad nacional designada del Estado miembro de importación recibirá copia de cualquier notificación recibida por la Agencia, junto con toda la información disponible, en un plazo de diez días desde su recepción. Otros Estados miembros podrán también recibir copias si así lo solicitan.
2. Cuando la Comisión o las autoridades nacionales designadas de los Estados miembros reciban una notificación de exportación directa o indirectamente de la autoridad nacional designada de una Parte o de las autoridades competentes de otro país, enviarán sin demora dicha notificación a la Agencia junto con toda la información disponible.
Artículo 10
Información sobre la exportación e importación de productos químicos
1. Cada exportador de alguno de los productos químicos siguientes:
a)
sustancias incluidas en el anexo I;
b)
mezclas que contengan dichas sustancias en una concentración tal que provoque una obligación de etiquetado en virtud del Reglamento (CE) no 1272/2008, independientemente de la presencia de cualquier otra sustancia, o
c)
artículos que contengan sustancias incluidas en las partes 2 o 3 del anexo I en una forma que no haya reaccionado o mezclas que contengan dichas sustancias en una concentración tal que provoque una obligación de etiquetado en virtud del Reglamento (CE) no 1272/2008, independientemente de la presencia de cualquier otra sustancia,
informará a la autoridad nacional designada del Estado miembro del exportador, durante el primer trimestre de cada año, de la cantidad del producto químico, en forma de sustancia e incluido en mezclas o en artículos, enviado a cada Parte u otro país durante el año anterior. Esa información irá acompañada de una lista con el nombre y dirección de cada persona física o jurídica que importe el producto químico a una Parte u otro país al que se haya enviado el producto químico en ese mismo período. En dicha información se mencionarán las exportaciones por separado, de conformidad con el artículo 14, apartado 7.
Cada importador de la Unión proporcionará información equivalente con respecto a las cantidades importadas en la Unión.
2. A solicitud de la Comisión, asistida por la Agencia, o de la autoridad nacional designada de su Estado miembro, el exportador o importador comunicará cualquier información adicional sobre los productos químicos que resulte necesaria para la aplicación del presente Reglamento.
3. Cada Estado miembro proporcionará cada año a la Agencia información de conjunto de conformidad con el anexo III. La Agencia elaborará una síntesis de esa información a nivel de la Unión y pondrá a disposición del público la información no confidencial mediante la base de datos.
Artículo 11
Notificación de productos químicos prohibidos o rigurosamente restringidos con arreglo al Convenio
1. La Comisión comunicará por escrito a la Secretaría los productos químicos enumerados en la parte 2 del anexo I que reúnen las condiciones para someterse a la notificación PIC.
2. La Comisión notificará a la Secretaría los nuevos productos químicos que se añadan a la parte 2 del anexo I en virtud del artículo 23, apartado 2, párrafo segundo. La notificación PIC se realizará lo antes posible tras la adopción de la medida reglamentaria firme a escala de la Unión para prohibir o restringir rigurosamente el producto químico, y a más tardar en los 90 días siguientes a la fecha en que se aplique la medida reglamentaria firme.
3. La notificación PIC proporcionará toda la información pertinente que exige el anexo IV.
4. Al determinar las prioridades en relación con las notificaciones, la Comisión tendrá en cuenta si el producto químico figura ya en la parte 3 del anexo I, hasta qué punto pueden cumplirse los requisitos en materia de información previstos en el anexo IV y la gravedad de los riesgos que plantea ese producto, en particular para los países en desarrollo.
En caso de que un producto químico reúna las condiciones para someterse a una notificación PIC, pero no haya suficiente información para cumplir los requisitos del anexo IV, los exportadores o importadores identificados proporcionarán, a solicitud de la Comisión, toda la información pertinente de que dispongan, incluso la procedente de otros programas nacionales o internacionales de control de productos químicos, en un plazo de 60 días a partir del requerimiento.
5. En caso de modificación de una medida reglamentaria firme notificada con arreglo a los apartados 1 o 2, la Comisión informará de ello por escrito a la Secretaría lo antes posible tras la adopción de la nueva medida reglamentaria firme y, en cualquier caso, en los 60 días siguientes a la fecha en que se aplique esa nueva medida reglamentaria firme.
La Comisión proporcionará toda la información pertinente que no estuviera disponible cuando se realizó la primera notificación con arreglo a los apartados 1 o 2.
6. A solicitud de cualquier Parte o de la Secretaría, la Comisión proporcionará, en la medida de lo posible, información adicional sobre el producto químico o la medida reglamentaria firme.
Los Estados miembros y la Agencia prestarán a la Comisión, cuando así se lo solicite, la asistencia necesaria para reunir dicha información.
7. La Comisión transmitirá de inmediato a los Estados miembros y a la Agencia la información que reciba de la Secretaría en relación con los productos químicos notificados por haber sido prohibidos o restringidos rigurosamente por otras Partes.
Cuando corresponda, la Comisión evaluará, en estrecha cooperación con los Estados miembros y la Agencia, la necesidad de proponer medidas a nivel de la Unión para prevenir cualquier riesgo inaceptable para la salud humana y el medio ambiente en la Unión.
8. Si un Estado miembro adopta una medida reglamentaria nacional firme, de conformidad con la legislación correspondiente de la Unión, para prohibir o restringir rigurosamente un producto químico, proporcionará a la Comisión la información pertinente. La Comisión facilitará dicha información a los Estados miembros. En el plazo de cuatro semanas a partir de que se disponga de dicha información, los Estados miembros podrán enviar observaciones sobre una posible notificación PIC, incluyendo en particular información pertinente sobre la situación de su normativa nacional acerca del producto químico en cuestión, a la Comisión y al Estado miembro que haya adoptado una medida reglamentaria nacional firme. Tras el examen de las observaciones, dicho Estado miembro informará a la Comisión acerca de si esta última debe:
a)
hacer una notificación PIC a la Secretaría, de conformidad con el presente artículo, o
b)
facilitar información a la Secretaría de conformidad con el artículo 12.
Artículo 12
Información que debe remitirse a la Secretaría sobre productos químicos prohibidos o rigurosamente restringidos que no reúnen las condiciones para someterse a notificación PIC
En caso de que un producto químico figure únicamente en la parte 1 del anexo I, o como consecuencia de la recepción de información de un Estado miembro en virtud del artículo 11, apartado 8, letra b), la Comisión facilitará a la Secretaría información sobre la correspondiente medida reglamentaria firme, de manera que la información pueda transmitirse a otras Partes en el Convenio según convenga.
Artículo 13
Obligaciones en relación con la importación de productos químicos
1. La Comisión transmitirá de inmediato a los Estados miembros y a la Agencia todo documento de orientación para la adopción de decisiones que le envíe la Secretaría.
La Comisión adoptará, mediante un acto de ejecución, una decisión de importación en la que se responda, de manera definitiva o provisional, en nombre de la Unión en lo que respecta a la importación futura del producto químico de que se trate. Dicho acto de ejecución se adoptará con arreglo al procedimiento consultivo contemplado en el artículo 27, apartado 2. La Comisión comunicará la decisión a la Secretaría lo antes posible y a más tardar en los nueve meses siguientes a la fecha de envío del documento de orientación para la adopción de decisiones por parte de la Secretaría.
Si un producto químico se ve sujeto a restricciones adicionales o modificadas con arreglo a la legislación de la Unión, la Comisión adoptará, mediante un acto de ejecución, una decisión de importación revisada. Dicho acto de ejecución se adoptará con arreglo al procedimiento consultivo contemplado en el artículo 27, apartado 2. La Comisión informará de la decisión de importación revisada a la Secretaría.
2. Cuando se trate de un producto químico prohibido o rigurosamente restringido por uno o varios Estados miembros, la Comisión, previa petición por escrito de los Estados miembros interesados, tendrá en cuenta dicha información en su decisión de importación.
3. Las decisiones de importación con arreglo al apartado 1 se referirán a la categoría o categorías especificadas con respecto al producto químico en el documento de orientación para la adopción de decisiones.
4. Al comunicar a la Secretaría la decisión relativa a la importación de un producto químico, la Comisión proporcionará una descripción de las medidas legislativas o administrativas en las que se base.
5. Cada autoridad nacional designada de los Estados miembros pondrá las decisiones sobre la importación de un producto químico a que se refiere el apartado 1 a disposición de todos los interesados sujetos a su competencia, de conformidad con sus disposiciones legislativas o administrativas. La Agencia pondrá a disposición del público las decisiones de importación a que se refiere el apartado 1 mediante la base de datos.
6. Cuando corresponda, la Comisión evaluará, en estrecha cooperación con los Estados miembros y la Agencia, la necesidad de proponer medidas a escala de la Unión para prevenir cualquier riesgo inaceptable para la salud humana y el medio ambiente en la Unión, teniendo en cuenta la información contenida en el documento de orientación para la adopción de decisiones.
Artículo 14
Obligaciones en relación con la exportación de productos químicos, distintas de la notificación de exportación
1. La Comisión transmitirá de inmediato a los Estados miembros, a la Agencia y a las asociaciones industriales europeas, en forma de circulares o en cualquier otra forma, la información que le envíe la Secretaría en relación con productos químicos sujetos al procedimiento PIC y con las decisiones de las Partes importadoras sobre las condiciones de importación de esos productos químicos. Comunicará además de inmediato a los Estados miembros y a la Agencia información sobre los casos en que no se haya transmitido una respuesta, de conformidad con el artículo 10, apartado 2, del Convenio. La Agencia asignará a cada decisión de importación un número de identificación de referencia, mantendrá toda la información sobre tales decisiones a disposición del público mediante la base de datos y proporcionará dicha información a todo aquel que la solicite.
2. La Comisión asignará a cada producto químico incluido en el anexo I un código de la nomenclatura combinada de la Unión Europea. Esos códigos se revisarán si resulta necesario para tener en cuenta las modificaciones que puedan ser introducidas en la nomenclatura del sistema armonizado de la Organización Mundial de Aduanas o en la nomenclatura combinada de la Unión Europea con respecto a los productos químicos de que se trate.
3. Cada Estado miembro comunicará a los interesados sujetos a su jurisdicción la información y las decisiones enviadas por la Comisión con arreglo al apartado 1.
4. Los exportadores cumplirán las decisiones comunicadas en cada respuesta relativa a la importación a más tardar seis meses después de la fecha en que la Secretaría comunique por primera vez tales decisiones a la Comisión con arreglo al apartado 1.
5. La Comisión, asistida por la Agencia, y los Estados miembros asesorarán y ayudarán a las Partes importadoras que lo soliciten, cuando proceda, en la obtención de más información necesaria para preparar una respuesta a la Secretaría en relación con la importación de un producto químico determinado.
6. Las sustancias incluidas en las partes 2 o 3 del anexo I o las mezclas que contengan dichas sustancias en una concentración tal que provoque una obligación de etiquetado en virtud del Reglamento (CE) no 1272/2008, independientemente de la presencia de cualquier otra sustancia e independientemente del uso previsto en la Parte importadora o el otro país importador, no se exportarán, salvo que se cumpla una de las dos condiciones siguientes:
a)
que el exportador haya solicitado y obtenido el consentimiento expreso de la importación a través de la autoridad nacional designada del Estado miembro del exportador, previa consulta a la Comisión, asistida por la Agencia, y de la autoridad nacional designada de la Parte importadora o de la autoridad pertinente de otro país importador;
b)
que, en el caso de productos químicos incluidos en la parte 3 del anexo I, la circular más reciente emitida por la Secretaría con arreglo al apartado 1 indique que la Parte importadora ha consentido la importación.
En el caso de los productos químicos incluidos en la parte 2 del anexo I destinados a la exportación a países de la OCDE, la autoridad nacional designada del Estado miembro del exportador, a solicitud del exportador y previa consulta a la Comisión, podrá decidir caso por caso que no es necesario el consentimiento expreso si el producto químico, en el momento de su importación al país de la OCDE de que se trate, dispone de una licencia, está registrado o autorizado en ese país de la OCDE.
Cuando se haya solicitado el consentimiento expreso con arreglo al párrafo primero, letra a), si la Agencia no ha recibido respuesta a la solicitud en un plazo de 30 días, la Agencia enviará un recordatorio en nombre de la Comisión, a no ser que la Comisión o la autoridad nacional designada del Estado miembro del exportador haya recibido una respuesta y la haya remitido a la Agencia. Cuando corresponda, si sigue sin haber respuesta en otro plazo de 30 días, la Agencia podrá enviar todos los recordatorios que considere oportuno.
7. En el caso de los productos químicos enumerados en las partes 2 o 3 del anexo I, la autoridad nacional designada del Estado miembro del exportador, previa consulta a la Comisión, asistida por la Agencia, podrá decidir en cada caso concreto y en las condiciones establecidas en el párrafo segundo que puede efectuarse la exportación si no hay pruebas procedentes de fuentes oficiales de que la Parte importadora u otro país importador han tomado medidas reglamentarias firmes para prohibir o restringir rigurosamente la utilización del producto químico, y si, tras todos los esfuerzos razonables, no se ha recibido ninguna respuesta a una solicitud de consentimiento expreso, de conformidad con el apartado 6, letra a), en un plazo de 60 días, y se cumple una de las dos condiciones siguientes:
a)
hay pruebas de fuentes oficiales de la Parte importadora o del tercer país importador que demuestren que el producto químico dispone de una licencia, está registrado o autorizado, o
b)
el uso previsto declarado en la notificación de exportación y confirmado por escrito por la persona física o jurídica que importe el producto químico a una Parte u otro país no se encuentra en una categoría para la que el producto químico figura en las partes 2 o 3 del anexo I; y hay pruebas de fuentes oficiales de que en los últimos cinco años el producto químico se ha utilizado o importado en la Parte importadora o en el otro país importador.
En el caso de los productos químicos enumerados en la parte 3 del anexo I, una exportación basada en el cumplimiento de la condición establecida en la letra b) no podrá llevarse a cabo si el producto químico ha sido clasificado, de conformidad con el Reglamento (CE) no 1272/2008, como carcinógeno de categoría 1A o 1B, o mutágeno de categoría 1A o 1B, o tóxico para la reproducción de categoría 1A o 1B, o si cumple los criterios del anexo XIII del Reglamento (CE) no 1907/2006 por ser persistente, bioacumulable y tóxico o muy persistente y muy bioacumulable.
Cuando se tome una decisión sobre la exportación de los productos químicos incluidos en la parte 3 del anexo I, la autoridad nacional designada del Estado miembro del exportador, previa consulta a la Comisión, asistida por la Agencia, examinará el posible impacto en la salud humana y el medio ambiente de la utilización del producto químico en la Parte importadora o en otro país, y presentará la documentación pertinente a la Agencia, que la pondrá a disposición del público mediante la base de datos.
8. La validez de cada consentimiento expreso obtenido en virtud del apartado 6, letra a), o la decisión de proceder a la exportación en ausencia de consentimiento expreso en virtud del apartado 7, estará supeditada a una revisión periódica por la Comisión, previa consulta a los Estados miembros interesados, como sigue:
a)
para cada consentimiento expreso obtenido en virtud del apartado 6, letra a), se exigirá un nuevo consentimiento expreso al final del tercer año civil posterior a su concesión, salvo indicación contraria en dicho consentimiento;
b)
salvo que se haya recibido entretanto una respuesta a la solicitud, cada decisión de proceder a la exportación en ausencia de consentimiento expreso en virtud del apartado 7 tendrá una validez máxima de 12 meses y tras su expiración se requerirá un consentimiento expreso.
En los casos contemplados en el párrafo primero, letra a), las exportaciones podrán proseguir, no obstante, tras el final del plazo pertinente a la espera de una respuesta a una nueva solicitud de consentimiento expreso durante un período adicional de 12 meses.
9. La Agencia registrará en la base de datos todas las solicitudes de consentimiento expreso, las respuestas obtenidas y las decisiones de proceder a la exportación en ausencia de consentimiento expreso, incluida la documentación contemplada en el apartado 7, párrafo tercero. Se asignará a cada consentimiento expreso obtenido o decisión de proceder a la exportación en ausencia de consentimiento expreso un número de identificación de referencia y se registrará con toda la información pertinente relativa a las condiciones asociadas, por ejemplo las fechas de validez. La información no confidencial se pondrá a disposición del público mediante la base de datos.
10. No se exportará ningún producto químico en el plazo de seis meses antes de su fecha de caducidad, cuando tal fecha exista o pueda calcularse a partir de la fecha de producción, a no ser que ello sea imposible debido a las propiedades intrínsecas del producto. En el caso de los plaguicidas, en particular, los exportadores velarán por optimizar las dimensiones y el embalaje de sus recipientes para minimizar el riesgo de que se creen reservas obsoletas.
11. Cuando se exporten plaguicidas, los exportadores velarán por que la etiqueta incluya información específica sobre las condiciones de almacenamiento y la estabilidad de los productos en las condiciones climáticas de la Parte importadora u otro país de destino. Además, velarán por que los plaguicidas que se exporten presenten el grado de pureza establecido en la legislación de la Unión.
Artículo 15
Exportación de algunos productos químicos y artículos
1. Los artículos estarán sujetos al procedimiento de notificación de exportación que establece el artículo 8, si contienen:
a)
sustancias incluidas en las partes 2 o 3 del anexo I en una forma que no haya reaccionado, o
b)
mezclas que contengan dichas sustancias en una concentración tal que provoque una obligación de etiquetado en virtud del Reglamento (CE) no 1272/2008, independientemente de la presencia de cualquier otra sustancia.
2. No se exportarán los productos químicos y los artículos cuya utilización esté prohibida en la Unión en aras de la protección de la salud humana o del medio ambiente y que figuran en el anexo V.
Artículo 16
Información sobre movimientos en tránsito
1. En el anexo VI se recogen las Partes en el Convenio que solicitan información sobre movimientos en tránsito de productos químicos sujetos al procedimiento PIC, junto con la información solicitada por cada Parte en el Convenio por mediación de la Secretaría.
2. Cuando un producto químico que figure en la parte 3 del anexo I vaya a transitar por el territorio de una Parte en el Convenio incluida en el anexo VI, el exportador, en la medida de lo posible, proporcionará a la autoridad nacional designada del Estado miembro del exportador la información solicitada por esa Parte en el Convenio con arreglo a lo dispuesto en el anexo VI a más tardar 30 días antes de la fecha del primer movimiento en tránsito y a más tardar ocho días antes de cada movimiento en tránsito posterior.
3. La autoridad nacional designada del Estado miembro del exportador remitirá a la Comisión, con copia a la Agencia, la información comunicada por el exportador con arreglo al apartado 2, junto con toda la información adicional disponible.
4. La Comisión remitirá la información recibida con arreglo al apartado 3 a las autoridades nacionales designadas de las Partes en el Convenio que hayan solicitado tal información, así como cualquier información adicional disponible, a más tardar 15 días antes del primer movimiento en tránsito y antes de cualquier tránsito posterior.
Artículo 17
Información que debe acompañar a los productos químicos exportados
1. Los productos químicos destinados a la exportación se ajustarán a las disposiciones sobre envasado y etiquetado establecidas en el Reglamento (CE) no 1107/2009, la Directiva 98/8/CE y el Reglamento (CE) no 1272/2008, en virtud de las mismas, o en cualquier otra norma pertinente de la Unión.
El primer párrafo se aplicará a no ser que esas disposiciones entren en conflicto con cualquier requisito especial de esas Partes importadoras u otros países.
2. Cuando proceda, se indicará en la etiqueta la fecha de caducidad y la fecha de producción de los productos químicos a que se refiere el apartado 1 o incluidos en el anexo I y, si resulta necesario, las fechas de caducidad correspondientes a distintas zonas climáticas.
3. Se adjuntará una ficha de datos de seguridad conforme a lo dispuesto en el Reglamento (CE) no 1907/2006 cuando se exporten los productos químicos a que se refiere el apartado 1. El exportador enviará esa ficha de datos de seguridad a cada persona física o jurídica que importe el producto químico a una Parte u otro país.
4. La información que figura en la etiqueta y en la ficha de datos de seguridad estará redactada, en la medida de lo posible, en las lenguas oficiales o en una o varias de las lenguas principales del país de destino o de la región en que vaya a utilizarse el producto.
Artículo 18
Obligaciones de las autoridades de los Estados miembros responsables de controlar la importación y la exportación
1. Cada Estado miembro designará autoridades, tales como las autoridades aduaneras, que serán responsables de controlar la importación y exportación de los productos químicos que figuran en el anexo I, salvo que ya lo haya hecho con anterioridad a la entrada en vigor del presente Reglamento.
La Comisión, apoyada por la Agencia y los Estados miembros, actuará de forma focalizada y coordinada en el seguimiento del cumplimiento del presente Reglamento por parte de los exportadores.
2. El Foro de intercambio de información relativa al cumplimiento de la normativa establecido por el Reglamento (CE) no 1907/2006 se utilizará para coordinar una red de autoridades de los Estados miembros responsables de hacer cumplir el presente Reglamento.
3. Cada Estado miembro, en los informes periódicos sobre el funcionamiento de los procedimientos en aplicación del artículo 22, apartado 1, describirá las actividades de sus autoridades a ese respecto.
Artículo 19
Otras obligaciones de los exportadores
1. Los exportadores de productos químicos sujetos a las obligaciones previstas en el artículo 8, apartados 2 y 4, indicarán los números de identificación de referencia pertinentes en su declaración de exportación (en la casilla 44 de los documentos administrativos únicos o en los datos correspondientes en el caso de una declaración electrónica de exportación) según lo dispuesto en el artículo 161, apartado 5, del Reglamento (CEE) no 2913/92.
2. Los exportadores de productos químicos exentos en virtud del artículo 8, apartado 5, de las obligaciones establecidas en los apartados 2 y 4 de ese artículo o de productos químicos para los cuales dichas obligaciones se han extinguido en virtud del apartado 6 de dicho artículo, obtendrán un número de identificación de referencia especial a través de la base de datos y lo indicarán en su declaración de exportación.
3. Cuando la Agencia lo solicite, los exportadores utilizarán la base de datos para presentar la información exigida para cumplir sus obligaciones en virtud del presente Reglamento.
Artículo 20
Intercambio de información
1. La Comisión, asistida por la Agencia, y los Estados miembros facilitarán, cuando proceda, la comunicación de información científica, técnica, económica y jurídica relativa a los productos químicos regulados por el presente Reglamento, incluida la información toxicológica, ecotoxicológica y sobre seguridad.
La Comisión, con ayuda de los Estados miembros y de la Agencia cuando sea necesario garantizará, en su caso, lo siguiente:
a)
la transmisión de la información de dominio público disponible sobre medidas reglamentarias firmes relacionadas con los objetivos del Convenio;
b)
la transmisión de información a las Partes y otros países, directamente o por conducto de la Secretaría, sobre las medidas que restrinjan sustancialmente uno o varios usos de un producto químico.
2. La Comisión, los Estados miembros y la Agencia protegerán la información confidencial que les haya comunicado otra Parte u otro país, según hayan acordado mutuamente.
3. En lo que se refiere a la transmisión de información en virtud del presente Reglamento, y sin perjuicio de la Directiva 2003/4/CE del Parlamento Europeo y del Consejo, de 28 de enero de 2003, relativa al acceso del público a la información medioambiental (21), al menos la siguiente información no se considerará confidencial:
a)
la información a que se hace referencia en los anexos II y IV;
b)
la información que figura en la ficha de datos de seguridad a que se hace referencia en el artículo 17, apartado 3;
c)
la fecha de caducidad del producto químico;
d)
la fecha de producción del producto químico;
e)
la información sobre medidas de precaución, incluidas la clasificación de los peligros, la naturaleza del riesgo y las advertencias de seguridad pertinentes;
f)
el resumen de los resultados de los ensayos toxicológicos y ecotoxicológicos;
g)
la información sobre la manipulación del envase una vez retirados los productos químicos.
4. La Agencia elaborará cada dos años un resumen de la información transmitida.
Artículo 21
Asistencia técnica
La Comisión, las autoridades nacionales designadas de los Estados miembros y la Agencia, teniendo en cuenta, en particular, las necesidades de los países en desarrollo y de los países con economías en transición, cooperarán en la promoción de la asistencia técnica, incluida la formación, para el desarrollo de la infraestructura, capacidad y experiencia necesarias para gestionar adecuadamente los productos químicos a lo largo de todo su ciclo de vida.
Con objeto, en particular, de permitir a esos países aplicar el Convenio, la asistencia técnica se fomentará brindando información técnica sobre los productos químicos, promoviendo el intercambio de expertos, ayudando a crear y mantener las autoridades nacionales designadas y ofreciendo las competencias técnicas necesarias para identificar las formulaciones plaguicidas peligrosas y para preparar las notificaciones a la Secretaría.
La Comisión y los Estados miembros deben participar activamente en actividades internacionales sobre creación de capacidad en gestión de productos químicos, facilitando información sobre los proyectos que estén apoyando o financiando para mejorar la gestión de los productos químicos en países en desarrollo y en países con economías en transición. La Comisión y los Estados miembros considerarán asimismo ofrecer ayuda a organizaciones no gubernamentales.
Artículo 22
Seguimiento y presentación de informes
1. Los Estados miembros y la Agencia enviarán cada tres años a la Comisión información sobre el funcionamiento de los procedimientos previstos en el presente Reglamento, en particular por lo que se refiere a los controles aduaneros, las infracciones, las sanciones y las medidas correctoras, según convenga. La Comisión adoptará un acto de ejecución que establezca por adelantado un formato común para los informes. Dicho acto de ejecución se adoptará con arreglo al procedimiento consultivo contemplado en el artículo 27, apartado 2.
2. La Comisión elaborará cada tres años un informe sobre el desempeño de las funciones previstas en el presente Reglamento de las que es responsable, y lo incorporará en un informe de síntesis que integre la información suministrada por los Estados miembros y la Agencia con arreglo al apartado 1. Se transmitirá un resumen del informe, que se publicará en internet, al Parlamento Europeo y al Consejo.
3. Con respecto a la información comunicada con arreglo a los apartados 1 y 2, la Comisión, los Estados miembros y la Agencia cumplirán las obligaciones pertinentes para proteger la confidencialidad y los derechos de propiedad de los datos.
Artículo 23
Actualización de los anexos
1. La Comisión revisará al menos una vez al año la lista de productos químicos del anexo I, a la vista de la evolución del Derecho de la Unión y del Convenio.
2. Al determinar si una medida reglamentaria firme a escala de la Unión constituye una prohibición o una restricción rigurosa, se evaluará el impacto de dicha medida al nivel de las subcategorías incluidas en las categorías «plaguicidas» y «productos químicos industriales». Si la medida reglamentaria firme prohíbe o restringe rigurosamente el uso de un producto químico en cualquiera de las subcategorías, se incluirá en la parte 1 del anexo I.
Al determinar si una medida reglamentaria firme a escala de la Unión constituye una prohibición o restricción rigurosa que dé pie a que el producto químico de que se trate reúna las condiciones para someterse a la notificación PIC con arreglo al artículo 11, se evaluará el efecto de dicha medida al nivel de las categorías «plaguicidas» y «productos químicos industriales». Si la medida reglamentaria firme prohíbe o restringe rigurosamente un producto químico dentro de cualquiera de las categorías, el producto se incluirá también en la parte 2 del anexo I.
3. Se adoptará sin demora la decisión para incluir productos químicos en el anexo I, o para modificar su anotación, según convenga.
4. Para adaptar el presente Reglamento al progreso técnico, se otorgará a la Comisión el poder de adoptar actos delegados con arreglo al artículo 26 en relación con las medidas siguientes:
a)
inclusión de un producto químico en las partes 1 y 2 del anexo I de conformidad con el apartado 2 del presente artículo tras la adopción de una medida reglamentaria firme a escala de la Unión y otras modificaciones del anexo I, incluidas las modificaciones de anotaciones existentes;
b)
inclusión de un producto químico sujeto al Reglamento (CE) no 850/2004 del Parlamento Europeo y del Consejo, de 29 de abril de 2004, sobre contaminantes orgánicos persistentes (22), en la parte 1 del anexo V;
c)
inclusión de un producto químico ya sujeto a una prohibición de exportación a escala de la Unión en la parte 2 del anexo V;
d)
modificaciones de las anotaciones existentes en el anexo V;
e)
modificaciones de los anexos II, III, IV y VI.
Artículo 24
Presupuesto de la Agencia
1. A efectos del presente Reglamento, los ingresos de la Agencia consistirán en lo siguiente:
a)
una subvención de la Unión, inscrita en el presupuesto general de la Unión (sección de la Comisión);
b)
las eventuales contribuciones voluntarias de los Estados miembros.
2. Los ingresos y gastos por actividades previstas en el presente Reglamento y los relacionados con actividades en el marco de otros Reglamentos se tratarán por separado en secciones distintas del presupuesto de la Agencia.
Los ingresos de la Agencia a que se refiere el apartado 1 se utilizarán para el desempeño de las tareas que le corresponden en virtud del presente Reglamento.
3. La Comisión estudiará la conveniencia de que la Agencia imponga el pago de tasas por los servicios prestados a los exportadores, en el plazo de cinco años a partir del 1 de marzo de 2014, y, si resulta necesario, presentará una propuesta al respecto.
Artículo 25
Modelos y programas informáticos para presentar información a la Agencia
La Agencia establecerá modelos y paquetes de software, que estarán disponibles gratuitamente en su sitio de internet, para toda transmisión de información a la Agencia. Los Estados miembros y demás partes sujetas al presente Reglamento utilizarán esos modelos y programas informáticos para presentar información a la Agencia en cumplimiento del presente Reglamento.
Artículo 26
Ejercicio de la delegación
1. Se otorgan a la Comisión los poderes para adoptar actos delegados en las condiciones establecidas en el presente artículo.
2. Los poderes para adoptar los actos delegados mencionados en el artículo 23, apartado 4, se otorgan a la Comisión por un período de cinco años a partir del 1 de marzo de 2014. La Comisión elaborará un informe sobre la delegación de poderes a más tardar nueve meses antes de que finalice el período de cinco años. La delegación de poderes se prorrogará tácitamente por períodos de idéntica duración, excepto si el Parlamento Europeo o el Consejo se oponen a dicha prórroga a más tardar tres meses antes del final de cada período.
3. La delegación de poderes mencionada en el artículo 23, apartado 4, podrá ser revocada en cualquier momento por el Parlamento Europeo o el Consejo. La decisión de revocación pondrá término a la delegación de los poderes que en ella se especifiquen. La decisión surtirá efecto al día siguiente de su publicación en el Diario Oficial de la Unión Europea o en una fecha posterior indicada en la misma. No afectará a la validez de los actos delegados que ya estén en vigor.
4. Tan pronto como la Comisión adopte un acto delegado lo notificará simultáneamente al Parlamento Europeo y al Consejo.
5. Los actos delegados adoptados en virtud del artículo 23, apartado 4, entrarán en vigor únicamente si, en un plazo de dos meses desde su notificación al Parlamento Europeo y al Consejo, ni el Parlamento Europeo ni el Consejo formulan objeciones o si, antes del vencimiento de dicho plazo, tanto el uno como el otro informan a la Comisión de que no las formularán. El plazo se prorrogará dos meses a iniciativa del Parlamento Europeo o del Consejo.
Artículo 27
Procedimiento de Comité
1. La Comisión estará asistida por el Comité creado en virtud del artículo 133 del Reglamento (CE) no 1907/2006. El Comité será un comité en el sentido del Reglamento (UE) no 182/2011.
2. En los casos en que se haga referencia al presente apartado, será de aplicación el artículo 4 del Reglamento (UE) no 182/2011.
Artículo 28
Sanciones
Los Estados miembros establecerán las normas sobre las sanciones aplicables a las infracciones de las disposiciones del presente Reglamento y adoptarán todas las medidas necesarias para garantizar la correcta aplicación de esas disposiciones. Las sanciones previstas deberán ser efectivas, proporcionadas y disuasorias. Salvo que ya lo hayan hecho antes de la entrada en vigor del presente Reglamento, los Estados miembros notificarán esas disposiciones a la Comisión a más tardar el 1 de marzo de 2014 y le notificarán sin demora cualquier posterior modificación que afecte a tales disposiciones.
Artículo 29
Período transitorio sobre la clasificación, etiquetado y envasado de productos químicos
Las referencias en el presente Reglamento al Reglamento (CE) no 1272/2008 se entenderán, cuando proceda, como referencias a la legislación de la Unión que se aplica en virtud del artículo 61 del citado Reglamento y con arreglo al calendario contemplado en él.
Artículo 30
Derogación
Quedará derogado el Reglamento (CE) no 689/2008 con efectos a partir del 1 de marzo de 2014.
Las referencias al Reglamento (CE) no 689/2008 se entenderán hechas al presente Reglamento y se leerán con arreglo a la tabla de correspondencias que figura en el anexo VII.
Artículo 31
Entrada en vigor
El presente Reglamento entrará en vigor a los veinte días de su publicación en el Diario Oficial de la Unión Europea.
Será aplicable a partir del 1 de marzo de 2014.
El presente Reglamento será obligatorio en todos sus elementos y directamente aplicable en cada Estado miembro.
Hecho en Estrasburgo, el 4 de julio de 2012.