NAŘÍZENÍ KOMISE (EU) č. 817/2010
ze dne 16. září 2010,
kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1234/2007, pokud jde o požadavky na poskytování vývozních náhrad v souvislosti s řádným zacházením se živým skotem během přepravy
(přepracování)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1234/2007 ze dne 22. října 2007, kterým se stanoví společná organizace zemědělských trhů a zvláštní ustanovení pro některé zemědělské produkty („jednotné nařízení o společné organizaci trhů“) (1), a zejména na článek 170 ve spojení s článkem 4 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Nařízení Komise (ES) č. 639/2003 ze dne 9. dubna 2003, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1254/1999, pokud jde požadavky na poskytování vývozních náhrad v souvislosti s řádným zacházením se živým skotem během přepravy (2), bylo několikrát podstatně změněno (3). Vzhledem k novým změnám by uvedená směrnice měla být z důvodu srozumitelnosti a přehlednosti přepracována.
(2)
Podle článku 168 nařízení (ES) č. 1234/2007 poskytování a výplata vývozní náhrady pro živý skot podléhají dodržení právních předpisů Unie týkajících dobrých životních podmínek zvířat, a zejména dodržení nařízení Rady (ES) č. 1/2005 ze dne 22. prosince 2004 o ochraně zvířat během přepravy a souvisejících činností (4).
(3)
Za účelem zaručení dodržování norem týkajících se dobrých životních podmínek zvířat by měl být zaveden systém monitorování, který by zahrnoval povinné kontroly v místě výjezdu z celního území Společenství a rovněž po opuštění celního území Společenství, jestliže se mění dopravní prostředky a rovněž v místě první vykládky ve třetí zemi konečného určení.
(4)
Pro usnadnění náležitých kontrol při výjezdu z celního území Společenství by měla být stanovena místa výjezdu.
(5)
Posouzení tělesného a zdravotního stavu zvířat vyžaduje zvláštní kvalifikaci a zkušenost. Kontroly by měl proto vykonávat veterinární lékař. Navíc by měla být vyjasněna oblast působnosti a vypracován vzor zprávy, aby byly tyto kontroly přesné a harmonizované.
(6)
Pro účely tohoto nařízení by měly být kontroly, jež se mají provádět ve třetích zemích, povinné a měly by je provádět orgány členských států nebo mezinárodní kontrolní a dozorčí společnosti (dále jen „kontrolní společnosti“), které jsou schváleny a kontrolovány členskými státy v souladu s nařízením Komise (ES) č. 612/2009 ze dne 7. července 2009, kterým se stanoví společná prováděcí pravidla k režimu vývozních náhrad pro zemědělské produkty (5). Aby kontrolní společnosti mohly provádět kontroly pro účely tohoto nařízení, měly by zejména splňovat požadavky na schvalování a kontrolu, jak jsou stanoveny v příloze VIII nařízení (ES) č. 612/2009.
(7)
Článek 168 nařízení (ES) č. 1234/2007 a toto nařízení stanoví, že soulad s právními předpisy Unie týkajícími se dobrých životních podmínek zvířat je podmínkou pro výplatu vývozních náhrad. Proto by mělo být jasně stanoveno, aniž jsou dotčeny případy vyšší moci uznané judikaturou Soudního dvora Evropské unie, že porušení těchto ustanovení týkajících se dobrých životních podmínek zvířat nezpůsobí snížení, nýbrž ztrátu vývozní náhrady, která souvisí s počtem zvířat, u kterých nebyly dodrženy požadavky na dobré životní podmínky. Z těchto ustanovení, jakož i z pravidel týkajících se dobrých životních podmínek zvířat, která jsou uvedena v článcích 3 až 9 nařízení (ES) č. 1/2005 a v nich uvedených přílohách, stejnou měrou vyplývá, že nezávisle na tělesném stavu zvířat se náhrada nevyplácí pro zvířata, u kterých nebyla dodržena pravidla týkající se dobrých životních podmínek.
(8)
Je-li zřejmé, že nařízení (ES) č. 1/2005 není dodržováno u velkého počtu zvířat, měly by se kromě toho, že se nevyplatí vývozní náhrady, použít i náležité sankce. Pokud navíc takové nedodržení vyplývá z naprostého zanedbávání požadavků na dobré životní podmínky zvířat, mělo by se rozhodnout o úplné ztrátě vývozní náhrady.
(9)
Vzhledem k rozdílům mezi různými jazykovými verzemi je nutné jasně stanovit, že náhrada má být odmítnuta pro všechna zvířata uvedená ve vývozním prohlášení, pokud počet zvířat, pro něž se žádná náhrada nevyplatí, představuje více než 5 % z počtu uvedeného v přijatém vývozním prohlášení, avšak nejméně tři zvířata nebo deset nebo více zvířat, avšak nejméně 2 % z počtu potvrzeného v přijatém vývozním prohlášení. Ustanovení čl. 6 odst. 2 písm. b) by tudíž mělo být odpovídajícím způsobem změněno.
(10)
Členské státy by měly Komisi poskytnout údaje nezbytné pro sledování provádění tohoto nařízení a pro vypracování příslušných zpráv.
(11)
Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro společnou organizaci zemědělských trhů,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Oblast působnosti
Podle článku 168 nařízení (ES) č. 1234/2007 se vývozní náhrada pro živý skot kódu KN 0102 (dále jen „zvířata“) vyplatí pouze tehdy, jsou-li během přepravy zvířat do prvního místa vykládky ve třetí zemi konečného určení dodrženy články 3 až 9 nařízení (ES) č. 1/2005 a v nich zmíněné přílohy a toto nařízení.
Pro účely tohoto nařízení se při silniční přepravě „prvním místem vykládky ve třetí zemi konečného určení“ rozumí místo, kde je ze silničního vozidla definitivně vyloženo první zvíře, a tedy nikoliv místo, kde je cesta přerušena za účelem odpočinku, krmení nebo napájení zvířat.
Článek 2
Kontroly uvnitř celního území Společenství
1. Zvířata mohou opustit celní území Společenství pouze přes tato místa výjezdu:
a)
stanoviště hraniční kontroly schválené rozhodnutím Komise pro veterinární kontroly živých kopytníků pocházejících ze třetích zemí,
nebo
b)
místo výjezdu určené členským státem.
2. U zvířat, pro něž bylo přijato vývozní prohlášení, úřední veterinární lékař v místě výjezdu v souladu se směrnicí Rady 96/93/ES (6) ověří, zda:
a)
byly požadavky stanovené v nařízení (ES) č. 1/2005 dodrženy od místa odeslání, jak je stanoveno v čl. 2 písm. r) uvedeného nařízení, až do místa výjezdu
a
b)
podmínky přepravy pro zbývající část cesty odpovídají nařízení (ES) č. 1/2005 a zda byla přijata nezbytná opatření k zajištění jeho dodržení až do první vykládky ve třetí zemi konečného určení.
Po provedení kontrol vyplní úřední veterinární lékař v souladu se vzorem uvedeným v příloze I tohoto nařízení zprávu, v níž potvrdí, zda jsou výsledky kontrol provedených v souladu s prvním pododstavcem uspokojivé či nikoliv.
Odpovědný veterinární orgán v místě výjezdu uchová uvedenou zprávu po dobu nejméně tří let. Kopie zprávy se zašle platební agentuře.
3. Je-li úřední veterinární lékař v místě výjezdu přesvědčen, že jsou požadavky odstavce 2 splněny, potvrdí toto zjištění jednou z poznámek uvedených v příloze II a na doklad, který potvrzuje, že zboží opustilo celní území Společenství, připojí razítko a podpis buď v kolonce J kontrolního výtisku T5, nebo na nejvhodnějším místě na vnitrostátním dokladu.
4. Úřední veterinární lékař v místě výjezdu potvrdí na dokladu uvedeném v odstavci 3 celkový počet zvířat, pro něž bylo vývozní prohlášení přijato, přičemž odečte zvířata, která během přepravy porodila nebo zmetala, která uhynula nebo u nichž nebyly požadavky nařízení (ES) č. 1/2005 dodrženy.
5. Členské státy mohou od vývozce vyžadovat, aby úředního veterinárního lékaře v místě výjezdu předem upozornil na příjezd zásilky do místa výjezdu.
6. Odchylně od odstavce 1, pokud se pro přepravu po železnici nebo ve velkých kontejnerech použije zjednodušený tranzitní režim Společenství uvedený v článku 11 nařízení (ES) č. 612/2009, úřední veterinární lékař provede kontroly u úřadu, v němž jsou zvířata do takového režimu zařazována.
Osvědčení a poznámky uvedené v odstavcích 3 a 4 tohoto článku se připojí na doklady používané pro účely vyplácení náhrady nebo, v případě popsaném v čl. 11 odst. 4 nařízení (ES) č. 612/2009, na kontrolní výtisk T5.
Článek 3
Kontroly ve třetích zemích
1. Vývozce zajistí, že jsou zvířata po opuštění celního území Společenství podrobena kontrole:
a)
všude, kde se mění dopravní prostředky, vyjma případů, kdy tato změna nebyla plánována a je důsledkem výjimečných a nepředvídaných okolností;
b)
v místě první vykládky ve třetí zemi konečného určení.
2. Prováděním kontrol stanovených v odstavci 1 je pověřena mezinárodní kontrolní a dozorčí společnost schválená a kontrolovaná za tímto účelem členským státem v souladu s články 18 až 23 nařízení (ES) č. 612/2009 nebo úřední agentura členského státu.
Kontroly stanovené v odstavci 1 provádí veterinární lékař s diplomem, osvědčením nebo jiným dokladem o dosažené kvalifikaci veterinárního lékaře podle článku 21 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2005/36/ES (7). Členské státy, které schválily mezinárodní kontrolní a dozorčí společnosti uvedené v prvním pododstavci tohoto odstavce, by však měly ověřit, že uvedené společnosti kontrolují, zda veterinární lékař s kvalifikací, na niž se nevztahuje uvedená směrnice, má znalosti vyžadované podle nařízení (ES) č. 1/2005. Uvedené kontroly jsou prováděny odpovídajícím, objektivním a nestranným způsobem prostřednictvím vhodných postupů.
Pro každou kontrolu provedenou podle odstavce 1 vyplní veterinární lékař, který kontrolu provedl, zprávu v souladu se vzory uvedenými v přílohách III a IV tohoto nařízení.
Článek 4
Postup pro výplatu vývozních náhrad
1. Vývozce poskytne příslušným orgánům členského státu, v němž je vývozní prohlášení přijato, nejpozději při podání vývozního prohlášení veškeré nezbytné údaje týkající se cesty.
Současně nebo ihned, jakmile se o tom dozví, informuje vývozce příslušný orgán o všech případných změnách dopravních prostředků.
2. Žádosti o platbu vývozních náhrad vypracované v souladu s článkem 46 nařízení (ES) č. 612/2009 by měly být ve lhůtě stanovené v uvedeném článku doplněny:
a)
řádně vyplněným dokladem uvedeným v čl. 2 odst. 3 tohoto nařízení
a
b)
zprávami stanovenými v čl. 3 odst. 2 třetím pododstavci tohoto nařízení.
3. Nemohou-li být kontroly uvedené v čl. 3 odst. 1 provedeny v důsledku okolností, které nelze přičíst vývozci, příslušný orgán může na základě odůvodněné žádosti vývozce přijmout jiné doklady, které k jeho spokojenosti potvrzují, že nařízení (ES) č. 1/2005 bylo dodrženo.
Článek 5
Nevyplacení vývozní náhrady
1. Celková částka vývozní náhrady na zvíře vypočtená podle druhého pododstavce se nevyplatí pro:
a)
zvířata, která během přepravy uhynula, vyjma za okolností stanovených v odstavci 2;
b)
zvířata, která během přepravy porodila nebo zmetala před první vykládkou ve třetí zemi konečného určení;
c)
zvířata, v jejichž případě se příslušný orgán na základě dokladů uvedených v čl. 4 odst. 2 a/nebo všech dalších dostupných údajů o dodržování tohoto nařízení domnívá, že články 3 až 9 nařízení (ES) č. 1/2005 a v nich uvedené přílohy nebyly dodrženy.
Hmotnost zvířete, pro které se náhrada nevyplatí, se stanoví paušálně tak, že se celková hmotnost v kilogramech uvedená ve vývozním prohlášení vydělí celkovým počtem zvířat, který je uveden v tomtéž prohlášení.
2. Uhynou-li zvířata během přepravy v důsledku vyšší moci poté, co opustila celní území Společenství:
a)
v případě nerozlišené náhrady se vyplatí celá částka náhrada,
b)
v případě rozlišené náhrady se vyplatí část náhrady vypočítané v souladu s čl. 25 odst. 2 nařízení (ES) č. 612/2009.
Článek 6
Sankce
1. Náhrada se dále sníží o částku, jež se rovná částce náhrady, která nebyla vyplacena v souladu čl. 5 odst. 1, pokud počet zvířat, pro něž se vývozní náhrada nevyplatí, představuje:
a)
více než 1 % z počtu uvedeného v přijatém vývozním prohlášení, avšak nejméně dvě zvířata,
nebo
b)
více než pět zvířat.
2. Náhrada se odmítne pro všechna zvířata uvedená ve vývozním prohlášení, pokud počet zvířat, pro něž se žádná náhrada podle čl. 5 odst. 1 nevyplatí, představuje:
a)
více než 5 % z počtu uvedeného v přijatém vývozním prohlášení, avšak nejméně tři zvířata,
nebo
b)
deset zvířat nebo více, avšak nejméně 2 % z počtu potvrzeného v přijatém vývozním prohlášení.
3. Pro účely odstavců 1 a 2 se nezohlední zvířata, jež během přepravy uhynula, a zvířata, jež porodila nebo zmetala před první vykládkou ve třetí zemi konečného určení, u nichž vývozce ke spokojenosti příslušného orgánu prokáže, že úhyn nebo porod nebo zmetání nelze přičítat nedodržení nařízení (ES) č. 1/2005.
4. Sankce uvedená v článku 48 nařízení (ES) č. 612/2009 se nevztahuje na částku nevyplacenou a na částku snížení uvedenou v článku 5 tohoto nařízení a v odstavcích 1 a 2 tohoto článku.
Článek 7
Zpětné získání neoprávněně vyplacených částek
Pokud se po vyplacení náhrady zjistí, že nařízení (ES) č. 1/2005 nebylo dodrženo, musí být příslušná část náhrady, včetně případné sankce podle článku 6 tohoto nařízení, považována za neoprávněně vyplacenou a musí být vrácena v souladu s článkem 49 nařízení (ES) č. 612/2009.
Článek 8
Sdělování údajů
Členské státy sdělí Komisi nejpozději do 31. března každého roku následující údaje o používání tohoto nařízení v předcházejícím kalendářním roce:
a)
počet vývozních prohlášení pro zvířata, pro která byla vyplacena náhrada a počet zvířat, pro která byla vyplacena náhrada;
b)
počet vývozních prohlášení, pro něž žádná náhrada vyplacena nebyla nebo byla vyplacena částečně, jakož i počet zvířat, pro něž náhrada vyplacena nebyla;
c)
počet vývozních prohlášení, pro která byla náhrada částečně nebo úplně vrácena, a počet zvířat, pro která byla náhrada vrácena, včetně zvířat, u nichž se vrácení náhrady vztahuje na vývozní operace provedené před příslušným obdobím;
d)
důvody pro nevyplacení a vrácení náhrady pro zvířata uvedená v písmenech b) a c), jakož i počet těchto zvířat zapsaných v kategoriích B, C a D uvedených v přílohách I, III a IV;
e)
počet sankcí za každou kategorii stanovenou v čl. 6 odst. 1 a 2 s uvedením odpovídajícího počtu zvířat a částek nevyplacené náhrady;
f)
částky náhrad v eurech, které nebyly vyplaceny, a částky, které byly vráceny, včetně vrácených částek vztahujících se na vývozní operace provedené před příslušným obdobím;
g)
počet vývozních prohlášení a částky, u nichž proces zpětného získávání probíhá;
h)
všechny ostatní údaje, které členské státy uznají za vhodné, pokud jde o provádění tohoto nařízení.
Článek 9
Zrušení
Nařízení (ES) č. 639/2003 se zrušuje.
Odkazy na zrušené nařízení se považují za odkazy na toto nařízení v souladu se srovnávací tabulkou obsaženou v příloze VI.
Článek 10
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 16. září 2010.
REGLAMENTO (UE) No 817/2010 DE LA COMISIÓN
de 16 de septiembre de 2010
por el que se establecen disposiciones específicas de conformidad con el Reglamento (CE) no 1234/2007 del Consejo por lo que respecta a los requisitos para la concesión de restituciones por exportación en relación con el bienestar de los animales vivos de la especie bovina durante su transporte
(refundición)
LA COMISIÓN EUROPEA,
Visto el Tratado de Funcionamiento de la Unión Europea,
Visto el Reglamento (CE) no 1234/2007 del Consejo, de 22 de octubre de 2007, por el que se crea una organización común de mercados agrícolas y se establecen disposiciones específicas para determinados productos agrícolas (Reglamento único para las OCM) (1), y, en particular, su artículo 170, leído en relación con su artículo 4,
Considerando lo siguiente:
(1)
El Reglamento (CE) no 639/2003 de la Comisión, de 9 de abril de 2003, por el que se establecen disposiciones específicas de conformidad con el Reglamento (CE) no 1254/1999 del Consejo por lo que respecta a los requisitos para la concesión de restituciones por exportación en relación con el bienestar de los animales vivos de la especie bovina durante su transporte (2), ha sido modificado en diversas ocasiones (3) y de forma sustancial. Debiéndose llevar a cabo nuevas modificaciones, conviene, en aras de una mayor claridad, proceder a la refundición de dicho Reglamento.
(2)
En virtud del artículo 168 del Reglamento (CE) no 1234/2007 la concesión y el pago de las restituciones por exportación de animales vivos de la especie bovina se supeditarán al cumplimiento de la legislación de la Unión en materia de bienestar animal y, en particular, del Reglamento (CE) no 1/2005 del Consejo, de 22 de diciembre de 2004, relativo a la protección de los animales durante el transporte y las operaciones conexas (4).
(3)
A fin de garantizar el respeto de las normas sobre bienestar animal, resulta oportuno introducir un sistema de seguimiento que incluya controles obligatorios en el punto de salida del territorio aduanero de la Comunidad, una vez abandonado el territorio aduanero de la Comunidad donde se produzca un cambio del medio de transporte y, asimismo, en el lugar de primera descarga en el tercer país de destino final.
(4)
A fin de facilitar el buen desarrollo de los controles al abandonar el territorio aduanero de la Comunidad, es preciso designar puntos de salida.
(5)
La evaluación de las condiciones físicas y del estado de salud de los animales requiere conocimientos específicos y experiencia. Así pues, resulta conveniente que los controles corran a cargo de un veterinario. Por otro lado, es preciso determinar la amplitud de dichos controles y establecer un modelo de informe que permita realizarlos de forma precisa y armonizada.
(6)
Los controles que es preciso realizar en los terceros países a los efectos del presente Reglamento deben tener carácter obligatorio y correr a cargo de organismos oficiales de los Estados miembros o de sociedades internacionales de control y de vigilancia (en lo sucesivo denominadas «las SV») bajo la autorización y el control de los Estados miembros de conformidad con el Reglamento (CE) no 612/2009 de la Comisión, de 7 de julio de 2009, por el que se establecen disposiciones comunes de aplicación del régimen de restituciones por exportación de productos agrícolas (5). A fin de llevar a cabo controles a los efectos del presente Reglamento, las SV deberán cumplir los requisitos relativos a la autorización y el control previstos en el anexo VIII del Reglamento (CE) no 612/2009.
(7)
El artículo 168 del Reglamento (CE) no 1234/2007 y el presente Reglamento disponen que el pago de la restitución se subordina al cumplimiento de normativa de la Unión relativa al bienestar de los animales. Por consiguiente, es necesario enunciar claramente que, sin perjuicio de los casos de fuerza mayor reconocidos por la jurisprudencia del Tribunal de Justicia de la Unión Europea, la infracción de las disposiciones relativas al bienestar de los animales no trae consigo una reducción sino la pérdida de la restitución por exportación correspondiente al número de animales respecto de los cuales se han incumplido las disposiciones relativas al bienestar de los animales. Igualmente resulta de dichas disposiciones, así como de las normas relativas al bienestar de los animales que figuran en los artículos 2 y 3 y en los artículos 4 a 9 del Reglamento (CE) no 1/2005, así como en los anexos a los que se refiere, la pérdida de la restitución para los animales respecto de los cuales no se han cumplido estas normas de bienestar, con independencia del estado físico concreto de los animales.
(8)
Cuando existan pruebas del incumplimiento del Reglamento (CE) no 1/2005 en relación con un número de animales elevado, además de la denegación del pago de la restitución por exportación será preciso aplicar las sanciones oportunas. Por otro lado, cuando dicho incumplimiento se deba al absoluto desprecio de los requisitos en materia de bienestar animal, habrá que prever la pérdida total de la restitución.
(9)
Dadas las discrepancias entre las distintas versiones lingüísticas, es necesario aclarar que la concesión de restituciones por exportación para todos los animales indicados en la declaración de exportación debe denegarse en caso de que el número de animales que quede excluido del pago de la restitución equivalga a una cifra superior al 5 % del número anotado en la declaración de exportación aceptada, y a tres animales, como mínimo, o a diez o más animales, con un mínimo del 2 % del número anotado en la declaración de exportación aceptada. El artículo 6, apartado 2, letra b), debe por consiguiente modificarse.
(10)
Resulta oportuno que los Estados miembros faciliten a la Comisión la información necesaria para el control de la aplicación del presente Reglamento.
(11)
Las medidas previstas en el presente Reglamento se ajustan al dictamen del Comité de gestión de la organización común de mercados agrícolas.
HA ADOPTADO EL PRESENTE REGLAMENTO:
Artículo 1
Ámbito de aplicación
El pago de las restituciones por exportación de animales vivos de la especie bovina del código NC 0102 (en lo sucesivo, «los animales»), en virtud de lo dispuesto en el artículo 168 del Reglamento (CE) no 1234/2007, se supeditará al cumplimiento, durante el transporte de los animales al primer lugar de descarga en el tercer país de destino final, del Reglamento (CE) no 1/2005, artículos 3 a 9, y de los anexos a los que se refiere así como del presente Reglamento.
A los efectos del presente Reglamento, en el caso del transporte por carretera, se entenderá por «primer lugar de descarga en el tercer país de destino final» el lugar en el que se descarga definitivamente del vehículo el primer animal, excluyéndose los lugares donde se interrumpe el viaje para alimentar o abrevar a los animales.
Artículo 2
Controles en el territorio aduanero de la Comunidad
1. La salida de los animales del territorio aduanero de la Comunidad solo podrá efectuarse por los puntos siguientes:
a)
un puesto de inspección fronterizo aprobado mediante una decisión de la Comunidad para la realización de controles veterinarios sobre ungulados vivos procedentes de terceros países,
o
b)
un punto de salida designado por el Estado miembro.
2. De conformidad con lo dispuesto en la Directiva 96/93/CE del Consejo (6), el veterinario oficial del punto de salida comprobará, en relación con aquellos animales para los que se haya aceptado una declaración de exportación:
a)
si los requisitos previstos en el Reglamento (CE) no 1/2005 se han cumplido desde el lugar de salida, tal como queda definido en el artículo 2, letra r), de dicho Reglamento, hasta el punto de salida,
y
b)
si las condiciones de transporte durante el resto del viaje se atienen al Reglamento (CE) no 1/2005, y si se han adoptado las medidas necesarias a fin de garantizar su cumplimiento hasta la primera descarga en el tercer país de destino final.
El veterinario oficial que haya realizado los controles cumplimentará un informe de acuerdo con el modelo establecido en el anexo I del presente Reglamento en el que certificará si el resultado de los controles realizados de conformidad con el primer párrafo es o no satisfactorio.
La autoridad veterinaria responsable del punto de salida conservará dicho informe durante un período de tres años, como mínimo. Una copia del mismo se enviará al organismo pagador.
3. Cuando el veterinario oficial del punto de salida considere que se cumplen satisfactoriamente los requisitos previstos en el apartado 2, lo certificará mediante una de las menciones que figuran en el anexo II y mediante el sellado y la firma del documento que certifique la salida del territorio aduanero de la Comunidad, o bien en la casilla J de la copia de control T5 o bien en el lugar del documento nacional que resulte más adecuado.
4. En el documento mencionado en el apartado 3, el veterinario oficial del punto de salida anotará el total de animales en relación con los cuales se haya aceptado una declaración de exportación, una vez deducido el número de animales que hayan parido o abortado durante el transporte, que hayan muerto, o con respecto a los cuales no se hayan cumplido los requisitos contemplados en el Reglamento (CE) no 1/2005.
5. Los Estados miembros podrán exigir al exportador que informe al veterinario del punto de salida con antelación de la llegada de la remesa a ese lugar.
6. No obstante lo dispuesto en el apartado 1, en caso de aplicación del régimen de tránsito comunitario simplificado por ferrocarril o en grandes contenedores mencionado en el artículo 11 del Reglamento (CE) no 612/2009, el veterinario oficial llevará a cabo controles en las instalaciones donde se concentre a los animales en aplicación de dicho régimen.
La certificación y las indicaciones contempladas en los apartados 3 y 4 se llevarán a cabo en el documento empleado para el pago de la restitución o en el ejemplar de control T5 en el caso descrito en el artículo 11, apartado 4, del Reglamento (CE) no 612/2009.
Artículo 3
Controles en terceros países
1. Una vez que los animales hayan abandonado el territorio aduanero de la Comunidad, el exportador deberá garantizar que van a ser objeto de control:
a)
en todo lugar donde se produzca un cambio de medio de transporte, salvo en el caso de que dicho cambio no esté planeado y se deba a circunstancias excepcionales e imprevisibles;
b)
en el lugar donde se lleve a cabo la primera descarga en el tercer país de destino final.
2. La realización de los controles previstos en el apartado 1 correrán a cargo de una sociedad internacional de control y vigilancia de conformidad con lo dispuesto en los artículos 18 a 23 del Reglamento (CE) no 612/2009, o de un organismo del Estado miembro.
Los controles previstos en el apartado 1 serán efectuados por un veterinario que posea un diploma, certificado u otro título de veterinario, conforme a lo dispuesto en el artículo 21 de la Directiva 2005/36/CE del Parlamento Europeo y del Consejo (7). Sin embargo, los Estados miembros que hayan autorizado las sociedades internacionales de control y de vigilancia a que se hace referencia en el primer párrafo del presente apartado, deberán verificar que dichas sociedades comprueban que los veterinarios cuyo título no esté cubierto por la mencionada Directiva poseen los conocimientos de los requisitos impuestos por el Reglamento (CE) no 1/2005. Dichas comprobaciones deberán realizarse de forma razonable, objetiva e imparcial por medio de los procedimientos adecuados.
El veterinario que lleve a cabo los controles previstos en el apartado 1 deberá cumplimentar un informe en relación con cada uno de ellos ajustándose a los modelos contemplados en los anexos III y IV del presente Reglamento.
Artículo 4
Procedimiento de pago de las restituciones por exportación
1. El exportador comunicará a la autoridad competente del Estado miembro de aceptación de la declaración toda la información oportuna en relación con el viaje, a más tardar, en el momento de presentación de la declaración de exportación.
Al mismo tiempo o, como muy tarde, cuando tenga conocimiento de ello, el exportador informará a la autoridad competente sobre cualquier posible cambio del medio de transporte.
2. Las solicitudes de pago de las restituciones por exportación establecidas de acuerdo con el artículo 46 del Reglamento (CE) no 612/2009 se completarán dentro del plazo previsto por dicho artículo con:
a)
el documento contemplado en el artículo 2, apartado 3, del presente Reglamento debidamente cumplimentado,
y
b)
los informes contemplados en el artículo 3, apartado 2, párrafo tercero, del presente Reglamento.
3. Cuando los controles mencionados en el artículo 3, apartado 1, no puedan llevarse a cabo por circunstancias ajenas al control del exportador, la autoridad competente, previa solicitud motivada de este último, podrá aceptar otros documentos que, a su juicio, prueben que se ha cumplido el Reglamento (CE) no 1/2005.
Artículo 5
Impago de las restituciones por exportación
1. El importe total de la restitución por exportación por animal, calculado de conformidad con el párrafo segundo no se pagará por:
a)
los animales que hayan muerto durante el transporte, salvo lo dispuesto en el apartado 2;
b)
los animales que hayan parido o abortado durante el transporte antes de la primera descarga en el tercer país de destino final;
c)
los animales en relación con los cuales la autoridad competente estime que no se han cumplido los artículos 3 a 9 del Reglamento (CE) no 1/2005 y los anexos a los que se refiere, a la vista de los documentos mencionados en el artículo 4, apartado 2, y de todos los demás elementos a su disposición relativos al cumplimiento del presente Reglamento.
El peso de un animal que quede excluido del pago de la restitución se determinará a tanto alzado dividiendo el peso total en kilos que figura en la declaración de exportación entre el número total de animales que consta en la misma.
2. Cuando la muerte de los animales durante el transporte se haya producido por motivos de fuerza mayor tras abandonar el territorio aduanero de la Comunidad:
a)
en caso de restitución no diferenciada, se abonará la totalidad de la restitución;
b)
en caso de restitución diferenciada, se abonará la parte de la restitución calculada con arreglo al artículo 25, apartado 2, del Reglamento (CE) no 612/2009.
Artículo 6
Sanciones
1. La restitución se reducirá, además, en un importe equivalente al de la restitución que no se haya pagado con arreglo al artículo 5, apartado 1, en caso de que el número de animales que quede excluido del pago de la restitución equivalga a:
a)
más del 1 % del número anotado en la declaración de exportación aceptada, y a dos animales, como mínimo,
o
b)
más de cinco animales.
2. La restitución por todos los animales indicados en la declaración de exportación deberá denegarse en caso de que el número de animales que quede excluido del pago de la restitución con arreglo al artículo 5, apartado 1, equivalga a:
a)
una cifra superior al 5 % del número anotado en la declaración de exportación aceptada, y a tres animales, como mínimo,
o
b)
diez o más animales, y al 2 %, como mínimo, del número anotado en la declaración de exportación aceptada.
3. A los efectos de los apartados 1 y 2, no se tendrán en cuenta los animales que hayan muerto durante el transporte o que hayan parido o abortado antes de la primera descarga en el tercer país de destino final en relación con los cuales el exportador pueda demostrar de forma satisfactoria ante las autoridades competentes que la muerte, el parto o el aborto no se ha debido al incumplimiento del Reglamento (CE) no 1/2005.
4. La sanción prevista en el artículo 48 del Reglamento (CE) no 612/2009 no se aplicará al importe no pagado ni al importe de la reducción contemplados en el artículo 5 del presente Reglamento y en los apartados 1 y 2 del presente artículo.
Artículo 7
Recuperación de los importes pagados indebidamente
En caso de que, una vez abonada la restitución, se determine que no se ha cumplido el Reglamento (CE) no 1/2005, la parte apropiada de la restitución, incluida, en su caso, la sanción prevista en el artículo 6, se considerará indebidamente abonada y se procederá a su recuperación de conformidad con el artículo 49 del Reglamento (CE) no 612/2009.
Artículo 8
Comunicación de información
Todos los años, los Estados miembros notificarán a la Comisión, el 31 de marzo, a más tardar, la siguiente información en relación con la aplicación del presente Reglamento durante el año civil anterior:
a)
el número de declaraciones de exportación de animales en relación con las cuales se pagó la restitución, y el número de animales en relación con los cuales se abonó la restitución;
b)
el número de declaraciones de exportación en relación con las cuales la restitución se abonó parcialmente o no se abonó, y el número de animales en relación con los cuales no se pagó la restitución;
c)
el número de declaraciones de exportación en relación con las cuales la restitución se recuperó total o parcialmente, y el número de animales en relación con los cuales se recuperó la restitución, incluidos aquellos para los cuales la recuperación de las restituciones está relacionada con operaciones de exportación llevadas a cabo antes del período en cuestión;
d)
las razones del impago y de la recuperación de la restitución en el caso de los animales mencionados en las letras b) y c), así como el número de animales consignados en las categorías B, C y D, respectivamente, conforme a los anexos I, III y IV;
e)
el número de sanciones para cada categoría prevista en el artículo 6, apartados 1 y 2, junto con el número de animales y los importes de las restituciones impagadas correspondientes;
f)
los importes en euros de las restituciones que no se abonaron y los importes que se recuperaron, incluidos los importes recuperados correspondientes a las operaciones de exportación llevadas a cabo antes del período en cuestión;
g)
el número de declaraciones de exportación y los importes en relación con los cuales aún se está aplicando el procedimiento de recuperación;
h)
cualquier otra información que los Estados miembros consideren oportuna a efectos de aplicación del presente Reglamento.
Artículo 9
Derogación
Queda derogado el Reglamento (CE) no 639/2003.
Las referencias al Reglamento derogado se entenderán hechas al presente Reglamento y se leerán con arreglo a la tabla de correspondencias que figura en el anexo VI.
Artículo 10
Entrada en vigor
El presente Reglamento entrará en vigor el vigésimo día siguiente al de su publicación en el Diario Oficial de la Unión Europea.
El presente Reglamento será obligatorio en todos sus elementos y directamente aplicable en cada Estado miembro.
Hecho en Bruselas, el 16 de septiembre de 2010.