NAŘÍZENÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY (EU) č. 438/2010
ze dne 19. května 2010,
kterým se mění nařízení (ES) č. 998/2003 o veterinárních podmínkách pro neobchodní přesuny zvířat v zájmovém chovu
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 43 odst. 2 a čl. 168 odst. 4 písm. b) této smlouvy,
s ohledem na návrh Evropské komise,
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru (1),
po konzultaci s Výborem regionů,
v souladu s řádným legislativním postupem (2),
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 998/2003 (3) stanoví veterinární podmínky pro neobchodní přesuny zvířat v zájmovém chovu a pravidla pro kontroly těchto přesunů.
(2)
Článek 5 nařízení (ES) č. 998/2003 obsahuje ustanovení pro přesun psů, koček a fretek uvedených v částech A a B přílohy I uvedeného nařízení mezi členskými státy. Na základě čl. 5 odst. 1 písm. a) uvedeného nařízení musí být uvedená zvířata v zájmovém chovu identifikována elektronickým systémem identifikace (transpondér). Během osmiletého přechodného období ode dne vstupu uvedeného nařízení v platnost se uvedená zvířata v zájmovém chovu považují rovněž za identifikovaná, pokud mají zřetelně čitelné tetování.
(3)
Čl. 4 odst. 1 a článek 14 nařízení (ES) č. 998/2003 stanoví, že majitel nebo fyzická osoba, jež za zvíře v zájmovém chovu jménem majitele odpovídá, musí při každé kontrole zajistit zařízení nezbytné na odečítání transpondéru, pokud daný transpondér nesplňuje normu ISO 11784 nebo přílohu A normy ISO 11785.
(4)
Aby se zabránilo zbytečným nedorozuměním, zejména v případě přesunů zvířat v zájmovém chovu ze třetích zemí, je nezbytné upřesnit odkazy na uvedené normy ISO předtím, než se používání transpondérů stane povinností. Vzhledem k technické povaze uvedených odkazů je vhodné zařadit je do přílohy nařízení (ES) č. 998/2003 a odpovídajícím způsobem změnit články 4 a 14 uvedeného nařízení.
(5)
Kromě toho čl. 5 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 998/2003 stanoví, že psi, kočky a fretky musí být provázeni pasem, který vystavil veterinární lékař schválený příslušným orgánem a který potvrzuje, že dané zvíře bylo podle doporučení výrobní laboratoře platně očkováno proti vzteklině inaktivovanou očkovací látkou o účinnosti alespoň jedné mezinárodní antigenové jednotky (norma WHO). Po přijetí nařízení (ES) č. 998/2003 se pro účely očkování proti vzteklině staly dostupné rovněž rekombinantní očkovací látky.
(6)
Aby byly umožněny přesuny psů, koček a fretek očkovaných rekombinantními očkovacími látkami, zejména ze třetích zemí, je třeba pro účely nařízení (ES) č. 998/2003 rovněž povolit použití těchto očkovacích látek v souladu s určitými technickými požadavky stanovenými v příloze uvedeného nařízení.
(7)
Pokud jsou očkovací látky podávány v členském státě, měla by jim být udělena registrace buď v souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2001/82/ES ze dne 6. listopadu 2001 o kodexu Společenství týkajícím se veterinárních léčivých přípravků (4), nebo s nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 726/2004 ze dne 31. března 2004, kterým se stanoví postupy Společenství pro registraci humánních a veterinárních léčivých přípravků a dozor nad nimi a kterým se zřizuje Evropská agentura pro léčivé přípravky (5).
(8)
Pokud jsou očkovací látky podávány ve třetí zemi, měly by splňovat minimální bezpečnostní normy stanovené v příslušné kapitole Příručky norem pro diagnostické testy a očkovací látky pro suchozemská zvířata Světové organizace pro zdraví zvířat (OIE).
(9)
Kromě toho by měla být přijata vědecky podložená pravidla podobná pravidlům, jež jsou stanovena pro vzteklinu. Tato pravidla by měla stanovit preventivní zdravotní opatření pro přesuny zvířat v zájmovém chovu, pokud jde o jiné nákazy, jež mohou uvedená zvířata postihovat, pokud jsou zmíněná preventivní opatření přiměřená riziku šíření uvedených nákaz v důsledku takových přesunů.
(10)
V článku 6 nařízení (ES) č. 998/2003 se stanoví, že při dovozu psů a koček do Irska, na Maltu, do Švédska a Spojeného království musí být dodrženy další požadavky vzhledem ke zvláštní situaci v uvedených členských státech, pokud jde o vzteklinu. Uvedené ustanovení se má použít jako přechodné opatření do 30. června 2010.
(11)
Psi a kočky, již jsou dováženi na území uvedených členských států, musí být v souladu s uvedenými dalšími požadavky identifikováni transpondérem, pokud členský stát určení neuznává rovněž identifikaci zvířete zřetelně čitelným tetováním. Uvedené požadavky kromě toho zahrnují povinný sérologický test prokazující titr ochranné protilátky před dovozem uvedených zvířat v zájmovém chovu na území uvedených členských států, aby byla potvrzena ochranná úroveň protilátek proti vzteklině.
(12)
Komise by měla být zmocněna k přijímání aktů v přenesené pravomoci v souladu s článkem 290 Smlouvy o fungování Evropské unie, pokud jde o preventivní zdravotní opatření týkající se jiných nemocí, než je vzteklina, a úpravy technických požadavků na identifikaci zvířat a na očkování proti vzteklině stanovené v přílohách vložených podle tohoto nařízení do nařízení (ES) č. 998/2003. Zejména je důležité, aby Komise vedla během přípravné fáze vhodné konzultace, včetně konzultací s odborníky.
(13)
V článku 8 nařízení (ES) č. 998/2003 jsou stanoveny podmínky pro přesun psů, koček a fretek ze třetích zemí v závislosti na stávající situaci ve výskytu vztekliny ve třetí zemi původu a v členském státě určení.
(14)
V čl. 8 odst. 1 písm. a) bodě ii) nařízení (ES) č. 998/2003 se stanoví, že pokud jsou zvířata v zájmovém chovu přesouvána z určitých třetích zemí do Irska, na Maltu, do Švédska a Spojeného království, použijí se další požadavky stanovené v článku 6 uvedeného nařízení. Uvedené třetí země jsou na seznamu v oddíle 2 části B a v části C přílohy II uvedeného nařízení.
(15)
V čl. 8 odst. 1 písm. b) bodě ii) nařízení (ES) č. 998/2003 se stanoví, že pokud jsou zvířata v zájmovém chovu přesouvána z jiných třetích zemí, musí být umístěna v karanténě, pokud po dovozu do Unie nesplňují požadavky článku 6 uvedeného nařízení.
(16)
Kromě toho se v článku 16 nařízení (ES) č. 998/2003 stanoví, že Finsko, Irsko, Malta, Švédsko a Spojené království, pokud jde o echinokokózu, a Irsko, Malta a Spojené království, pokud jde o klíšťata, mohou podmínit dovoz zvířat v zájmovém chovu na své území splněním zvláštních pravidel platných ke dni vstupu uvedeného nařízení v platnost. Uvedené ustanovení se má použít jako přechodné opatření do 30. června 2010.
(17)
V článku 23 nařízení (ES) č. 998/2003 se stanoví, že po přijetí stanoviska Evropského úřadu pro bezpečnost potravin (EFSA) o nezbytnosti provádět sérologické testy předloží Komise na základě získaných zkušeností a posouzení rizik Evropskému parlamentu a Radě zprávu doplněnou vhodnými návrhy pro určení režimu, který se od 1. července 2010 použije pro články 6, 8 a 16 uvedeného nařízení.
(18)
Aby bylo možné určit uvedený režim, provedla Komise posouzení dopadů založené na různých nedávných konzultacích a na zprávě Komise přijaté dne 8. října 2007 ve spojení s článkem 23 nařízení (ES) č. 998/2003 a přihlédla k doporučením EFSA.
(19)
Dne 11. prosince 2006 přijal EFSA stanovisko nazvané „Posouzení rizika zavlečení vztekliny do Spojeného království, Irska, Švédska a na Maltu v důsledku zrušení sérologického testu ke stanovení ochranných protilátek na vzteklinu“ („Assessment of the risk of rabies introduction into the UK, Ireland, Sweden, Malta, as a consequence of abandoning the serological test measuring protective antibodies to rabies“ (6).
(20)
Na základě údajů z roku 2005 EFSA zjistil, že u zvířat v zájmovém chovu v určitých členských státech existuje nezanedbatelná prevalence vztekliny. Kromě toho EFSA doporučil, aby byla učiněna opatření pro zmírnění rizika, pokud jde o přesuny zvířat v zájmovém chovu ze zemí s nezanedbatelnou prevalencí vztekliny u zvířat v zájmovém chovu.
(21)
Vzteklina v uvedených členských státech je primárně nákazou vyskytující se u volně žijících živočichů. Praktické zkušenosti ukázaly, že po eradikaci vztekliny u volně žijících živočichů v důsledku intenzivních programů orálního očkování volně žijících živočichů klesá výskyt nákazy u domácích zvířat.
(22)
Na základě čl. 24 odst. 5 rozhodnutí Rady 90/424/EHS ze dne 26. června 1990 o některých výdajích ve veterinární oblasti (7) schválilo Společenství řadu programů na eradikaci, tlumení a sledování vztekliny v uvedených členských státech. Komise plánuje ukončení podpory EU pro vnitrostátní programy na území uvedených členských států do konce roku 2011.
(23)
Vzhledem ke stanovisku EFSA ze dne 11. prosince 2006 a k programům podporovaným Společenstvím na eradikaci vztekliny v určitých členských státech by doba použitelnosti přechodného opatření stanoveného v článku 6 nařízení (ES) č. 998/2003 měla být prodloužena do 31. prosince 2011.
(24)
Dne 18. ledna 2007 přijal EFSA stanovisko nazvané „Posouzení rizika zavlečení echinokokózy do Spojeného království, Irska, Švédska, na Maltu a do Finska v důsledku zrušení vnitrostátních pravidel“ („Assessment of the risk of echinococcosis introduction into the UK, Ireland, Sweden, Malta and Finland as a consequence of abandoning the national rules“ (8).
(25)
Dne 8. března 2007 přijal EFSA stanovisko nazvané „Posouzení rizika zavlečení klíšťat do Spojeného království, Irska a na Maltu v důsledku zrušení vnitrostátních pravidel“ („Assessment of the risk of tick introduction into the UK, Ireland, and Malta as a consequence of abandoning the national rules“ (9).
(26)
Uvedená stanoviska dokládají, že dostupné údaje neumožnily EFSA prokázat zvláštní status těchto členských států uplatňujících přechodná opatření, pokud jde o určitá klíšťata a tasemnici Echinococcus multilocularis, a kvantifikovat riziko zavlečení patogenních původců prostřednictvím neobchodních přesunů zvířat v zájmovém chovu.
(27)
Za účelem zajištění souladu mezi přechodnými opatřeními je vhodné prodloužit dobu použitelnosti přechodného opatření stanoveného v článku 16 nařízení (ES) č. 998/2003 do 31. prosince 2011.
(28)
Nařízení (ES) č. 998/2003 by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno,
PŘIJALY TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 998/2003 se mění takto:
1)
V čl. 4 odst. 1 se druhý pododstavec nahrazuje tímto:
„V případě uvedeném v písmenu b) prvního pododstavce musí majitel nebo fyzická osoba, jež za zvíře v zájmovém chovu jménem majitele odpovídá, při každé kontrole zajistit zařízení nezbytné na odečítání transpondéru, pokud daný transpondér nesplňuje požadavky stanovené v příloze Ia.“
2)
V článku 5 se odstavec 1 mění takto:
a)
písmeno b) se nahrazuje tímto:
„b)
být provázena pasem, který vystavil veterinární lékař schválený příslušným orgánem a který potvrzuje, že
i)
dotyčné zvíře bylo podle přílohy Ib platně očkováno proti vzteklině,
ii)
u dotyčného zvířete byla v případě nutnosti provedena preventivní zdravotní opatření, pokud jde o jiné nákazy.“;
b)
doplňuje se nový pododstavec, který zní:
„S cílem zajistit kontrolu jiných nemocí, než je vzteklina, které se mohou šířit při přesunu zvířat v zájmovém chovu, může Komise přijmout prostřednictvím aktů v přenesené pravomoci v souladu s článkem 19b a za podmínek uvedených v článcích 19c a 19d preventivní zdravotní opatření uvedená v písm. b) bodu ii) prvního pododstavce. Tato opatření musí být vědecky odůvodněná a přiměřená riziku šíření těchto nemocí v důsledku přesunu zvířat.“
3)
V čl. 6 odst. 1 prvním pododstavci se úvodní věta a první odrážka nahrazují tímto:
„1. Do 31. prosince 2011 musí být při dovozu zvířat v zájmovém chovu uvedených v části A přílohy I na území Irska, Malty, Švédska a Spojeného království dodrženy tyto požadavky:
-
musí být identifikována v souladu s čl. 4 odst. 1 prvním pododstavcem písm. b), pokud členský stát určení do konce přechodného osmiletého období stanoveného v čl. 4 odst. 1 neuznává rovněž identifikaci v souladu s čl. 4 odst. 1 prvním pododstavcem písm. a), a“.
4)
V článku 8 se odstavec 1 mění takto:
a)
v písmenu a) se bod ii) nahrazuje tímto:
„ii)
do 31. prosince 2011 do členského státu, který je uveden v části A přílohy II, a to buď přímo, nebo po tranzitu přes území uvedené v části B přílohy II, splňovat požadavky článku 6.“;
b)
v písmenu b) se bod ii) nahrazuje tímto:
„ii)
do 31. prosince 2011 do členského státu, který je uveden v části A přílohy II, a to buď přímo, nebo po tranzitu přes území uvedené v části B přílohy II, být umístěna v karanténě, pokud po dovozu do Unie nesplňují požadavky článku 6.“
5)
V článku 14 se druhý pododstavec nahrazuje tímto:
„V případě uvedeném v čl. 4 odst. 1 prvním pododstavci písm. b), kdy daný transpondér nesplňuje požadavky stanovené v příloze Ia, musí majitel nebo fyzická osoba, jež za zvíře v zájmovém chovu jménem majitele odpovídá, při každé kontrole zajistit zařízení nezbytné na odečítání transpondéru.“
6)
Článek 16 se nahrazuje tímto:
„Článek 16
Do 31. prosince 2011 mohou Finsko, Irsko, Malta, Švédsko a Spojené království, pokud jde o echinokokózu, a Irsko, Malta a Spojené království, pokud jde o klíšťata, podmínit dovoz zvířat v zájmovém chovu na své území splněním zvláštních pravidel platných ke dni vstupu tohoto nařízení v platnost.“
7)
Vkládají se nové články, které znějí:
„Článek 19a
1. S cílem zohlednit technický pokrok může Komise přijmout prostřednictvím aktů v přenesené pravomoci v souladu s článkem 19b a za podmínek stanovených v článcích 19c a 19d úpravy technických požadavků na identifikaci uvedených v příloze Ia.
2. S cílem zohlednit vědeckotechnický pokrok v oblasti očkování proti vzteklině může Komise přijmout prostřednictvím aktů v přenesené pravomoci v souladu s článkem 19b a za podmínek stanovených v článcích 19c a 19d úpravy technických požadavků na očkování proti vzteklině uvedených v příloze Ib.
3. Komise přijímá tyto akty v přenesené pravomoci v souladu s příslušnými ustanoveními tohoto nařízení.
Článek 19b
1. Pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci uvedené v čl. 5 odst. 1 a článku 19a je svěřena Komisi na dobu 5 let od 18. června 2010. Komise předloží zprávu o přenesených pravomocích nejpozději do 6 měsíců od konce tohoto pětiletého období. Přenesení pravomocí se automaticky prodlužuje o stejně dlouhá období, pokud je Evropský parlament nebo Rada nezruší v souladu s článkem 19c.
2. Přijetí aktu v přenesené pravomoci Komise neprodleně oznámí současně Evropskému parlamentu a Radě.
3. Pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci svěřená Komisi podléhá podmínkám stanoveným v článcích 19c a 19d.
Článek 19c
1. Evropský parlament nebo Rada mohou přenesení pravomoci uvedené v čl. 5 odst. 1 a článku 19a kdykoliv zrušit.
2. Orgán, který zahájil interní postup s cílem rozhodnout, zda zrušit přenesení pravomoci, uvědomí v přiměřené lhůtě před přijetím konečného rozhodnutí druhý orgán a Komisi a uvede pravomoci, jejichž přenesení by mělo být zrušeno, a důvody tohoto zrušení.
3. Rozhodnutím o zrušení se ukončuje přenesení pravomocí v něm blíže určených. Rozhodnutí nabývá účinku okamžitě nebo k pozdějšímu dni, který je v něm upřesněn. Nedotýká se platnosti již platných aktů v přenesené pravomoci. Bude zveřejněno v Úředním věstníku Evropské unie.
Článek 19d
1. Evropský parlament nebo Rada mohou proti aktu v přenesené pravomoci vyslovit námitky ve lhůtě dvou měsíců ode dne oznámení.
Z podnětu Evropského parlamentu nebo Rady se tato lhůta prodlouží o dva měsíce.
2. Pokud Evropský parlament ani Rada v této lhůtě námitky proti aktu v přenesené pravomoci nevysloví, bude akt v přenesené pravomoci zveřejněn v Úředním věstníku Evropské unie a vstupuje v platnost dnem v něm stanoveným.
Akt v přenesené pravomoci může být zveřejněn v Úředním věstníku Evropské unie a vstoupit v platnost před uplynutím této lhůty, pokud Evropský parlament i Rada uvědomí Komisi o svém rozhodnutí námitky nevyslovit.
3. Pokud Evropský parlament nebo Rada vysloví námitky proti aktu v přenesené pravomoci, tento akt nevstoupí v platnost. Orgán, který vyslovuje námitky proti aktu v přenesené pravomoci, je odůvodní.“
8)
Vkládají se přílohy Ia a Ib, jež jsou uvedeny v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Ve Štrasburku dne 19. května 2010.
REGLAMENTO (UE) No 438/2010 DEL PARLAMENTO EUROPEO Y DEL CONSEJO
de 19 de mayo de 2010
que modifica el Reglamento (CE) no 998/2003, por el que se aprueban las normas zoosanitarias aplicables a los desplazamientos de animales de compañía sin ánimo comercial
EL PARLAMENTO EUROPEO Y EL CONSEJO DE LA UNIÓN EUROPEA,
Visto el Tratado de Funcionamiento de la Unión Europea y, en particular, su artículo 43, apartado 2, y su artículo 168, apartado 4, letra b),
Vista la propuesta de la Comisión Europea,
Visto el dictamen del Comité Económico y Social Europeo (1),
Previa consulta al Comité de las Regiones,
De conformidad con el procedimiento legislativo ordinario (2),
Considerando lo siguiente:
(1)
En el Reglamento (CE) no 998/2003 del Parlamento Europeo y del Consejo (3) se establecen las normas zoosanitarias aplicables a los desplazamientos de animales de compañía sin ánimo comercial y las reglas aplicables al control de dichos desplazamientos.
(2)
En el artículo 5 del Reglamento (CE) no 998/2003 se establecen disposiciones relativas a los desplazamientos entre Estados miembros de perros, gatos y hurones, tal como figuran en las partes A y B de su anexo I. De conformidad con el artículo 5, apartado 1, letra a), de dicho Reglamento, estos animales de compañía deben estar identificados mediante un sistema electrónico de identificación (transpondedor). Durante un período transitorio de ocho años a partir de la fecha de entrada en vigor de dicho Reglamento, estos animales de compañía también deben considerarse identificados si van provistos de un tatuaje claramente legible.
(3)
En el artículo 4, apartado 1, y el artículo 14 del Reglamento (CE) no 998/2003 se establece que, cuando el transpondedor no cumpla la norma ISO 11784 o el anexo A de la norma ISO 11785, el propietario o la persona física que se responsabilice de los animales de compañía en nombre del propietario deberá, cuando se lleve a cabo un control, proporcionar los medios necesarios para la lectura del transpondedor.
(4)
A fin de evitar cualquier alteración innecesaria, en particular en lo que respecta a los desplazamientos de animales de compañía desde terceros países, es necesario que las referencias a estas normas ISO sean más precisas antes de que sea obligatoria la utilización de los transpondedores. Debido a la naturaleza técnica de estas referencias, es pertinente incluirlas en un anexo del Reglamento (CE) no 998/2003 y modificar los artículos 4 y 14 de dicho Reglamento en consecuencia.
(5)
Además, en el artículo 5, apartado 1, letra b), del Reglamento (CE) no 998/2003 se establece que los perros, los gatos y los hurones deben ir acompañados de un pasaporte expedido por un veterinario autorizado por la autoridad competente, que certifique una vacunación antirrábica que tenga validez con arreglo a las recomendaciones del laboratorio de fabricación, efectuada sobre el animal en cuestión con una vacuna antirrábica inactivada de por lo menos una unidad antigénica por dosis (norma de la OMS). Con posterioridad a la adopción del Reglamento (CE) no 998/2003 también es posible disponer de vacunas recombinantes para la vacunación antirrábica.
(6)
Con el fin de permitir los desplazamientos de los perros, gatos y hurones vacunados con vacunas recombinantes, en particular en caso de que provengan de terceros países, también debe preverse la autorización, a efectos del Reglamento (CE) no 998/2003, de la utilización de estas vacunas de conformidad con una serie de requisitos técnicos establecidos en un anexo de dicho Reglamento.
(7)
Si se administran en un Estado miembro, las vacunas deben haber recibido una autorización de comercialización de conformidad con la Directiva 2001/82/CE del Parlamento Europeo y del Consejo, de 6 de noviembre de 2001, por la que se establece un código comunitario sobre medicamentos veterinarios (4), o bien con el Reglamento (CE) no 726/2004 del Parlamento Europeo y del Consejo, de 31 de marzo de 2004, por el que se establecen procedimientos comunitarios para la autorización y el control de los medicamentos de uso humano y veterinario y por el que se crea la Agencia Europea de Medicamentos (5).
(8)
Si se administran en un tercer país, las vacunas deben cumplir las normas mínimas de seguridad tal como se establecen en el capítulo pertinente del Manual de Pruebas de Diagnóstico y Vacunas para los Animales Terrestres de la Organización Mundial de Sanidad Animal (OIE).
(9)
Además, deben adoptarse normas con base científica de naturaleza similar a las establecidas para la rabia. En ellas se deben establecer medidas sanitarias preventivas para los desplazamientos de animales de compañía en relación con otras enfermedades que puedan afectar a estos animales, en los casos en que estas medidas preventivas sean proporcionales al riesgo de difusión de estas enfermedades como consecuencia de los desplazamientos.
(10)
En el artículo 6 del Reglamento (CE) no 998/2003 se establece que la introducción de perros y gatos en Irlanda, Malta, Suecia y el Reino Unido se supeditará al cumplimiento de una serie de requisitos adicionales, teniendo en cuenta la situación específica de estos Estados miembros en relación con la rabia. Esta disposición debe aplicarse como medida transitoria hasta el 30 de junio de 2010.
(11)
Con arreglo a estos requisitos adicionales, cuando se introducen perros y gatos en el territorio de los Estados miembros mencionados, deben estar identificados mediante un transpondedor, excepto en caso de que el Estado miembro de destino también reconozca que el animal puede estar identificado mediante un tatuaje claramente legible. Además, entre estos requisitos se incluye una valoración de anticuerpos obligatoria previa a la introducción de estos animales de compañía en el territorio de los Estados miembros mencionados que confirme un nivel protector de anticuerpos contra la rabia.
(12)
Deben otorgarse a la Comisión poderes para adoptar actos delegados con arreglo al artículo 290 del Tratado de Funcionamiento de la Unión Europea en lo referente a medidas sanitarias preventivas en relación con enfermedades distintas de la rabia, y modificaciones de los requisitos técnicos para la identificación de animales y para la vacunación antirrábica, tal como se establece en los anexos insertados, de conformidad con el presente Reglamento, en el Reglamento (CE) no 998/2003. Es especialmente importante que la Comisión celebre las consultas apropiadas durante sus trabajos de preparación, también con expertos.
(13)
En el artículo 8 del Reglamento (CE) no 998/2003 se establecen las condiciones para el desplazamiento de perros, gatos y hurones que provengan de terceros países en función de la situación imperante en lo que respecta a la rabia en el tercer país de origen y en el Estado miembro de destino.
(14)
En el artículo 8, apartado 1, letra a), inciso ii), del Reglamento (CE) no 998/2003 se establece que, en los casos en que se desplacen animales de compañía que provengan de determinados terceros países a Irlanda, Malta, Suecia y el Reino Unido, deberán cumplirse los requisitos adicionales contemplados en el artículo 6 de dicho Reglamento. Esos terceros países figuran en la sección 2 de la parte B y en la parte C del anexo II del mencionado Reglamento.
(15)
En el artículo 8, apartado 1, letra b), inciso ii), del Reglamento (CE) no 998/2003 se establece que, en los casos en que se desplacen animales de compañía que provengan de otro tercer país, dichos animales deberán ser puestos en cuarentena excepto si han llegado a reunir los requisitos del artículo 6 de dicho Reglamento después de haber entrado en la Unión.
(16)
Además, en el artículo 16 del Reglamento (CE) no 998/2003 se establece que Finlandia, Irlanda, Malta, Suecia y el Reino Unido, por lo que se refiere a la equinococosis, e Irlanda, Malta y el Reino Unido, por lo que se refiere a las garrapatas, podrán supeditar la introducción de animales de compañía en su territorio al cumplimiento de las normas especiales que sean aplicables el día de entrada en vigor de dicho Reglamento. Esta disposición debe aplicarse como medida transitoria hasta el 30 de junio de 2010.
(17)
En el artículo 23 del Reglamento (CE) no 998/2003 se establece que la Comisión, previo dictamen de la Autoridad Europea de Seguridad Alimentaria (EFSA) sobre la necesidad de mantener la prueba serológica, debe someter al Parlamento Europeo y al Consejo un informe basado en la experiencia adquirida y en una evaluación del riesgo, acompañado de las propuestas adecuadas para determinar el régimen que debe aplicarse a partir del 1 de julio de 2010 para los artículos 6, 8 y 16 de dicho Reglamento.
(18)
A fin de determinar dicho régimen, la Comisión efectuó una evaluación de impacto basada en una serie de consultas recientes y en el informe de la Comisión que se aprobó el 8 de octubre de 2007 en relación con el artículo 23 del Reglamento (CE) no 998/2003, y tuvo en cuenta las recomendaciones realizadas por la EFSA.
(19)
El 11 de diciembre de 2006, la EFSA emitió un dictamen sobre la evaluación del riesgo de introducción de la rabia en el Reino Unido, Irlanda, Suecia y Malta en caso de que se abandonara la prueba serológica para medir los anticuerpos que protegen contra la rabia («Assessment of the risk of rabies introduction into the UK, Ireland, Sweden, Malta, as a consequence of abandoning the serological test measuring protective antibodies to rabies») (6).
(20)
A partir de los datos de 2005, la EFSA determinó que varios Estados miembros tienen una prevalencia nada desdeñable de rabia entre los animales de compañía. Además, la EFSA recomendó que se aplicaran medidas de reducción del riesgo en relación con el desplazamiento de animales de compañía procedentes de estos países.
(21)
Estos Estados miembros se ven sobre todo afectados por la rabia selvática. Existen pruebas de campo que demuestran que si se elimina la rabia selvática mediante programas intensivos de vacunación oral de la fauna silvestre, disminuye la prevalencia de la enfermedad en los animales domésticos.
(22)
La Comunidad ha aprobado una serie de programas para la erradicación, el control y la vigilancia de la rabia en estos Estados miembros, de conformidad con el artículo 24, apartado 5, de la Decisión 90/424/CEE del Consejo, de 26 de junio de 1990, relativa a determinados gastos en el sector veterinario (7). La Comisión tiene previsto poner fin al apoyo de la UE a los programas nacionales en el territorio de estos Estados miembros para finales de 2011.
(23)
Teniendo en cuenta el dictamen de la EFSA de 11 de diciembre de 2006 y los programas apoyados por la Comunidad para la erradicación de la rabia en determinados Estados miembros, la medida transitoria prevista en el artículo 6 del Reglamento (CE) no 998/2003 debe ampliarse hasta el 31 de diciembre de 2011.
(24)
El 18 de enero de 2007, la EFSA emitió un dictamen sobre la evaluación del riesgo de introducción de la equinococosis en el Reino Unido, Irlanda, Suecia, Malta y Finlandia en caso de que se abandonaran las normas nacionales («Assessment of the risk of echinococcosis introduction into the UK, Ireland, Sweden, Malta and Finland as a consequence of abandoning the national rules») (8).
(25)
El 8 de marzo de 2007, la EFSA emitió un dictamen sobre la evaluación del riesgo de introducción de garrapatas en el Reino Unido, Irlanda y Malta en caso de que se abandonaran las normas nacionales («Assessment of the risk of tick introduction into the UK, Ireland, and Malta as a consequence of abandoning the national rules») (9).
(26)
Estos dictámenes muestran que los datos disponibles no permitieron a la EFSA demostrar que los Estados miembros que aplican medidas transitorias en relación con determinadas garrapatas y la tenia Echinococcus multilocularis tengan una situación específica, ni tampoco cuantificar el riesgo de introducción de patógenos a través de los desplazamientos de animales de compañía sin ánimo comercial.
(27)
A fin de garantizar la coherencia en lo que se refiere a las medidas transitorias, es pertinente ampliar la medida transitoria prevista en el artículo 16 del Reglamento (CE) no 998/2003 hasta el 31 de diciembre de 2011.
(28)
Procede, por tanto, modificar el Reglamento (CE) no 998/2003 en consecuencia.
HAN ADOPTADO EL PRESENTE REGLAMENTO:
Artículo 1
El Reglamento (CE) no 998/2003 se modifica como sigue:
1)
En el artículo 4, apartado 1, el párrafo segundo se sustituye por el texto siguiente:
«En el caso contemplado en la letra b) del primer párrafo, cuando el transpondedor no cumpla los requisitos establecidos en el anexo I bis, el propietario o la persona física que se responsabilice de los animales de compañía en nombre del propietario deberá, cuando se lleve a cabo un control, proporcionar los medios necesarios para la lectura del transpondedor.».
2)
El artículo 5, apartado 1, se modifica como sigue:
a)
la letra b) se sustituye por el texto siguiente:
«b)
ir acompañados de un pasaporte expedido por un veterinario, autorizado por la autoridad competente, que certifique que:
i)
se ha administrado una vacuna antirrábica válida al animal en cuestión de conformidad con el anexo I ter,
ii)
en caso necesario, se han aplicado medidas sanitarias preventivas en relación con otras enfermedades al animal en cuestión.»;
b)
se añade el párrafo siguiente:
«Con el fin de garantizar el control de enfermedades distintas de la rabia, con probabilidades de difusión como consecuencia de los desplazamientos de animales de compañía, la Comisión podrá adoptar, mediante actos delegados de conformidad con el artículo 19 ter y con arreglo a las condiciones establecidas en los artículos 19 quater y 19 quinquies, las medidas sanitarias preventivas mencionadas en la letra b), inciso ii), del primer párrafo. Dichas medidas estarán justificadas científicamente y serán proporcionales al riesgo de difusión de estas enfermedades como consecuencia de los desplazamientos.».
3)
En el artículo 6, apartado 1, párrafo primero, la parte introductoria y el primer guión se sustituyen por el texto siguiente:
«1. Hasta el 31 de diciembre de 2011, la introducción de los animales de compañía contemplados en la parte A del anexo I en el territorio de Irlanda, Malta, Suecia y el Reino Unido se supeditará al cumplimiento de los requisitos siguientes:
-
deberán estar identificados de conformidad con el artículo 4, apartado 1, párrafo primero, letra b), a menos que, hasta que finalice el período transitorio de ocho años previsto en el artículo 4, apartado 1, el Estado miembro de destino autorice asimismo la identificación con arreglo al artículo 4, apartado 1, párrafo primero, letra a), y».
4)
El artículo 8, apartado 1, se modifica como sigue:
a)
en la letra a), el inciso ii) se sustituye por el texto siguiente:
«ii)
hasta el 31 de diciembre de 2011, en uno de los Estados miembros contemplados en la parte A del anexo II, bien directamente, o bien previo tránsito por alguno de los territorios contemplados en la parte B del anexo II, reunir los requisitos contemplados en el artículo 6,»;
b)
en la letra b), el inciso ii) se sustituye por el texto siguiente:
«ii)
bien directamente, bien tras transitar por uno de los territorios mencionados en la parte B del anexo II, en uno de los Estados miembros contemplados en la parte A del anexo II, ser puestos en cuarentena hasta el 31 de diciembre de 2011, excepto si han llegado a reunir los requisitos del artículo 6 después de haber entrado en la Unión.».
5)
En el artículo 14, el párrafo segundo se sustituye por el texto siguiente:
«En el caso contemplado en el artículo 4, apartado 1, párrafo primero, letra b), cuando el transpondedor no cumpla los requisitos establecidos en el anexo I bis, el propietario o la persona física responsable del animal de compañía en nombre del propietario deberá, cuando se lleve a cabo un control, proporcionar los medios necesarios para la lectura del transpondedor.».
6)
El artículo 16 se sustituye por el texto siguiente:
«Artículo 16
Hasta el 31 de diciembre de 2011, Finlandia, Irlanda, Malta, Suecia y el Reino Unido, por lo que respecta a la equinococosis, por un lado, e Irlanda, Malta y el Reino Unido, por lo que respecta a las garrapatas, por otro lado, podrán supeditar la introducción de animales de compañía en su territorio al cumplimiento de las normas especiales en aplicables en la fecha de entrada en vigor del presente Reglamento.».
7)
Se insertan los artículos siguientes:
«Artículo 19 bis
1. Con el fin de tener en cuenta los avances técnicos, la Comisión podrá adoptar, mediante actos delegados de conformidad con el artículo 19 ter y con arreglo a las condiciones establecidas en los artículos 19 quater y 19 quinquies, modificaciones de los requisitos técnicos para la identificación que se establecen en el anexo I bis.
2. Con el fin de tener en cuenta los avances científicos y técnicos en materia de vacunación antirrábica, la Comisión podrá adoptar, mediante actos delegados de conformidad con el artículo 19 ter y con arreglo a las condiciones establecidas en los artículos 19 quater y 19 quinquies, modificaciones de los requisitos técnicos para la vacunación antirrábica que se establecen en el anexo I ter.
3. Al adoptar dichos actos delegados la Comisión se atendrá a lo dispuesto en el presente Reglamento.
Artículo 19 ter
1. Los poderes para adoptar los actos delegados a que se refieren el artículo 5, apartado 1, y el artículo 19 bis se otorgan a la Comisión por un período de cinco años a partir del 18 de junio de 2010. La Comisión presentará un informe sobre los poderes delegados a más tardar seis meses antes de que finalice el período de cinco años. La delegación de poderes se renovará automáticamente por períodos de idéntica duración, excepto si el Parlamento Europeo o el Consejo la revocan con arreglo al artículo 19 quater.
2. En cuanto la Comisión adopte un acto delegado lo notificará simultáneamente al Parlamento Europeo y al Consejo.
3. Los poderes para adoptar actos delegados otorgados a la Comisión estarán sujetos a las condiciones establecidas en los artículos 19 quater y 19 quinquies.
Artículo 19 quater
1. La delegación de poderes a que se refieren el artículo 5, apartado 1, y el artículo 19 bis podrá ser revocada en todo momento por el Parlamento Europeo o por el Consejo.
2. La institución que haya iniciado un procedimiento interno para decidir si va a revocar la delegación de poderes se esforzará por informar a la otra institución y a la Comisión en un plazo razonable antes de adoptar la decisión final, indicando los poderes delegados que podrían ser objeto de revocación y los posibles motivos de la misma.
3. La decisión de revocación pondrá término a la delegación de los poderes que en ella se especifiquen. Surtirá efecto inmediatamente o en una fecha posterior que se precisará en dicha decisión. No afectará a la validez de los actos delegados que ya estén en vigor. Se publicará en el Diario Oficial de la Unión Europea.
Artículo 19 quinquies
1. El Parlamento Europeo o el Consejo podrán formular objeciones a un acto delegado en un plazo de dos meses a partir de la fecha de notificación.
Por iniciativa del Parlamento Europeo o del Consejo, dicho plazo se prorrogará dos meses.
2. Si, una vez expirado el plazo, ni el Parlamento Europeo ni el Consejo han formulado objeciones al acto delegado, este se publicará en el Diario Oficial de la Unión Europea y entrará en vigor en la fecha prevista en él.
El acto delegado podrá ser publicado en el Diario Oficial de la Unión Europea y entrar en vigor antes de la expiración de dicho plazo si tanto el Parlamento Europeo como el Consejo han informado a la Comisión de que no tienen la intención de formular objeciones.
3. Si el Parlamento Europeo o el Consejo formulan objeciones a un acto delegado, este no entrará en vigor. La institución que haya formulado objeciones deberá exponer sus motivos.».
8)
Se insertan los anexos I bis y I ter, tal como se recogen en el anexo del presente Reglamento.
Artículo 2
El presente Reglamento entrará en vigor a los veinte días de su publicación en el Diario Oficial de la Unión Europea.
El presente Reglamento será obligatorio en todos sus elementos y directamente aplicable en cada Estado miembro.
Hecho en Estrasburgo, el 19 de mayo de 2010.