PROVÁDĚCÍ NAŘÍZENÍ KOMISE (EU) č. 498/2012
ze dne 12. června 2012
o přidělování celních kvót na vývoz dřeva z Ruské federace do Evropské unie
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na rozhodnutí Rady 2012/105/EU ze dne 14. prosince 2011 o podpisu jménem Evropské unie a prozatímním uplatňování Dohody ve formě výměny dopisů mezi Evropskou unií a Ruskou federací o správě celních kvót na vývoz dřeva z Ruské federace do Evropské unie a protokolu mezi Evropskou unií a vládou Ruské federace o technických modalitách podle uvedené dohody (1), a zejména na článek 4 uvedeného rozhodnutí,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
S ohledem na hospodářský význam dovozu surového dřeva pro Evropskou unii a význam, který má pro Evropskou unii Ruská federace jako dodavatel surového dřeva, Komise s Ruskou federací sjednala, že Ruská federace sníží nebo zruší vývozní cla, která v současnosti uplatňuje, včetně cel na surové dřevo.
(2)
Tyto závazky, které se přistoupením Ruské federace ke Světové obchodní organizaci (WTO) stanou součástí Listiny koncesí a závazků Ruské federace u WTO, zahrnují i celní kvóty na vývoz určitých druhů dřeva jehličnanů, jejichž část byla vymezena pro vývoz do Unie.
(3)
V souvislosti s jednáními o přistoupení Ruské federace k WTO Komise jménem Unie sjednala s Ruskou federací dohodu ve formě výměny dopisů o správě zmíněných celních kvót na vývoz určitých druhů dřeva jehličnanů z Ruské federace do Unie (dále jen „dohoda“).
(4)
Jak stanoví uvedená dohoda, Unie a Ruská federace sjednaly podrobné technické modality správy příslušných celních kvót, které jsou obsaženy v dohodě ve formě protokolu mezi Evropskou unií a vládou Ruské federace (dále jen „protokol“).
(5)
V rámci provádění dohody a protokolu by měly být stanoveny metody přidělování celních kvót v závislosti na datu předložení žádostí ze strany dovozců, jakož i pravidla a metody vymezení práv tradičních dovozců pro každé kvótové období a pro každou skupinu výrobků.
(6)
Je třeba stanovit pravidla týkající se kontinuity činností, aby bylo možné určit, zda je dovozce žádající o status tradičního dovozce tatáž fyzická nebo právnická osoba, která dovážela zahrnuté výrobky v průběhu referenčních období stanovených v tomto nařízení.
(7)
Je třeba stanovit pravidla a postupy týkající se nevyužitých povolení kvóty.
(8)
Je třeba stanovit přechodná pravidla pro první tři kvótová období používání tohoto nařízení týkající se výběru referenčních období pro výpočet limitů tradičních dovozců pro povolení kvóty.
(9)
Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem výboru zřízeného rozhodnutím 2012/105/EU,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Kapitola 1
OBLAST PŮSOBNOSTI A DEFINICE
Článek 1
Toto nařízení stanoví pravidla pro přidělování povolení kvóty v souladu s čl. 5 odst. 2 protokolu a zavádí další ustanovení nezbytná pro správu množství celních kvót přidělených na vývoz do Unie v rámci uplatňování dohody a protokolu.
Článek 2
Pro účely tohoto nařízení se použijí definice uvedené v čl. 1 odst. 3, článku 2 a čl. 5 odst. 3 a 4 protokolu.
Kromě toho se použije následující definice: „skupinou výrobků“ se rozumí každá z obou kategorií zahrnutých výrobků podle klasifikace těchto výrobků v rámci celní a statistické nomenklatury používané v Ruské federaci, a to smrk (celní položky 4403 20 110 a 4403 20 190) a borovice (celní položky 4403 20 310 a 4403 20 390). Příslušné celní kódy používané v Ruské federaci a odpovídající kódy kombinované nomenklatury (2) (KN) a kódy TARIC jsou uvedeny v příloze I.
KAPITOLA 2
ZÁSADY PŘIDĚLOVÁNÍ KVÓT
Článek 3
Celní kvóty se přidělí v závislosti na datu předložení žádosti dovozcem, a to následujícím způsobem:
a)
v případě žádostí předložených do 31. července každého roku (dále jen „první část kvótového období“) Komise přidělí celní kvóty podle „tradičních“ nebo „nových“ kategorií dovozců v souladu s čl. 5 odst. 2 písm. b) protokolu; a
b)
v případě žádostí předložených počínaje 1. srpnem (dále jen „druhá část kvótového období“) Komise přidělí zbývající množství celních kvót podle chronologického pořadí, ve kterém obdrží oznámení příslušných orgánů členských států (dále jen „orgán(y) udělující povolení“) o žádostech jednotlivých dovozců, v souladu s čl. 5 odst. 2 písm. a) protokolu.
Článek 4
1. V průběhu první části kvótového období:
a)
70 % každé celní kvóty pro danou skupinu výrobků se přidělí tradičním dovozcům (dále jen „kvóta pro tradiční dovozce“); a
b)
30 % každé celní kvóty pro danou skupinu výrobků se přidělí novým dovozcům (dále jen „kvóta pro nové dovozce“).
2. Kvóta pro nové dovozce se přidělí podle chronologického pořadí, ve kterém Komise obdrží od orgánů udělujících povolení oznámení o žádostech dotyčných dovozců o povolení kvóty.
3. Každému novému dovozci bude přiděleno nejvýše 1,5 % celní kvóty pro každou skupinu výrobků v souladu s postupem přidělování uvedeným v odstavci 2.
Článek 5
V průběhu druhé části kvótového období bude každému dovozci přiděleno nejvýše 5 % zbývající celní kvóty pro každou skupinu výrobků.
Článek 6
1. Během první části kvótového období může každý tradiční dovozce požádat pouze o povolení kvóty pro určitou část kvóty vyhrazené tradičním dovozcům pro každou skupinu výrobků (dále jen „limit“), vypočtenou podle odstavce 2. Veškerá povolení kvóty udělená tradičnímu dovozci během první části kvótového období se započtou do limitu stanoveného pro tohoto dovozce.
2. Limit tradičního dovozce pro každou skupinu výrobků, použitelný během určitého kvótového období (dále jen „kvótové období n + 1“), se vypočte podle průměrného objemu skutečného dovozu zahrnutých výrobků ze strany tohoto dovozce během dvou kvótových období předcházejících roku, ve kterém se tento limit počítá, a to pomocí tohoto vzorce:
Ci = T * (Īi/ΣĪi)
kde:
„Ci“ představuje limit pro danou skupinu výrobků (smrk nebo borovice) pro dovozce i během kvótového období n + 1;
„T“ představuje kvótu pro tradiční dovozce, která je k dispozici pro danou skupinu výrobků v roce výpočtu limitu (dále jen „kvótové období n“);
„Īi“ představuje průměrný objem skutečného dovozu příslušné skupiny výrobků ze strany tradičního dovozce i během dvou kvótových období předcházejících výpočtu (dále jen „kvótové období n-2“ a „kvótové období n-1“), stanovený takto:
[(skutečný dovoz dovozce i během kvótového období n-2) + (skutečný dovoz dovozce i během kvótového období n-1)]/2;
„ΣĪi“ představuje celkový součet průměrných objemů dovozu Īi všech tradičních dovozců pro danou skupinu výrobků.
Článek 7
1. Komise každoročně vypočte limity platné pro každého tradičního dovozce během následujícího kvótového období v souladu s metodou stanovenou v čl. 6 odst. 2.
2. Pro účely tohoto výpočtu poskytnou Komisi orgány udělující povolení nejpozději do 31. března kvótového období n souhrn skutečného dovozu zahrnutých výrobků během kvótového období n-1, které jim byly oznámeny podle čl. 11 odst. 1. Tento souhrn se předkládá ve formě elektronické tabulky v souladu se vzorem uvedeným v příloze IV.
3. Komise informuje orgány udělující povolení o aktuálních limitech, které byly vypočteny podle čl. 6 odst. 2, nejpozději do 30. dubna kvótového období n.
KAPITOLA 3
KONTINUITA ČINNOSTI
Článek 8
1. Pokud dovozce žádající o status tradičního dovozce podle čl. 5 odst. 4 protokolu (dále jen „žadatel“) nepředloží uspokojivé důkazy o tom, že je toutéž fyzickou nebo právnickou osobou, která dovezla zahrnuté výrobky v referenčním období zvoleném podle čl. 17 odst. 2 (dále jen „předchůdce“), musí poskytnout orgánu udělujícímu povolení potřebné důkazy o tom, že pokračuje v činnosti předchůdce.
2. Má se za to, že kontinuita činnosti podle odstavce 1 existuje, pokud:
a)
žadatel a předchůdce podléhají kontrole téže právnické osoby ve smyslu nařízení Rady (ES) č. 139/2004 (3); nebo
b)
hospodářská činnost předchůdce, pokud jde o zahrnuté výrobky, byla právně převedena na žadatele, například v důsledku fúze nebo získání ve smyslu nařízení (ES) č. 139/2004.
3. Dovozci, kteří nepředloží důkazy o kontinuitě činnosti, se považují za nové dovozce.
Článek 9
Ustanovení článku 8 se obdobně použijí v případě, kdy dovozce žádá o status tradičního dovozce podle čl. 5 odst. 3 protokolu.
KAPITOLA 4
ŽÁDOSTI O POVOLENÍ KVÓTY
Článek 10
1. Žádosti o povolení kvóty se předkládají ve formě stanovené v příloze II. Jsou-li informace uvedené v žádosti považovány za nedostatečné, může si orgán udělující povolení vyžádat od žadatele doplňující údaje.
2. Udělení povolení kvóty podléhá požadavku, aby příslušné výrobky byly zpracovány na celním území Unie, čímž se uděluje status původu v Unii v souladu s článkem 24 nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 (4).
3. Žádosti o povolení kvóty musí doprovázet přísežné prohlášení žadatele, ve kterém se zaváže, že
a)
dotčené výrobky podrobí předepsanému zpracování do jednoho roku ode dne, kdy bylo příslušnými celními orgány přijato celní prohlášení o propuštění do volného oběhu s uvedením přesného popisu zboží a kódů TARIC;
b)
bude v členském státě, v němž bylo povolení vydáno, vést řádné záznamy s cílem umožnit orgánu udělujícímu povolení provádět veškeré kontroly, které bude pokládat za nezbytné k ověření, že dané výrobky skutečně podstoupily předepsané zpracování, a tyto záznamy uchovávat; pro účely tohoto pododstavce se „záznamy“ rozumí údaje na libovolném nosiči zahrnující veškeré potřebné informace a technické podrobnosti, které umožní orgánům udělujícím povolení provádět dohled a kontrolu;
c)
umožní orgánu udělujícímu povolení sledovat ke své spokojenosti dané výrobky v prostorách dotčeného podniku v průběhu jejich zpracování;
d)
uvědomí orgán udělující povolení o veškerých skutečnostech, které by mohly mít vliv na povolení.
4. V případě převodu dotčených výrobků poskytne žadatel dostatečné důkazy o jejich předání k předepsanému zpracování v souladu s odst. 3 písm. a).
5. Použije se čl. 308d nařízení Komise (EHS) č. 2454/93 (5).
6. Nesplnění závazku uvedeného v odstavci 3 ze strany dovozce nebo jiné fyzické či právnické osoby, jíž dovozce tyto výrobky následně převádí, se považuje za rovnocenné nevyužitému povolení kvóty podle článku 13 pro příslušný objem výrobků.
7. Komise zveřejní seznam orgánů udělujících povolení v Úředním věstníku Evropské unie a v případě potřeby provede jeho aktualizaci.
KAPITOLA 5
DŮKAZY O SKUTEČNÉM DOVOZU
Článek 11
1. Nejpozději 15 kalendářních dnů po skončení každého třetího měsíce informují dovozci vnitrostátní orgán udělující povolení, od kterého obdrželi povolení kvóty, o skutečném množství zahrnutých výrobků dovezených do daného členského státu během uplynulých tří měsíců. Za tímto účelem dovozce poskytne orgánu udělujícímu povolení kopii celních prohlášení vztahujících se k dotčenému dovozu.
2. V případech, kdy je množství zaznamenané v celním prohlášení vyjádřeno bez kůry a množství uvedené v položce 9 formuláře povolení kvóty kůru zahrnuje, poskytne dovozce orgánu udělujícímu povolení kromě informací stanovených v odstavci 1 a v téže lhůtě také správná množství dovezených výrobků včetně kůry, a to pro každé celní prohlášení. Tato řádná množství se stanoví pomocí opravných koeficientů uvedených v příloze III.
KAPITOLA 6
NEVYUŽITÁ POVOLENÍ KVÓTY
Článek 12
1. Zůstane-li povolení kvóty nevyužito po uplynutí šesti měsíců od jeho vydání, dovozce je buď vrátí orgánu udělujícímu povolení, nebo tento orgán informuje o svém úmyslu využít povolení ve zbývající části kvótového období. V případě, že povolení kvóty bylo vydáno před začátkem kvótového období v souladu s článkem 4 protokolu, uvedená šestiměsíční lhůta se počítá od 1. ledna roku odpovídajícího kvótovému období.
2. Orgány udělující povolení informují neprodleně Komisi o veškerých povoleních kvóty, která dovozci vrátili v souladu s odstavcem 1. Zůstatek limitů pro tradiční dovozce dostupný pro dotčenou skupinu výrobků se upraví o odpovídající množství.
Článek 13
1. Je-li skutečný objem dovozu zahrnutých výrobků ze strany tradičního dovozce během kvótového období n-1 nižší než 85 % množství, na které se vztahují všechna povolení kvóty udělená tomuto dovozci během téhož kvótového období, sníží se limit tohoto dovozce pro obě skupiny výrobků během kvótového období n + 1 o množství odpovídající objemu nerealizovaného skutečného dovozu.
2. Snížení uvedené v odstavci 1 se vypočítá takto:
ri = (0,85 * ΣΑi - Ii)/ΣΑi
kde:
„ri“ představuje snížení uplatněné na dovozní limit dovozce i, pro obě skupiny výrobků, během kvótového období n + 1;
„ΣΑi“ představuje souhrn kvótových povolení udělených tradičnímu dovozci i během kvótového období n-1;
„Ii“ představuje skutečný dovoz zahrnutých výrobků ze strany dovozce i během kvótového období n-1.
Článek 14
1. Je-li povolení kvóty, které nebylo po šesti měsících od jeho vydání vráceno v souladu s článkem 12, na konci kvótového období n-1 nevyužito, dovozní limity pro obě skupiny výrobků se danému dovozci během kvótového období n + 1 sníží o dvojnásobek množství odpovídajícího objemu nevyužitého povolení kvóty.
2. Snížení uvedené v odstavci 1 se vypočítá takto:
Ri = 2 * (ΣUi/ΣΑi)
kde:
„Ri“ představuje snížení uplatněné na dovozní limit dovozce i, pro obě skupiny výrobků, během kvótového období n + 1;
„ΣUi“ představuje souhrn nevyužitých kvótových povolení udělených dovozci i během kvótového období n-1;
„ΣΑi“ představuje souhrn kvótových povolení udělených dovozci i pro obě skupiny výrobků během kvótového období n-1;
Článek 15
V případě, že jsou současně splněny podmínky pro snížení dovozních limitů stanovené v článcích 13 a 14, uplatní se pouze větší snížení (Ri nebo ri).
KAPITOLA 7
PŘECHODNÁ OPATŘENÍ PLATNÁ PRO PRVNÍ TŘI KVÓTOVÁ OBDOBÍ
Článek 16
1. Metoda přidělování stanovená v článku 4 tohoto nařízení se použije pro celé první kvótové období uplatňování tohoto nařízení. Během tohoto kvótového období se nepoužijí ustanovení kapitoly 6.
2. Články 17 až 19 se použijí během prvních tří kvótových období uplatňování tohoto nařízení.
Článek 17
1. Referenčním obdobím uvedeným v čl. 5 odst. 4 protokolu je podle výběru dovozce rok 2004, rok 2007, nebo jejich kombinace.
2. Dovozci žádající o status tradičního dovozce uvedou, kterou ze tří možností stanovených v odstavci 1 zvolili pro výpočet svých limitů podle článku 6, nejpozději do 20 kalendářních dnů od vstupu tohoto nařízení v platnost.
3. Referenční období zvolené každým dovozcem v souladu s odstavcem 2 se použije pro první tři kvótová období uplatňování tohoto nařízení.
Článek 18
1. Dovozci žádající o status tradičního dovozce informují vnitrostátní orgán(y) udělující povolení, který (které) chtějí požádat o povolení kvóty, nejpozději do 20 kalendářních dnů po vstupu tohoto nařízení v platnost o skutečném objemu dovozu zahrnutých výrobků do daného členského státu (daných členských států) během referenčního období zvoleného v souladu s čl. 17 odst. 2. Pro doložení skutečného objemu dovozu poskytne dovozce orgánu udělujícímu povolení kopii celních prohlášení vztahujících se k dotčenému dovozu.
2. Orgán udělující povolení zašle Komisi nejpozději do 35 kalendářních dnů po vstupu tohoto nařízení v platnost souhrn skutečného dovozu zahrnutých výrobků, který jim byl oznámen podle odstavce 1. Tento souhrn se předkládá ve formě elektronické tabulky v souladu se vzorem uvedeným v příloze V.
Článek 19
1. Byl-li v souladu s čl. 17 odst. 2 zvolen jediný rok, představuje proměnná Īi uvedená v čl. 6 odst. 2 pro daného dovozce skutečný dovoz dotčené skupiny výrobků v daném roce.
2. Byla-li v souladu s čl. 17 odst. 2 zvolena kombinace let 2004 a 2007, představuje proměnná Īi uvedená v čl. 6 odst. 2 pro daného dovozce průměrný objem skutečného dovozu dotčené skupiny výrobků v letech 2004 a 2007, který se vypočte takto:
[(skutečný dovoz v roce 2004) + (skutečný dovoz v roce 2007)]/2.
3. Komise informuje orgány udělující povolení o limitech, které byly vypočteny podle čl. 6 odst. 2, nejpozději do 65 kalendářních dnů po vstupu tohoto nařízení v platnost.
4. V případě, že limity uvedené v článku 6 nebyly vypočteny do doby prozatímního uplatňování dohody a protokolu, přidělí se celní kvóty pro každou skupinu výrobků všem dovozcům postupem uvedeným v čl. 3 písm. b), dokud Komise neoznámí orgánům udělujícím povolení, že limity byly stanoveny a že postup přidělování podle čl. 3 písm. b) skončil. Pro účely tohoto odstavce může být každému dovozci přiděleno nejvýše 2,5 % celní kvóty pro každou skupinu výrobků.
KAPITOLA 8
Článek 20
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Použije se do dne, kdy skončí prozatímní uplatňování protokolu.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 12. června 2012.
REGLAMENTO DE EJECUCIÓN (UE) No 498/2012 DE LA COMISIÓN
de 12 de junio de 2012
relativo a la asignación de contingentes arancelarios aplicables a las exportaciones de madera de la Federación de Rusia a la Unión Europea
LA COMISIÓN EUROPEA,
Visto el Tratado de Funcionamiento de la Unión Europea,
Vista la Decisión 2012/105/UE del Consejo, de 14 de diciembre de 2011, relativa a la firma, en nombre de la Unión Europea, y a la aplicación provisional del Acuerdo en forma de Canje de Notas entre la Unión Europea y la Federación de Rusia relativo a la gestión de los contingentes arancelarios aplicables a las exportaciones de madera de la Federación de Rusia a la Unión Europea y del Protocolo entre la Unión Europea y el Gobierno de la Federación de Rusia sobre las modalidades técnicas de conformidad con dicho Acuerdo (1), y, en particular, su artículo 4,
Considerando lo siguiente:
(1)
Habida cuenta de la importancia económica que revisten para la Unión Europea las importaciones de madera en bruto y la Federación de Rusia como proveedor de dicha madera, la Comisión ha negociado con la Federación de Rusia el compromiso de que esta reduzca o elimine los derechos que aplica actualmente a las exportaciones, incluidas las de madera en bruto.
(2)
Dicho compromiso, que pasará a formar parte de la lista de concesiones que la Federación de Rusia presentó a la Organización Mundial del Comercio (OMC) con motivo de su adhesión a esta organización, incluye contingentes arancelarios para la exportación de tipos específicos de madera de coníferas, de los que una parte ha sido asignada a la Unión.
(3)
En el marco de las negociaciones relativas a la adhesión de la Federación de Rusia a la OMC, la Comisión, en nombre de la Unión, ha negociado con la Federación de Rusia un acuerdo en forma de canje de notas relativo a la gestión de dichos contingentes arancelarios aplicables a las exportaciones de madera de determinadas coníferas de la Federación de Rusia a la Unión (en lo sucesivo, «el Acuerdo»).
(4)
Según lo establecido en dicho Acuerdo, la Unión y la Federación de Rusia han negociado modalidades técnicas detalladas relativas a la gestión de los contingentes arancelarios contemplados en un acuerdo en forma de protocolo negociado entre la Unión y el Gobierno de la Federación de Rusia (denominado en lo sucesivo «el Protocolo»).
(5)
En aplicación del Acuerdo y del Protocolo, deben establecerse métodos de asignación de los contingentes arancelarios en función de la fecha de presentación de las solicitudes por parte de los importadores, así como normas y métodos para el establecimiento de los derechos de los importadores tradicionales por cada período contingentario y por cada grupo de productos.
(6)
Han de establecerse normas sobre la continuidad de la actividad para determinar si un importador que solicite el estatuto de importador tradicional es la misma persona física o jurídica que ha importado los productos considerados durante los períodos de referencia especificados en el presente Reglamento.
(7)
Deben establecerse normas y procedimientos relativos a las autorizaciones contingentarias no utilizadas.
(8)
Han de establecerse normas transitorias aplicables durante los tres primeros períodos contingentarios de aplicación del presente Reglamento en relación con la elección de los períodos de referencia para el cálculo de los límites máximos de las autorizaciones contingentarias de los importadores tradicionales.
(9)
Las medidas previstas en el presente Reglamento se ajustan al dictamen del Comité de la madera creado mediante la Decisión 2012/105/UE.
HA ADOPTADO EL PRESENTE REGLAMENTO:
CAPÍTULO 1
ÁMBITO DE APLICACIÓN Y DEFINICIONES
Artículo 1
El presente Reglamento establece normas detalladas sobre la asignación de autorizaciones contingentarias de conformidad con el artículo 5, apartado 2, del Protocolo, y establece otras disposiciones necesarias para la gestión por parte de la Unión de las cantidades de los contingentes arancelarios asignadas a las exportaciones a la Unión en aplicación del Acuerdo y de su Protocolo.
Artículo 2
A los efectos del presente Reglamento, se aplicarán las definiciones que figuran en el artículo 1, apartado 3, en el artículo 2, y en el artículo 5, apartados 3 y 4, del Protocolo.
Además, se entenderá por «grupo de productos» cada una de las dos categorías de productos considerados de conformidad con la clasificación de dichos productos en la nomenclatura arancelaria y estadística vigente en la Federación de Rusia, a saber, picea (líneas arancelarias 4403 20 110 y 4403 20 190) y pino (líneas arancelarias 4403 20 310 y 4403 20 390). En el anexo I figuran los pertinentes códigos arancelarios utilizados en la Federación de Rusia y los correspondientes códigos de la nomenclatura combinada (NC) (2) y TARIC.
CAPÍTULO 2
PRINCIPIOS DE ASIGNACIÓN
Artículo 3
El método para la asignación de los contingentes arancelarios dependerá de la fecha de presentación de la solicitud por el importador, del siguiente modo:
a)
en lo relativo a toda solicitud presentada a más tardar el 31 de julio de cada año (denominada en lo sucesivo «primera parte del período contingentario»), la Comisión asignará los contingentes arancelarios de conformidad con las categorías de importadores «tradicionales» o «nuevos», en aplicación del artículo 5, apartado 2, letra b), del Protocolo, y
b)
en lo relativo a toda solicitud presentada a partir del 1 de agosto (denominada en lo sucesivo «segunda parte del período contingentario»), la Comisión asignará las restantes cantidades de los contingentes arancelarios según el orden cronológico en que haya recibido las notificaciones de las autoridades competentes de los Estados miembros [denominadas en lo sucesivo «oficina(s) de licencia»] correspondientes a las solicitudes presentadas por los importadores, de conformidad con el artículo 5, apartado 2, letra a), del Protocolo.
Artículo 4
1. Durante la primera parte del período contingentario:
a)
el 70 % de cada contingente arancelario por grupo de productos se asignará a los importadores tradicionales (denominado en lo sucesivo «contingente de los importadores tradicionales»), y
b)
el 30 % de cada contingente arancelario por grupo de productos se asignará a los nuevos importadores (denominado en lo sucesivo «contingente de los nuevos importadores»).
2. El contingente de los nuevos importadores se asignará según el orden cronológico en que la Comisión reciba de las oficinas de licencia las notificaciones de las solicitudes de autorización contingentaria de dichos importadores.
3. Se concederá a cada nuevo importador un máximo del 1,5 % del contingente arancelario por cada grupo de productos, de acuerdo con el procedimiento de asignación a que se refiere el apartado 2.
Artículo 5
Durante la segunda parte del período contingentario, se concederá a cada importador un máximo del 5 % de los contingentes arancelarios restantes por cada grupo de productos.
Artículo 6
1. Durante la primera parte del período contingentario, cada importador tradicional solamente tendrá derecho a solicitar autorizaciones contingentarias por una parte específica del contingente de los importadores tradicionales por grupo de productos (denominada en lo sucesivo «límite máximo»), calculada de conformidad con el apartado 2. Todas las autorizaciones contingentarias concedidas a un importador tradicional durante la primera parte del período contingentario se imputarán a los límites máximos de dicho importador.
2. El límite máximo aplicable por cada grupo de productos de un importador tradicional en un período contingentario (denominado en lo sucesivo «período contingentario n + 1») se calculará de acuerdo con la media de las importaciones reales de dicho importador de los productos considerados realizadas durante los dos períodos contingentarios anteriores al año de cálculo de dicho límite máximo, con arreglo a la siguiente fórmula:
Ci = T * (Īi/ΣĪi)
en la cual
«Ci» representa el límite máximo del grupo de productos en cuestión (picea o pino) del importador i durante el período contingentario n + 1;
«T» es el contingente de los importadores tradicionales disponible en cuanto al grupo de productos en cuestión durante el año de cálculo del límite máximo (denominado en lo sucesivo «período contingentario n»);
«Īi» representa la media de las importaciones reales realizadas por parte del importador tradicional i del grupo de productos en cuestión, en los dos períodos contingentarios anteriores al cálculo (denominados en lo sucesivo «período contingentario n-2» y «período contingentario n-1», respectivamente), del siguiente modo:
[(importaciones reales del importador i en el período contingentario n-2) + (importaciones reales del importador i en el período contingentario n-1)]/2
«ΣĪi» es la suma de todas las importaciones medias Īi de los importadores tradicionales respecto del grupo de productos en cuestión.
Artículo 7
1. Cada año la Comisión deberá calcular los límites máximos aplicables a cada importador tradicional durante el siguiente período contingentario de conformidad con el método establecido en el artículo 6, apartado 2.
2. A los efectos de dicho cálculo, las oficinas de licencia presentarán a la Comisión, a más tardar el 31 de marzo del período contingentario n, un resumen de las importaciones reales de los productos considerados en el período contingentario n-1 que se les hayan notificado de conformidad con el artículo 11, apartado 1. Dicho resumen se presentará en formato electrónico de tipo hoja de cálculo de conformidad con el modelo establecido en el anexo IV.
3. A más tardar el 30 de abril del período contingentario n, la Comisión notificará a las oficinas de licencia los límites máximos actualizados resultantes de los cálculos efectuados con arreglo al artículo 6, apartado 2.
CAPÍTULO 3
CONTINUIDAD DE LA ACTIVIDAD
Artículo 8
1. Cuando un importador que solicite el estatuto de importador tradicional con arreglo a lo dispuesto en el artículo 5, apartado 4, del Protocolo (denominado en lo sucesivo «el solicitante») no facilite pruebas suficientes de que se trata de la misma persona, física o jurídica, que había importado los productos considerados durante el período de referencia elegido con arreglo a lo dispuesto en el artículo 17, apartado 2 (en lo sucesivo denominado «el predecesor»), presentará a la oficina de licencia las pruebas necesarias para demostrar que existe continuidad entre las actividades del solicitante y las del predecesor.
2. Se considerará que se da la continuidad de las actividades a que se refiere el apartado 1 cuando:
a)
el solicitante y el predecesor estén sujetos al control de la misma entidad jurídica en el sentido de lo dispuesto en el Reglamento (CE) no 139/2004 del Consejo (3), o
b)
la actividad económica del predecesor, en lo que respecta a los productos considerados, haya sido transferida legalmente al solicitante, por ejemplo como resultado de una fusión o adquisición en el sentido de lo dispuesto en el Reglamento (CE) no 139/2004.
3. Los importadores que no presenten una prueba de la continuidad de la actividad serán considerados nuevos importadores.
Artículo 9
Las disposiciones del artículo 8 se aplicarán mutatis mutandis cuando un importador solicite el estatuto de importador tradicional en virtud del artículo 5, apartado 3, del Protocolo.
CAPÍTULO 4
SOLICITUDES DE AUTORIZACIONES CONTINGENTARIAS
Artículo 10
1. Las solicitudes de autorizaciones contingentarias se presentarán en la forma establecida en el anexo II. Si la información facilitada en la solicitud se considera inadecuada, la oficina de licencia podrá exigir al solicitante la presentación de información complementaria.
2. La concesión de una autorización contingentaria estará supeditada a la condición de que los productos correspondientes se sometan a transformación en el territorio aduanero de la Unión, lo que los convertirá en productos originarios de la Unión con arreglo a lo dispuesto en el artículo 24 del Reglamento (CEE) no 2913/92 del Consejo (4).
3. Las solicitudes de autorizaciones contingentarias irán acompañadas de una declaración jurada del solicitante por la que se comprometa a:
a)
destinar los productos de que se trate a la transformación prevista en el plazo de un año a partir de la fecha en que la declaración aduanera de despacho a libre práctica, incluyendo la descripción exacta de las mercancías y de los códigos TARIC, haya sido aceptada por las autoridades aduaneras competentes;
b)
llevar los registros adecuados en el Estado miembro en que se haya concedido la autorización para permitir que la oficina de licencia efectúe todos los controles que considere necesarios para garantizar que los productos sean efectivamente destinados a la transformación prevista, y a conservar dichos registros; a los efectos de este párrafo, se entenderá por «registros» los datos que contengan toda la información y detalles técnicos necesarios en cualquier soporte y que permitan a las oficinas de licencia supervisar y controlar las operaciones;
c)
permitir a la oficina de licencia investigar la trazabilidad de los productos de que se trate, del modo que considere satisfactorio, en los locales de la empresa de que se trate a lo largo de su transformación;
d)
notificar a la oficina de licencia todos los elementos que puedan afectar a la autorización.
4. En caso de que los productos sean transferidos, el solicitante proporcionará pruebas suficientes de que aquellos se destinan a la transformación prevista de conformidad con el apartado 3, letra a).
5. Se aplicará el artículo 308 quinquies del Reglamento (CEE) no 2454/93 de la Comisión (5).
6. Se considerará que el incumplimiento del compromiso a que se refiere el apartado 3 del presente artículo por parte del importador o de cualquier persona física o jurídica a la que el importador transfiera posteriormente los productos en cuestión equivale a una autorización contingentaria no utilizada, con arreglo al artículo 13, respecto de la cantidad correspondiente de productos.
7. La Comisión publicará en el Diario Oficial de la Unión Europea una lista de las oficinas de licencia, que actualizará en caso necesario.
CAPÍTULO 5
PRUEBA DE LAS IMPORTACIONES REALES
Artículo 11
1. A más tardar quince días naturales después del final de cada trimestre, los importadores informarán a la oficina de licencia del Estado miembro del que hayan recibido una autorización contingentaria acerca de sus importaciones reales de productos considerados en dicho Estado miembro durante los últimos tres meses. A tal efecto, el importador deberá proporcionar a la oficina de licencia una copia de las declaraciones de aduanas de las correspondientes importaciones.
2. Cuando la cantidad registrada en la declaración de aduanas se calcule sin corteza, y la cantidad mencionada en el punto 9 del formulario de autorización contingentaria incluya la corteza, el importador deberá presentar a la oficina de licencia, además de la información prevista en el apartado 1, y dentro del mismo plazo, las cantidades correctas de importación por cada declaración aduanera en las que se tenga en cuenta la corteza. Las cantidades correctas se establecerán mediante la aplicación de los coeficientes correctores que figuran en el anexo III.
CAPÍTULO 6
AUTORIZACIONES CONTINGENTARIAS NO UTILIZADAS
Artículo 12
1. Cuando una autorización contingentaria no se haya utilizado a los seis meses de su expedición, el importador deberá devolverla a la oficina de licencia, o notificará a dicha oficina de licencia su intención de utilizarla en el resto del período contingentario. Cuando una autorización contingentaria se haya expedido antes del comienzo del período contingentario de conformidad con el artículo 4 del Protocolo, el plazo de seis meses contará a partir del 1 de enero del año correspondiente al período contingentario.
2. Las oficinas de licencia notificarán inmediatamente a la Comisión toda autorización contingentaria devuelta por los importadores de conformidad con el apartado 1. El saldo de límites máximos de los importadores tradicionales disponible por el grupo de productos de que se trate se modificará por el importe correspondiente.
Artículo 13
1. Cuando las importaciones reales realizadas por un importador tradicional de los productos considerados durante el período contingentario n-1 sean inferiores al 85 % de las cantidades abarcadas por todas las autorizaciones de cuotas concedidas a dicho importador durante el mismo período contingentario, los límites máximos de importación del importador por ambos grupos de productos durante el período contingentario n + 1 se reducirán en una cantidad proporcional a la magnitud de las importaciones reales que falten.
2. La reducción a que se refiere el apartado 1 se calculará de la siguiente manera:
ri = (0,85 * ΣΑi - Ii)/ΣΑi
en la cual
«ri» representa la reducción aplicable a los límites máximos a la importación del importador i, respecto de los dos grupos de productos, durante el período contingentario n + 1;
«ΣΑi» representa la suma de las autorizaciones contingentarias concedidas al importador tradicional i durante el período contingentario n-1;
«Ii» representa las importaciones reales de productos considerados del importador i durante el período contingentario n-1.
Artículo 14
1. Cuando una autorización contingentaria que no haya sido devuelta a los seis meses a partir de la fecha de su expedición de conformidad con el artículo 12 permanezca sin utilizar al término del período contingentario n-1, los límites máximos del importador respecto de ambos grupos de productos durante el período contingentario n + 1 se reducirán el doble de la cantidad proporcional a la magnitud de la autorización contingentaria no utilizada.
2. La reducción a que se refiere el apartado 1 se calculará de la siguiente manera:
Ri = 2 * (ΣUi/ΣΑi)
en la cual
«Ri» representa la reducción aplicable al límite máximo de importación del importador i, respecto de los dos grupos de productos, durante el período contingentario n + 1;
«ΣUi» representa la suma de las autorizaciones contingentarias no utilizadas concedidas al importador i durante el período contingentario n-1;
«ΣΑi» representa la suma de las autorizaciones contingentarias concedidas al importador i, respecto de los dos grupos de productos, durante el período contingentario n + 1.
Artículo 15
En caso de que las condiciones de reducción de los límites máximos de importación previstas en los artículos 13 y 14 se cumplan simultáneamente, solo se aplicará la mayor reducción (Ri o ri).
CAPÍTULO 7
MEDIDAS TRANSITORIAS APLICABLES A LOS TRES PRIMEROS PERÍODOS CONTINGENTARIOS
Artículo 16
1. El método de asignación establecido en el artículo 4 del presente Reglamento se aplicará a la totalidad del primer período contingentario de aplicación del presente Reglamento. No se aplicarán las disposiciones del capítulo 6 durante dicho período contingentario.
2. Los artículos 17 a 19 se aplicarán durante los tres primeros períodos contingentarios de aplicación del presente Reglamento.
Artículo 17
1. El período de referencia establecido en el artículo 5, apartado 4, del Protocolo será, a elección del importador, el año 2004, el año 2007, o la combinación de ambos.
2. Los importadores que soliciten el estatuto de importador tradicional especificarán cuál de las tres opciones previstas en el apartado 1 servirá de base para el cálculo de sus límites máximos, de conformidad con el artículo 6, dentro de los 20 días naturales siguientes a la entrada en vigor del presente Reglamento.
3. El período de referencia elegido por cada importador de conformidad con el apartado 2 se aplicará a los tres primeros períodos contingentarios de aplicación del presente Reglamento.
Artículo 18
1. A más tardar 20 días naturales a partir de la entrada en vigor del presente Reglamento, los importadores que soliciten el estatuto de importadores tradicionales notificarán a la(s) oficina(s) de licencia del (de los) Estado(s) miembro(s) a los que tengan intención de solicitar autorizaciones de cuota sus importaciones reales de productos considerados en dicho(s) Estado(s) miembro(s) durante el período de referencia contemplado de conformidad con el artículo 17, apartado 2. Para justificar dichas declaraciones de importaciones reales, el importador deberá presentar a la oficina de licencia una copia de las declaraciones de aduana de las importaciones en cuestión.
2. Las oficinas de licencia facilitarán a la Comisión, en el plazo de 35 días naturales a partir de la entrada en vigor del presente Reglamento, un resumen de las importaciones reales de los productos considerados que les hayan sido notificadas de conformidad con el apartado 1 del presente artículo. Dicho resumen se presentará en formato electrónico de tipo hoja de cálculo de conformidad con el modelo establecido en el anexo V.
Artículo 19
1. Cuando solo se elija un año con arreglo a lo dispuesto en el artículo 17, apartado 2, la variable Īi a que se refiere el artículo 6, apartado 2, representará las importaciones reales del importador del grupo de productos en cuestión durante dicho año.
2. Cuando se elija la combinación de 2004 y 2007 con arreglo a lo dispuesto en el artículo 17, apartado 2, la variable Īi a que se refiere el artículo 6, apartado 2, representará la media de las importaciones reales del importador del grupo de productos en cuestión en los años 2004 y 2007, calculada como sigue:
[(importaciones reales en 2004) + (importaciones reales en 2007)]/2.
3. La Comisión informará a las oficinas de licencia de los límites máximos resultantes de los cálculos efectuados de conformidad con el artículo 6, apartado 2, a más tardar 65 días naturales a partir de la entrada en vigor del presente Reglamento.
4. En caso de que los límites máximos contemplados en el artículo 6 no se hayan calculado en el momento en que se estén aplicando de forma provisional el Acuerdo y el Protocolo, los contingentes arancelarios por grupo de productos se asignarán a todos los importadores de conformidad con el procedimiento de asignación a que se hace referencia en el artículo 3, letra b), hasta que la Comisión notifique a las oficinas de licencia el establecimiento de los límites máximos y la finalización del procedimiento de asignación a que se refiere el artículo 3, letra b). A efectos del presente apartado, se concederá a cada importador un máximo del 2,5 % del contingente arancelario por cada grupo de productos.
CAPÍTULO 8
Artículo 20
El presente Reglamento entrará en vigor el día de su publicación en el Diario Oficial de la Unión Europea.
El presente Reglamento dejará de aplicarse en la fecha en que el Protocolo deje de aplicarse provisionalmente.
El presente Reglamento será obligatorio en todos sus elementos y directamente aplicable en cada Estado miembro.
Hecho en Bruselas, el 12 de junio de 2012.