ROZHODNUTÍ KOMISE
ze dne 8. února 2012
o státní podpoře SA.28809 (C 29/10) (ex NN 42/10 & ex CP 194/09), kterou Švédsko poskytlo společnosti Hammar Nordic Plugg AB
(oznámeno pod číslem C(2012) 546)
(Pouze švédské znění je závazné)
(Text s významem pro EHP)
(2012/293/EU)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie a zejména na čl. 108 odst. 2 první pododstavec této smlouvy,
s ohledem na Dohodu o Evropském hospodářském prostoru, a zejména na čl. 62 odst. 1 písm. a) této dohody,
poté, co vyzvala zúčastněné strany k podání připomínek (1) v souladu s výše uvedenými články, a s ohledem na tyto připomínky,
vzhledem k těmto důvodům:
1. POSTUP
(1)
Dopisem ze dne 26. května 2009, zaevidovaným dne 16. června 2009, Komise obdržela stížnost ohledně údajné státní podpory pro společnost Hammar Nordic Plugg AB tím, že obec Vänersborg (Vänersborgs kommun) prodala veřejný majetek pod tržní cenou.
(2)
Dne 27. října 2009 postoupila Komise nedůvěrné znění stížnosti vnitrostátním orgánům. Švédsko odpovědělo dopisem ze dne 30. listopadu 2009, zaevidovaným téhož dne.
(3)
Dne 9. března 2010 si Komise vyžádala další informace, Švédsko odpovědělo dopisem ze dne 20. dubna 2010.
(4)
Dne 11. května 2010 Komise obdržela informace, jež poskytla společnost Chips AB.
(5)
Dopisem ze dne 27. října 2010 oznámila Komise Švédsku rozhodnutí zahájit ohledně podpory řízení podle čl. 108 odst. 2 Smlouvy o fungování Evropské unie (2) (dále jen „SFEU“). Rozhodnutí Komise o zahájení řízení (dále jen „rozhodnutí o zahájení řízení“) bylo zveřejněno v Úředním věstníku Evropské unie (3). Komise vyzvala zúčastněné strany, aby k podpoře podaly připomínky.
(6)
Dopisem ze dne 23. listopadu 2010 požádalo Švédsko o prodloužení lhůty k podání připomínek k rozhodnutí o zahájení řízení.
(7)
V dopisech ze dne 15. a 17. prosince 2010 předložily švédské orgány Komisi své připomínky. Společnost Hammar Nordic Plugg AB poskytla Komisi své připomínky dopisem ze dne 22. ledna 2011.
(8)
Dne 1. února 2011 Komise zaslala připomínky společnosti Hammar Nordic Plugg AB švédským orgánům k vyjádření.
(9)
Dne 1. června 2011 zaslala Komise další žádost o informace. Švédsko odpovědělo dopisem ze dne 29. června 2011 a další upřesňující informace poskytlo v e-mailech dne 12. září a 30. září 2011.
(10)
Dne 6. června 2011 zaslala Komise společnosti Chips AB dotazník. Společnost na něj neodpověděla přímo, nicméně poskytla určité informace švédským orgánům, jež je použily ve svém upřesňujícím mailu ze dne 12. září 2011.
(11)
Dne 19. října 2011 se konalo jednání mezi útvary Komise a zástupci společnosti Hammar Nordic Plugg AB.
(12)
Dne 3. listopadu 2011 poskytla společnost Hammar Nordic Plugg AB Komisi prostřednictvím elektronické pošty další informace. Dne 4. listopadu 2011 předala Komise tyto informace švédským orgánům, které k nim podle svého vyjádření ze dne 28. listopadu 2011 neměly připomínky.
2. POPIS
2.1 Příjemce podpory a zúčastněné strany
(13)
Příjemce podpory je akciová společnost Hammar Nordic Plugg AB (dále jen „Hammar“), jež se zabývá pronájmem a správou nemovitostí. Hammar má sídlo v Trollhättanu v kraji Västra Götaland a je ve 100 % vlastnictví své mateřské společnosti Hammar Nordic Fastigheter AB, kterou vlastní soukromá osoba Anders Hammar (4).
(14)
Obec Vänersborg (dále jen „obec“) se nachází v kraji Västra Götaland poblíž norských hranic. Podle mapy regionální podpory Švédska na období 2007-2013 neleží Vänersborg v podporované oblasti.
(15)
Fastighets AB Vänersborg (dále jen „FABV“) je realitní společnost zcela vlastněná obcí.
(16)
Společnost Topp Livsmedel (dále jen „Topp“) byla součástí společnosti Chips AB (5) patřící do mezinárodní skupiny Orkla ASA (dále jen „Orkla“).
(17)
Nemovitost, jíž se opatření podpory týká (dále jen „závod“), zahrnuje dva pozemky, výrobní zařízení, movitý majetek a práva duševního vlastnictví (např. ochranné známky). Nachází se v Brålandě, malé vesnici v rámci obce Vänersborg. Společnost Topp se zhruba 30 zaměstnanci produkovala v závodě do roku 2007 zmrazenou zeleninu.
2.2 Shrnutí opatření
(18)
Dopisem ze dne 26. května 2009 obdržela Komise stížnost ohledně údajného poskytnutí státní podpory na základě prodeje veřejného majetku (závodu) pod tržní cenou.
(19)
V případu platí tyto skutečnosti: na konci roku 2007 oznámila společnost Chips AB ukončení výroby v podniku Topp a zahájila proces prodeje závodu.
(20)
Dne 13. února 2008 odkoupila závod od Chips AB - prostřednictvím FABV - obec za 17 milionů SEK(1,7 milionu EUR) (6).
(21)
Ve stejný den, 13. února 2008, uzavřela FABV dvě smlouvy s Hammar. U první z nich se jednalo o nájemní smlouvu, na jejímž základě pronajala FABV celý závod společnosti Hammar (7). Druhá smlouva obsahovala opci, podle níž měla společnost Hammar právo koupit závod od FABV za pevně stanovenou cenu 8 milionů SEK(0,8 milionu EUR) kdykoliv v průběhu dvouletého období mezi 1. březnem 2008 a 28. únorem 2010. Hammar tuto opci využila a získala závod od FABV za uvedenou pevnou cenu dne 11. srpna 2008.
(22)
Na základě smlouvy ze dne 1. března 2008 pronajala společnost Hammar většinu závodu místním podnikatelům, přičemž výše nájemného (8) přesahovala nájemné, na němž se dohodly FABV a Hammar. Místní podnikatelé podmiňovali podepsání nájemní smlouvy opcí na nákup závodu v budoucnu, pokud by se společnost Hammar stala jeho vlastníkem. Opční smlouva, podepsaná týž den, umožňovala místním podnikatelům získat závod za 40 milionů SEK(4 miliony EUR).
(23)
Dne 2. září 2008 uzavřela společnost Hammar smlouvu s místními podnikateli o prodeji závodu za dohodnutou cenu 40 milionů SEK.
3. ROZHODNUTÍ O ZAHÁJENÍ ŘÍZENÍ
(24)
Komise důvodně domnívala, že prodej závodu ze strany FABV společnosti Hammar zahrnoval státní podporu, a proto dne 27. října 2010 zahájila ohledně této transakce formální vyšetřovací řízení (9).
(25)
Švédské orgány a Hammar předložily k zahájení formálního vyšetřovacího řízení své připomínky.
(26)
Švédské orgány zastávají stanovisko, že prodej závodu společnosti Hammar státní podporu nepředstavuje. Trvají na tom, že jediným cílem obce při nákupu závodu prostřednictvím FABV bylo zachování výroby a pracovních míst. Jelikož obec neměla v úmyslu sama závod provozovat, bylo vybráno řešení, jež navrhla společnost Hammar, tj. nájemní smlouva s kupní opcí. Švédské orgány rovněž podotýkají, že opce poskytnutá společnosti Hammar vyžadovala kapitálovou injekci z rozpočtu obce společnosti FABV ve výši 9 milionů SEK (0,9 milionu EUR) na vyrovnání ztráty, jež by vznikla, pokud by Hammar opci využila.
(27)
Hammar argumentuje, že FABV koupila závod od Chips AB za příliš vysokou cenu, což by mohlo zahrnovat státní podporu ve prospěch společnosti Orkla. Dále Hammar tvrdí, že závod byl od FABV odkoupen za tržních podmínek a prodej neovlivnil obchod mezi členskými státy ani nevedl k narušení hospodářské soutěže.
(28)
Na podporu svých tvrzení předložila Hammar ocenění ex post (s datem 20. ledna 2011) hodnoty závodu, které provedla společnost PricewaterhouseCoopers (dále jen „zpráva PwC“). Podle zprávy PwC je stupeň nejistoty při odhadování tržní ceny u tohoto typu nemovitostí natolik vysoký, že lze říci, že daná cena splňovala tržní podmínky při každém prodeji závodu (tj. když jej FABV kupovala od Chips AB, při jeho pozdějším prodeji společnosti Hammar a konečně i tehdy, kdy jej Hammar prodávala místním podnikatelům). Především pokud jde o prodej závodu ze strany FABV společnosti Hammar a poté místním podnikatelům, byla podle zprávy zaplacena tržní cena - vzhledem k finančním podmínkám v obou nájemních smlouvách (tj. mezi FABV a Hammar na jedné straně, a mezi Hammar a místními podnikateli na straně druhé).
(29)
Hammar při jednání s útvary Komise dne 19. října 2011 a ve svém podání dodatečných informací ze dne 3. listopadu 2011 tvrdila, že v době, kdy se obec a Hammar dohodly, že Hammar bude mít opci na nákup závodu za 8 milionů SEK, nebyly podány žádné jiné nabídky, a proto je třeba považovat uvedenou cenu za tržní cenu bez ohledu na případné cenové odhady, jež musí být beztak chápány jako hypotetické.
(30)
Dne 3. listopadu 2011 předložila Hammar Komisi zprávu, kterou vypracovala společnost Copenhagen Economics A/S (10) (dále jen „Copenhagen Economics“) a jež pojednává o tom, jak nákup závodu ze strany FABV od Chips AB a jeho další prodej společnosti Hammar mohl ovlivnit obchod mezi členskými státy. Zpráva dochází k závěru, že první transakce mohla ovlivnit obchod uvnitř Unie, jelikož prodejce Chips AB je mezinárodní podnik (finská dceřiná společnost v rámci norské skupiny Orkla), na jehož aktivity se vztahuje hospodářská soutěž v mezinárodním měřítku. Naproti tomu zpráva uvádí, že prodej závodu ze strany FABV společnosti Hammar podle zprávy vůbec nebo jen v nevýznamné míře ovlivnil obchod uvnitř Unie, jelikož Hammar působí pouze na místní úrovni a na relevantních trzích nemá mezinárodní konkurenty.
4. POSOUZENÍ OPATŘENÍ
4.1 Existence státní podpory
(31)
Otázku, zda prodej závodu ze strany FABV společnosti Hammar zahrnoval státní podporu, je třeba posoudit ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU, který stanoví, že „podpory poskytované v jakékoli formě státem nebo ze státních prostředků, které narušují nebo mohou narušit hospodářskou soutěž tím, že zvýhodňují určité podniky nebo určitá odvětví výroby, jsou, pokud ovlivňují obchod mezi členskými státy, neslučitelné s vnitřním trhem“.
(32)
Komise podotýká, že příjemce podpory, tj. Hammar, je považován za podnik, jelikož vykonává hospodářskou činnost - poskytuje na trhu služby v oblasti nemovitostí a další služby s tím související.
(33)
Transakci provedla obec prostřednictvím FABV. FABV je ve 100 % vlastnictví obce, jež ze svého běžného rozpočtu kryje její případné ztráty. Vedení FABV tvoří členové obecní rady Vänersborgu. Rozhodnutí, jež přijímá FABV, jsou tudíž přičitatelná státu. Pokud mají tato rozhodnutí ekonomické dopady, znamená to, že jsou použity státní prostředky. Kromě toho se obec této transakce zcela jasně zúčastnila, jelikož opce udělená společnosti Hammar vyžadovala od obce ve prospěch FABV kapitálovou injekci ve výši 9 milionu SEK na vyrovnání ztráty, jež by vznikla, pokud by Hammar opci využila. Na základě těchto skutečností Komise dospívá k závěru, že prodej závodu společnosti Hammar zahrnoval státní prostředky.
(34)
Jelikož transakce zvýhodnila určitý podnik (tj. Hammar), je třeba opatření považovat za selektivní.
(35)
Opatření narušuje nebo může narušit hospodářskou soutěž a ovlivnit obchod uvnitř Unie a Evropského hospodářského prostoru (dále jen „obchod uvnitř EHP“) ve smyslu judikatury Soudního dvora Evropské unie v oblasti státních podpor. Ve zprávě vypracované společností Copenhagen Economics (viz 30. bod odůvodnění) je tvrzení, že selektivní výhoda vyplývající z prodeje závodu společnosti Hammar obchod neovlivnila vůbec nebo jen v nevýznamné míře, podloženo argumentem, že Hammar působí pouze na místním trhu s nemovitostmi. Případný vliv na obchod se však neodvíjí od toho, zda je určitý příjemce podpory činný v mezinárodním či pouze vnitrostátním měřítku, nýbrž závisí na tom, zda zboží či služby, s nimiž příjemce podpory obchoduje, jsou nebo mohou být předmětem obchodu uvnitř Unie (11). Toto kritérium je v této věci splněno, jelikož služby v oblasti nemovitostí a další služby s tím související jsou předmětem obchodu a investic uvnitř Unie, což potvrzuje i skutečnost, že dřívější vlastník závodu (Chips AB) je dceřiná společnost se sídlem ve Finsku patřící do skupiny Orkla, jež působí v mezinárodním měřítku. To dokazuje, že existuje přeshraniční zájem o dané aktivum (tj. závod), u něhož se navíc nejedná o prázdný pozemek, ale o funkční závod na výrobu zmrazených potravin.
(36)
Proto zastává Komise stanovisko, že byť Hammar působí pouze na místní úrovni, jde o podnik činný na trhu, na němž nelze vliv na obchod a hospodářskou soutěž uvnitř Unie a EHP vyloučit. Argumenty, jež Hammar předložila, proto pro Komisi nejsou důvodem upustit od svého předběžného posouzení tohoto kritéria v rozhodnutí o zahájení řízení.
(37)
Při definování státní podpory je proto třeba zvážit pouze jedno kritérium, čili zjistit, zda prodej závodu ze strany FABV zvýhodnil společnost Hammar. Na základě dostupných informací se Komise domnívá, že FABV prodala závod společnosti Hammar za cenu nižší, než činí jeho tržní hodnota, což by soukromý investor pravděpodobně neučinil. Tímto způsobem tak byla společnost Hammar zvýhodněna.
(38)
V této věci jde o prodej určitých aktiv ve veřejném vlastnictví soukromému podniku. Část aktiv představují nemovitosti (pozemky a budovy). Pro posouzení existence státní podpory v těchto případech uplatňuje Komise své sdělení o prvcích státní podpory při prodejích pozemků a staveb orgány veřejné moci (12) (dále jen „sdělení“). U ostatních typů aktiv, jichž se prodej týká, uplatňuje Komise zásadu soukromého investora v tržním hospodářství, tzn. posuzuje, zda veřejnoprávní prodejce jednal jako soukromý investor v tržním hospodářství. Jelikož se však uvedené sdělení zakládá na stejném testu soukromého investora, bude Komise podle něj pro větší jasnost posuzovat celou transakci (13).
(39)
V souladu s bodem 1 oddílu II sdělení je existence státní podpory pro kupujícího automaticky vyloučena v případě prodeje, který následuje „po dostatečně zveřejněném, otevřeném a nepodmíněném nabídkovém řízení srovnatelném s veřejnou dražbou, a který přijímá nejlepší nebo jedinou nabídku.“ Z informací, které Komise shromáždila, nevyplývá, že by FABV před prodejem závodu uspořádala nabídkové řízení, proto není možné existenci státní podpory na základě tohoto důvodu automaticky vyloučit.
(40)
Hammar tvrdí, že cena 8 milionů SEK odpovídá tržní hodnotě závodu, jelikož v době uzavření smlouvy o opci neexistovaly žádné další nabídky. Komise však konstatuje, že prodej závodu ze strany obce nebyl transparentní a otevřený dalším zájemcům. Proto Komise nemůže z prodejní ceny vyvozovat žádné závěry o skutečné tržní ceně (14). Komise dále poznamenává, že FABV koupila závod za 17 milionů SEK dne 13. února 2008 a že v týž den souhlasila s tím, že společnosti Hammar bude poskytnuta opce k nákupu závodu za mnohem nižší cenu 8 milionů SEK.
(41)
V oddíle II bodu 2 písm. a) sdělení se stanoví, že uskuteční-li se prodej bez nepodmíněného nabídkového řízení, „mělo by být před jednáními o prodeji provedeno nezávislé ocenění jedním nebo více nezávislými majetkovými odhadci, aby byla stanovena tržní hodnota na základě obecně uznávaných tržních ukazatelů a oceňovacích norem.“ Komise konstatuje, že FABV před jednáními o prodeji žádné nezávislé ocenění závodu nepožadovala.
(42)
Přestože nebylo uspořádáno otevřené a nepodmíněné nabídkové řízení ani nebylo před jednáními o prodeji provedeno nezávislé ocenění závodu, jsou k dispozici další informace, z nichž lze tržní cenu závodu v okamžiku, kdy jej FABV prodávala společnosti Hammar, vyvodit.
(43)
Když byl závod na konci roku 2007 nabídnut k prodeji, pověřila Chips AB společnost Colliers International (15) vypracováním memoranda k prodeji závodu. Colliers International uvedla jako prodejní cenu 27 milionů SEK(2,7 milionu EUR) za samotnou nemovitost, tzn. bez movitého majetku a práv duševního vlastnictví. Jak je již uvedeno v rozhodnutí o zahájení řízení, má Komise za to, že se jedná o přiměřený odhad tržní ceny, jelikož i) tento odhad byl proveden před jednáními o prodeji, ii) objednala si ho Chips AB v souvislosti s prodejem závodu, tzn. v kontextu, kdy Chips AB zjevně nemohlo jít o nic jiného než o získání správného odhadu tržní ceny, iii) posouzení provedla třetí strana, jež byla nezávislá jak na prodejci, tak na kupujícím, a iv) Colliers International má v odvětví nemovitostí rozsáhlé zkušenosti. Hammar však předběžné stanovisko Komise o nezávislosti odhadu zpochybňuje, jelikož si jej objednal prodejce. Hammar se rovněž domnívá, že odhady Colliers International nebyly, vezme-li se v úvahu situace závodu v době prodeje, realistické (např. Colliers International vycházela pouze z 10 % míry neobsazenosti).
(44)
Dalším možným ukazatelem tržní ceny závodu je ocenění, jež v červnu 2008 provedla společnost Swedbank Kommersiella Fastigheter (16) (dále jen „Swedbank“). Toto ocenění si objednali místní podnikatelé, kteří později závod koupili, a to za účelem úvěru zamýšleného na pořízení závodu. Swedbank odhadla tržní cenu závodu na 30 milionů SEK(3 miliony EUR), i když prostory, jež byly oceňovány, byly menší než rozloha celého závodu (17). Swedbank vycházela z 35 % neobsazenosti, další předpoklady byly srovnatelné s předpoklady Colliers International.
(45)
Zpráva PwC obsahuje řadu odhadů tržní hodnoty závodu v závislosti na okamžiku jeho prodeje. Ve zprávě se např. uvádí, že hodnota závodu v okamžiku, kdy jej Chips AB prodávala FABV, činila cca 9 milionů SEK, zatímco když si jej Hammar ve stejný den (13. února 2008) od FABV pronajímala, byla jeho cena cca 5,5 milionu SEK(0,55 milionu EUR). Zpráva PwC obsahuje třetí odhad tržní hodnoty závodu v okamžiku, kdy jej Hammar pronajímala místním podnikatelům (dne 1. března 2008). Tato hodnota dosahuje přibližně 21 milionů SEK(2,1 milionu EUR).
(46)
Komise v prvé řadě konstatuje, že zpráva PwC poskytuje různé číselné údaje o tržní hodnotě závodu v průběhu krátké doby. Jelikož tržní cena nemovitostí bývá z krátkodobého hlediska poměrně stabilní (s výjimkou mimořádných okolností), má Komise silné pochybnosti o některých odhadech ve zprávě PwC, a to zejména s ohledem na skutečnost, že všechny transakce byly provedeny ve velmi krátké době.
(47)
Pokud jde o první dva odhady hodnoty závodu ve zprávě PwC (9 milionů SEK, resp. 5,5 milionu SEK), Komise je považuje ve srovnání s odhady Colliers International a Swedbank ze stejné doby za nerealistické. Pokud jde o odhad 5,5 milionu SEK, Komise na jednu stranu poznamenává, že PricewaterhouseCoopers vychází při svém odhadu z peněžních toků v podobě nájemného, které Hammar platí za závod společnosti FABV. PwC přesto sama uznává, že toto nájemné je velmi nízké v porovnání s výnosy za srovnatelný průmyslový závod. Ještě nápadnější je pak srovnání s nájemným, které Hammar požaduje od místních podnikatelů o pouhých několik dní později a které je přibližně sedmkrát vyšší (viz poznámky pod čarou 7 a 8). S ohledem na tyto skutečnosti dospívá Komise k závěru, že nájemné, které platila společnost Hammar, bylo nižší než tržní nájemné. Komise se tudíž domnívá, že ocenění na 5,5 milionu SEK, jež vychází z odhadu příjmů z nájemného, které je nižší než tržní nájemné, neodráží skutečnou hodnotu závodu. Na druhou stranu vychází ocenění na 9 milionů SEK z předpokladu, že neobsazenost bude v prvních dvou letech vlastnictví činit 100 %, poté se ve třetím roce sníží na 75 %, ve čtvrtém roce na 50 % a pak se ustálí na 60 % po zbytek období, na které se ocenění vztahuje. V odhadu neobsazenosti se však nepřihlíží ke skutečnosti, že v okamžiku prodeje bylo známo, že místní podnikatelé jsou připraveni si závod pronajmout. Za cenu závodu je pak tedy třeba považovat cenu závodu s nájemcem.
(48)
Podle třetího odhadu ve zprávě PwC činí tržní cena závodu v okamžiku, kdy jej Hammar prodávala místním podnikatelům, cca 21 milionů SEK, přestože prostory, jichž se odhad týká, jsou o něco menší než rozloha celého závodu (viz poznámka pod čarou 17). Tento odhad je založen na vesměs stejné metodě jako odhady Colliers International a Swedbank a vychází zejména z podmínek v nájemní smlouvě mezi společností Hammar a místními podnikateli, tj. podmínek v nájemní smlouvě platné v okamžiku prodeje. Je třeba rovněž poznamenat, že podmínky smlouvy byly pravděpodobně tržní, a to zejména z toho důvodu, že byly dohodnuty mezi dvěma soukromými tržními subjekty, kteří v tomto ohledu měli patrně pouze ekonomicky racionální důvody. Komise má tudíž za to, že třetí odhad tržní ceny závodu ve zprávě PwC je přiměřený.
(49)
Bez ohledu na to, který odhad tržní ceny závodu (Colliers International, Swedbank či třetí odhad ve zprávě PwC) bude vybrán, je proto jasné, že cena 8 milionů SEK, za kterou FABV prodala závod společnosti Hammar, byla mnohem nižší, než činila tržní cena, a společnost Hammar tudíž zvýhodnila.
(50)
Jelikož jsou splněny všechny podmínky stanovené v čl. 107 odst. 1 SFEU, Komise dospívá k závěru, že posuzované opatření představuje státní podporu, jež je navíc protiprávní, jelikož byla příjemci poskytnuta bez předchozího schválení Komisí.
(51)
Výhoda pro příjemce podpory odpovídá rozdílu mezi cenou, kterou zaplatila Hammar (8 milionů SEK), a tržní cenou závodu.
(52)
Při stanovování tržní ceny bude Komise posuzovat možné alternativy a odhady, jež jsou k dispozici, konkrétně: i) 17 milionů SEK, jež FABV společnosti Chips AB dne 18. února 2008 skutečně zaplatila, ii) 40 milionů SEK, jež místní podnikatelé skutečně zaplatili společnosti Hammar, iii) 27 milionů SEK, což byl odhad Colliers International před prodejem, iv) 30 milionů SEK, což byl odhad Swedbank v červnu 2008, a v) 21 milionů SEK, což je odhad ze zprávy PwC.
(53)
Komise se domnívá, že cena 17 milionů SEK, kterou FABV zaplatila společnosti Chips AB v okamžiku nákupu závodu, není přesvědčivým důkazem tržní ceny. Komise již v rozhodnutí o zahájení řízení vysvětlila, že Chips AB akceptovala cenu, jež byla nižší než odhadovaná tržní cena, jelikož chtěla zabránit poškození pověsti podniku, k němuž by došlo při uzavření závodu a následné ztrátě pracovních míst. Mimo to chtěla Chips AB využít možnosti rychlého prodeje, aby mohla uzavřít provoz Topp. Soukromý tržní subjekt, který nemá tato omezení (jež jsou pro Chips AB specifická), by požadoval vyšší cenu. Z těchto důvodů Komise nepovažuje za nutné odpovídat na argumenty společnosti Hammar (shrnuté ve 27. bodě odůvodnění tohoto rozhodnutí), které se navíc týkají okolnosti, která není součástí formálního vyšetřování.
(54)
Komise rovněž na základě informací, které v průběhu formálního vyšetřovacího řízení obdržela, konstatovala, že částka ve výši 40 milionů SEK, jež byla dohodnuta s místními podnikateli, se nejeví jako nejlepší měřítko pro tržní cenu závodu, jelikož podnikatelé financovali tento dohodnutý obnos částečně z bankovního úvěru a částečně z úvěru, který jim poskytla sama společnost Hammar. Vysoký podíl, který má na financování prodejce (jenž je v rámci transakce zároveň i věřitelem), a s tím spojené úvěrové riziko, které pro něj vyplývá, nepodporují argument, že nominální cena 40 milionů SEK představuje skutečnou ekonomickou hodnotu závodu. Nominální cena, jež byla v této transakci zaplacena, proto není přesvědčivým důkazem pro cenu, která by byla za závod zaplacena za tržních podmínek. Přesto jde o další náznak toho, že cena 8 milionů SEK neodpovídá tržní ceně závodu. Tyto dvě alternativy od sebe dělí období kratší než tři týdny. Takto významný cenový rozdíl v tak krátké době potvrzuje, že uvedená částka nepředstavovala tržní cenu.
(55)
Pokud jde o odhady Colliers International a Swedbank, nemá Komise v zásadě důvod pochybovat o tom, že jde o nezávislá ocenění vypracovaná podle obecně uznávaných norem. Komise se přesto domnívá, že ocenění nejsou přímo srovnatelná, jelikož část podkladů pro ocenění se od sebe liší. Na základě informací, jež jsou k dispozici, nemůže Komise s plnou jistotou rozhodnout, zda tato ocenění podávají nejspolehlivější informaci o tržní hodnotě závodu, jelikož vycházejí z odhadů a srovnání spojených s jinými transakcemi na trhu než s transakcemi, jež se týkají předmětného závodu.
(56)
V souhrnu má Komise za to, že existují důvody pro použití tržní ceny, jež vyplývá ze třetího odhadu ve zprávě PwC. Jak už se uvádí ve 48. bodě odůvodnění, Komise má za to, že tento odhad - i když byl vypracován až po provedení transakcí - vychází z údajů o peněžních tocích u nájemní smlouvy, jež skutečně existovala (mezi společností Hammar a místními podnikateli), a tudíž vychází ze skutečného pozorování trhu. Ve srovnání s oceněními Colliers International a Swedbank představuje v tomto ohledu 21 milionů SEK věrohodný, byť opatrný odhad tržní ceny závodu. Komise dále podotýká, že Hammar uzavřela dne 13. února 2008 dohodu o opci k nákupu závodu za 8 milionů SEK a tuto opci dne 11. srpna 2008 využila. Dne 1. března 2008 uzavřela Hammar s místními podnikateli opční smlouvu o prodeji závodu za 40 milionů SEK. Smlouva o prodeji byla uzavřena dne 2. září 2008, kdy došlo k využití opce. Datum, jež se ve zprávě PwC používá jako základ pro odhadovanou hodnotu závodu ve výši 21 milionů SEK, je 1. březen 2008. Vzhledem k tomu, že mezi všemi uvedenými transakcemi byl malý časový odstup, není důvod se domnívat, že tržní hodnota závodu se mohla výrazně lišit od částky 21 milionů SEK v době, kdy Hammar závod kupovala či kdy uzavírala opční smlouvu.
(57)
Na základě výše uvedeného lze konstatovat, že výhoda poskytnutá společnosti Hammar činí 13 milionů SEK(1,3 milionu EUR). Výhoda se vypočítá jako rozdíl mezi tržní hodnotou 21 milionů SEK a cenou 8 milionů SEK, kterou Hammar skutečně za závod zaplatila.
4.2 Slučitelnost podpory
(58)
Švédské orgány, ani společnost Hammar nepředložily argumenty o slučitelnosti podpory s vnitřním trhem. Jediným cílem, který švédské orgány uvedly, je politický záměr obce zachovat provoz podniku a zajistit pracovní místa v oblasti Vänersborgu.
(59)
Jelikož obec neleží v podporované oblasti (viz 13. bod odůvodnění), není způsobilá pro regionální podporu. Různé typy cílů podpory, jež švédské orgány uvedly, by bylo možné posoudit podle sdělení Komise o pokynech Společenství pro státní podporu na záchranu a restrukturalizaci podniků v obtížích (18). Neexistují však žádné náznaky toho, že by podmínky stanovené v pokynech byly v tomto případě splněny. Zejména nic nenasvědčuje tomu, že Hammar byl v okamžiku nákupu závodu podnikem v obtížích.
(60)
Dosud rovněž nebylo dostatečně prokázáno, že opatření bylo nezbytné a přiměřené ke splnění některých cílů obecného zájmu. Komise tudíž nezjistila žádné důvody, na jejichž základě lze podporu prohlásit za slučitelnou s vnitřním trhem podle čl. 107 odst. 3 SFEU.
(61)
Žádné jiné důvody pro slučitelnost se nejeví jako použitelné. Komise proto dospívá k závěru, že prodej závodu ze strany obce společnosti Hammar představuje státní podporu, jež je protiprávní a neslučitelná s vnitřním trhem ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU.
4.3 Nájemní smlouva a cena opce
(62)
Ve svém rozhodnutí o zahájení řízení vyjádřila Komise pochybnosti o tom, zda nájemní smlouva, kterou FABV a Hammar uzavřely dne 13. února 2008, a cena opce společnosti Hammar k nákupu závodu byly v souladu s tržními podmínkami (viz 38. bod odůvodnění rozhodnutí o zahájení řízení).
(63)
Komise konstatuje, že nájemní smlouva zahrnuje státní podporu, jelikož jsou - ze stejných důvodů, jež jsou uvedeny výše v oddíle 4.1 - splněna nezbytná kritéria stanovená v čl. 107 odst. 1 SFEU: i) příjemce podpory, tj. Hammar, je podnik; ii) rozhodnutí, jež přijímá FABV, jsou přičitatelná státu, a pokud mají ekonomické dopady, znamená to, že jsou použity státní prostředky; iii) opatření je selektivní, jelikož je určeno ve prospěch určitého podniku; iv) jak je vysvětleno ve 47. bodě odůvodnění a jak uvádí zpráva PwC, kterou předložila sama společnost Hammar, má Komise za to, že nájemné, které společnost Hammar platila FABV, je nižší než tržní cena, a proto Hammar zvýhodňuje; a v) byť Hammar působí pouze na místní úrovni, provozuje svou činnost na trhu, na němž nelze vyloučit vliv na obchod a hospodářskou soutěž uvnitř Unie a EHP.
(64)
Aby bylo možné zjistit rozsah zvýhodnění společnosti Hammar, je třeba porovnat nájemné, na němž se dohodly FABV a Hammar dne 13. února 2008 (0,5 milionu SEK v prvním roce) s nájemným, na němž se Hammar dohodla ve smlouvě s místními podnikateli dne 1. března 2008 (3,5 milionu SEK v prvním roce). Komise má za to, že podmínky v posledně jmenované smlouvě odpovídají tržní hodnotě pronájmu závodu, jelikož smlouva byla uzavřena mezi dvěma soukromými stranami z ekonomicky racionálních důvodů. V tomto ohledu je rovněž třeba poznamenat, že zpráva PwC při výpočtu hodnoty závodu vychází právě z posledně jmenované částky. Jelikož Hammar platila nájemné obci pouze mezi 1. březnem 2008 a 11. srpnem 2008, kdy využila svou opci, tj. přibližně šest měsíců, měla by výsledná částka po poměrném výpočtu zvýhodnění ve výši 3 miliony SEK, což je rozdíl mezi nájemným dohodnutým mezi FABV a společností Hammar a nájemným dohodnutým mezi Hammar a místními podnikateli, činit 1,5 milionu SEK (0,15 milionu EUR).
(65)
Jelikož nelze použít žádné důvody pro slučitelnost podpory s vnitřním trhem ani nebyly tyto důvody předloženy (viz oddíl 4.2), dospívá Komise k závěru, že nájemní smlouva uzavřená mezi FABV a společností Hammar dne 13. února 2008 zahrnuje státní podporu, jež je protiprávní a neslučitelná s vnitřním trhem ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU.
(66)
Pokud jde o cenu opce k nákupu závodu poskytnuté společnosti Hammar, Komise poznamenává, že tato opce se nejeví jako uplatnitelná, jelikož závazek k budoucímu nákupu či prodeji nemovitého majetku v zásadě není podle švédských právních předpisů vymahatelný (19). Případné zvýhodnění společnosti Hammar na základě takové opce je značně nejisté, pokud vůbec nějaké, a mohlo být v každém případě vykompenzováno prodejní cenou nebo uhrazeným nájemným. Proto nelze s jistotou stanovit, že opce poskytla společnosti Hammar zvýhodnění, které lze oddělit od zvýhodnění, jež pro Hammar vyplývalo z nájemní smlouvy a pozdějšího prodeje závodu.
5. NAVRÁCENÍ STÁTNÍ PODPORY
(67)
Čl. 14 odst. 1 nařízení Rady (ES) č. 659/1999 ze dne 22. března 1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 93 Smlouvy o ES (20), ukládá: „Je-li v případech protiprávní podpory přijato záporné rozhodnutí, Komise rozhodne, že dotyčný členský stát učiní všechna nezbytná opatření, aby příjemce podporu navrátil.“
(68)
Jelikož nynější opatření představuje protiprávní a neslučitelnou podporu, musí být podpora navrácena, tak aby bylo možné obnovit situaci, jež na trhu panovala před poskytnutím podpory. Navrácení podpory je tudíž třeba uplatnit od chvíle, kdy byl příjemce zvýhodněn, tj. od okamžiku poskytnutí podpory příjemci, a dokud k němu skutečně nedojde, budou z navracené podpory účtovány úroky.
(69)
Prvek podpory, jenž je neslučitelný s vnitřním trhem, je třeba vyčíslit na 14,5 milionu SEK. Skládá se z rozdílu mezi tržní cenou závodu (21 milionů SEK) a cenou, kterou zaplatila Hammar (8 milionů SEK), což je 13 milionů SEK, ke kterým se připočte částka týkající se nájemní smlouvy, kterou je třeba navrátit (1,5 milionu SEK).
(70)
Z částky, kterou je třeba navrátit, je třeba zaplatit příslušný úrok. V případě neslučitelného prvku podpory vyčísleného na 13 milionů SEK by se úrok při navrácení měl počítat ode dne, kdy Hammar využila svou opci a koupila závod od FABV, tj. od 11. srpna 2008. V případě neslučitelného prvku podpory vyčísleného na 1,5 milionu SEK by se úrok při navracení měl počítat ode dne splatnosti nájemného, tj. od 1. března 2008,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Státní podpora ve výši 14,5 milionu SEK, kterou Švédsko v rozporu s čl. 108 odst. 3 Smlouvy o fungování Evropské unie protiprávně poskytlo společnosti Hammar Nordic Plugg AB prostřednictvím prodeje a pronájmu veřejného majetku v Brålandě v obci Vänersborg pod jeho tržní cenou, je neslučitelná s vnitřním trhem.
Článek 2
1. Švédsko zajistí, aby Hammar Nordic Plugg AB vrátila podporu podle článku 1.
2. Podpora, která má být navrácena, zahrnuje úroky od data, kdy byla podpora dána společnosti Hammar Nordic Plugg AB k dispozici, do data jejího skutečného navrácení.
3. Úroková sazba se vypočítá jako složený úrok v souladu s kapitolou V nařízení Komise (ES) č. 794/2004 (21).
Článek 3
1. Navrácení podpory podle článku 1 musí být okamžité a účinné.
2. Švédsko zajistí, aby toto rozhodnutí bylo provedeno do čtyř měsíců ode dne jeho oznámení.
Článek 4
1. Do dvou měsíců po oznámení tohoto rozhodnutí předloží Švédsko Komisi tyto informace:
a)
celkovou částku (jistinu a úroky), kterou má příjemce vrátit;
b)
podrobný popis již přijatých a plánovaných opatření k provedení tohoto rozhodnutí;
c)
doklady prokazující, že příjemci bylo nařízeno podporu vrátit.
2. Švédsko informuje Komisi o vývoji vnitrostátních opatření přijatých k provedení tohoto rozhodnutí až do té doby, než dojde k úplnému navrácení podpory podle článku 1. Na žádost Komise neprodleně předloží informace vztahující se k již přijatým a plánovaným opatřením k provedení tohoto rozhodnutí. Rovněž poskytne podrobné informace o částkách podpory a úroků, které již příjemce navrátil.
Článek 5
Toto rozhodnutí je určeno Švédskému království.
V Bruselu dne 8. února 2012.
DECISIÓN DE LA COMISIÓN
de 8 de febrero de 2012
sobre la ayuda estatal SA.28809 (C 29/10) (ex NN 42/10 y ex CP 194/09) aplicada por Suecia en favor de Hammar Nordic Plugg AB
[notificada con el número C(2012) 546]
(El texto en lengua sueca es el único auténtico)
(Texto pertinente a efectos del EEE)
(2012/293/UE)
LA COMISIÓN EUROPEA,
Visto el Tratado de Funcionamiento de la Unión Europea y, en particular, su artículo 108, apartado 2, párrafo primero,
Visto el Acuerdo sobre el Espacio Económico Europeo y, en particular, su artículo 62, apartado 1, letra a),
Después de haber emplazado a los interesados a que presentaran sus observaciones, de conformidad con los citados artículos (1), y teniendo en cuenta las mismas,
Considerando lo siguiente:
1. PROCEDIMIENTO
(1)
Mediante carta de 26 de mayo de 2009, registrada el 16 de junio de 2009, la Comisión recibió una denuncia relativa a la presunta concesión de ayuda estatal a Hammar Nordic Plugg AB a través de la venta de propiedad pública, por debajo del precio de mercado, por parte del Municipio de Vänersborg.
(2)
El 27 de octubre de 2009, la Comisión remitió una versión no confidencial de la denuncia a las autoridades nacionales suecas, quienes respondieron mediante carta de 30 de noviembre de 2009, registrada ese mismo día.
(3)
El 9 de marzo de 2010, la Comisión solicitó información complementaria y Suecia respondió por carta de 20 de abril de 2010.
(4)
El 11 de mayo de 2010, la Comisión recibió información presentada por Chips AB.
(5)
Por carta de 27 de octubre de 2010, la Comisión notificó a Suecia que había decidido incoar el procedimiento establecido en el artículo 108, apartado 2, del Tratado de Funcionamiento de la Unión Europea (2) («TFUE») con respecto a esa ayuda. La Decisión de la Comisión de incoar el procedimiento (en lo sucesivo, «la Decisión de incoación») se publicó en el Diario Oficial de la Unión Europea (3). La Comisión invitó a las partes interesadas a presentar sus observaciones sobre la ayuda.
(6)
Mediante carta de 23 de noviembre de 2010, Suecia solicitó una prórroga del plazo para presentar sus observaciones sobre la Decisión de incoación.
(7)
Mediante cartas de 15 y 17 de diciembre de 2010, las autoridades suecas presentaron sus observaciones a la Comisión. Hammar Nordic Plugg AB remitió las suyas mediante carta de 22 de enero de 2011.
(8)
El 1 de febrero de 2011, la Comisión envió las observaciones de Hammar Nordic Plugg AB a las autoridades suecas, por si deseaban formular observaciones.
(9)
El 1 de junio de 2011, la Comisión envió otra solicitud de información, a la que Suecia contestó por carta de 29 de junio de 2011. Además, envió nuevas aclaraciones mediante sendos correos electrónicos de 12 y 30 de septiembre de 2011.
(10)
El 6 de junio de 2011, la Comisión envió un cuestionario a Chips AB, al que esa empresa no respondió directamente. No obstante, sí proporcionó algunos datos a las autoridades suecas, quienes los incorporaron a las ya citadas observaciones de 12 de septiembre de 2011.
(11)
El 19 de octubre de 2011 se celebró una reunión entre los servicios de la Comisión y representantes de Hammar Nordic Plugg AB.
(12)
Mediante correo electrónico de 3 de noviembre de 2011, Hammar Nordic Plugg AB presentó información complementaria a la Comisión, quien la remitió a las autoridades suecas el 4 de noviembre de 2011, por si deseaban formular observaciones. El 28 de noviembre de 2011 dichas autoridades confirmaron su voluntad de no formular observaciones.
2. DESCRIPCIÓN
2.1. Beneficiario y partes implicadas
(13)
El beneficiario de la medida es Hammar Nordic Plugg AB («Hammar»), una sociedad de responsabilidad limitada, cuya actividad consiste en el alquiler de propiedades y la gestión de bienes inmuebles. Está ubicada en Trollhättan, en la provincia de Västra Götaland (Suecia). Hammar es propiedad al 100 % de la sociedad matriz Hammar Nordic Fastigheter AB, que a su vez es propiedad exclusiva de un particular, Anders Hammar (4).
(14)
El Municipio de Vänersborg («el Municipio») está situado en la provincia de Västra Götaland, en Suecia, cerca de Noruega. Según el mapa de ayudas regionales de Suecia 2007-2013, el Municipio no está situado en una zona asistida.
(15)
Fastighets AB Vänersborg («FABV») es una sociedad inmobiliaria propiedad del Municipio en su totalidad.
(16)
Topp Livsmedel («Topp») pertenecía a Chips AB (5), una división del grupo empresarial internacional Orkla ASA («Orkla»).
(17)
Los bienes objeto de la medida («la Instalación») son dos terrenos, un centro de producción, bienes muebles y derechos de propiedad intelectual (por ejemplo, marcas registradas). La Instalación se sitúa en Brålanda, una pequeña pedanía del Municipio. Hasta 2007, Topp produjo allí hortalizas congeladas, con aproximadamente 30 empleados.
2.2. Visión general de la medida
(18)
Mediante carta de 26 de mayo de 2009, la Comisión recibió una denuncia relativa a una presunta concesión de ayuda estatal mediante la venta de propiedad pública (la Instalación) por debajo del precio de mercado.
(19)
Los hechos son los siguientes. A finales de 2007, Chips AB anunció que iba a cesar su producción en Topp y comenzar el proceso de venta de la Instalación.
(20)
El 13 de febrero de 2008 el Municipio, a través de FABV, compró la Instalación a Chips AB por 17 millones SEK (1,7 millones EUR) (6).
(21)
Ese mismo día, FABV celebró dos acuerdos con Hammar. El primero era un contrato de arrendamiento en virtud del cual FABV alquilaba toda la Instalación a Hammar (7). El segundo consistía en una opción que permitía a Hammar comprar la Instalación pagando a FABV un precio fijo de 8 millones SEK (0,8 millones EUR) en cualquier momento entre el 1 de marzo de 2008 y el 28 de febrero de 2010. El 11 de agosto de 2008, Hammar ejerció su opción y compró la Instalación a FABV por el precio establecido.
(22)
Mediante acuerdo de 1 de marzo de 2008, Hammar subarrendó la mayor parte de la Instalación a empresarios locales, percibiendo un alquiler más elevado que el acordado entre FABV y Hammar (8). Además, como condición para la firma del contrato de arrendamiento, los empresarios locales exigieron poder ejercer en el futuro una opción de compra de la Instalación, en caso de que esta pasara a ser propiedad de Hammar. El acuerdo de opción fue firmado ese mismo día, dando a los empresarios locales derecho a adquirir la Instalación por 40 millones SEK (4 millones EUR).
(23)
El 2 de septiembre de 2008 se celebró un contrato entre Hammar y los empresarios locales en virtud del cual estos adquirieron la Instalación por el precio acordado de 40 millones SEK.
3. DECISIÓN DE INCOACIÓN
(24)
La Comisión tenía razones para creer que la venta de la Instalación a Hammar por parte de FABV implicaba ayuda estatal. Por consiguiente, el 27 de octubre de 2010 la Comisión inició el procedimiento de investigación formal sobre la transacción (9).
(25)
Suecia y Hammar han presentado observaciones sobre la apertura de dicho procedimiento.
(26)
En opinión de Suecia, la venta de la Instalación a Hammar por parte de FABV no constituye ayuda estatal. Mantiene que el único objetivo del Municipio cuando compró la Instalación a través de FABV era garantizar la continuidad de la producción y el empleo. Como no tenía la intención de asumir la gestión de las operaciones, el Municipio optó por la solución propuesta por Hammar, es decir, un arrendamiento con una opción de compra. Suecia señala también que la opción concedida a Hammar precisaba una inyección de capital de 9 millones SEK (0,9 millones EUR) en favor de FABV con cargo al presupuesto del Municipio, como reserva por las pérdidas que pudieran producirse en caso de que Hammar ejerciese la opción.
(27)
Hammar argumenta que FABV compró la Instalación a Chips AB pagando un precio excesivamente elevado, que podría constituir ayuda estatal a Orkla. Sostiene además que su compra de la Instalación a FABV se llevó a cabo en condiciones de mercado y que la venta ni afectó al comercio entre los Estados miembros ni falseó la competencia.
(28)
Para apoyar sus argumentos, Hammar proporcionó una evaluación ex post del valor de la Instalación, con fecha de 20 de enero de 2011, elaborada por PriceWaterhouseCoopers («el informe de PWC»). Dicho informe sostiene que el grado de incertidumbre a la hora de calcular el precio de mercado de este tipo de bienes es tan grande que cabría decir que el precio se aproximó al precio en condiciones de mercado cada vez que la Instalación fue vendida (es decir, la compra de Chips AB por FABV, la posterior venta a Hammar y, por último, la venta de Hammar a los empresarios locales). En particular, en relación con la venta de FABV a Hammar y a la posterior venta a los empresarios locales, el informe de PWC considera que los precios pagados eran conformes al mercado, teniendo en cuenta las condiciones financieras estipuladas en los dos acuerdos de arrendamiento (es decir, entre FABV y Hammar, por una parte, y entre Hammar y los empresarios locales, por otra).
(29)
En la reunión con los servicios de la Comisión celebrada el 19 de octubre de 2011 y en su envío de información adicional a la Comisión el 3 de noviembre de 2011, Hammar alegó que, en el momento en que el Municipio y Hammar habían acordado dar a esta última una opción de compra de la Instalación por 8 millones SEK, no había ninguna otra oferta por la Instalación y, por lo tanto, ese precio debe considerarse como el precio del mercado, con independencia de cualesquiera valoraciones, que son necesariamente hipotéticas.
(30)
El 3 de noviembre de 2011, Hammar presentó a la Comisión un informe elaborado por Copenhagen Economics A/S (10) («Copenhagen Economics») en relación con el posible efecto sobre el comercio entre los Estados miembros tanto de la adquisición de la Instalación a Chips AB por FABV como de su posterior venta a Hammar. El informe concluye que la primera operación podía afectar al comercio en el interior de la Unión, porque el vendedor (Chips AB) es una empresa internacional -la filial finlandesa del grupo noruego Orkla- que compite internacionalmente. Por el contrario, el informe sostiene que la venta de la Instalación por FABV a Hammar tuvo un efecto insignificante o nulo sobre el comercio en el interior de la Unión, puesto que Hammar opera únicamente a nivel local y no se enfrenta a ningún competidor internacional en el mercado o los mercados pertinentes.
4. EVALUACIÓN DE LA MEDIDA
4.1. Existencia de ayuda estatal
(31)
Para determinar si la venta de la Instalación por FABV a Hammar implicaba ayuda estatal, debe evaluarse a la luz del artículo 107, apartado 1, del TFUE, que establece que «serán incompatibles con el mercado interior, en la medida en que afecten a los intercambios comerciales entre Estados miembros, las ayudas otorgadas por los Estados o mediante fondos estatales, bajo cualquier forma, que falseen o amenacen falsear la competencia, favoreciendo a determinadas empresas o producciones».
(32)
La Comisión señala que el beneficiario de la medida, es decir, Hammar, reúne las características que permiten considerarlo una empresa, ya que desarrolla actividades económicas, ofreciendo bienes inmuebles y servicios inmobiliarios en el mercado.
(33)
La transacción fue concluida por el Municipio a través de FABV. Esta es enteramente propiedad del Municipio, que cubre las pérdidas en que FABV pueda incurrir con cargo a su presupuesto ordinario. El Consejo de FABV está compuesto por miembros seleccionados entre las personas que integran el órgano rector del Municipio. Así pues, las decisiones de FABV son imputables al Estado y, en la medida en que tengan repercusiones financieras, implican la utilización de fondos estatales. Además, el Municipio había participado claramente en esta operación, ya que la opción concedida a Hammar exigía una inyección de capital de 9 millones SEK en favor de FABV por parte del Municipio, como reserva por las pérdidas que pudieran producirse en caso de que Hammar ejerciese la opción. A este respecto, la Comisión ha llegado a la conclusión de que la venta de la Instalación a Hammar conllevó fondos estatales.
(34)
Puesto que la transacción benefició a una empresa concreta (es decir, Hammar), ha de considerarse una medida selectiva.
(35)
La medida falsea o puede falsear la competencia y afectar a los intercambios comerciales en el interior de la Unión y el Espacio Económico Europeo («comercio EEE») a los efectos de la jurisprudencia del Tribunal de Justicia de la Unión Europea sobre ayudas estatales. Para mantener que la ventaja selectiva que conllevaba la venta de la Instalación a Hammar había tenido un efecto insignificante o nulo sobre el comercio, el informe elaborado por Copenhagen Economics (véase el considerando 30) sostiene que el mercado inmobiliario en el que opera Hammar es de carácter puramente local. Sin embargo, el efecto potencial sobre el comercio no depende de si un beneficiario concreto de la ayuda opera a escala internacional o únicamente a escala nacional, sino de si los bienes o servicios con los que comercia son o podrían ser objeto de intercambio en el interior de la Unión (11). Este criterio se cumple en este caso, dado que los bienes inmobiliarios y los servicios inmobiliarios son objeto de intercambio e inversión en el interior de la Unión, circunstancia que, en el presente asunto, queda demostrada por el hecho de que el anterior propietario de la Instalación (Chips AB) es la filial finlandesa de Orkla, un grupo con operaciones internacionales. Ello constituye una prueba del interés transfronterizo en el activo en cuestión, es decir, la Instalación, que, por otra parte, no es un solar vacío, sino un centro operativo de producción de alimentos congelados.
(36)
Así pues, a juicio de la Comisión, incluso si Hammar opera exclusivamente a nivel local, la empresa participa en un mercado en el que no puede descartarse un efecto sobre la competencia y el comercio en el interior del EEE. Por tanto, los argumentos esgrimidos por Hammar no dan a la Comisión razón alguna para apartarse de las constataciones preliminares de la Decisión de incoación por lo que respecta a este criterio.
(37)
El único criterio de la definición de ayuda estatal objeto de discusión es, por consiguiente, si la venta de la Instalación por FABV confirió una ventaja a Hammar. Sobre la base de la información disponible, la Comisión considera que FABV vendió la Instalación a Hammar a un precio inferior a su valor de mercado -lo que es poco probable que hiciese un inversor privado- concediendo así una ventaja a Hammar.
(38)
El presente caso se refiere a la venta de determinados activos de propiedad pública a una empresa privada. Algunos de esos activos son bienes inmuebles (terrenos y construcciones), y para evaluar la presencia de ayuda en esos casos la Comisión aplica la Comunicación de la Comisión relativa a los elementos de ayuda en las ventas de terrenos y construcciones por parte de los poderes públicos («la Comunicación») (12). Cuando la venta se refiere a otros tipos de activos, la Comisión aplica la prueba del operador privado en una economía de mercado, es decir, evalúa si el vendedor público se ha comportado como un inversor privado en una economía de mercado. Sin embargo, puesto que la Comunicación se basa en la misma prueba del inversor privado, para facilitar su presentación la Comisión hará referencia a dicha Comunicación para evaluar el conjunto de la transacción (13).
(39)
En particular, de conformidad con el punto II.1 de la Comunicación, la existencia de ayuda estatal en favor del comprador queda automáticamente descartada cuando la venta se realiza «mediante licitación suficientemente anunciada, abierta e incondicional, similar a una subasta, adjudicada al mejor o único postor». De la información recopilada por la Comisión se desprende que FABV no organizó ningún procedimiento de licitación para la venta de la Instalación. Por lo tanto, la presencia de ayuda estatal no puede descartarse automáticamente por tal motivo.
(40)
Hammar sostiene que el precio de 8 millones SEK refleja el valor de mercado de la Instalación, porque en el momento en que se acordó la opción no había otras ofertas. La Comisión señala, sin embargo, que la venta de la Instalación por el Municipio no fue transparente ni estuvo abierta a otros candidatos. Por consiguiente, el precio al que se realizó la venta no permite a la Comisión extraer ninguna conclusión en cuanto a su verdadero valor de mercado (14). Además, la Comisión señala que FABV compró la Instalación por 17 millones SEK el 13 de febrero de 2008, y que en la misma fecha aceptó ofrecer una opción de compra a Hammar por un precio muy inferior, 8 millones SEK.
(41)
El punto II, apartado 2, letra a), de la Comunicación dispone también que, si la venta tiene lugar sin licitación incondicional «se deberá proceder, antes de las negociaciones de venta, a una tasación a cargo de uno o más tasadores de activos independientes con objeto de determinar el valor de mercado, basándose en indicadores de mercado y en criterios de evaluación comúnmente reconocidos». La Comisión señala que FABV no solicitó ninguna tasación independiente de la Instalación antes de las negociaciones de venta.
(42)
Sin embargo, a pesar de la ausencia de una licitación abierta e incondicional y de una tasación independiente previa a las negociaciones de venta, el valor de mercado de la Instalación en el momento en que fue vendida por FABV a Hammar puede deducirse de otra información disponible.
(43)
Efectivamente, cuando la Instalación fue puesta en venta a finales de 2007, Chips AB encargó a Colliers International (15) la elaboración de un memorando de venta para la Instalación. Colliers International indicó un precio de venta de 27 millones SEK (2,7 millones EUR) tan solo para la propiedad inmobiliaria, es decir, sin incluir ni los bienes muebles ni los derechos de propiedad intelectual. Según lo indicado en la Decisión de incoación, la Comisión considera esa cifra una estimación razonable del precio de mercado porque: i) la estimación se obtuvo antes de las negociaciones de venta, ii) fue encargada por Chips AB en relación con la venta de la Instalación, es decir, en un contexto en el que Chips AB no podría razonablemente tener otro interés que lograr una estimación exacta del valor de mercado, iii) el estudio fue realizado por un tercero independiente tanto del vendedor como del comprador, y iv) Colliers International posee una amplia experiencia en el sector inmobiliario. Sin embargo, Hammar rebate la opinión preliminar de la Comisión sobre la independencia de esa evaluación, puesto que había sido encargada por el vendedor. Hammar tampoco considera realistas las hipótesis utilizadas por Colliers International (por ejemplo, solo se suponía un índice de desocupación del 10 %) teniendo en cuenta la situación de la Instalación en el momento de la transacción.
(44)
Otro indicador posible del precio de mercado de la Instalación es la evaluación efectuada por Swedbank Kommersiella Fastigheter («Swedbank») en junio de 2008 (16). Esa evaluación fue encargada por los empresarios locales (que posteriormente comprarían la Instalación) con el fin de obtener un préstamo para su adquisición. Swedbank estimó en 30 millones SEK (3 millones EUR) el valor de mercado de la Instalación, aunque los locales tasados tenían un tamaño inferior al de la Instalación (17). Por lo que respecta al índice de desocupación, la hipótesis utilizada por Swedbank fue del 35 % (todas las demás hipótesis eran semejantes a las realizadas por Colliers International).
(45)
El informe de PWC ofrece una serie de estimaciones del valor de mercado de la Instalación en función del momento de venta. Por ejemplo, llega a la conclusión de que la Instalación tenía un valor aproximado de 9 millones SEK en el momento de la venta de Chips AB a FABV, y de unos 5,5 millones SEK (550 000 EUR) cuando fue cedida en alquiler por FABV a Hammar, en esa misma fecha (13 de febrero de 2008). El informe de PWC ofrece una tercera estimación de su valor de mercado (unos 21 millones SEK, 2,1 millones EUR) el 1 de marzo de 2008, cuando Hammar se la alquiló a los empresarios locales.
(46)
La Comisión señala, en primer lugar, que el informe de PWC ofrece cifras divergentes sobre el valor de mercado de la Instalación en un intervalo temporal breve. Dado que el valor de mercado de los inmuebles tiende a permanecer relativamente constante a corto plazo, salvo cuando se dan circunstancias excepcionales, la Comisión tiene grandes dudas sobre algunas de las valoraciones ofrecidas en ese informe, en particular teniendo en cuenta que todas las operaciones se desarrollaron en un período de tiempo muy breve.
(47)
En relación con las dos primeras tasaciones de la Instalación que figuran en el informe de PWC (9 y 5,5 millones SEK, respectivamente), la Comisión llega a la conclusión de que, en comparación con las estimaciones realizadas simultáneamente por Colliers International y Swedbank, ambas parecen poco realistas. Por una parte, en cuanto a la estimación de 5,5 millones SEK, la Comisión señala que PriceWaterhouseCoopers («PWC») basa su valoración en los flujos de efectivo derivados de los alquileres pagados por Hammar a FABV por la Instalación, alquileres que, como reconoce la propia PWC, son muy bajos con respecto a la remuneración normal por una instalación industrial semejante. Estas cifras resultan especialmente llamativas si se comparan con los alquileres cobrados por Hammar a los empresarios locales solo unos pocos días después, que eran unas siete veces mayores (véanse las notas a pie de página 7 y 8). Por lo tanto, la Comisión concluye que los alquileres exigidos a Hammar estaban por debajo del precio de mercado y, por consiguiente, considera que la valoración de 5,5 millones SEK, basada en unos hipotéticos ingresos por alquiler por debajo de nivel del mercado, no refleja el verdadero valor de mercado de la Instalación. Por otra parte, la estimación de 9 millones SEK se basa en la hipótesis de un índice de desocupación del 100 % en los dos primeros años de la propiedad, que luego se reduce al 75 % en el tercer año y al 50 % en el cuarto año, manteniéndose en el 60 % durante el período restante que abarca la valoración. Sin embargo, la hipótesis sobre el índice de desocupación no tiene en cuenta el hecho de que, en el momento de la venta, se sabía que los empresarios locales estaban dispuestos a alquilar la Instalación y que, por tanto, el valor a evaluar es el de la Instalación con un inquilino.
(48)
La tercera estimación del informe de PWC calcula en unos 21 millones SEK el valor de mercado de la Instalación en el momento en que fue vendida por Hammar a los empresarios locales, incluso a pesar de que los locales a los que se refería dicha estimación tenían un tamaño algo menor que el total de la Instalación (véase la nota a pie de página 17). Esa estimación se apoya esencialmente en la misma metodología que la utilizada por Colliers International y Swedbank, y asume, como hipótesis principales, las condiciones del contrato de arrendamiento entre Hammar y los empresarios locales, es decir, las condiciones de arrendamiento que se estaban aplicando realmente en el momento de la venta. Cabe señalar también que las condiciones del arrendamiento eran, presumiblemente, conformes con el mercado, sobre todo porque habían sido acordadas por dos operadores privados del mercado atendiendo exclusivamente, sin duda, a criterios racionales desde el punto de vista económico. Así pues, la Comisión considera verosímil la tercera estimación del valor de mercado de la Instalación que figura en el informe de PWC.
(49)
Por lo tanto, independientemente de cuál sea la estimación del valor de mercado de la Instalación que se escoja (la de Colliers International, la de Swedbank o la tercera estimación del informe de PWC), es evidente que el precio de 8 millones SEK por el que FABV vendió la Instalación a Hammar estaba muy por debajo del precio de mercado, y, por consiguiente, que FABV concedió una ventaja a Hammar.
(50)
Dado que se cumplen todos los criterios necesarios del artículo 107, apartado 1, del TFUE, la Comisión concluye que la medida analizada constituye una ayuda estatal. Además, puesto que dicha ayuda estatal fue concedida al beneficiario sin previa autorización de la Comisión, tiene carácter ilegal.
(51)
La ventaja para el beneficiario equivaldrá a la diferencia entre el precio pagado por Hammar (8 millones SEK) y el precio de mercado de la Instalación.
(52)
Para determinar el precio de mercado de la Instalación, la Comisión examinará las posibles alternativas y estimaciones disponibles, a saber: i) los 17 millones SEK pagados efectivamente por FABV a Chips AB el 18 de febrero de 2008, ii) los 40 millones SEK pagados realmente por los empresarios locales a Hammar, iii) la estimación de 27 millones SEK realizada por Colliers International antes de la venta, iv) la estimación de 30 millones SEK realizada por Swedbank en junio de 2008, y v) la tasación de 21 millones SEK incluida en el informe de PWC.
(53)
La Comisión considera que el precio de 17 millones SEK pagado por FABV a Chips AB cuando compró la Instalación no constituye una prueba convincente del valor de mercado. La Comisión ya explicó en la Decisión de incoación que Chips AB había aceptado por la Instalación un precio inferior a su valor de mercado estimado porque quería evitar los daños que podrían derivarse para su reputación del cierre de la Instalación y de la consiguiente destrucción de puestos de trabajo. También quería aprovechar la posibilidad de proceder a una venta rápida y cerrar el capítulo de sus operaciones Topp. Un operador privado en una economía de mercado que no tuviera esas limitaciones (específicas de Chips AB) habría exigido un precio mayor. Por todo ello, la Comisión no considera necesario responder al argumento de Hammar resumido en el considerando 27 de la presente Decisión, que por añadidura se refiere a un aspecto que no forma parte de la investigación formal.
(54)
Sobre la base de la información recibida durante el procedimiento de investigación formal, la Comisión ha comprobado también que el importe de 40 millones SEK acordado con los empresarios locales no parece ser una buena referencia para el precio de mercado de la Instalación, puesto que los empresarios financiaron esa cantidad en parte mediante un préstamo bancario y en parte mediante un préstamo de la propia Hammar. El elevado porcentaje de fondos proporcionado por el vendedor (que era al mismo tiempo el acreedor de la transacción) y el correspondiente riesgo de crédito soportado por él no parecen respaldar directamente la afirmación de que el precio nominal de 40 millones SEK representaba el valor financiero real de la Instalación. El precio nominal pagado en esa operación no constituye, por tanto, una prueba convincente del precio que se habría abonado por la Instalación si la venta se hubiese realizado en condiciones de mercado, pero sí es, ciertamente, otro indicio de que el precio de 8 millones SEK no refleja el valor de mercado de la Instalación. De hecho, ambas opciones se establecieron en un período inferior a tres semanas, y esa gran diferencia de precio en un breve intervalo de tiempo confirma que ese importe no era un precio de mercado.
(55)
En relación con las estimaciones de Colliers International y Swedbank, en principio la Comisión no ve razón alguna para poner en duda que sean independientes y han sido elaboradas de acuerdo con las normas generalmente aceptadas. Sin embargo, la Comisión reconoce que esas estimaciones no son directamente comparables, debido a la divergencia de algunas de las hipótesis en que están basadas. Sobre la base de la información disponible, la Comisión no puede tener absoluta certeza de que tales estimaciones reflejen con la mayor fiabilidad el verdadero valor de mercado de la Instalación, ya que se basan en hipótesis y comparaciones con otras operaciones realizadas en el mercado, más que con operaciones centradas en la propia Instalación.
(56)
Una vez sopesados todos los factores, la Comisión considera apropiado utilizar el valor de mercado de la tercera estimación del informe de PWC. Como se señala en el considerando 48, la Comisión reconoce que esa tercera estimación (a pesar de que es posterior a las transacciones) está basada en cifras sobre los flujos de efectivo derivados de un acuerdo de arrendamiento realmente existente (el acuerdo entre Hammar y los empresarios locales), por lo que se basa en observaciones reales del mercado. A este respecto, la estimación de 21 millones SEK constituye una estimación plausible, aunque prudente, del valor de mercado de la Instalación, en comparación con las estimaciones de Colliers International y Swedbank. Por otra parte, la Comisión señala que, el 13 de febrero de 2008, Hammar aceptó un acuerdo de opción en virtud del cual podía comprar la Instalación por 8 millones SEK, y ejerció esa opción el 11 de agosto de 2008. El 1 de marzo de 2008, Hammar suscribió un acuerdo de opción con los empresarios locales para venderles la Instalación por 40 millones SEK, y el contrato de venta se perfeccionó, en ejercicio de la opción, el 2 de septiembre de 2008. La fecha que se utiliza en el informe de PWC como base para estimar el valor de la Instalación (21 millones SEK) es el 1 de marzo de 2008. Dada la proximidad temporal entre todas estas transacciones, no hay razón alguna para considerar que el valor de mercado de la Instalación hubiese podido ser sustancialmente distinto de 21 millones SEK en el momento en que Hammar la adquirió o suscribió el acuerdo de opción.
(57)
Sobre esta base, la ventaja otorgada a Hammar asciende a 13 millones SEK (1,3 millones EUR). La ventaja se calcula como la diferencia entre el valor de mercado de la Instalación (21 millones SEK) y el precio real (8 millones SEK) pagado por ella por Hammar.
4.2. Compatibilidad de la ayuda
(58)
Ni Suecia ni Hammar han presentado argumentos sobre la compatibilidad de la ayuda. Los únicos objetivos indicados por las autoridades suecas respecto a la medida en cuestión eran la voluntad del Municipio de preservar la actividad de la empresa y salvaguardar simultáneamente el empleo en la zona de Vänersborg.
(59)
Dado que el Municipio no está situado en una zona asistida (véase el considerando 14), no reúne las condiciones para recibir ayudas regionales. Los tipos de objetivo de la medida presentados por Suecia podrían tomarse en consideración a la luz de la Comunicación de la Comisión en la que se establecen las directrices comunitarias sobre ayudas estatales de salvamento y de reestructuración de empresas en crisis (18). Sin embargo, no hay indicios de que las condiciones establecidas en esas directrices se cumplan en el presente caso. En particular, nada indica que Hammar fuese una empresa en crisis en el momento de su compra de la Instalación.
(60)
En cualquier caso, hasta ahora no se ha demostrado suficientemente que la medida fuese necesaria y proporcionada para alcanzar objetivos de interés común. Por lo tanto, la Comisión no ha determinado ningún motivo para declarar la ayuda compatible con el mercado interior de conformidad con el artículo 107, apartado 3, del TFUE.
(61)
No parece existir ningún otro fundamento de compatibilidad. Por consiguiente, la Comisión concluye que la venta de la Instalación a Hammar por el Municipio constituye una ayuda estatal ilegal e incompatible con el mercado interior con arreglo al artículo 107, apartado 1, del TFUE.
4.3. Acuerdo de arrendamiento y precio de la opción
(62)
En la Decisión de incoación, la Comisión también planteó dudas sobre el cumplimiento de las condiciones de mercado tanto del acuerdo de arrendamiento celebrado entre FABV y Hammar el 13 de febrero de 2008 como del precio de la opción de compra de la Instalación concedida a Hammar (véase el apartado 38 de la Decisión de incoación).
(63)
En cuanto al acuerdo de arrendamiento, la Comisión considera que conlleva una ayuda estatal, habida cuenta de que los requisitos necesarios del artículo 107, apartado 1, del TFUE se cumplen por idénticos motivos que los indicados en el apartado 4.1: i) el beneficiario de la medida (Hammar) puede considerarse una empresa, ii) las decisiones de FABV son imputables al Estado y, en la medida en que tienen repercusiones financieras, implican la utilización de fondos estatales, iii) la medida es selectiva, puesto que benefició a una empresa concreta, iv) como se explica en el considerando, y como se reconoce en el informe de PWC presentado por la propia Hammar, la Comisión considera que los alquileres facturados por FABV a Hammar están por debajo del precio de mercado y, por lo tanto, suponen una ventaja para Hammar, y v) aunque Hammar opera exclusivamente a nivel local, interviene en un mercado en el que no puede descartarse un efecto sobre la competencia y el comercio en el interior de la Unión y el EEE.
(64)
Para determinar la ventaja de Hammar, debe realizarse una comparación entre el alquiler acordado entre FABV y Hammar el 13 de febrero de 2008 (0,5 millones SEK durante el primer año) y el alquiler acordado el 1 de marzo de 2008 entre Hammar y los empresarios locales (3,5 millones SEK durante el primer año). La Comisión considera que las condiciones de este último acuerdo representan el valor de mercado del alquiler de la Instalación, dado que fue convenido por dos agentes privados atendiendo a criterios racionales desde el punto de vista económico. También hay que señalar a este respecto que el informe de PWC utiliza este último importe para calcular el valor de la Instalación. Dado que Hammar únicamente pagó el alquiler al Municipio durante unos seis meses, entre el 1 de marzo y el 11 de agosto de 2008 (fecha en la que ejerció su opción), el cálculo prorrateado de la ventaja de 3 millones SEK -la diferencia entre los alquileres acordados, respectivamente, entre FABV y Hammar y entre Hammar y los empresarios locales- ofrecería una cifra de 1,5 millones SEK (0,15 millones EUR).
(65)
Dado que no existe ni ha sido alegado ningún fundamento de compatibilidad (véase la sección 4.2), la Comisión concluye que el acuerdo de arrendamiento celebrado entre FABV y Hammar el 13 de febrero de 2008 supone una ayuda estatal ilegal e incompatible con el mercado interior con arreglo al artículo 107, apartado 1, del TFUE.
(66)
En relación con el precio de la opción de compra de la Instalación concedida a Hammar, la Comisión señala que no parece ser ejecutable, ya que, con arreglo a la legislación sueca, los compromisos de compraventa de bienes raíces en un momento futuro no son, en principio, vinculantes (19). La ventaja que Hammar podría haber derivado de esa opción es, pues, muy incierta, cuando no inexistente, y en cualquier caso bien podría haber sido compensada por el alquiler abonado o el precio de venta. Así pues, no cabe establecer con firmeza que Hammar obtuviese de esa opción una ventaja independiente de la recibida a través del acuerdo de arrendamiento y la posterior venta de la Instalación.
5. RECUPERACIÓN
(67)
El artículo 14, apartado 1, del Reglamento (CE) no 659/1999 del Consejo, de 22 de marzo de 1999, por el que se establecen disposiciones de aplicación del artículo 93 del Tratado CE (20), dispone que «cuando se adopten decisiones negativas en casos de ayuda ilegal, la Comisión decidirá que el Estado miembro interesado tome todas las medidas necesarias para obtener del beneficiario la recuperación de la ayuda».
(68)
Dado que la medida que nos ocupa constituye una ayuda ilegal e incompatible, procede recuperar su importe para restablecer la situación que existía en el mercado antes de su concesión. Por consiguiente, la recuperación se llevará a cabo a partir del momento en que se produjo la ventaja para el beneficiario, es decir, cuando la ayuda fue puesta a su disposición, y generará intereses hasta su recuperación efectiva.
(69)
El elemento de ayuda incompatible de la medida debe calcularse en 14,5 millones SEK, resultado de sumar la diferencia entre el precio de mercado de la Instalación (21 millones SEK) y el precio pagado por Hammar (8 millones SEK) y el importe que debería recuperarse en virtud del acuerdo de arrendamiento (es decir, 13 millones SEK más 1,5 millones SEK).
(70)
Deben pagarse intereses de recuperación por esa cantidad. Por lo que respecta al elemento de ayuda incompatible (13 millones SEK), los intereses se calcularán a partir de la fecha en que Hammar ejerció su opción y adquirió la Instalación a FABV, es decir, el 11 de agosto de 2008. En cuanto al otro elemento de ayuda incompatible (1,5 millones SEK), los intereses de recuperación se calcularán a partir de la fecha en que comenzó a adeudarse el alquiler, es decir, el 1 de marzo de 2008.
HA ADOPTADO LA PRESENTE DECISIÓN:
Artículo 1
La ayuda estatal por valor de 14,5 millones SEK concedida ilegalmente por Suecia, en vulneración del artículo 108, apartado 3, del Tratado de Funcionamiento de la Unión Europea, en favor de Hammar Nordic Plugg AB, en forma de la venta y el alquiler de propiedad pública en Brålanda, en el Municipio de Vänersborg, por debajo de su valor de mercado, es incompatible con el mercado interior.
Artículo 2
1. Suecia recuperará la ayuda mencionada en el artículo 1 de Hammar Nordic Plugg AB.
2. Las sumas que deben recuperarse devengarán intereses desde la fecha en que fueron puestas a disposición de Hammar Nordic Plugg AB y hasta su recuperación efectiva.
3. Los intereses se calcularán sobre una base compuesta de conformidad con el capítulo V del Reglamento (CE) no 794/2004 de la Comisión (21).
Artículo 3
1. La recuperación de la ayuda mencionada en el artículo 1 será inmediata y efectiva.
2. Suecia garantizará que la presente Decisión se aplique en el plazo de cuatro meses a partir de su fecha de notificación.
Artículo 4
1. En el plazo de dos meses a partir de la fecha de notificación de la presente Decisión, Suecia presentará la siguiente información a la Comisión:
a)
el importe total (principal e intereses de recuperación) que debe recuperarse del beneficiario;
b)
una descripción detallada de las medidas ya adoptadas y previstas para el cumplimiento de la presente Decisión;
c)
documentación que demuestre que se ha ordenado al beneficiario el reembolso de la ayuda.
2. Hasta que la recuperación de la ayuda mencionada en el artículo 1 haya concluido, Suecia mantendrá informada a la Comisión del avance de las medidas nacionales adoptadas en aplicación de la presente Decisión. Presentará inmediatamente, a simple petición de la Comisión, información sobre las medidas ya adoptadas y previstas para el cumplimiento de la presente Decisión. También proporcionará información detallada sobre los importes de la ayuda y los intereses ya recuperados del beneficiario.
Artículo 5
El destinatario de la presente Decisión es el Reino de Suecia.
Hecho en Bruselas, el 8 de febrero de 2012.