ROZHODNUTÍ KOMISE
ze dne 8. března 2011
o opatření C 18/10 (ex NN 20/10), které Francouzská republika zavedla ve prospěch dodavatelů v leteckém průmyslu (záruka „Aero 2008“)
(oznámeno pod číslem K(2011) 1378)
(Pouze francouzské znění je závazné)
(Text s významem pro EHP)
(2011/393/EU)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 108 odst. 2 první pododstavec této smlouvy,
s ohledem na Dohodu o Evropském hospodářském prostoru, a zejména na čl. 62 odst. 1 písm. a) této dohody,
poté, co vyzvala zúčastněné strany k podání připomínek v souladu s těmito články (1),
vzhledem k těmto důvodům:
I. POSTUP
(1)
Dne 17. října 2008 zahájila Komise šetření z vlastního podnětu ohledně pojištění proti kurzovému riziku, jež poskytla společnost Coface dodavatelům v leteckém průmyslu (dále jen opatření či záruka „Aero 2008“) (CP 294/08).
(2)
Žádosti o informace byly zaslány Francouzské republice dne 4. listopadu 2008, 15. května 2009 a 30. září 2009. Francouzská republika na ně odpověděla dne 8. prosince 2008, 18. června 2009 a 30. října 2009. Ve stejný den byla každá z odpovědí také zaevidována.
(3)
Dne 17. prosince 2009 proběhlo jednání mezi útvary Komise a francouzskými orgány. Po tomto jednání předložila Francouzská republika dne 22. února 2010 doplňující informace.
(4)
Dopisem ze dne 20. července 2010 oznámila Komise Francouzské republice své rozhodnutí zahájit řízení o tomto opatření podle čl. 108 odst. 2 Smlouvy.
(5)
Rozhodnutí Komise o zahájení řízení bylo zveřejněno v Úředním věstníku Evropské unie (2). Komise vyzvala zúčastněné strany k předložení připomínek k dotčenému opatření.
(6)
Komise k této věci neobdržela žádné připomínky zúčastněných stran.
(7)
Dne 20. září 2010 předložila Komisi své připomínky Francouzské republiky.
(8)
Dopisem ze dne 15. listopadu 2010 si Komise vyžádala od Francouzské republiky doplňující informace. Francouzská republika odpověděla dopisem ze dne 15. prosince 2010, jenž byl ve stejný den zaevidován útvary Komise.
(9)
Francouzská republika předložila doplňující informace dopisem ze dne 31. ledna 2011, který byl ve stejný den zaevidován útvary Komise.
II. POPIS OPATŘENÍ
II.1 Právní základ
(10)
Francouzské orgány tvrdily, že právní základ opatření představují články L 432-1, L 432-2, R 442-1 a R442-8-4 zákona o pojišťovnictví.
II.2 Příjemci
(11)
Možnými příjemci opatření jsou dodavatelé v leteckém průmyslu třídy 2 a nižší (3).
(12)
Velikost příjemců není omezena. Způsobilými nejsou dodavatelé, v nichž výrobce letadel vlastní podíl vyšší než 25 %.
(13)
Podniky v potížích nemají k dotčenému opatření přístup.
(14)
Opatření mohou využít dodavatelé, kteří působí ve Francii, a to včetně těch, kteří zde mají pobočku nebo sídlo a kteří přitom zásobují výrobce letadel se sídlem mimo Francii. Opatření se ale nevztahuje na dodavatele, kteří nemají pobočku ve Francii a dodávají výrobcům letadel usazeným v jiné zemi.
(15)
Podle informací poskytnutých Francií jsou v současnosti příjemci tohoto opatření společnosti AD Industrie, Aerofonctions, Axon Cable a Exameca. Jedná se o dodavatele v leteckém průmyslu se sídlem ve Francii, jimž společnost Coface poskytla koncem roku 2008 pojištění proti kurzovému riziku.
II.3 Hospodářské souvislosti
(16)
Podle Francie vyžadují výrobci letadel od svých dodavatelů v rostoucí míře, aby předkládali nabídky v amerických dolarech (dále jen „dolar“ či „USD“). V případě slabého dolaru způsobují středně- či dlouhodobé dodavatelské smlouvy problémy jak francouzským, tak i jiným dodavatelům, jejichž hlavní náklady vznikají v eurozóně.
(17)
Podle vysvětlení Francie mají některé společnosti v leteckém průmyslu potíže získat pojištění proti kurzovému riziku EUR/USD, jež by odpovídalo jejich potřebám. Ačkoli jsou produkty pojištění proti kurzovému riziku na finančních trzích běžné, konkrétní podmínky nabízených pojistek vždy neodpovídají zvláštním potřebám některých podniků. Podle francouzských orgánů tak zejména banky nejčastěji nabízejí pojištění proti kolísání kurzu EUR/USD maximálně na dobu dvou let.
II.4 Popis opatření
(18)
Záruka „Aero 2008“ spočívá v pojišťovacím mechanismu proti riziku kolísání kurzu mezi dolarem a eurem. Dodavatelé v leteckém průmyslu, kteří uzavřeli dodavatelské smlouvy v dolarech, získávají v případě silného dolaru, ale ztrácejí, je-li dolar slabý. Uvedená záruka jim umožňuje pojistit se proti ztrátám pro případ slabého dolaru a na silném dolaru do určité míry vydělávat.
(19)
Dotčené opatření spravuje společnost Coface. Coface je jednou z hlavních francouzských společností v oblasti pojištění vývozních úvěrů. Od roku 2002 patří do skupiny Natixis. Natixis je dceřinou společností skupiny BPCE, jež vznikla v roce 2009 spojením banky Banque Populaire a spořitelny Caisse d’Épargne.
(20)
Celkový objem financování je omezen na kurzové riziko u dodávek v hodnotě do 500 milionů EUR. Skutečně pojištěné částky zatím představují jen malou část (přibližně 10 milionů EUR) nejvyšší možné částky. Zainteresované podniky mohou požádat o tuto záruku až do 15. prosince 2012.
(21)
Každý dodavatel pro letecký průmysl, který má zájem o záruku „Aero 2008“, si musí zažádat o pojištění kurzového rizika a prokázat, že se pojištění týká dodávek fakturovaných v dolarech. Poté obdrží od Coface nabídku, ve které je uvedena výše obchodního obratu v dolarech a „zaručený“ kurz vůči dolaru, přičemž záruční komise stanoví tyto dva parametry při zohlednění původní žádosti podané dodavatelem. Pojištěné částky jsou omezeny na zlomek všech smluv vyjádřených v dolarech, které pojištěnec uzavřel. Nabídka platí nejvýše na dobu 5 let. Dodavatel může nabídku Coface přijmout nebo odmítnout. Výši pojištěného obchodního obratu nelze po vydání souhlasu s pojištěním společností Coface měnit.
(22)
Je-li dolar slabší než zaručený kurz, vyplatí Coface pojištěným podnikům vyrovnání ve výši 100 % utrpěné kurzové ztráty. V případě silného dolaru podniky vyplatí Coface určitou účast na zisku. Pojištěnec si může zvolit mezi 25 % a 50 % navýšení kurzu dolaru zjištěného během aktualizace kurzu. Příspěvek, jenž bude muset podnik zaplatit Coface, se potom vypočte na základě tohoto revidovaného kurzu. U účasti na zisku existují dvě možnosti:
-
Možnost 1: revidovaný kurz se rovná původnímu zaručenému kurzu při odečtení rozdílu mezi původně zaručeným kurzem a směnným kurzem aktuálním v den odečtení (denní referenční směnný kurz („fixing“) Evropské centrální banky) ve výši podílu pojištěné účasti na zisku.
-
Možnost 2: stejný způsob jako u možnosti 1, ale účast na zisku (tzn. rozdíl mezi původním zaručeným kurzem a směnným kurzem v den zaúčtování) je omezena na 15 centů.
(23)
Částka, kterou zaplatí dodavatelé, kteří jsou příjemci pojištění proti kurzovému riziku, bude v případě silného dolaru nižší než částka, již dostanou při srovnatelném oslabení dolaru. Vyplácení účasti na zisku umožňuje dodavatelům využít do určité míry silného dolaru. Postoupení části zisku obdrženého při silném dolaru umožňuje na oplátku snížení nutného pojistného na krytí rizika pro případ slabého dolaru.
(24)
Pojistné, jež musí dodavatelé zaplatit, aby mohli využít záruky Aero 2008, je stanoveno a fakturováno v okamžiku upsání pojištění. Pojištěnci se mohou rozhodnout pro okamžité splacení pojistného nebo ho uhradit ve splátkách. Dodavatelé, kteří se rozhodnou pro tuto možnost, musí zaplatit 25 % hodnoty pojistného v okamžiku uzavření smlouvy a zbytek za každý pojištěný rok k 31. lednu daného roku. V tomto případě je kvůli zajištění úvěrového rizika při splácení pojistného účtován úrok rovnající se 12měsíční sazbě EURIBOR navýšené o 60 bazických bodů (4). Ze čtyř podniků, které uzavřely toto pojištění, dva zvolily úhradu ve splátkách: AD Industrie a Exameca.
(25)
Dodavatelé musí jako doklad předložit daňové doklady potvrzující částky placené v USD.
(26)
Podle francouzských orgánů jsou všechny transakce uskutečňované společností Coface v rámci záruky Aero 2008 prováděny na účet francouzského státu. Coface používá pro tyto transakce zvláštní bankovní účet francouzského státu. Francouzský stát je sice majitelem tohoto účtu, ale Coface k němu má přístup, aby mohla provádět finanční transakce, jako je nákup opcí. Pojistné hrazené příjemci se převádí přímo na tento účet. To znamená, že Coface jako společnost nenese žádné riziko, protože opatření spravuje pro francouzský stát. Ten tedy nese v tomto konkrétním případě finanční riziko.
(27)
Výpočet pojistného požadovaného Coface probíhá pro každý případ zvlášť. Podle Francie odráží pojistné tržní cenu příslušných nástrojů na krytí kurzového rizika. Finanční nástroje kupuje společnost Coface jménem a na účet francouzského státu. V okamžiku nabídky záruky dodavateli tyto nástroje pokrývají veškeré její kurzové riziko po celou dobu trvání záruky.
(28)
V případě silného dolaru musí dodavatel uhradit Coface částku spojenou s rozdílem mezi zaručeným kurzem a referenčním směnným kurzem platným v den splatnosti. Pokud se pojištěnec ocitne v platební neschopnosti, bude muset Coface na účet státu splnit svůj smluvní závazek a pokrýt záruku. Třetí strana, jež si koupila příslib platby v případě silného dolaru, obdrží tuto platbu z bankovního účtu francouzského státu, který však od dodavatele v platební neschopnosti pravděpodobně nedostane žádnou nebo úplnou náhradu.
(29)
Francouzskému státu hrozí také ztráty v případě, kdy dodavatelé hradí část platby pojistného ve splátkách, pokud dlužný zůstatek za pojistné není uhrazen během pojistného roku.
(30)
Opatření začalo platit na podzim roku 2008. O formální nabídku Coface požádalo jedenáct podniků a čtyři z nich ji přijaly, zatímco dva poté snížily částku, o kterou původně žádaly. Všechny tyto nabídky byly přijaty v listopadu a prosinci roku 2008. Podle informací poskytnutých francouzskými orgány nebyla v letech 2009 a 2010 přijata žádná nabídka.
(31)
Dvě ze čtyř záruk platí až do konce roku 2013 (tj. pět let), platnost jedné skončila v roce 2010 (tj. po dvou letech) a jedna vypršela v roce 2009 (tj. po jednom roce). Záruky platné až do roku 2013 se týkají objemů dodávek za rok. Celkový objem potenciálně dotčených dodávek se blíží 19 milionům USD. Jelikož se ale někteří dodavatelé rozhodli pojistit jen část svých dodávek, záruky se týkají přibližně 12 milionů USD. Tři ze čtyř dodavatelů obdrželi pojištění na dodávky, jež jsou vždy nižší než 2,8 milionu USD. Společnost Axon Cable si zachovává „účast na zisku“ v případě silného dolaru ve výši 25 %, zatímco ostatní dodavatelé mají „účast na zisku“ 50 %.
(32)
Následující tabulku předložila Francie během jednání, jež se konalo v prosinci roku 2009. Tabulka uvádí přehled dotčených dodavatelů, záruk poskytnutých na každý rok a zaručený roční směnný kurz. Celkovou částku nabídnutou Coface nepřijaly společnosti AD Industrie a Axon Cable.
AD Industrie
Aerofonctions
Axon Cable
Exameca
2009
-
0,264 mil. USD/[…] (5)
0,256 mil. USD/[…]
-
2010
2 mil. USD/[…]
-
0,384 mil. USD/[…]
2,712 mil. USD/[…]
2011
2 mil. USD/[…]
-
0,205 mil. USD/[…]
-
2012
2 mil. USD/[…]
-
0,511 mil. USD/[…]
-
2013
2 mil. USD/[…]
-
0,511 mil. USD/[…]
-
CELKEM
8 mil. USD
0,264 mil. USD
1,866 mil. USD
2,712 mil. USD
Max. částka nabídnutá Coface
12,7 mil. USD
0,264 mil. USD
3,74 mil. USD
2,712 mil. USD
Pojistné
2,54 %
2,48 %
1,35 %
2,55 %
Účast na zisku
50 %
50 %
25 %
50 %
II.5 Shrnutí pochybností, jež vedly k zahájení formálního vyšetřovacího řízení
(33)
Rozhodnutí o zahájení řízení podle čl. 108 odst. 2 SFEU bylo odůvodněno určitými pochybnostmi ohledně nepřítomnosti státní podpory a případné slučitelnosti přezkoumávané podpory s pravidly státní podpory.
(34)
Zaprvé měla Komise pochybnosti o tom, zda pojistné hrazené příjemci odpovídá tržním cenám. Přesněji řečeno se Komise domnívala, že francouzské orgány neprokázaly, že placené pojistné pokrývá následující prvky: správní náklady Coface spojené se správou pojištění, riziko platební neschopnosti dodavatele, úvěrové riziko v případě hrazení pojistného ve splátkách a ziskové rozpětí. Nešlo proto vyloučit, že se nejedná o selektivní hospodářské zvýhodnění dodavatelů, kteří získali záruku. Vzhledem k tomu, že opatření „Aero 2008“ se dalo považovat za přičitatelné Francii, nebylo možné vyloučit, že by mohlo představovat státní podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU.
(35)
Zadruhé Komise pochybovala, že došlo k narušení trhu, pokud jde o pojišťovací nástroje proti kurzovému riziku, poskytované malým a středním podnikům a velkým společnostem v souvislosti s krátko- a dlouhodobými dopady kolísání kurzu mezi eurem a dolarem.
(36)
Zatřetí Komise pochybovala, že opatření má motivační účinek, protože dodavatelé mohli získat pojištění proti kurzovému riziku, i pokud si žádost podali až po podpisu dodavatelské smlouvy.
(37)
Začtvrté vyjádřila Komise pochybnosti o přiměřenosti opatření, jelikož není omezeno na podniky, které prokáží potíže se získáním pojištění proti kurzovému riziku od své banky.
(38)
Zapáté Komise pochybovala, zda případný kladný účinek této podpory může převážit nad zápornými účinky tak, aby nedošlo ke změnám obchodních podmínek v takové míře, jež by byla v rozporu se společným zájmem.
III. PŘIPOMÍNKY ZÚČASTNĚNÝCH STRAN
(39)
Komise neobdržela žádné připomínky zúčastněných stran.
IV. KOMENTÁŘE FRANCOUZSKÉ REPUBLIKY
(40)
Francie se domnívá, že pojistné účtované v rámci záruky Aero 2008 odpovídá tržní hodnotě poskytnutého pojištění proti kurzovému riziku, a dotčené opatření tak nepředstavuje státní podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU.
(41)
Francouzské orgány předložily Komisi podrobný popis metodiky, na jejímž základě jsou určovány výše pojistného účtovaného v rámci záruky Aero 2008.
(42)
Francie poskytla informace, které umožňují zjistit přesnou tržní hodnotu finančních produktů, jež jsou nutné pro zavedení pojištění. Toto pojištění se skládá z finančních nástrojů, jejichž kombinací vzniká jeho platební profil: forwardové nákupy EUR a USD, nákupy a prodej opcí na EUR a USD.
(43)
Tržní hodnota těchto finančních nástrojů se vypočítává na základě údajů softwaru Bloomberg, jednoho z předních světových nástrojů v oblasti finančních informací. Francie dodala výpisy ze softwaru Bloomberg pro všechny finanční nástroje, jež tvoří pojištění poskytnuté čtyřem dodavatelům, kteří získali záruku „Aero 2008“.
(44)
Takto stanovené tržní hodnoty zahrnují ziskové rozpětí ve prospěch finančních institucí, u kterých Coface tyto nástroje kupuje. Podle informací poskytnutých Francií produkty pojištění proti kurzovému riziku nabízené bankami obvykle nezahrnují úhradu pojistného, protože bankovní sektor si bere svou odměnu ze zaručených kurzů a cen opcí. Dotčená rozpětí jsou zahrnuta do tvorby cen finančních produktů tvořících pojištění nabízené dodavatelům, a jsou proto kryta pojistným, které si Coface účtuje. Coface při stanovení kurzu navíc vždy vybírá zaručený forwardový kurz, jenž je vyšší než nejvyšší tržní forwardový kurz daného roku.
(45)
K pokrytí dodatečných správních nákladů, které Coface vznikají v souvislosti se správou opatření, je do částky pojistného zahrnuto rozpětí ve výši 40 bazických bodů. Toto rozpětí představuje 17 % až 32 % (6) celkové hodnoty pojistného účtovaného čtyřem podniků, které získaly záruku „Aero 2008“.
(46)
Francouzské orgány poskytly rovněž podrobné vysvětlení zohlednění rizika platební neschopnosti dodavatele v rámci výpočtu účtovaného pojistného. Jak je popsáno v 28. bodě odůvodnění, platební neschopnost dodavatele může v případě silného dolaru znamenat ztrátu pro francouzský stát.
(47)
Coface stanovuje riziko platební neschopnosti dodavatele na základě ratingového systému francouzských podniků Score @rating, který začala používat v roce 2002 a jenž vychází z její dvacetileté zkušenosti v oblasti hodnocení podniků. Díky systému Score @rating získala společnost Coface pro výkon své ratingové činnosti ve Francii od bankovní komise (Commission bancaire) status „External Credit Assesment Institution“ (ECAI). Toto osvědčení bylo vystaveno v souladu s předpisy dohody Basilej II. Následující tabulka uvádí srovnání mezi různými uznávanými ratingovými systémy (7):
ECAI
Coface
Banque de France
Fitch
Moddy’s
S & P
Riziková váha
Basilejské mapování
1
10 až 9
3++ až 3+
AAA až AA-
Aaa až Aa3
AAA až AA-
20 %
2
8
3
A+ až A-
A1 až A3
A+ až A-
50 %
-
3
7 až 6
4+
BBB+ až BBB-
Baa1 až Baa3
BBB+ až BBB-
100 %
Hodnocení dlouhodobého rizika
4
5 až 4
4 až 5+
BB+ až BB-
Ba1 až Ba3
BB+ až BB-
100 %
5
3
5 až 6
B+ až B-
B1 až B3
B+ až B-
150 %
6
2 až 1
8 až 9
CCC+ a méně
Caa1 a méně
CCC+ a méně
150 %
(48)
Systém Score @rating uděluje rizikovou známku, jež odpovídá rozdělení pravděpodobnosti platební neschopnosti na jednotlivá pásma. Analyzovaným rizikem je zákonný úpadek podniku nebo jeho platební neschopnost stejné závažnosti. Každé známce na stupnici od 1 do 10 odpovídá průměrná míra jednoroční platební neschopnosti. Níže uvedená tabulka uvádí míry jednoroční platební neschopnosti, jež odpovídají jednotlivým známkám systému Score @rating (8):
Velmi vysoké riziko
Středně vysoké riziko
Slabé riziko
Score @rating
1
2
3
4
5
6
7
8
9
10
Míra jednoroční platební neschopnosti
25 %
10 %
4 %
2 %
1,3 %
0,7 %
0,4 %
0,15 %
0,05 %
0 %
(49)
Aby Coface mohla čelit riziku platební neschopnosti pojištěnce v případě silného dolaru, musí se pomocí finančních nástrojů (9) pojistit až do výše pravděpodobnosti platební neschopnosti. Pomocí softwaru Bloomberg je možno vypočítat cenu nástrojů nutných k pokrytí úvěrového rizika ke dni kótování určitého pojištění. Výše pojistného se tudíž upravuje podle rizika platební neschopnosti stanoveného na základě systému Score @rating a ceny nástrojů nutných ke krytí tohoto rizika.
(50)
Základ pro stanovení pojistného používaného v rámci záruky „Aero 2008“ tvoří prvky popsané ve 40. až 49. bodě odůvodnění. Francouzské orgány předložily podrobné složení pojistného účtovaného čtyřem dodavatelům, kteří záruku získali. Je uvedeno v následující tabulce:
Axon Cable
Exameca
Ad Industrie
Aerofonction
Datum kótování
5.12.2008
11.12.2008
14.11.2008
21.10.2008
Známka Coface při kótování
(…)
(…)
(…)
(…)
Začáteční rok
2009
2010
2010
2009
Konečný rok
2013
2010
2013
2009
Účast na zisku
25 %
50 %
50 %
50 %
Účast na zisku omezena na 15 centů?
ano
ano
Ano
Ne
Platební lhůta
3 měsíce
2 měsíce
3 měsíce
3 měsíce
Celková částka v USD
1 865 000
2 712 000
8 000 000
264 000
Tržní cena pojištění
(…)
(…)
(…)
(…)
Úvěrové riziko
(…)
(…)
(…)
(…)
Rozpětí pro správní náklady
0,40 %
0,40 %
0,40 %
0,40 %
CELKEM
1,26 %
2,43 %
2,43 %
2,29 %
Pojistné Coface
1,35 %
2,55 %
2,54 %
2,48 %
Odchylka kvůli realizačnímu riziku (10)
0,09 %
0,12 %
0,11 %
0,19 %
(51)
Podle francouzských orgánů je kvůli takto stanovené struktuře pojistného toto pojištění méně atraktivní než produkty nabízené bankovním sektorem. Podmínky nabízené v rámci záruky „Aero 2008“ tak nejsou výhodnější než tržní podmínky a pojistné tak zahrnuje tržní hodnotu finančních produktů nutných pro zavedení pojištění, a to včetně ziskového rozpětí, správních nákladů společnosti Coface a hodnoty rizika platební neschopnosti dodavatelů. Francie proto tvrdí, že opatření neobsahuje selektivní hospodářskou výhodu, a nepředstavuje tak státní podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU.
(52)
Francie také uvedla, že z jedenácti podniků, které dostaly nabídku Coface, se jich sedm rozhodlo ji odmítnout. Podle informací poskytnutých francouzskými orgány dva z dotčených podniků prohlásily, že bankovní podmínky jsou výhodnější (zejména se nemusí platit žádné pojistné), a dva další tvrdily, že podmínky nabízené Coface nejsou zajímavé (především neatraktivní zaručený kurz). Jeden podnik uvedl, že platební podmínky nejsou v souladu s navrhovanou zárukou, další, že se mu nakonec podařilo uzavřít smlouvu v EUR, a třetí, že do konce platnosti příslibu záruky nebyla dosud ukončena jednání s kupcem.
V. POSOUZENÍ OPATŘENÍ
(53)
Určité opatření představuje státní podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU, pokud splňuje čtyři podmínky: je poskytováno státem nebo ze státních prostředků, selektivně zvýhodňuje určité podniky nebo určitá odvětví hospodářské činnosti, narušuje nebo může narušit hospodářskou soutěž a ovlivnit obchod mezi členskými státy.
(54)
Jak je upřesněno v 34. bodě odůvodnění, rozhodnutí o zahájení formálního vyšetřovacího řízení se v první řadě zakládalo na pochybnostech, zda pojistné zaplacené příjemci odpovídá tržní ceně. Přesněji řečeno se Komise domnívala, že francouzské orgány neprokázaly, že placené pojistné pokrývá následující prvky: správní náklady Coface spojené se správou pojištění, riziko platební neschopnosti dodavatele, úvěrové riziko v případě hrazení pojistného ve splátkách a ziskové rozpětí. Nebylo proto možno vyloučit, že se nejedná o selektivní hospodářské zvýhodnění dodavatelů, kteří záruku získali.
(55)
Po zahájení řízení podle čl. 108 odst. 2 SFEU provedly útvary Komise analýzu informací poskytnutých francouzskými orgány, aby zjistily, zda je opatření v souladu se zásadou soukromého investora v tržním hospodářství, tzn. zda podmínky nabízené společností Coface jsou ve shodě s tržními podmínkami nabízenými soukromými hospodářskými subjekty.
(56)
Komise předně konstatuje, že se francouzské orgány zavázaly k tomu, že Coface stanoví pro všechny podniky, jež si o záruku zažádají, výši použitelného pojistného na základě metodologie podrobně popsané v oddílu IV (11).
(57)
Komise zjišťuje, že produkty srovnatelné s produkty nabízenými Coface jsou rovněž dostupné na trhu.
(58)
Komise poté ověřila, zda tržní cena účtovaná společností Coface za záruku je v souladu s tržními cenami uplatňovanými soukromými hospodářskými subjekty.
(59)
Komise se domnívá, že ceny finančních nástrojů nutných pro zavedení záruky jsou skutečně tržními cenami, jak to potvrzuje výpis ze softwaru Bloomberg poskytnutý Francií, a že se věrně odrážejí v pojistném účtovaném společností Coface.
(60)
Tržní cena těchto finančních produktů k tomu zahrnuje ziskové rozpětí ve prospěch finančních institucí, u nichž Coface dotčené nástroje zakoupila.
(61)
Francouzské orgány rovněž prokázaly, že k pokrytí správních nákladů Coface je účtováno dodatečné rozpětí ve výši 40 bazických bodů. Jak je popsáno v 45. bodě odůvodnění, představuje toto rozpětí podstatnou část hodnoty účtovaného pojistného. Komise se proto domnívá, že účtované pojistné skutečně zahrnuje ziskové rozpětí a rozpětí umožňující pokrýt správní náklady Coface, což umožňuje vyvrátit pochybnosti vyjádřené při zahájení formálního vyšetřovacího řízení. Komise zaznamenává, že soukromé banky podobné dodatečné rozpětí neuplatňují a spokojují se s rozpětím zahrnutým do ceny vyplývající z databáze Bloomberg. Toto rozpětí proto může být považováno za rozpětí v souladu s tržní cenou. Komise se domnívá, že Francie také úspěšně prokázala, že riziko platební neschopnosti dodavatele (12) bylo řádně zohledněno při stanovení výše účtovaného pojistného. Aby se společnost Coface pojistila pro případ platební neschopnosti pojištěnce, musí se totiž krýt až do výše pravděpodobnosti této platební neschopnosti, a to pomocí:
-
nákupu prodejních opcí EUR/USD v realizační ceně rovnající se zaručenému forwardovému kurzu pro (1 % účast na zisku) x částka pojištěných dolarů,
-
nákupu prodejních opcí EUR/USD v realizační ceně rovnající se zaručenému forwardovému kurzu minus 15 centů účasti na zisku x částka pojištěných dolarů v případě omezení horní hranice účasti na zisku.
(62)
Hodnota úvěrového rizika za daný pojištěný rok se tedy rovná výnosu z ceny opcí vynásobenému pravděpodobností platební neschopnosti v dotčeném roce. Tuto pravděpodobnost platební neschopnosti stanoví mezinárodně uznávaný ratingový systém popsaný ve 47. a 48. bodě odůvodnění, jenž používá společnost Coface a její zákazníci při obchodních transakcích. Komise se domnívá, že používání vlastního ratingu společností Coface místo externích ratingů je odůvodněno dosahováním vyšší efektivity.
(63)
Na základě dodatečných informací poskytnutých francouzskými orgány a jejich závazku uvedeného v 56. bodě odůvodnění tohoto rozhodnutí dochází Komise k závěru, že cena požadovaná společností Coface za záruku „Aero 2008“ je v souladu s tržními podmínkami nabízenými soukromými hospodářskými subjekty.
(64)
Fungování záruky „Aero 2008“ tak lze považovat za odpovídající zásadě investora v tržním hospodářství. Dodavatelům, kteří získali tuto záruku, se proto nedostalo žádného hospodářského zvýhodnění.
(65)
Není proto nutno analyzovat další pochybnosti, které byly důvodem pro zahájení formálního vyšetřovacího řízení. Jelikož je existence selektivní hospodářské výhody nutnou podmínkou pro prokázání státní podpory, lze uzavřít, že záruka „Aero 2008“ opatření státní podpory nepředstavuje.
(66)
Pokud ale jde o podmínky uplatňované společností Coface při úhradě pojistného ve splátkách, Komise se domnívá, že použitou úrokovou míru, tzn. 12měsíční sazbu EURIBOR navýšenou o 60 bazických bodů, nelze považovat za odpovídající tržním postupům. Zejména u pojistného ve výši 60 bazických bodů se jedná o pevnou částku, která se nemění v závislosti na riziku platební neschopnosti dodavatele nebo míře zajištění. Vzhledem k tomu, že Francie neuvedla zvláštní odůvodnění, uplatňuje Komise pro stanovení referenční sazby metodu výpočtu referenčních a diskontních sazeb stanovenou ve sdělení Komise o revizi metody stanovování referenčních a diskontních sazeb (13) (dále jen „sdělení o referenčních sazbách“). Dopisem ze dne 31. ledna 2011 se francouzské orgány zavázaly, že rozdíl mezi pojistným vyplývajícím z uplatnění úrokové míry Coface a pojistným stanoveným na základě referenčních sazeb uvedených ve sdělení o referenčních sazbách zůstane vždy pod hranicí de minimis a že budou dodržena všechna ustanovení nařízení Komise (ES) č. 1998/2006 ze dne 15. prosince 2006 o použití článků 87 a 88 Smlouvy na podporu de minimis (14).
(67)
Na základě tohoto závazku tak Komise může dospět k závěru, že úroky účtované v případě platby ve splátkách nesplňují všechna kritéria čl. 107 odst. 1 SFEU, a nepředstavují tak opatření státní podpory.
VI. ZÁVĚR
(68)
Komise vzhledem k předchozímu soudí, že záruka „Aero 2008“ nepředstavuje státní podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Opatření, které zavedla Francouzská republika ve prospěch dodavatelů v leteckém průmyslu (záruka „Aero 2008“), nepředstavuje podporu, na niž by se vztahoval čl. 107 odst. 1 SFEU.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno Francouzské republice.
V Bruselu dne 8. března 2011.
DECISIÓN DE LA COMISIÓN
de 8 de marzo de 2011
relativa a la medida C 18/10 (ex NN 20/10) ejecutada por la República Francesa en favor de los proveedores de componentes del sector aeronáutico (garantía «Aero 2008»)
[notificada con el número C(2011) 1378]
(El texto en lengua francesa es el único auténtico)
(Texto pertinente a efectos del EEE)
(2011/393/UE)
LA COMISIÓN EUROPEA,
Visto el Tratado de Funcionamiento de la Unión Europea y, en particular, su artículo 108, apartado 2, párrafo primero,
Visto el Acuerdo sobre el Espacio Económico Europeo y, en particular, su artículo 62, apartado 1, letra a),
Después de haber emplazado a los interesados para que presentaran sus observaciones, de conformidad con los citados artículos (1),
Considerando lo siguiente:
I. PROCEDIMIENTO
(1)
El 17 de octubre de 2008, la Comisión incoó un procedimiento de oficio respecto a la garantía contra el riesgo de cambio concedida por la Coface a los proveedores de componentes del sector aeronáutico (en lo sucesivo, la medida o garantía «Aero 2008») (CP 294/08).
(2)
Se enviaron solicitudes de información a la República Francesa con fecha 4 de noviembre de 2008, 15 de mayo de 2009 y 30 de septiembre de 2009. La República Francesa contestó con fecha 8 de diciembre de 2008, 18 de junio de 2009 y 30 de octubre de 2009, respectivamente. Todas las respuestas se registraron el mismo día.
(3)
El 17 de diciembre de 2009 se celebró una reunión entre los servicios de la Comisión y las autoridades de la República Francesa. Como consecuencia de dicha reunión, la República Francesa comunicó información complementaria el 22 de febrero de 2010.
(4)
Mediante carta de 20 de julio de 2010, la Comisión informó a la República Francesa de su decisión de incoar el procedimiento previsto en el artículo 108, apartado 2, del TFUE, en contra de esta medida.
(5)
La decisión de la Comisión de incoar el procedimiento se publicó en el Diario Oficial de la Unión Europea (2). La Comisión invitó a los interesados a presentar sus observaciones sobre la medida en cuestión.
(6)
La Comisión no recibió observaciones al respecto por parte de los interesados.
(7)
El 20 de septiembre de 2010, la República Francesa envió sus observaciones a la Comisión.
(8)
Mediante carta de 15 de noviembre de 2010, la Comisión pidió información complementaria a la República Francesa. La República Francesa contestó mediante carta de 15 de diciembre de 2010, registrada el mismo día por los servicios de la Comisión.
(9)
La República Francesa envió información complementaria mediante carta de 31 de enero de 2011, registrada el mismo día por los servicios de la Comisión.
II. DESCRIPCIÓN DE LA MEDIDA
II.1. Base jurídica
(10)
Las autoridades de la República Francesa alegaron que la medida tenía su base jurídica en los artículos L 432-1, L 432-2, R 442-1 y R442-8-4 del Código de Seguros.
II.2. Beneficiarios
(11)
Los beneficiarios potenciales de la medida son los proveedores de componentes del sector aeronáutico de categoría 2 o inferior (3).
(12)
No hay límites a la importancia de los beneficiarios. No se admiten los proveedores de componentes en los que un constructor de aeronaves tiene una participación superior al 25 %.
(13)
Las empresas con dificultades no tienen acceso a la medida en cuestión.
(14)
Pueden beneficiarse de esta medida los proveedores de componentes que operan en Francia, incluidos los que tienen una fábrica o su sede en Francia y que suministran material a constructores de aeronaves instalados fuera de Francia. En cambio, los proveedores de componentes que no tienen una fábrica en Francia que suministre material a un constructor de aeronaves instalado en un país que no sea Francia no están incluidos.
(15)
Según la información suministrada por Francia, las empresa beneficiarias de este dispositivo son, en este momento, AD Industrie, Aerofonctions, Axon Cable y Exameca. Se trata de proveedores de componentes del sector aeronáutico instalados en Francia a los que la Coface concedió, a finales de 2008, una garantía contra el riesgo de cambio.
II.3. Contexto económico
(16)
En opinión de Francia, es cada vez más frecuente que los constructores de aeronaves pidan a sus proveedores que presenten sus ofertas en dólares estadounidenses («USD»). En el caso de un dólar bajo, estos contratos de suministro a medio o largo plazo plantean problemas a los proveedores, sean franceses o no, cuya base de costes se sitúe principalmente en la zona del euro.
(17)
Francia ha explicado que a algunas compañías aeronáuticas les resulta difícil conseguir una garantía contra el riesgo de cambio EUR/USD que responda a sus necesidades. Si bien los productos de cobertura contra el riesgo de cambio son corrientes en los mercados financieros, las características particulares de las garantías propuestas no siempre se adaptan a las necesidades específicas de ciertas empresas. De hecho, según las autoridades francesas, los bancos proponen generalmente garantizar las fluctuaciones entre el euro y el dólar por un plazo máximo de dos años.
II.4. Descripción de la medida
(18)
La garantía «Aero 2008» consiste en un mecanismo de cobertura contra el riesgo de fluctuación del tipo de cambio USD-EUR. Los proveedores de componentes del sector aeronáutico que hayan firmado contratos de suministro en dólares ganan si el dólar está alto pero sufren pérdidas en caso contrario. Esta garantía les permite asegurarse contra las pérdidas en el caso de un dólar bajo mientras que les reporta beneficios, en cierta medida, en el caso de un dólar alto.
(19)
La medida en cuestión es gestionada por la Coface. La Coface es una de las principales compañías francesas de seguro-crédito para la exportación. Desde 2002, pertenece al grupo Natixis. Natixis es una filial del grupo BPCE, que procede de la fusión en 2009 de la Banque Populaire y de la Caisse d’Épargne.
(20)
El volumen total que se puede financiar se limita al riesgo de cambio para suministros de un importe máximo de 500 millones EUR. Hasta el momento, los importes efectivamente cubiertos solo representan una pequeña parte (alrededor de 10 millones EUR) del importe máximo. Las empresas interesadas pueden solicitar que se les aplique la garantía hasta el 15 de diciembre de 2012.
(21)
Un proveedor del sector aeronáutico interesado en la garantía «Aero 2008» tiene que pedir una garantía contra el riesgo ligado al tipo de cambio y demostrar que esta se refiere a pedidos facturados en dólares. Recibirá entonces una oferta de la Coface con un importe de volumen de negocios en dólares y un tipo de cambio «garantizado» respecto al dólar; la Comisión responsable de las garantías fijará estos dos parámetros teniendo en cuenta la solicitud inicial presentada por el proveedor. Los importes garantizados se limitan a una fracción del conjunto de los contratos en dólares firmados por el asegurado. La oferta abarca un período máximo de cinco años. El proveedor puede aceptar o rechazar la propuesta de la Coface. El importe del volumen de negocios garantizado no podrá modificarse después de la expedición del acuerdo que formaliza la garantía de la Coface.
(22)
En caso de que el dólar esté por debajo del curso garantizado, las empresas que hayan suscrito la garantía recibirán de la Coface una compensación equivalente al 100 % de las perdidas ocasionadas. En caso de que el dólar esté por encima, las empresas deberán pagar una participación a la Coface. El asegurado podrá decidir si se beneficia del 25 o del 50 % del alza comprobada del dólar en el momento de la revisión del tipo. La compensación que la empresa deberá pagar a la Coface se calculará utilizando este tipo revisado. Existen dos variantes de la participación en los beneficios:
-
Variante 1: el tipo revisado es igual al tipo inicial garantizado menos la diferencia entre el tipo inicial garantizado y el tipo de cambio del día de la imputación [que se deriva del tipo de cambio de referencia diario (fixing) del BCE] en función del porcentaje garantizado de participación en los beneficios.
-
Variante 2: idénticas modalidades que para la variante 1 pero la participación en los beneficios (es decir, la diferencia entre el tipo inicial garantizado y el tipo de cambio del día de la imputación) tiene un techo máximo de 15 cents.
(23)
El importe que tendrán que pagar los proveedores que se hayan beneficiado de la garantía contra el riesgo de cambio será inferior, en caso de un dólar alto, a la cantidad que recibirán en caso de una bajada equivalente del dólar. La participación en los beneficios abonada ofrece la posibilidad a los proveedores de beneficiarse, en cierta medida, de un dólar alto. El hecho de ceder una parte de los beneficios obtenidos en el caso de un dólar alto permite, en contrapartida, una reducción del coste de la prima necesaria para la compensación en caso de un dólar bajo.
(24)
Las primas que los proveedores deben pagar para beneficiarse de la garantía Aero 2008 se determinan y facturan en el mismo momento de la suscripción. Los asegurados pueden elegir entre un pago inmediato o fraccionado. Los proveedores que eligen esta opción deben pagar el 25 % del valor de la prima en el momento de la firma del contrato y el saldo de cada año cubierto el 31 de enero del año en cuestión. En este caso, un tipo equivalente al tipo Euribor a 12 meses incrementado en 60 puntos básicos se factura para cubrir el riesgo de crédito sobre el pago de la prima (4). De las cuatro empresas que suscribieron la garantía, dos optaron por el pago fraccionado: AD Industrie y Exameca.
(25)
Los proveedores deben presentar, a modo de justificantes, las facturas demostrando los importes pagados en dólares.
(26)
Según las autoridades francesas, todas las transacciones efectuadas por la Coface en el marco de Aero 2008 lo son por cuenta del Estado francés. Para estas transacciones, la Coface utiliza una cuenta bancaria especial del Estado francés. Si bien el Estado francés es titular de dicha cuenta, la Coface tiene acceso a ella para efectuar transacciones financieras, como la compra de opciones. Las primas pagadas por los beneficiarios se ingresan directamente en esta cuenta. Ello significa que la Coface como tal no afronta ningún riesgo, dado que gestiona la medida por cuenta del Estado. El Estado francés es quién soporta, en este caso, el riesgo financiero de la medida.
(27)
Las primas que pide la Coface se calculan caso por caso. Según las autoridades francesas, reflejan los precios de mercado en cuanto a los instrumentos subyacentes de cobertura del riesgo de cambio. Los instrumentos financieros adquiridos por la Coface, en nombre y por cuenta del Estado francés, cubren la totalidad del riesgo cambiario para la Coface por la duración total de la garantía en el momento en que ofrece la garantía al proveedor.
(28)
En el caso de un dólar alto, el proveedor debe revertir a la Coface el importe ligado a la diferencia entre el tipo garantizado y el tipo de cambio de referencia en el día del vencimiento. En caso de impago del asegurado, la Coface deberá asumir, por cuenta del Estado, su compromiso contractual de cubrir la garantía. El tercero que haya comprado la promesa de pago en caso de un dólar alto recibirá una suma procedente de la cuenta bancaria del Estado francés, que podría no recuperar esta cantidad (o no recuperarla íntegramente) por parte del proveedor en cesación de pago.
(29)
En el caso en que los proveedores fraccionen una parte del pago de la prima, el Estado francés podría, asimismo, sufrir pérdidas si el importe de las primas pendiente de pago no se paga en el curso del año cubierto.
(30)
La medida se puso en marcha en el otoño de 2008. Once empresas solicitaron a la Coface una oferta formal que cuatro de ellas aceptaron; dos revisaron posteriormente a la baja el importe solicitado en un principio. Todas estas ofertas fueron aceptadas en noviembre y diciembre de 2008. Según la información proporcionada por las autoridades francesas, no se aceptó ninguna oferta en 2009 ni en 2010.
(31)
De las cuatro garantías, dos siguen vigentes hasta finales de 2013 (es decir, cinco años), la tercera venció en 2010 (es decir, dos años) y la cuarta terminó en 2009 (es decir, al cabo de un año). Las garantías que duran hasta 2013 se refieren a períodos de suministros anuales. El total de las entregas potencialmente concernidas se acerca a los 19 millones USD. Como algunos proveedores decidieron cubrir solo una parte de sus entregas, las garantías afectan a unos 12 millones USD. Tres de los cuatro proveedores recibieron una cobertura por unas entregas que eran todas inferiores a los 2,8 millones USD. Axon Cable mantiene una «participación» de un 25 % en los «beneficios» en caso de que el dólar esté alto, mientras que los demás proveedores conservan el 50 % de los «beneficios».
(32)
El cuadro siguiente fue comunicado por Francia en la reunión celebrada en diciembre de 2009; recoge los proveedores implicados y las garantías concedidas cada año así como el tipo de cambio anual garantizado. AD Industrie y Axon Cable no aceptaron el importe total propuesto por la Coface.
AD Industrie
Aerofonctions
Axon Cable
Exameca
2009
-
0,264 millones USD/[…] (5)
0,256 millones USD/[…]
-
2010
2 millones USD/[…]
-
0,384 millones USD/[…]
2,712 millones USD/[…]
2011
2 millones USD/[…]
-
0,205 millones USD/[…]
-
2012
2 millones USD/[…]
-
0,511 millones USD/[…]
-
2013
2 millones USD/[…]
-
0,511 millones USD/[…]
-
Total
8 millones USD
0,264 millones USD
1,866 millones USD
2,712 millones USD
Importe máximo propuesto por la Coface
12,7 millones USD
0,264 millones USD
3,74 millones USD
2,712 millones USD
Primas
2,54 %
2,48 %
1,35 %
2,55 %
Participación
50 %
50 %
25 %
50 %
II.5. Resumen de las dudas que desembocaron en la incoación del procedimiento de investigación formal
(33)
La decisión de incoar el procedimiento previsto en el artículo 108, apartado 2, del TFUE se basaba en ciertas dudas en cuanto a la ausencia de ayudas estatales y a la posible compatibilidad de la ayuda examinada con las reglas relativas a las ayudas estatales.
(34)
En primer lugar, la Comisión tenía dudas en cuanto a la conformidad de las primas pagadas por las empresas beneficiarias con los precios de mercado. Concretamente, la Comisión consideraba que las autoridades francesas no habían demostrado que las primas pagadas cubrían los siguientes elementos: los costes administrativos de la Coface para la gestión de la garantía, el riesgo de impago del proveedor, el riesgo relativo al crédito en un pago fraccionado de las primas y un margen de beneficio. Por lo tanto, no se podía descartar la existencia de una ventaja económica selectiva a favor de los proveedores que hubieran suscrito la garantía. Dado que la medida «Aero 2008» podía considerarse imputable a Francia, no se podía descartar la posibilidad de que constituyera una ayuda estatal con arreglo a lo dispuesto en el artículo 107, apartado 1, del TFUE.
(35)
En segundo lugar, la Comisión dudaba de la existencia de deficiencias en el mercado de los instrumentos de cobertura contra las fluctuaciones a corto y a largo plazo del tipo de cambio EUR/USD por lo que se refiere a las PYME y a las grandes empresas.
(36)
En tercer lugar, la Comisión dudaba de que la medida tuviera un efecto incentivador ya que los proveedores pueden obtener una garantía contra el riesgo de cambio incluso si presentan su solicitud después de firmar el contrato.
(37)
En cuarto lugar, la Comisión expresó sus dudas sobre la proporcionalidad de la medida, que no se limita a las empresas con claras dificultadas para obtener de sus bancos garantías contra el riesgo de cambio.
(38)
En quinto lugar, la Comisión dudaba de que el posible impacto positivo de la ayuda pudiera contrarrestar su impacto negativo, de manera que no se alterasen las condiciones comerciales en una medida contraria al interés común.
III. OBSERVACIONES DE LOS INTERESADOS
(39)
La Comisión no ha recibido observaciones por parte de los interesados.
IV. COMENTARIOS DE LA REPÚBLICA FRANCESA
(40)
Francia considera que las primas facturadas en el marco de Aero 2008 reflejan el valor de mercado del seguro contra el riesgo de cambio concedido y que la medida en cuestión no constituye, por lo tanto, una ayuda estatal conforme al artículo 107, apartado 1, del TFUE.
(41)
Las autoridades francesas han enviado a la Comisión una descripción detallada de la metodología en la que se basa el importe de las primas facturadas en el marco de Aero 2008.
(42)
Francia proporcionó información que permite fijar el exacto valor de mercado de los productos financieros necesarios para que se conceda la garantía. Esta garantía se ventila en instrumentos financieros cuya combinación reproduce su perfil de pago: compra a plazo fijo de EUR/USD, compraventa de opciones sobre el EUR/USD.
(43)
El valor de mercado de dichos instrumentos financieros se calcula a partir de los datos del software Bloomberg, uno de los líderes mundiales en informática financiera. Francia proporcionó extractos del software Bloomberg para la totalidad de los instrumentos financieros constitutivos de las garantías concedidas a los cuatro proveedores que suscribieron la garantía «Aero 2008».
(44)
Los valores de mercado definidos de esta manera incorporan un margen de beneficios en favor de las instituciones financieras en las que la Coface compra dichos instrumentos. Según la información suministrada por Francia, los productos de cobertura del riesgo de cambio propuestos por los bancos no incluyen, habitualmente, el pago de una prima, dado que el sector bancario se remunera con los tipos garantizados y los precios de las opciones. Los márgenes en cuestión se incorporan mediante la participación en los precios de los productos financieros que constituyen la garantía propuesta a los proveedores y, por lo tanto, están cubiertos por las primas facturadas por la Coface. Además, el tipo a plazo fijo garantizado siempre se elige por encima de los tipos a plazo fijo de mercado máximos del año en el momento de la fijación del tipo por la Coface.
(45)
Para cubrir los gastos administrativos suplementarios derivados de la gestión de la medida por la Coface, se incluye un margen de 40 puntos básicos en el importe de la prima. Este margen representa entre el 17 y el 32 % (6) del valor total de las primas facturadas a las cuatro empresas que han suscrito la garantía «Aero 2008».
(46)
Las autoridades francesas también proporcionaron una explicación detallada de la toma en consideración del riesgo de impago por parte del proveedor en el marco del cálculo de las primas facturadas. Tal como se describe en el considerando 28, en el caso de un dólar alto, el impago por parte del proveedor puede implicar una pérdida financiera para el Estado francés.
(47)
La Coface determina el riesgo de impago por parte del proveedor basándose en el sistema de calificación de las empresas francesas Score @rating que la Coface puso en marcha en 2002 y que se asienta en su experiencia de 20 años en el ámbito de la calificación de las empresas. La Coface, con su Score @rating, recibió de la Comisión Bancaria el estatuto de External Credit Assesment Institution (ECAI) por su actividad de calificador en Francia. Este reconocimiento le fue concedido de conformidad con la normativa Basilea II. El siguiente cuadro indica las correspondencias entre distintos sistemas de calificación reconocidos (7).
ECAI
Coface
Banco de Francia
Fitch
Moody’s
S & P
Risk Weight
Comparación con Basilea
1
10 a 9
3++ a 3+
AAA a AA-
Aaa a Aa3
AAA a AA-
20 %
2
8
3
A+ a A-
A1 a A3
A+ a A-
50 %
-
3
7 a 6
4+
BBB+ a BBB-
Baa1 a Baa3
BBB+ a BBB-
100 %
Evaluación del riesgo Largo plazo
4
5 a 4
4 a 5+
BB+ a BB-
Ba1 a Ba3
BB+ a BB-
100 %
5
3
5 a 6
B+ a B-
B1 a B3
B+ a B-
150 %
6
2 a 1
8 a 9
CCC+ y menos
Caa1 y menos
CCC+ y menos
150 %
(48)
El Score @rating es una nota de riesgo que corresponde a una división según probabilidades de impago. El riesgo analizado es el incumplimiento legal de la empresa o su impago, de una gravedad equivalente. A cada nota, situada en una escala de 1 a 10, le corresponde un porcentaje de incumplimiento medio a un año vista. El cuadro siguiente recoge los tipos de incumplimiento a un año vista que corresponden a las distintas notas del Score @rating (8).
Riesgo muy alto
Riesgo medianamente alto
Riesgo bajo
Score @rating
1
2
3
4
5
6
7
8
9
10
Porcentaje de impago a un año
25 %
10 %
4 %
2 %
1,3 %
0,7 %
0,4 %
0,15 %
0,05 %
0 %
(49)
Para hacer frente al riesgo de impago por parte del asegurado en caso de dólar alto, la Coface debe cubrirse con instrumentos financieros al nivel de la probabilidad de impago (9). Gracias al software Bloomberg, se puede calcular el precio de los instrumentos necesarios para cubrir el riesgo de crédito en la fecha de cotización de una garantía. Por lo tanto, la prima se ajusta en función del riesgo de impago determinado por el sistema Score @rating y el coste de los instrumentos necesarios para cubrir dicho riesgo.
(50)
Los elementos citados en los considerandos 40 a 49 forman la base de elaboración de las primas aplicadas en el marco de la garantía «Aero 2008». Las autoridades francesas han proporcionado la composición detallada de las primas facturadas a los cuatro proveedores que han suscrito la garantía. Lo que se puede ver en el siguiente cuadro:
Axon Cable
Exameca
Ad Industrie
Aerofonction
Fecha de Cotización
5.12.2008
11.12.2008
14.11.2008
21.10.2008
Nota Coface en la Cotización
[…]
[…]
[…]
[…]
Año inicio
2009
2010
2010
2009
Año final
2013
2010
2013
2009
Participación
25 %
50 %
50 %
50 %
¿Participación limitada a 15 cents?
Sí
Sí
Sí
No
Plazo de pago
3 meses
2 meses
3 meses
3 meses
Importe total (en USD)
1 865 000
2 712 000
8 000 000
264 000
Precio de mercado de la garantía
[…]
[…]
[…]
[…]
Riesgo de crédito
[…]
[…]
[…]
[…]
Margen para gastos administrativos
0,40 %
0,40 %
0,40 %
0,40 %
TOTAL
1,26 %
2,43 %
2,43 %
2,29 %
Prima Coface
1,35 %
2,55 %
2,54 %
2,48 %
Diferencia derivada del riesgo de ejecución (10)
0,09 %
0,12 %
0,11 %
0,19 %
(51)
Según las autoridades francesas, la estructura de la prima que se ha definido hace que la garantía sea menos atractiva que los productos propuestos por el sector bancario. Por lo tanto, las condiciones que ofrece la garantía «Aero 2008» no son más favorables que las condiciones de mercado y las primas incluyen realmente el valor de mercado de los productos financieros necesarios para que se conceda la garantía, incluido un margen beneficiario, los costes administrativos de la Coface y el valor del riesgo de impago de los proveedores. Francia mantiene, por tanto, que la medida no implica ninguna ventaja económica selectiva y no constituye, en consecuencia, una ayuda estatal según lo dispuesto en el artículo 107, apartado 1, del TFUE.
(52)
Francia indicó, asimismo, que de las once empresas que recibieron una propuesta de la Coface, siete decidieron rechazarla. Según la información proporcionada por las autoridades francesas, dos de las empresas en cuestión declararon que las condiciones bancarias eran más favorables (entre otras cosas, no se debe pagar ninguna prima) y dos más dijeron que las condiciones propuestas por la Coface no eran interesantes (en particular, los tipos garantizados no eran atractivos). Una empresa indicó que sus condiciones de pago no eran compatibles con la garantía propuesta, otra que había podido al final firmar su contrato en euros y una tercera empresa dijo que, al caducar la validez de la promesa de garantía, las negociaciones con el comprador no habían llegado a buen fin.
V. EVALUACIÓN DE LA MEDIDA
(53)
Una medida constituye una ayuda estatal según lo dispuesto en el artículo 107, apartado 1, del TFUE, cuando reúne cuatro condiciones: ser concedida por el Estado, o mediante recursos del Estado, conferir una ventaja selectiva a determinadas empresas o a determinadas actividades económicas, falsear o hacer peligrar la competencia y estar en condiciones de afectar los intercambios entre Estados miembros.
(54)
Tal y como se indica en el considerando 34, la decisión de incoar el procedimiento formal de examen se basaba primero en la existencia de dudas en cuanto a la conformidad de las primas pagadas por las empresas beneficiarias con los precios de mercado. Concretamente, la Comisión consideraba que las autoridades francesas no habían demostrado que las primas pagadas cubrían los siguientes elementos: los costes administrativos de la Coface para la gestión de la garantía, el riesgo de impago del proveedor, el riesgo relativo al crédito en un pago fraccionado de las primas y un margen de beneficio. Por lo tanto, no se podía descartar la existencia de una ventaja económica selectiva a favor de los proveedores que habían suscrito la garantía.
(55)
Los servicios de la Comisión han procedido al análisis de las informaciones proporcionadas por las autoridades francesas al incoarse el procedimiento previsto por el artículo 108, apartado 2, del TFUE, a fin de determinar si la medida se atiene al principio del inversor privado en una economía de mercado, es decir, si las condiciones que ofrece la Coface respetan las de mercado que proponen los operadores privados.
(56)
La Comisión observa, en primer lugar, que las autoridades francesas se comprometieron a que la Coface fijara, para todas las empresas que soliciten beneficiarse de la garantía, el tipo de la prima aplicable sobre la base de la misma metodología, tal y como se describe, en particular, en la sección IV (11).
(57)
La Comisión constata que productos comparables con los que ofrece la Coface también se encuentran en los mercados.
(58)
La Comisión comprobó después que el precio de mercado de la garantía facturado por la Coface es comparable con los precios de mercado aplicados por los operadores privados.
(59)
La Comisión estima que el precio de los instrumentos financieros necesarios para la concesión de la garantía son, efectivamente, precios de mercado, como lo demuestran los extractos del software Bloomberg presentados por Francia, y que se encuentran fielmente reflejados en las primas facturadas por la Coface.
(60)
Además, los precios de mercado de dichos productos financieros incorporan un margen de beneficio a favor de las instituciones financieras a las que la Coface compró los instrumentos en cuestión.
(61)
Las autoridades francesas también demostraron que un margen suplementario de 40 puntos de base se factura para cubrir los costes administrativos de la Coface. Tal y como queda reflejado en el considerando 45, este margen representa una parte sustancial del valor de las primas facturadas. La Comisión considera, por tanto, que las primas facturadas incluyen efectivamente un margen de beneficio así como un margen que permite cubrir los costes administrativos de la Coface, lo que permite descartar las dudas expresadas al incoarse el procedimiento de investigación formal. La Comisión observa que los bancos privados no incluyen este margen adicional y que se limitan a cobrar el margen incluido en el precio de la base de datos Bloomberg. En consecuencia, este margen puede considerarse conforme al precio de mercado. La Comisión considera que Francia consiguió también demostrar que el riesgo de impago del proveedor (12) quedaba correctamente reflejado en la fijación del importe de las primas facturadas. En efecto, para hacer frente al impago por parte del asegurado, la Coface debe cubrirse por un valor equivalente a la probabilidad de impago mediante:
-
una compra de opción de venta EUR/USD a un precio de ejercicio igual al tipo a plazo fijo garantizado para (1- % de incentivo) × cantidad de dólares garantizada,
-
una compra de opción de venta EUR/USD a un precio de ejercicio igual al tipo a plazo fijo menos 15 cents para incentivo × cantidad de dólares garantizada, en caso de que haya un techo máximo para el incentivo.
(62)
El valor del riesgo de crédito por un determinado año de cobertura es entonces igual al producto del precio de las opciones multiplicado por la probabilidad de impago para el año en cuestión. Esta probabilidad de impago queda definida por un sistema de calificación reconocido a nivel internacional, tal y como se explica en los considerandos 47 y 48, que la Coface y sus clientes utilizan en el marco de sus operaciones comerciales. La Comisión considera que el hecho de que la Coface utilice sus propios ratings, en lugar de otros externos, queda justificado por lo que se gana en eficacia.
(63)
Sobre la base de la información adicional suministrada por las autoridades francesas y el compromiso de las mismas recogido en el considerando 56 de la presente Decisión, la Comisión concluye que el precio pedido por la Coface para las garantías «Aero 2008» cumple las condiciones de mercado propuestas por los operadores privados.
(64)
El funcionamiento de la garantía «Aero 2008» puede, por lo tanto, considerarse conforme al principio del inversor en una economía de mercado. Por consiguiente, los proveedores que suscribieron esta garantía no se beneficiaron de ninguna ventaja económica.
(65)
Por lo tanto, no es necesario analizar las otras dudas que motivaron la incoación del procedimiento de investigación formal. Siendo la presencia de una ventaja económica selectiva una condición necesaria para demostrar la existencia de una ayuda estatal, se puede concluir que la garantía «Aero 2008» no constituye una medida de ayuda estatal.
(66)
Por lo que se refiere a las condiciones aplicadas por la Coface en los casos de pagos fraccionados de las primas, la Comisión considera sin embargo que el tipo de interés aplicado, es decir, el tipo Euribor a 12 meses incrementado en 60 puntos básicos, no puede considerarse un tipo conforme a las prácticas de mercado. En particular, la prima de 60 puntos básicos es una prima fija que no se ajusta en función del riesgo de impago por parte del proveedor ni del nivel de seguridad. A falta de una justificación específica de Francia, la Comisión aplicará el método de fijación de los tipos de referencia y de actualización previsto por la Comunicación de la Comisión relativa a la revisión del método de fijación de los tipos de referencia y de actualización (13) (en adelante, «Comunicación sobre los tipos de referencia») para fijar los tipos de referencia. Mediante carta con fecha 31 de enero de 2011, las autoridades francesas se comprometieron a que la diferencia entre las primas que resulten de la aplicación del tipo de interés de la Coface y las fijadas sobre la base de los tipos de referencia que figuran en la Comunicación sobre los tipos de referencia permanezca siempre por debajo del umbral de minimis y a respetar todas las disposiciones del Reglamento (CE) no 1998/2006 de la Comisión, de 15 de diciembre de 2006, relativo a la aplicación de los artículos 87 y 88 del Tratado a las ayudas de minimis (14).
(67)
Por consiguiente, la Comisión puede concluir sobre la base de este compromiso que los intereses facturados en caso de pago fraccionado no responden a todos los criterios del artículo 107, apartado 1, del TFUE y no constituyen, por tanto, medidas de ayudas estatales.
VI. CONCLUSIONES
(68)
Habida cuenta de lo expuesto, la Comisión considera que la garantía «Aero 2008» no constituye una ayuda estatal según lo dispuesto en el artículo 107, apartado 1, del TFUE.
HA ADOPTADO LA PRESENTE DECISIÓN:
Artículo 1
La medida ejecutada por la República Francesa a favor de los proveedores de componentes del sector aeronáutico (garantía «Aero 2008») no constituye una ayuda según lo dispuesto en el artículo 107, apartado 1, del TFUE.
Artículo 2
El destinatario de la presente Decisión es la República Francesa.
Hecho en Bruselas, el 8 de marzo de 2011.