ROZHODNUTÍ KOMISE
ze dne 20. prosince 2011
o státní podpoře C 40/2009 a C 43/2008 při restrukturalizaci WestLB AG
(oznámeno pod číslem C(2011) 9395)
(Pouze německé znění je závazné)
(Text s významem pro EHP)
(2013/245/EU)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 108 odst. 2 první pododstavec (1) této smlouvy,
s ohledem na Dohodu o Evropském hospodářském prostoru, a zejména na čl. 62 odst. 1 písm. a) této dohody,
poté, co byly zúčastněné strany vyzvány k podání připomínek (2),
vzhledem k těmto důvodům:
I. POSTUP
(1)
Rozhodnutím ze dne 12. května 2009 ve věci C 43/2008 (3) (dále jen „rozhodnutí z května 2009“) Komise s výhradami schválila záruku na pokrytí rizik z portfolia strukturovaných cenných papírů (dále jen „portfolio Phoenix“) v objemu 5 mld. EUR ve prospěch zemské banky Severního Porýní-Vestfálska WestLB AG (4) (dále jen „WestLB“), a to na základě plánu restrukturalizace předloženého dne 30. dubna 2009 (dále jen „plán restrukturalizace z dubna 2009“).
(2)
Dne 23. září 2009 oznámilo Německo Komisi dodatečnou podporu pro WestLB v podobě dočasné záruky na pokrytí rizik pro vybrané tranše portfolia Phoenix ve výši 6,4 mld. EUR a zavázalo se oznámit revidovaný restrukturalizační plán.
(3)
Rozhodnutím ze dne 7. října 2009 ve věci N 531/2009 (5) Komise rozhodla, že je dočasná záruka na pokrytí rizik slučitelná s vnitřním trhem jakožto podpora na záchranu.
(4)
Dne 10. prosince 2009 Německo oznámilo opatření na záchranu WestLB v podobě převodu aktiv na nově založenou agenturu Erste Abwicklungsanstalt (dále jen „EAA“). Toto opatření je v dalším textu označováno jako „první převod aktiv“. Současně Německo předložilo upravený plán restrukturalizace WestLB (dále jen „plán restrukturalizace z prosince 2009“). První převod aktiv nahradil opatření oznámené dne 23. září 2009, a rozhodnutí ze dne 7. října 2009 se tak stalo bezpředmětným.
(5)
Rozhodnutím ze dne 22. prosince 2009 ve věci C 40/2009 (6) (dále jen „rozhodnutí z prosince 2009“) Komise z důvodů finanční stability dočasně schválila první převod aktiv na dobu šesti měsíců. Týmž rozhodnutím Komise zahájila formální vyšetřovací řízení podle čl. 108 odst. 2 Smlouvy o fungování Evropské unie (SFEU), neboť měla pochybnosti o slučitelnosti tohoto opatření s vnitřním trhem.
(6)
V prosinci 2009 Komise pověřila Société Générale, Bangert Research a profesora Wima Schoutense, aby zpracovali znalecké ocenění znehodnocených aktiv, které WestLB převedla na EAA.
(7)
Dne 1. února 2010 předložilo Německo připomínky k odůvodnění v rozhodnutí z prosince 2009.
(8)
Rozhodnutím ze dne 22. června 2010 ve věci N 249/2010 (7) (dále jen „rozhodnutí z června 2010“) Komise prodloužila dočasné schválení prvního převodu aktiv z důvodu finanční stability až do doby, kdy bude přijato konečné rozhodnutí o prvním převodu aktiv a o plánu restrukturalizace z prosince 2009.
(9)
Dne 29. října 2010 Komise předložila Německu podrobnou zprávu o ocenění aktiv, jež byla předmětem prvního převodu.
(10)
Dne 5. listopadu 2010 Komise vydala rozhodnutí o rozšíření formálního vyšetřovacího řízení, pokud jde o první převod aktiv ve věci C 40/2009 (8) (dále jen „rozhodnutí z listopadu 2010“). V tomto rozhodnutí Komise vyjádřila další pochybnosti o slučitelnosti prvního převodu aktiv s vnitřním trhem.
(11)
V listopadu 2010 německé orgány předložily své připomínky, které byly doplněny dne 21. prosince 2010. Připomínky od zúčastněných stran Komise neobdržela.
(12)
Dne 21. prosince 2010 Komise rozhodla odložit datum, ke kterému Westdeutsche ImmobilienBank AG (9) (dále jen „WestImmo“) měla přestat uzavírat nové obchody (10).
(13)
Dne 15. února 2001 Německo předložilo upravený plán restrukturalizace WestLB (dále jen „plán restrukturalizace z února 2011“).
(14)
Dne 15. dubna 2011 Německo předložilo Komisi zprávu o pokroku, kterou zpracoval správce převodu jmenovaný po rozhodnutí z května 2009, a nový restrukturalizační plán WestLB (dále jen „nový restrukturalizační plán“).
(15)
Dne 23. června 2011 dosáhli Bundesanstalt für Finanzmarktstabilisierung (Spolková agentura pro stabilizaci finančního trhu, dále jen „FMSA“), všichni akcionáři WestLB a EAA dohody o všech podstatných podrobnostech likvidace WestLB a sdílení nákladů mezi akcionáři (tato dohoda je dále označována jako „rámcová dohoda“) (11).
(16)
Dne 30. června 2011 Německo Komisi předložilo konečnou verzi nového restrukturalizačního plánu, který vychází z rámcové dohody (dále jen „plán restrukturalizace z června 2011“).
(17)
Dne 28. října 2011 Německo požádalo Komisi o odklad termínu, k němuž byla WestLB povinna zastavit uzavírání nových obchodů, do 29. února 2012 (splnění této povinnosti ukládá WestLB rozhodnutí z května 2009 k 1. lednu 2012). Tato žádost byla podána jako ochranné opatření pro případ, že by rozhodnutí z května 2009 nebylo do 1. ledna 2012 nahrazeno novým rozhodnutím.
(18)
Dne 28. října 2011 Německo předložilo podrobné informace o dalším opatření státní podpory pro WestLB v podobě druhého převodu aktiv na EAA (toto opatření je dále označováno jako „doplnění“).
(19)
Dne 21. listopadu 2011 Německo předložilo aktualizované údaje o plánu restrukturalizace z června 2011.
(20)
Dne 1. prosince 2011 Německo předložilo údaje o výši dočasného krátkodobého posílení likvidity, které může být WestLB poskytnuto až do 30. června 2012.
(21)
Dne 8. prosince 2011 předložilo Německo Komisi konečný seznam závazků.
(22)
Dne 13. prosince 2011 Německo potvrdilo záměr, podle nějž má být subjekt s názvem Verbundbank, který bude vyčleněn z WestLB v rámci její restrukturalizace, převzat hesensko-durynskou zemskou bankou Helaba Landesbank Hessen-Thüringen (dále jen „Helaba“).
II. SKUTKOVÝ STAV
1. PŘÍJEMCE PODPORY
(23)
Příjemcem podpory je WestLB, zemská banka Severního Porýní-Vestfálska se sídlem v Düsseldorfu. Jejími akcionáři jsou spořitelní sdružení Sparkassenverband Westfalen-Lippe (dále jen „SVWL“), spořitelní sdružení Rheinische Sparkassen- und Giroverband (dále jen „RSGV“; SVWL a RSGV jsou dále společně označovány jako „spořitelní sdružení“), spolková země Severní Porýní-Vestfálsko a obě regionální sdružení Landschaftsverband Rheinland a Landschaftsverband Westfalen-Lippe. Vkladem tichého společníka se na WestLB AG podílí Sonderfonds Finanzmarkstabilisierung (Zvláštní fond pro stabilizaci finančního trhu, dále jen „SoFFin“), který je řízen FMSA.
(24)
Hlavní finanční údaje WestLB jsou shrnuty v následující tabulce:
Tabulka č. 1
Hlavní finanční údaje o společnosti WestLB
31.12.2008
31.12.2009
31.12.2010
30.6.2011
Údaje z rozvahy (v mld. EUR)
Bilanční suma
288,1
242,3
191,5
160,4
Vlastní kapitál
3,8
3,7
4,1
4,2
Požadované kvóty vlastního kapitálu banky (SolvV; Solvabilitätsverordnung - nařízení o kapitálové přiměřenosti)
Kmenový kapitál tier 1 v mld. EUR
5,7
5,3
5,5
4,9
Vlastní zdroje v mld. EUR
8,9
7,6
7,7
7,3
Rizikově vážená aktiva v mld. EUR
88,5
83,0
48,6
45,4
Podíl kmenového kapitálu tier 1 v %
6,4
6,4
11,4
10,7
Celkový podíl v %
10,1
9,1
15,9
16,0
Zaměstnanci
Počet zaměstnanců
5 957
5 214
4 712
4 622
Zaměstnanci na plný pracovní úvazek
5 663
4 971
4 473
4 376
(25)
WestLB, jež plní funkce ústřední banky spořitelen, funguje ve vztahu ke spořitelnám v Severním Porýní-Vestfálsku a Braniborsku, jež působí v regionálním měřítku, jako spojka s finančními trhy. Německým a zahraničním klientům, k nimž patří podniky, institucionální klienti i klientela z veřejného sektoru, nabízí širokou škálu produktů a služeb včetně úvěrů, individuálního strukturovaného financování, činností na kapitálovém trhu, správy majetku a provádění platebního styku.
(26)
Těžiště podnikatelské činnosti WestLB se v průběhu let změnilo. WestLB, jež byla původně omezena na funkce spořitelní žirocentrály, se postupem času přetvořila v investiční banku. Od roku 2001, kdy byly činnosti, jež WestLB prováděla ve veřejném zájmu, odděleny od činností, jež byly předmětem hospodářské soutěže, prošla tato banka již restrukturalizací (12).
(27)
Ke značným ztrátám a stoupajícím nárokům na kapitál vedly v nedávné minulosti rozsáhlé investice do strukturovaných cenných papírů, jež byly zčásti vypořádávány prostřednictvím účelových společností, které nebyly do roku 2007 zahrnovány do konsolidace. K tomuto vývoji došlo navzdory zmírnění účetních standardů v reakci na finanční krizi. Německo a akcionáři WestLB proto v roce 2008 poskytli bance záruku na pokrytí rizik z portfolia Phoenix (13) a v listopadu 2009 se dohodli na zřízení likvidační agentury EAA, na niž byla převedena aktiva v nominální hodnotě zhruba 77,5 mld. EUR a kapitál ve výši zhruba 3 mld. EUR.
2. OPATŘENÍ PODPORY
a. PRVNÍ SOUBOR OPATŘENÍ - ZÁRUKA NA POKRYTÍ RIZIK Z PORTFOLIA PHOENIX
(28)
V roce 2008 převedla WestLB na Phoenix Light, účelovou společnost s ručením omezeným založenou podle irského práva, portfolio strukturovaných cenných papírů, čímž ze své rozvahy vyčlenila cenné papíry (14) v celkové nominální hodnotě přibližně 23 mld. EUR. Uvedená účelová společnost byla zajištěna zárukami akcionářů WestLB, které byly sjednány dne 8. února 2008 ke krytí případného selhání do výše 5 mld. EUR (dále jen „záruka na pokrytí rizik pro portfolio Phoenix“). Tyto záruky byly schváleny rozhodnutím z května 2009 (15). Záruku na pokrytí rizik tvořily dvě samostatné záruky:
-
záruka za pohledávky vůči Phoenix Light do výše 2 mld. EUR, za které všichni akcionáři společnosti WestLB odpovídají v poměru podle svých podílů,
-
a podřízená záruka, kterou vydalo pouze Severní Porýní-Vestfálsko a která pokrývá další pohledávky vůči Phoenix Light do výše 3 mld. EUR.
b. DRUHÝ SOUBOR OPATŘENÍ - PRVNÍ PŘEVOD AKTIV NA EAA
(29)
Dne 24. listopadu 2009 se Německo a akcionáři společnosti WestLB dohodli na podrobnostech zřízení likvidační agentury s názvem Erste Abwicklungsanstalt podle německého zákona o Fondu pro stabilizaci finančního trhu (Finanzmarktstabilisierungsfondsgesetz, dále jen „FMStFG“). Cílem tohoto kroku bylo vyčlenit portfolio s rizikovými pozicemi a nestrategickými obchodními činnostmi. Dne 11. prosince 2009 se akcionáři společnosti WestLB setkali a formálně schválili potřebná smluvní ujednání.
(30)
První opatření v podobě převodu aktiv (16) zahrnovalo kapitálovou injekci ve výši 3 mld. EUR, další záruky akcionářů společnosti WestLB a převod aktiv, který měl probíhat převážně formou odštěpení. Dále nebyla záruka na pokrytí rizik pro portfolio Phoenix v hodnotě 5 mld. EUR ukončena, nýbrž převedena na EAA. Pokud by k převodu této záruky nedošlo, potřebovala by EAA další kapitál v objemu 5 mld. EUR, aby mohla portfolio Phoenix převzít.
i) Kapitálová injekce fondu SoFFin do WestLB
(31)
Předtím, než byla zřízena EAA, musel SoFFin vložit do WestLB kapitál ve výši 3 mld. EUR (dále jen „kapitálová injekce“). Tato kapitálová injekce byla provedena ve třech tranších: dne 23. prosince 2009 (672 mil. EUR), 4. ledna 2010 (1,5 mld. EUR) a 30. dubna 2010 (828 mil. EUR). Tento kapitál byl poskytnut formou nevypověditelného vkladu tichého společníka, jejž lze po 1. červenci 2010 přeměnit na kmenové akcie. V souladu s dohodou nesmí SoFFin držet ve společnosti většinu podílů.
(32)
Smluvní podmínky vkladu tichého společníka stanovují odměnu ve výši 10 % ročně v případě, že WestLB vykáže dostatečný zisk na konci roku podle HGB (17). Bude-li banka hospodařit se ztrátou, nebude vyplacena žádná odměna a tichý společník se bude stejně jako ostatní (pari passu) podílet na ztrátách. Od zmíněného vkladu tichého společníka hospodařila WestLB podle HGB buď se ztrátou (v roce 2009) nebo nevykázala žádný zisk (v roce 2010). V důsledku toho žádná odměna doposud vyplacena nebyla a tichý společník se podílel na ztrátách přibližně 1 milionem EUR.
ii) Záruky ze strany akcionářů
(33)
Zřízení EAA doprovází záruka akcionářů WestLB k pokrytí dalších ztrát vzniklých z převedených aktiv. Podle FMStFG musí totiž všechny ztráty EAA, které přesahují převedený kapitál, uhradit akcionáři WestLB a FMSA.
(34)
Za tímto účelem poskytli akcionáři WestLB výslovnou záruku v celkové výši 1 mld. EUR, o kterou se dělí Severní Porýní-Vestfálsko (482 mil. EUR), sdružení spořitelen (501 mil. EUR) a obě regionální sdružení (17 mil. EUR). V souvislosti s případně nutnou úhradou dalších ztrát se dále akcionáři WestLB dohodli, že povinnost spořitelních sdružení RSGV a WLSGV uhradit další ztráty bude omezena na 4 mld. EUR. Vzhledem k záruce ve výši 501 milionů EUR, kterou tato spořitelní sdružení poskytla, je tedy účast RSGV a WLSGV na úhradě ztrát omezena na nejvýše 4,5 mld. EUR. Pro účely obstarání těchto 4 mld. EUR je RSGV a WLSGV umožněno vytvářet po dobu 25 let na tento závazek přiměřené rezervy. Případné ztráty, které budou překračovat vlastní kapitál EAA i dané záruky, budou hradit FMSA a Severní Porýní-Vestfálsko (18).
iii) První převod aktiv
(35)
Převod toxických a nestrategických aktiv (a závazků) se uskutečnil ve dvou krocích. V prvním kroku byly cenné papíry (zejména mezaninové dluhopisy a další strukturované cenné papíry) v celkové účetní hodnotě přibližně 6,2 mld. EUR a závazky v účetní hodnotě přibližně 5,5 mld. EUR převedeny (19) na EAA formou odštěpení, jež bylo dne 23. prosince 2009 zapsáno do obchodního rejstříku. Ve druhém kroku byl zbytek odděleného portfolia ke dni 30. dubna 2010 na EAA odštěpen nebo synteticky převeden (20).
(36)
Transakce byla strukturována tak, aby WestLB profitovala ze zpětných účinků převodu. Účetní hodnota cenných papírů převedených dne 23. prosince 2009 byla stanovena k hospodářskému rozhodnému dni odštěpení (31. prosince 2008 /1. ledna 2009), zatímco účetní hodnota zbývající části portfolia převedené dne 30. dubna 2010 byla stanovena k hospodářskému rozhodnému dni odštěpení (31. prosince 2009 / 1. ledna 2010).
(37)
Portfolio obsahuje aktiva v nominální hodnotě 77 mld. EUR (účetní hodnota k 31. prosinci 2009 činila 68,117 mld. (21)), jež představují pestrou škálu úvěrových nástrojů, standardních dluhopisů s fixním výnosem (22), strukturovaných cenných papírů a derivátů. Portfolio dále obsahuje závazky, jež jsou předmětem mezitím zrušeného subsidiárního ručení zřizovatelů WestLB jakožto subjektu veřejného práva za její závazky vůči věřitelům („závazky zaručené zřizovatelem banky“) ve výši 22,1 mld. EUR (účetní hodnota v souladu se smlouvou o rozdělení („Spaltungsvertrag“)). Na EAA byly převedeny tři hlavní druhy aktiv:
-
portfolio strukturovaných cenných papírů, které obsahuje portfolio „Phoenix“ (22,9 mld. EUR), portfolio tranší „European Super Senior“ (2,8 mld. EUR) a další cenné papíry zajištěné aktivy („asset-backed securities“, dále jen „ABS“) (3,4 mld. EUR);
-
portfolio cenných papírů, k němuž patří dluhopisy v hodnotě 17,7 mld. EUR, z nichž některé jsou zajištěny swapy úvěrového selhání (CDS) na negativní bázi (tzv. „negative basis trades“ (23));
-
úvěrové portfolio, do nějž patří úvěry a (podrozvahové) úvěrové přísliby v celkové nominální hodnotě zhruba 30,6 mld. EUR, u nichž se jedná o pozice zbývající z různých aktivit a poboček WestLB.
Dále byla tato aktiva částečně předmětem derivátových obchodů (tj. s cenným papírem či úvěrem je spojen úrokový a/nebo měnový swap); některé čisté pozice CDS byly převedeny, a tvoří tak podíl derivátů na tomto portfoliu.
(38)
Zatímco některá aktiva, jejich emitenti, protistrany nebo dílčí trhy bylo možno hodnotit jako znehodnocené, resp. narušené, významné části aktiv se toto hodnocení netýká. Německo klasifikovalo 4,2 mld. EUR (přibližně 6 % všech aktiv) jako „likvidní“, což znamená, že tato aktiva nadále patří k fungujícím trhům (24).
(39)
V okamžiku založení EAA sestával kapitál této agentury z čistých aktiv v celkové výši 3,267 mld. EUR. Tato aktiva tvořil kapitál ve výši 3 ml. EUR a interní závazek plynoucí z úvěrových dluhopisů v portfoliu tranší European Super Senior, jenž činil 267 mil. EUR.
(40)
Pokud jde o správu aktiv, uzavřela EAA s WestLB tříletou smlouvu o poskytování služeb. Podle této smlouvy WestLB poskytuje EAA služby správy portfolia, jejichž hlavním cílem je celé portfolio postupně zlikvidovat a minimalizovat rizika. Zpočátku působila WestLB jako jediná protistrana EAA pro účely refinancování a derivátů.
iv) Ocenění aktiv
(41)
Německo ocenilo obě části vyčleněného portfolia, první část k rozhodnému dni 30. září 2009, druhou část pak k 31. březnu 2010 (přehled je uveden v tabulce č. 2). Podle údajů Německa dosahovala skutečná ekonomická hodnota celkových aktiv 62,727 mld. EUR, tedy o 5,389 mld. EUR méně, než kolik činí jejich účetní hodnota (25). Tento výpočet potvrdila jak společnost Blackrock (26), tak Deutsche Bundesbank (27) jako dostatečně konzervativní. Pro účely ocenění poskytnuté státní podpory odečetlo Německo ze schodku skutečné ekonomické hodnoty (5,389 mld. EUR) počáteční kapitálové vybavení EAA (28) (3,267 mld. EUR, tedy rozdíl mezi účetní hodnotou aktiv a závazků). Výsledný čistý rozdíl mezi převodní a skutečnou ekonomickou hodnotou dosáhl 2,123 mld. EUR.
(42)
Stejně jako Německo se i Komise při výpočtu výše poskytnuté státní podpory zaměřila na čistý rozdíl mezi převodní a skutečnou ekonomickou hodnotou převedených aktiv a závazků (dále jen „převodní delta“).
(43)
Komise přezkoumala ocenění, jež Německo provedlo, za pomoci externích znalců, jmenovitě Société Générale, Bangert Research a profesora Wima Schoutense. Výsledek tohoto přezkumu, který je podrobně popsán rozhodnutí z listopadu 2010 (29), vedl k závěru, že při uplatnění obezřetného náhledu je ukazatel převodní delta o 1,606 mld. EUR vyšší, než uvádí Německo (5,389 mld. EUR). Jinými slovy je skutečná ekonomická hodnota o 6,949 mld. EUR nižší než hodnota převodní (30). Při zjišťování skutečné ekonomické hodnoty určitých dluhopisů, zejména na úrovni dílčích portfolií, zjistili znalci diference (jež v případě celého portfolia cenných papírů činily zhruba 600 mil. EUR). Tyto diference byly dány odlišným posouzením, pokud jde o funkční poruchy příslušných trhů. Znalci např. na rozdíl od WestLB vyhodnotili vícero trhů standardních dluhopisů jako fungující, a vzali proto tržní hodnotu těchto dluhopisů za skutečnou ekonomickou hodnotu. Za druhé byly v případě půjček, jež WestLB převedla, zjištěny rozdíly z důvodu závažných nesrovnalostí u ocenění ztrátovosti ze selhání (loss-given-default, LGD) (v objemu 1 mld. EUR v celém portfoliu úvěrů). Velké rozdíly byly zjištěny i u určitých subkategorií portfolia strukturovaných cenných papírů, jejich čisté dopady se však podle všeho vzájemně vyrovnávaly.
(44)
K doložení skutečnosti, že byl ukazatel převodní delta nižší než nula, Německo dále uvedlo položky, které je případně nutno odečíst, a další argumenty.
Následující tabulka, převzatá z rozhodnutí z listopadu 2010, shrnuje zjištěné výsledky v členění na dílčí portfolia.
Tabulka č. 2
Výsledky týkající se prvního převodu aktiv, uvedené v rozhodnutí z listopadu 2010
Vyjádření Německa
Vyjádření Komise
Převedené portfolio
Účetní hodnota prosinec (převodní hodnota)
„Odvozená“ reálná ek. hodnota dle WestLB - prosinec
„Odvozená“ reálná ek. hodnota - převodní hodnota dle WestLB - prosinec
Odhad reálné ek. hodnoty dle znalců EU - prosinec
Ohad rozdílu reálná ek. hodnota - převodní hodnota dle znalců EU - prosinec
Portfolio strukturovaných cenných papírů
Phoenix
22 764
20 323
-2 441
19 786
-2 978
European Super Seniors
2 918
1 751
-1 167
2 276
- 642
Ostatní ABS
3 188
3 182
-6
3 178
-10
Portfolio cenných papírů
Dluhopisy
16 501
16 323
- 178
15 762
- 739
Portfolio Banque D'Orsay
2 749
2 733
-16
2 770
21
Swapy úvěrového selhání a deriváty
-65
-45
20
- 102
-37
Úvěrové portfolio
Čerpané
20 061
18 666
-1 395
17 807
-2 254
Nečerpané
0
- 205
- 205
- 310
- 310
Celkem
68 116
62 727
-5 389
61 167
-6 949
Pramen
22.února.10
8.července.10
8.července.2010
23.září.10
23.září.10
Odečítané položky
Kapitál EAA (rozdíl mezi převodní hodnotou aktiv a závazků)
3 267
3 267
Převod závazků zaručených zřizovatelem
882
n. a.
Budoucí peněžní toky z převedeného portfolia
880
n. a.
Převod úvěrových dluhopisů
268
268
Úprava o očekávané ztráty z nečerpaných úvěrových linek
205
n. a.
Úprava o očekávané ztráty na základě diskontování
75
n. a.
„Převodní delta“ celkem = převodní cena - reálná ekonomická hodnota - odečítané položky
- 188
3 414
c. TŘETÍ SOUBOR OPATŘENÍ - OPATŘENÍ NA LIKVIDACI WESTLB
(45)
Plán restrukturalizace z června 2011 popisuje řádnou likvidaci společnosti WestLB, která si vyžádá řadu dalších opatření na záchranu. Německo plánuje za prvé převod zbývajících aktiv a závazků společnosti WestLB na EAA, za druhé náhradu kapitálu, převzetí provozních nákladů a nákladů na likvidaci WestLB, resp. jejího nástupce, který bude případně působit pod jinou obchodní firmou (dále jen „banka SPM“), a za třetí vhodná opatření k zajištění likvidity v průběhu transformace.
i) Druhý převod aktiv na EAA
(46)
Plán restrukturalizace z června 2011 předpokládá, že budou z WestLB na EAA převedena všechna zbývající aktiva a závazky, včetně rizikových podrozvahových položek a derivátů (dále jen „druhý převod aktiv“). Všechna aktiva a závazky WestLB, která nebudou prodána třetí straně, ani se nestanou součástí Verbundbank, převezme k 30. červnu 2012 EAA (31). Po tomto převodu již WestLB nebude držet bankovní aktiva na vlastní riziko (s výjimkou investice do vlastního kapitálu banky SPM).
(47)
Poté, co bylo celkové portfolio projednáno s Komisí, k němu Německo na základě podrobných číselných údajů předložilo tyto informace:
Tabulka č. 3
Výsledky týkající se druhého převodu aktiv (v mld. EUR)
Portfolio (32)
Účetní hodnota podle HGB
Tržní hodnota portfolia
Rozdíl
Aktiva
[120-150] (33)
[120-150]
[0,8-1,3]
Závazky
[120-150]
[120-150]
[0,2-0,5]
Celkem
[1,0-1,8]
(48)
K tržní hodnotě aktiv a závazků, které budou předmětem druhého převodu aktiv na EAA, Německo uvedlo, že jsou tyto hodnoty v případě individuálního ocenění vyšší nežli hodnoty uvedené v tabulce 3. Německo zejména uvedlo, že individuální tržní hodnota aktiv činí [120-150] mld. EUR a individuální tržní hodnota závazků [120-150] mld. EUR. Německo argumentuje tím, že zbývající portfolio WestLB bylo prvním převodem aktiv již očištěno a že obsahuje pouze aktiva oceněná skutečně realizovatelnou hodnotou. Německo zejména potvrdilo, že portfolio obsahuje výlučně cenné papíry a deriváty, které byly oceněny příslušnou tržní hodnotou, resp. půjčky a další finanční nástroje, pro něž neexistují zavedené trhy, a které byly proto oceněny metodou diskontovaných peněžních toků. Portfolio obsahuje jen velmi málo cenných papírů (v hodnotě menší než 1 mld. EUR), které lze klasifikovat jako financování zahraničního státního dluhu nebo zahraniční státní cenné papíry.
(49)
Po konzultaci s Komisí však Německo uvedlo, že v případě určitých částí portfolia, a sice úvěrového portfolia a dalších srovnatelných nelikvidních aktiv v hodnotě zhruba [40-70] mld. EUR, je již vzhledem k rozsahu celkového portfolia nutno zohlednit portfoliový efekt. Pokud by totiž musela WestLB do 30. června 2012 kompletní portfolio skutečně prodat, stlačil by převis nabídky jednotlivé tržní hodnoty směrem dolů. Na základě získaných informací Německo argumentovalo tím, že v takovém případě by měla být tržní hodnota portfolia vypočtena jako tržní hodnota jednotlivých složek snížená o [2-5] %.
(50)
Podle plánu restrukturalizace z června 2011 by mohly být předmětem druhého převodu aktiv na agenturu EAA aktiva banky WestImmo, jejíž převod na EAA má zlepšit její uplatnitelnost na trhu. Činnost WestImmo se omezí na činnosti v oblasti dluhopisů Pfandbrief a její obchodní firma se změní na „Pfandbriefbank“ (jedná se o předběžný pracovní název). Pokud jde o realizaci tohoto záměru, mohlo by k vynětí velké části aktiv a závazků WestImmo a k jejich převodu na EAA dojít v prvním pololetí 2012. Toto vyčleněné portfolio („Carve-out-Portfolio“) bude dosahovat hodnoty zhruba [5-10] mld. EUR. Na úrovni dílčích portfolií bude obsahovat nezajištěné portfolio komerčních nemovitostí, portfolio s aktivy v Japonsku a portfolio s dluhopisy a hypotéčními úvěry fyzickým osobám v hodnotě [2-4] mld. EUR, které bylo převedeno na EAA již v rámci prvního syntetického převodu a aktuálně slouží jako zajištění ve sdružení dluhopisů Pfandbrief. Po tomto převodu bude WestImmo podstatně menší bankou, která bude zpočátku držet aktiva v hodnotě zhruba [16-23] mld. EUR. Pokud se nepodaří WestImmo do 30. června 2012 prodat, budou tato zbývající aktiva rovněž převedena na EAA. Tato aktiva tedy musí být zohledněna nad rámec částky uvedené v 51. bodu odůvodnění.
(51)
Vyčleněné portfolio, které Německo projednalo s Komisí a následně jej prezentovalo na základě podrobných číselných údajů, lze popsat následovně:
Tabulka č. 4
Ocenění aktiv banky WestImmo ve vyčleněném portfolio (v mld. EUR)
Portfolio
Účetní hodnota podle HGB
Tržní hodnota
Rozdíl
Mezinárodní nemovitosti
[3,5-4,0]
[3,0-4,0]
[0,1-0,4]
Německé nemovitosti
[1,1-1,6]
[1,1-1,6]
[0,01-0,05]
Portfolio pevně úročených státních dluhopisů
[0,7-1,3]
[0,5-1,25]
[0,1-0,3]
Celkem
[5,3-6,9]
[4,6-6,85]
[0,3-0,8]
(52)
Německo podrobně vysvětlilo, proč lze ocenění aktiv ve vyčleněném portfoliu WestImmo pokládat za dostatečně konzervativní. Uvedlo, že i) zhruba třetinu portfolia tvoří krátkodobé pozice, ii) podkladové zajištění má solidní strukturu a iii) ocenění tohoto zajištění proběhlo nedávno.
(53)
WestLB dále plánuje WestImmo Pfandbriefbank do 30. června 2012 prodat. Pokud k prodeji nedojde, musela by být veškerá aktiva a závazky WestImmo převedena na EAA. Odhadovaná účetní hodnota upravená o riziko (včetně vyčleněného portfolia) dosahovala v červnu 2011 [20-26] mld. EUR. Toto portfolio tvoří převážně hypotéční úvěry na komerční nemovitosti a hypotéční úvěry fyzickým osobám. Podle vyjádření Německa byla velká část původního portfolia již při prvním převodu aktiv předmětem selekce pro účely doplnění, takže je zbývající část již sanována a její tržní hodnota odpovídá hodnotě účetní. Dále má být portfolio komerčních nemovitostí použito v prvé řadě na emisi dluhopisů Pfandbrief, a jeho tržní hodnota tedy postačuje k tomu, aby pokryla převodní hodnotu.
(54)
V neposlední řadě Německo v souvislosti s převodem aktiv WestImmo a s druhým převodem aktiv WestLB uvádí, že skutečná ekonomická hodnota aktiv patrně odpovídá hodnotě převodní.
ii) Nový kapitálový nástroj pro banku SPM
(55)
Podle rámcové dohody převezme Severní Porýní-Vestfálsko k 30. červnu 2012 neomezené vlastnické právo k WestLB i plnou zodpovědnost za tuto banku. Vzhledem k tomu, že WestLB bude muset v rámci restrukturalizace splatit 1 miliardu EUR z vkladu tichého společníka, který do ní vložil fond SoFFin, bude muset být tato část kapitálu nahrazena. Severní Porýní-Vestfálsko přislíbilo, že za tímto účelem v souladu s rámcovou dohodou (34) vytvoří nový kapitálový nástroj v hodnotě 1 mld. EUR (dále jen „nový kapitálový nástroj pro banku SPM“).
iii) Převzetí dalších provozních nákladů a nákladů na likvidaci banky SPM
(56)
Plán restrukturalizace z června 2011 prezentuje pro WestLB / banku SPM dva různé scénáře: tzv. základní scénář („Base Case“) a scénář alternativní („Bad Case“). Základní scénář počítá s tím, že ztráty z provozu a likvidace banky SPM za období pěti let (náklady na transformaci) včetně převzetí penzijních závazků dosáhnou celkem [3-6] mld. EUR. Alternativní scénář vychází z jiných předpokladů, pokud jde o redukci personálu, výši potřebných odpisů budov a investic do IT, penzijní závazky a další náklady na exit, a odhaduje tyto ztráty za pětileté období na celkem [4-7] mld. EUR. Neomezené vlastnické právo a plnou odpovědnost za WestLB převezme Severní Porýní-Vestfálsko. Jak základní, tak alternativní scénář počítá s tím, že kapitálový nástroj v hodnotě 1 mld. EUR, jejž dá Severní Porýní-Vestfálsko k dispozici, bude spotřebován. V případě alternativního scénáře by tato spolková země musela dát v souladu s rámcovou dohodou k dispozici další prostředky.
iv) Příslib likvidity pro dobu restrukturalizace
(57)
Plán restrukturalizace z června 2011 dále uvádí, že spořitelny, Severní Porýní-Vestfálsko a EAS budou po dobu restrukturalizace i nadále poskytovat likviditu, jako je tomu nyní. Bude-li během restrukturalizace až do 30. června 2012 zapotřebí další likvidity, budou se WestLB, vlastníci a EAA v souladu s rámcovou dohodou koordinovat v přijímání vhodných opatření k zajištění likvidity během transformační fáze. Podle údajů, jež Německo předložilo dne 1. prosince 2011, je čerpání takto dodatečně poskytnuté likvidity v případě zátěžového scénáře […].
3. PLÁNY RESTRUKTURALIZACE
a. ÚVOD
(58)
Německo předložilo Komisi několik plánů restrukturalizace, jejichž předmětem jsou různé státní podpory a různé restrukturalizační koncepce. Z první série podkladů, která se týkala výlučně záruky na pokrytí rizik v hodnotě 5 mld. EUR, vzešel plán restrukturalizace z dubna 2009 (35).
(59)
Tento plán restrukturalizace z dubna 2009 (36) se opíral o dva klíčové prvky: o redukci bilanční sumy WestLB z 250 mld. EUR na 125 mld. EUR (včetně prodeje několika aktiv, např. WestImmo) a o přesměrování veškerých činností včetně snížení souvisejících rizik, po nichž by následoval prodej WestLB v rámci otevřené, transparentní a nediskriminační veřejné soutěže. Pokud by se prodej WestLB nepodařilo zrealizovat, musela by banka po roce 2011 zastavit sjednávání nových transakcí. Přestože akcionáři WestLB pověřili organizací prodeje fiduciárního správce a investiční banku a dne 30. září 2010 zahájili na prodej WestLB veřejnou soutěž, nebyly v rámci soutěže podány žádné nabídky, jež by akcionáři WestLB pokládali za ekonomicky přijatelné.
(60)
V prosinci 2009 (37) a v únoru 2011 byly předloženy další plány restrukturalizace. Plán z února 2011 předpokládal další redukci bilanční sumy banky na zhruba 80 mld. EUR, avšak žádné vracení podpory. V červnu 2011 pak byl oznámen definitivní plán restrukturalizace. Ohledně plánu z února 2011 Německo výslovně potvrdilo, že jej stahuje. Toto rozhodnutí se tedy zabývá výlučně plánem restrukturalizace z června 2011.
b. PLÁN RESTRUKTURALIZACE Z ČERVNA 2011
(61)
Plán restrukturalizace z června 2011 je založen na čtyřech hlavních záměrech:
(a)
Během roku 2011, nejpozději však do 30. června 2012, budou z činnosti banky vyčleněny činnosti tzv. Verbundbank, tj. ony obchodní činnosti, jež se orientují na spolupráci s regionálními spořitelnami. Jejich vyčleněním vznikne tzv. Verbundbank, jež bude začleněna do sítě spořitelen. Helaba projevila připravenost Verbundbank převzít.
(b)
Úsilí o prodej všech ostatních částí WestLB bude pokračovat tak dlouho, dokud bude možno uzavřít do 30. června 2012 dohodu o prodeji.
(c)
Portfolia, která nebudou ani přidělena Verbundbank, ani je nepřevezmou členové spořitelní finanční skupiny a ani je WestLB do 30. června 2012 neprodá třetím osobám, převezme k 30. červnu 2012 EAA. Po tomto datu již nebude WestLB vykonávat žádné nové bankovní činnosti (s výjimkou činností v rámci správy majetku). WestLB bude transformována v servisní platformu s likvidačním subjektem, který bude držet zbývající pozice (ekonomicky převedené na EAA nebo jí zajištěné), bude odpovědný za redukci personálu a bude poskytovat služby správy majetku (tzv. banka SPM).
(d)
Část banky SPM (dále jen „servisní společnost“), jež bude poskytovat EAA, Verbundbank a třetím osobám služby správy majetku, bude předmětem vyčlenění.
(62)
Uvedený plán lze shrnout takto:
Tabulka č. 5
Základní struktura, jež má být pomocí plánu restrukturalizace z června 2011 vytvořena
Stávající struktura
30. června 2011
Cílová struktura
30. června 2012
WestLB
Bilanční suma: 160 mld. EUR
Rizikově vážená aktiva: 88,5 mld. EUR (2008, srv. tabulka 1)
Vlastní kapitál: 4 mld. EUR
Počet zaměstnanců: 4 400
Akcionáři: Severní Porýní-Vestfálsko 48 %, regionální svazy 2 %,
spořitelny 50 %
Banka / holding SPM
Bilanční suma: bude ještě potvrzena (aktiva převedená synteticky na EAA)
Rizikově vážená aktiva: 1 mld. EUR;
Počet zaměstnanců: 4 400, v roce 2016 v holdingu, resp. v provozní společnosti 400
Vlastní kapitál: […]
Akcionáři: Severní Porýní-Vestfálsko 100 %
WestImmo a další dceřiné společnosti WestLB
Dceřiná společnost = provozní společnost SPM Bilanční suma: bude ještě potvrzena (aktiva převedená synteticky na EAA)
Počet zaměstnanců: viz holding
Dceřiná společnost = servisní společnost SPM Bilanční suma: 1 mld. EUR;
Počet zaměstnanců: v roce 2016 nejvýše 1 000
Předmětem prodeje do roku 2016
Převod Verbundbank na Helaba
Bilanční suma: 40-45 mld. EUR
Vlastní kapitál: 1 mld. EUR poskytnutá spořitelnami
Počet zaměstnanců: ~ 400
Akcionáři: převod na Helaba
Prodej aktiv do 30. června 2012
Zejména WestImmo (Pfandbriefbank)
Bilanční suma WestImmo: [16-23] mld. EUR
EAA - Abwicklungsanstalt duben 2010
Nominální objem: 77,5 mld. EUR (říjen 2011): 53)
Vlastní kapitál: 3 mld. EUR
Akcionáři: Severní Porýní-Vestfálsko 48 %, regiony 2 %,
spořitelní svazy 50 %
EAA (po doplnění) - Abwicklungsanstalt
Bilanční suma: ~ [100-250] mld. EUR
Vlastní kapitál: vlastní kapitál dle stavu v červnu 2012 a vlastní kapitál potřebný navíc na bezztrátovou likvidaci aktiv převedených k 30.6.2012
Akcionáři: Severní Porýní-Vestfálsko 48 %, regiony 2 %,
spořitelní svazy 50 %
i) Verbundbank
(63)
Obchodní činnosti Verbundbank budou vyčleněny a vytvoří jednotku, která zfúzuje s jinou bankou. Během řízení, jež vedlo k přijetí tohoto rozhodnutí, upustily spořitelny od svého původního záměru založit novou, samostatnou banku. Verbundbank bude působit jako poskytovatel služeb a ústřední banka spořitelen v Severním Porýní-Vestfálsku a Braniborsku a bude zaměstnávat zhruba 400 bývalých zaměstnanců WestLB. Po přechodné období bude moci od WestLB / banky SPM odebírat určité služby.
(64)
Verbundbank bude sledovat málo rizikový obchodní model. Své služby a produkty bude nabízet spořitelnám a jejich zákazníkům, středostavovské podnikové klientele, veřejným institucím a institucionálním klientům. Škála jejích produktů bude v podstatě omezena na podnikové financování a jednoduché produkty kapitálového trhu. Nejdůležitější finanční údaje Verbundbank budou představovat mj. rizikově vážená aktiva v hodnotě zhruba 8,3 mld. EUR a bilanční suma ve výši 40-45 mld. EUR. Zpočátku bude Verbundbank kapitalizována v objemu 1 mld. EUR, aby dosáhla podílu regulatorního vlastního kapitálu ve výši 12 %. Potřebný kapitál poskytnou spořitelní sdružení v Severním Porýní-Vestfálsku (50 %) a německé sdružení spořitelen a žirobank (Deutscher Sparkassen- und Giroverband, DSGV (50 %) (38). Její závazky budou tvořeny spořitelními vklady, dluhopisy, dluhopisy Pfandbrief a vklady institucionálních investorů. Největší část finančních prostředků poskytnou členové spořitelní finanční skupiny.
(65)
Po předložení plánu restrukturalizace z června 2011 ohlásila Helaba připravenost převzít činnosti Verbundbank. Dne 12. prosince 2011 vyvodila Helaba z pečlivého přezkumu vybraných aktiv a pasiv WestLB v zásadě pozitivní závěr. Svou připravenost k převzetí Verbundbank zopakovala tím, že její podílníci pověřili představenstvo, aby zahájilo konkrétní jednání o integraci činností Verbundbank do její vlastní činnosti (39). Spořitelní sdružení započala se začleňováním Verbundbank do Helaby či spořitelního sektoru poté, co se ukázalo, že by samostatně provozovaná Verbundbank dosahovala relativně nízké rentability a že by u rentability vlastního kapitálu bylo nutno počítat s rozmezím [2,0-3,0] % až [4,0-5,0] %. Nižší režijní náklady a synergie docílená integrací činností Verbundbank do Helaby či spořitelního sektoru by očekávanou rentabilitu zvýšily na přijatelnou úroveň.
ii) Prodej nebo převod aktiv
(66)
Podle plánu restrukturalizace z června 2011 má být do 30. června 2012 (podpis smluv) prodáno co nejvíce částí WestLB, které nepřicházejí v úvahu pro odštěpení Verbundbank. Tento proces byl koordinován s probíhajícími prodeji, které již byly zahájeny s cílem splnit podmínky rozhodnutí z května 2009. Jedná se o […].
(67)
WestLB nabídla k prodeji větší jednotky, např. divize Podnikatelská klientela a strukturované financování a Kapitálové trhy, které představují významné zdroje jejích výnosů. Tyto divize sestávají z menších jednotek, např. úseků Corporates, Structured Finance, Equity Markets, Debt Markets či úseku Depozitní obchody, které lze koupit případně i včetně souvisejících platforem IT a příslušné infrastruktury.
(68)
Nabídky bude WestLB hodnotit mj. na základě těchto kritérií: kupní cena včetně mechanismů jejích úprav a upravovaných složek ceny, dopady prodeje na rozvahu a výsledovku WestLB, bezpečnost transakce (např. pokud jde o financování transakce a o zkušenost kupujícího se srovnatelnými postupy), právní aspekty transakce a doplnění EAA.
(69)
Všechna aktiva a závazky WestLB, které nebudou k 30. červnu 2012 prodány, resp. převedeny na Verbundbank, budou k uvedenému datu převedeny na EAA. Použitelný právní rámec (40) umožní následné doplnění EAA za předpokladu, že bude mj. k dispozici dostatek vlastního kapitálu, budou zveřejněna všechna rizika spojená s danými aktivy a bude předložen podrobný plán likvidace.
(70)
Metody, jež budou uplatněny na druhý převod aktiv, budou odpovídat metodám, které byly aplikovány již v prosinci 2009, resp. dubnu 2010 na obě první tranše v rámci prvního převodu aktiv WestLB na EAA. I v tomto případě bude upřednostněna metoda odštěpení. Pokud jde o související rizika, bude namísto fyzického převodu proveden převod syntetický pouze v případě, že nebude možné aplikovat jiné vhodné metody převodu, např. prodej či přistoupení k pohledávce, nebo s nimi budou spojena ekonomicky nepřijatelná rizika.
(71)
Převodem má být zaručeno, aby WestLB, resp. banka SPM jednak již nevykonávaly nové bankovní činnosti (s výjimkou těch, jež souvisejí s jejich funkcí servisní jednotky), jednak aby nebyly vystaveny na vlastní účet riziku ztrát vlivem zhoršení finanční pozice emitentů či tržnímu riziku, které je třeba podle aktuálně platné právní úpravy pokrýt regulatorní minimální výší kapitálu (41).
(72)
Pokud jde o ocenění aktiv a závazků, budou pro účely převodu použity rizikově upravené účetní hodnoty, tj. […].
iii) Banka SPM
(73)
Po 30. červnu 2012 již nebude WestLB provádět nové bankovní činnosti (s výjimkou těch, jež souvisejí s její funkcí servisní jednotky) a přestane působit pod obchodní firmou WestLB, kterou změní na SPM-Bank (předběžné pracovní označení). WestLB bude převedena na jednotku, která bude pro účely likvidace ekonomickým držitelem zbývajících položek, jež budou převedeny na EAA, a bude odpovídat za zbývající zaměstnance, a dále na servisní platformu, jež bude poskytovat výlučně služby v oblasti správy majetku.
(74)
[…].
(75)
Z banky SPM se stane v podstatě holdingová společnost (dále jen „holding / banka SPM“), která by měla mít dvě dceřiné společnosti: provozní společnost SPM a servisní společnost SPM (dále jen „servisní společnost“).
(76)
Aktiva, jež nebude z daňových, právních či regulatorních důvodů možno fyzicky převést na EAA, budou převedena pouze synteticky. Tato aktiva budou vykazována v rozvahách holdingu / banky SPM nebo provozní společnosti SPM, nikoli však v rozvaze servisní společnosti SPM.
(77)
Poté, co bude ukončeno doplňování, nebudou WestLB, resp. banka SPM již držet žádná rizikově vážená aktiva ke krytí rizika ztrát vlivem zhoršení finanční pozice emitentů a rizika tržního (42). Budou držet pouze rizikově vážená aktiva v relativně malém objemu, aby splnily regulatorní kapitálové požadavky ke krytí čistě operačních rizik (v hodnotě méně než 1 mld. EUR při výpočtu podle přístupu základního ukazatele) (43).
(78)
Provozní společnost SPM bude držet zbývající penzijní závazky vůči stávajícím i bývalým zaměstnancům WestLB. Hlavním úkolem holdingové / provozní společnosti SPM bude zredukovat do roku 2016 počet zaměstnanců ze stávajících zhruba 4 400 na 1 400 (z nichž bude 1 000 zaměstnáno v servisní společnosti) a zrušit pobočky a systémy, jež nebudou zcela nezbytné. Provozní společnost SPM bude poskytovat pouze základní služby, jež nebudou patřit k hlavnímu předmětu činnosti, např. údržbu budov a kanceláří.
(79)
V období od 1. ledna 2012 do 31. prosince 2014 bude servisní společnost předmětem vyčlenění, tak aby mohla poskytovat služby správy zbývajících aktiv a závazků WestLB. Převodem portfolií aktiv na EAA (a Verbundbank) vznikne potřeba poskytování služeb správy majetku, neboť obsluhu těchto portfolií nebudou moci samy zajistit ani EAA, ani Verbundbank. Servisní společnost bude EAA (a Verbundbank) tyto služby nabízet za tržní ceny. Všechna omezení podnikatelského modelu servisní společnosti (srv. též 80.-85. bod odůvodnění) přestanou platit v okamžiku prodeje této společnosti.
(80)
Holding SPM, resp. jeho dceřiné společnosti budou mít všechny bankovní licence, které budou ještě potřebovat k výkonu svých činností. Německo se nicméně zavázalo, že rozsah a počet těchto licencí omezí na minimum nutné k poskytování služeb správy majetku.
(81)
Významná část portfolií EAA je zaúčtována v zahraničních pobočkách a stejně bude nutno postupovat i v budoucnu. K 31. říjnu 2011 držela WestLB v New Yorku rizikové pozice v hodnotě zhruba [5-15] mld. EUR, v Londýně v hodnotě zhruba [15-25] mld. EUR a v Asii v hodnotě zhruba [5-10] mld. EUR. Fyzický převod těchto portfolií na EAA nebyl v době prvního převodu aktiv buď možný z daňových, právních či regulatorních důvodů nebo nebyl ekonomicky přijatelný (a nebude ani v budoucnu), takže by byl možný pouze převod syntetický. Tato aktiva bude držet holding SPM, resp. provozní společnost SPM, a to zčásti v zahraničních pobočkách či dceřiných společnostech. Německo prohlásilo, že pobočky ani dceřiné společnosti v zahraničí nelze uzavřít v bezprostřední budoucnosti, avšak zavázalo se, že holding, resp. provozní společnost SPM uzavře všechny zahraniční pobočky, resp. dceřiné společnosti do konce roku 2016, ledaže by takový krok neumožňovaly předpisy o bankovním dohledu.
(82)
Dále bude muset servisní společnost u těchto portfolií zajišťovat přiměřenou obsluhu. K tomu, aby si společnost zachovala svou odbornou kompetenci v oblasti správy majetku, bude provozovat pobočku v New Yorku a Londýně a zastoupení v Asii. V jedné z těchto zahraničních poboček bude zaměstnána zhruba třetina zaměstnanců, kteří mají pro servisní společnost pracovat. Komise tedy bere na vědomí, že banka SPM v návaznosti na prodej servisní společnosti nebude mít po roce 2016 již žádné pobočky a dceřiné společnosti v zahraničí, ledaže by jejich uzavření neumožňovaly předpisy o bankovním dohledu.
(83)
Servisní společnost bude nejen předmětem vyčlenění, nýbrž i následného prodeje, a to nejpozději v roce 2016. V zájmu jeho zjednodušení může banka SPM v letech 2012-2014 uzavírat smlouvy o obsluze portfolií třetích subjektů, tj. vykonávat činnosti pro třetí osoby, jejichž předmětem nebudou portfolia WestLB. Výnosy z těchto činností však nesmějí přesáhnout [40-60] % jejích celkových hrubých výnosů. Prodejem servisní společnosti přestane toto omezení platit.
(84)
Servisní společnost bude patrně docilovat mírné rentability obratu zhruba [8-12] %, která bude právě tak postačovat k tomu, aby byla společnost schopna působit na trhu (44). Jak vyplývá z propočtu zisků a ztrát, na jehož základě byla rentabilita této společnosti vyhodnocena, je třeba do roku 2016 dosáhnout výrazných úspor na nákladech (45).
(85)
Pro případ, že by banka SPM neprodala servisní společnost do 31. prosince 2016, zavázalo se Německo, že bude servisní společnost zlikvidována. V takovém případě by byly veškeré stávající smluvní závazky ukončeny k 31. prosinci 2017, kdy lhůta pro likvidaci servisní společnosti (v případě, že nebude prodána) končí.
4. ZÁVAZKY NĚMECKA
(86)
Nad rámec plánu restrukturalizace z června 2011 předložilo Německo seznam závazků (viz příloha tohoto rozhodnutí), jež lze shrnout následovně:
a)
OBCHODNÍ FIRMA
-
Německo se zavázalo, že název „WestLB“ již nebude po 30. červnu 2012 používán jako obchodní firma (pokud si technické překážky nevyžádají u změny obchodní firmy až 3měsíční odklad).
b)
VERBUNDBANK
-
Německo se zavázalo, že omezení činností Verbundbank, s nímž počítá plán restrukturalizace z června 2011, bude platit až do 31. prosince 2016, ledaže bude Verbundbank před tímto datem začleněna do jiné zemské banky.
-
Německo se zavázalo, že Severní Porýní-Vestfálsko již nebude ve Verbundbank v budoucnu nabývat podíly, ani nebude tuto banku jinak finančně podporovat.
-
Německo se zavázalo, že upustí od „samostatného“ řešení pro Verbundbank a že její aktiva a závazky budou do 30. června 2012 vyčleněny z WestLB s tím, že odpovědnost za ně převezmou spořitelní sdružení a spořitelní finanční skupina.
-
Německo se zavázalo, že všechny strany naplní své závazky z rámcové dohody, a to v nezměněné podobě a ve stanovených lhůtách, tak aby byla zejména s ohledem na předmět transakce a „nulovou hodnotu podniku“ zajištěna dostatečná bezpečnost transakce a aby vyčlenění Verbundbank proběhlo nejpozději k 30. červnu 2012.
-
Německo se zavázalo, že má zemská banka Landesbank Hessen-Thüringen („Helaba“) v úmyslu poskytovat bance Verbundbank partnerskou podporu v případě, že due diligence skončí s pozitivním výsledkem.
c)
BANKA SPM
-
Německo se zavázalo, že se činnosti banky SPM omezí na tyto služby:
i)
obsluha portfolií EAA, Verbundbank a třetích osob, jejíž součástí bude v případě potřeby účelová správa aktiv, jež bude časově omezena na dobu do dosažení doby splatnosti (dále jen „účelová správa aktiv), zúčtování, vypořádání a zhodnocení cenných papírů, analýza úvěrového rizika, zpracování a sledování úvěrového rizika, controlling úvěrového rizika, regulatorní výkaznictví, správa zajištění prováděná pro podniky včetně související správy dat, řízení tržních rizik, služby IT a podpůrné služby typu back office, financování, hedging, řízení hotovosti, finanční výkaznictví, controlling, compliance a správa účastí.
ii)
V případě aktiv, jež budou předmětem syntetického převodu na EAA, může EAA v rámci své likvidační strategie provádět zejména také jejich prolongaci, prodej či sekuritizaci. V těchto případech bude banka SPM jednat výlučně z pověření a na pokyn EAA (46).
-
Německo předložilo popis potřebné bankovní licence a zavázalo se, že všechna ostatní povolení budou vrácena do 31. prosince 2012.
-
Německo se zavázalo, že počet zaměstnanců banky SPM bude do roku 2016 snížen ze stávajících 4 400 na 1 000 v případě servisní společnosti. Jak má redukce personálu postupně probíhat, ilustrovalo Německo na základě předběžných číselných údajů.
-
Německo se zavázalo, že bude banka SPM při nabízení služeb třetím osobám dodržovat určité podmínky. Výnosy z činnosti pro tyto třetí subjekty nesmí překročit [40-60] % jejích hrubých výnosů. Servisní smlouvy převezme pouze jedna oddělená jednotka (servisní společnost, kterou zbývá ještě vyčlenit), jejíž bankovní licence bude obsahově omezena na potřebné minimum.
-
Německo se zavázalo, že tato servisní společnost bude nejpozději do 31. prosince 2016 prodána. Doba účinnosti servisních smluv, která by měla trvat i po roce 2017, je přípustná pouze v případě, že objednatel bude oprávněn smlouvu s účinností k 31. prosinci 2017 vypovědět v případě nedostatečných kapacit.
-
Pro případ, že by nebylo možné servisní společnost k plánovanému termínu prodat, se Německo zavázalo, že tato společnost svou činnost ukončí s účinností od 31. prosince 2017 nebo že budou veškeré podíly v ní převedeny. Veškerá omezení, jež budou pro činnosti servisní společnosti stanovena, přestanou v případě jejího prodeje platit.
-
Německo se zavazuje, že předmětem činnosti banky SPM nebude zejména: obchodování na vlastní účet, vydávání certifikátů všeho druhu, financování projektů a obchodu, financování kryté aktivy, sekuritizace a syndikované úvěry a činnost pro mezinárodní firemní klientelu. V případě aktiv, jež budou převedena na EAA a budou touto institucí i garantována, bude navenek vystupovat jako věřitel banka SPM, takže se může stát, že tato banka bude muset provádět prolongaci, prodej či sekuritizaci. Bude tak však činit pouze z pověření a na pokyn EAA.
-
Německo se zavazuje, že banka SPM bude své služby správy majetku nabízet výlučně za tržní ceny a že ceny servisní společnosti budou určovány tak, aby celkově pokrývaly náklady.
-
Německo se zavazuje, že banka SPM uzavře nejpozději do konce roku 2016 všechny své pobočky a dceřiné společnosti v zahraničí, ledaže by regulatorní požadavky vyžadovaly zachování některé z nich i po tomto termínu. S ohledem na odbornou kompetenci, pokud jde o znalost místních podmínek, a na nutnost pokrýt časová pásma, snížit operační rizika a zachovat si konkurenceschopnost je banka SPM oprávněna být zastoupena vlastní pobočkou v Londýně, New Yorku a v Asii.
-
Německo se zavázalo, že bude banka SPM pod dohledem svěřenského správce pověřeného kontrolou („kontrolní správce“, Monitoring Trustee).
d)
EAA
-
Německo se zavázalo, že v případě rozšíření a prodloužení servisní smlouvy s EAA do 31. prosince 2016 bude tato agentura odebírat potřebné služby správy majetku v souladu se závazkem tržně konformní cenotvorby a že následně bude na tuto smlouvu vypsána veřejná soutěž.
e)
DOHLED
-
Německo se zavázalo, že bude ve čtvrtletních intervalech podávat podrobnou zprávu o opatřeních, jež byla přijata na základě dohody mezi Komisí a Německem z 16. prosince 2011.
III. ZAHÁJENÍ FORMÁLNÍHO VYŠETŘOVACÍHO ŘÍZENÍ PODLE ČL. 108 ODST. 2 SFEU
1. ROZHODNUTÍ Z PROSINCE 2009
(87)
Ve svém rozhodnutí z prosince 2009 vyjádřila Komise podle čl. 108 odst. 2 SFEU pochybnosti o tom, zdali jsou opatření na záchranu znehodnocených aktiv, jež byla předmětem posouzení v tomto rozhodnutí, slučitelná se sdělením Komise o nakládání se znehodnocenými aktivy v bankovním sektoru Společenství (47) (dále jen „sdělení o znehodnocených aktivech“). Podle názoru Komise dále nebylo přesvědčivým způsobem doloženo, že - na rozdíl od požadavku, jenž je zakotven ve sdělení Komise o návratu k životaschopnosti a hodnocení restrukturalizačních opatření ve finančním sektoru v současné krizi podle pravidel pro státní podporu (48) (dále jen „sdělení k restrukturalizaci“) - bude zajištěn návrat k životaschopnosti banky, přiměřené sdílení nákladů i zmírnění narušení hospodářské soutěže vyvolaného (dodatečnou) státní podporou.
(88)
Komise upozornila na to, že se nezabývá pouze touto novou státní podporou v rámci převodu aktiv na EEA, nýbrž že musí opětovně přezkoumat státní podporu, kterou schválila svým rozhodnutím z května 2009 (49).
(89)
Komise dále vyjádřila pochybnosti o tom, zdali spořitelní sdružení poskytla příspěvek přiměřené výše, neboť pro jejich závazky z opatření na záchranu aktiv platil určitý strop a kapitál potřebný ke zřízení EAA poskytlo výlučně Německo, nikoli tato sdružení (50).
(90)
Německu bylo uloženo předložit přepracovaný plán restrukturalizace, který by zohledňoval celkovou částku poskytnuté státní podpory a stanovil přiměřené protiplnění a dodatečnou komplexní restrukturalizaci.
2. ROZHODNUTÍ Z LISTOPADU 2010
(91)
Rozhodnutím z listopadu 2010 Komise zahájila formální vyšetřovací řízení, neboť vzrostly její pochybnosti, zdali byl první převod aktiv slučitelný se sdělením o znehodnocených aktivech a zdali byl plán restrukturalizace z prosince 2009 slučitelný s vnitřním trhem. Tento plán restrukturalizace neprokazoval přesvědčivým způsobem, že by dokázal zajistit návrat zvýhodněné banky k životaschopnosti a přiměřené sdílení nákladů a zmírnit narušení hospodářské soutěže vyvolané podporou.
(92)
V souvislosti s prvním převodem vyjádřila Komise zejména pochybnosti o tom, lze-li znehodnocená aktiva zachránit. Komise konstatovala existenci státní podpory, určila její výši a dospěla k závěru, že je tato podpora vzhledem ke své výši slučitelná se sdělením o znehodnocených aktivech pouze v případě, že bude vrácena nebo kompenzována další restrukturalizací podle bodu 41 sdělení o znehodnocených aktivech.
(93)
V rozhodnutí z listopadu 2010 Komise na základě posudku svých znalců odhadla výši státní podpory, jež byla spojena s prvním převodem, na zhruba 6,9 mld. EUR. Tato částka je dána rozdílem mezi převodní a tržní hodnotou příslušných aktiv (zhruba 11 mld. EUR) (51), který je upraven o původní vlastní kapitál EAA (cca. 3,3 mld. EUR) (52), o účetní hodnotu určitých úvěrových dluhopisů (zhruba 0,3 mld. EUR) (53) a o srážku za převod závazků zaručených zřizovatelem banky (zhruba 0,9 mld. EUR) (54).
(94)
Komise dále schválila ukazatel „převodní delta“ („Transfer-Delta“), tedy rozdíl mezi převodní a reálnou ekonomickou hodnotou aktiv a závazků, který vypočetli jí ustavení znalci. Podle názoru Komise činí tento ukazatel po odečtení příslušných faktorů vlastního kapitálu a úvěrů 3,4 mld. EUR (55). Pokud jde o portfolio cenných papírů, Komise konstatovala, že by k posouzení předmětných kategorií aktiv jakožto aktiv znehodnocených (56) bylo bývalo zapotřebí dalších důkazů, aby bylo možno dospět k závěru, že byly trhy těchto aktiv skutečně funkčně narušeny vlivem nedostatku kupujících a prodávajících. Komise dále na základě své rozhodovací praxe vyjádřila souhlas se znalci v tom, že diskontní faktory, jež WestLB použila při výpočtu reálné ekonomické hodnoty, byly příliš nízké, takže tato hodnota vyšla ve výpočtu jako příliš vysoká. Komise dále souhlasila se závěrem znalců, podle nějž byla reálná ekonomická hodnota úvěrového portfolia vzhledem k nedostatečně konzervativním předpokladům při odhadu ztrátovosti ze selhání (LGD) o zhruba 1 mld. EUR nižší, než na kolik ji odhadla WestLB. Komise konstatovala, že v souladu s její rozhodovací praxí byly tyto údaje porovnány na úrovni odvětví (57). Komise dále opětovně přezkoumala další prezentované odečítané položky, rozhodla však, že není důvod je zohledňovat při výpočtu reálné ekonomické hodnoty.
(95)
Komise dále vyjádřila pochybnosti o správě znehodnocených aktiv, za niž nadále odpovídá WestLB. Vzhledem k tomu, že EAA krátce po svém založení zaznamenala ztrátu ve výši 1 mld. EUR, vyvodila Komise závěr, že ztráty mohly vzniknout již v okamžiku převodu. Měla proto pochybnosti o tom, zdali předmětná aktiva spadají do oblasti působnosti bodu 32 sdělení o znehodnocených aktivech.
(96)
Komise ještě jednou vyzvala Německo, aby předložilo přepracovaný plán restrukturalizace, který by zohledňoval dodatečnou státní podporu WestLB a řešil nedostatky, na něž rozhodnutí poukazuje.
IV. STANOVISKO NĚMECKA
(97)
Německo nepopírá, že se v případě předmětných opatření jedná o státní podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU.
1. PRVNÍ PŘEVOD AKTIV NA EAA
(98)
Německo vyjadřuje výhrady vůči některým závěrům Komise, pokud jde o první převod aktiv na EAA.
a) POUŽITELNOST SDĚLENÍ O ZNEHODNOCENÝCH AKTIVECH
(99)
Německo opakuje argumenty ze svého stanoviska z 1. února 2010 a tvrdí, že sdělení o znehodnocených aktivech není na první převod aktiv na EAA použitelné. WestLB podle něj převodem vlastního kapitálu na EAA přebírá též náklady, které jsou s opatřením na záchranu aktiv spojeny. Německo dále uvádí, že podle poznámky pod čarou č. 8 v 16. bodu odůvodnění rozhodnutí z května 2009 není toto sdělení použitelné, provádějí-li dané opatření veřejní podílníci, kteří jednají jako vlastníci.
b) VÝPOČET REÁLNÉ EKONOMICKÉ HODNOTY PRVNÍHO PŘEVODU AKTIV
(100)
Za druhé Německo uvádí, že se Komise dopustila chyb při oceňování převedených aktiv a při aplikaci škálovacích faktorů.
(101)
Německo tvrdí, že je Komise ve svém hodnocení celkově příliš konzervativní, a rozvádí následně jednotlivé aspekty kategorií aktiv „strukturované cenné papíry“, „další cenné papíry“ a „úvěrové portfolio“.
(102)
Podle Německa byla metoda ocenění portfolia „strukturovaných úvěrů“, kterou WestLB použila a Komise kritizovala, přijatelná pro Deutsche Bundesbank. Dále Německo poukázalo na skutečnost, že jím pověřená externí znalecká společnost BlackRock Solutions ocenila toto portfolio vyšší reálnou ekonomickou hodnotou než WestLB, což svědčí o tom, že WestLB zvolila dostatečně konzervativní přístup.
(103)
K portfoliu „dalších cenných papírů“ Německo uvádí, že největší oceňovací rozdíly jsou dány otázkou, zdali lze použít tržní hodnotu. Německo kritizuje přístup znalců Komise, kteří nedostatečně objasnili svůj závěr, podle nějž téměř všechna aktiva patřila k fungujícím trhům, zatímco WestLB navrhla ke zjištění případné funkční poruchy trhu použít svá vlastní (především podle likvidity orientovaná) kritéria. Svou kritiku dokládá Německo na státních dluhopisech, jež tvoří z portfolia cenných papírů velkou část; pokles cen, k němuž došlo koncem roku 2009, byl podle Německa známkou funkčně narušených trhů.
(104)
K ocenění „úvěrového portfolia“ Německo uvádí, že k vyvrácení hodnot, jež prezentovala WestLB, nelze stanovisko znalců Komise použít, mj. proto, že vzniklo bez přístupu k podrobné úvěrové dokumentaci. Německo konkrétně kritizuje nedostatečnou transparentnost, pokud jde o použité oceňovací parametry, obsahové rozpory a nadměrně konzervativní přístup znalců Komise. Podle Německa je třeba vycházet z parametrů, které používal v zátěžových testech Evropský výbor orgánů bankovního dohledu (CEBS), a nikoli z parametrů, jež určili znalci. Zvláštní kritice podrobuje Německo zátěžový scénář, v němž znalci Komise vycházejí ze 70 % pravděpodobnosti selhání a z 30 % ztrátovosti ze selhání.
(105)
Dále Německo reagovalo na výhrady ohledně možnosti záchrany daných aktiv. Uvedlo, že z první zprávy o hospodaření EAA (k 30. červnu 2010) nelze vyčíst žádné ztráty z portfolia. Výhrady Komise, že by mohl být odhad očekávaných ztrát ve struktuře EAA podhodnocen, Německo odmítá s tím, že se skutečný rozsah rezerv na rizika, jež EAA tvoří, řídí především portfoliem Phoenix. Rozsah této tvorby rezerv na rizika je o [0,5-1,5] mld. EUR nižší, než kolik odhaduje plán likvidace. Tvorba rezerv na rizika v EAA tedy není v rozporu s odhadem WestLB, pokud jde o očekávané ztráty.
c) ODEČÍTANÉ POLOŽKY
(106)
Německo dále uvádí, že je v případě ocenění převedených portfolií nutno vzít v potaz položky, které je třeba odečíst, zejména pokud jde o i) převod závazků zaručených zřizovatelem banky, ii) budoucí peněžní toky, iii) přislíbené, avšak nečerpané úvěrové linky a iv) diskontování očekávaných ztrát.
(107)
K závazkům zaručeným zřizovatelem banky Německo uvádí, že převodem těchto závazků (58) na EAA přichází WestLB o ekonomický prospěch ve výši 882 mil. EUR a že je tuto skutečnost nutno zohlednit.
(108)
K budoucím peněžním tokům Německo uvádí, že převodem portfolií na EAA se WestLB vzdává budoucích peněžních toků (plateb úroků atd.) ve výši 880 mil. EUR a že je tuto okolnost nutno zohlednit.
(109)
Pokud jde o přislíbené, avšak nečerpané úvěrové linky, Německo uvádí, že je u převodu nečerpaných linek na EAA nutno provést opravu, neboť ve výpočtu reálné ekonomické hodnoty bylo přihlédnuto k potenciálnímu riziku s těmito linkami spojenému, zatímco jejich potenciální výnos nebyl do celkového ocenění zahrnut.
(110)
Ohledně diskontování očekávaných ztrát Německo uvádí, že by měly být diskontované očekávané ztráty použity jako východisko ocenění portfolií, neboť zásada obezřetnosti, která je s tímto přístupem v rozporu, byla již dostatečně uplatněna při výpočtu reálné ekonomické hodnoty.
2. VÝHODA PRO SPOŘITELNY RELEVANTNÍ Z HLEDISKA STÁTNÍ PODPORY
(111)
K výhradám Komise, podle nichž mohla být spořitelním sdružením protiprávně poskytnuta dodatečná státní podpora, se Německo vyjádřilo následovně.
(112)
Za prvé poukázalo na to, že akcionáři WestLB, k nimž patří též spořitelní sdružení, nebyli povinni zakládat likvidační instituci. K jejímu založení došlo naopak na základě autonomního rozhodnutí vlastníků.
(113)
Za druhé poukazuje Německo na skutečnost, že FMStFG nestanoví neomezenou povinnost hradit ztráty. Podle tohoto zákona musí vlastníci komerčních bank ručit za rizika plynoucí z likvidačních agentur pouze do výše vlastních obchodních podílů. Německo uvádí, že podle FMStFG lze v zájmu zohlednění rozdílných finančních zdrojů rozdělit smlouvou povinnost k úhradě ztrát způsobem, který se liší od rozdělení ztráty v poměru podle vlastního kapitálu.
(114)
Podle názoru Německa nesou obě spořitelní sdružení při stávající povinnosti k úhradě ztrát v celkovém objemu 4,5 mld. EUR přiměřený díl nákladů.
V. POSOUZENÍ STÁTNÍ PODPORY VE PROSPĚCH WESTLB
(115)
Při posouzení podpory na restrukturalizaci ve prospěch WestLB je třeba zohlednit veškeré státní podpory, jež byly této bance poskytnuty od roku 2008, neboť podpory schválené po rozhodnutí z května 2009 byly určeny na proces restrukturalizace, jenž byl schválen týmž rozhodnutím. Vzhledem k výraznému navýšení objemu podpor a k změnám v plánu restrukturalizace je třeba všechny podpory podrobit opětovnému přezkumu na základě plánu restrukturalizace z června 2011.
1. STÁTNÍ PODPORA VE SMYSLU ČL. 107 ODST. 1 SFEU
(116)
Podle čl. 107 odst. 1 SFEU „podpory poskytované v jakékoli formě státem nebo ze státních prostředků, které narušují nebo mohou narušit hospodářskou soutěž tím, že zvýhodňují určité podniky nebo určitá odvětví výroby, jsou, pokud ovlivňují obchod mezi členskými státy, neslučitelné s vnitřním trhem“.
(117)
O státní podporu se jedná v případě opatření, jež splňuje všechny tyto podmínky: a) je financováno státem nebo ze státních prostředků, b) zvýhodňuje určitý podnik nebo odvětví výroby, c) narušuje nebo může narušit hospodářskou soutěž a d) mohlo by ovlivnit obchod mezi členskými státy.
(118)
Komise setrvává na svém níže rozvedeném stanovisku, že jsou tyto podmínky splněny v případě všech předmětných opatření, přestože je zohledněna okolnost, že WestLB ukončí výkon svých bankovních činností. Tato banka bude totiž nadále vykonávat hospodářské činnosti (např. služby v oblasti správy majetku). Vzhledem k tomu, že tyto činnosti budou nadále vykonávány v mezinárodní konkurenci, mohla by daná opatření podle názoru Komise narušit hospodářskou soutěž a ovlivnit též obchod mezi členskými státy (59).
a. ZÁRUKA NA POKRYTÍ RIZIK PRO PORTFOLIO PHOENIX
(119)
Již ve svém rozhodnutí z května 2009 Komise konstatovala, že se v případě záruky na pokrytí rizik jedná o státní podporu. Německo upřesnilo, že tato záruka nadále platí pro podíl, jejž portfolio Phoenix převedené na EAA zaujímá na vlastním kapitálu.
b. KAPITÁLOVÁ INJEKCE
(120)
Komise již ve svém rozhodnutí z prosince 2009 došla k závěru, že kapitálová injekce ve výši 3 mld. EUR představuje státní podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU.
c. NOVÝ KAPITÁLOVÝ NÁSTROJ PRO BANKU SPM
(121)
Podle plánu restrukturalizace z června 2011 emituje spolková země Severní Porýní-Vestfálsko ve prospěch banky SPM nový kapitálový nástroj ve výši 1 mld. EUR, který nahradí část vlastního kapitálu WestLB (60), kterou má tato banka splatit fondu SoFFin. Vzhledem k tomu, že má tento nový kapitálový nástroj ve prospěch banky SPM nahrazovat kapitál, musí být též plně schopen uhradit ztráty, neboť regulační orgán by v opačném případě takovou transakci neschválil. Rovněž u tohoto nového nástroje se tedy jedná o kapitál. Tento kapitál poskytne Severní Porýní-Vestfálsko, takže se jedná o státní prostředky. Tento kapitálový nástroj bude překlenovat nedostatek kapitálu jediné banky, takže v případě banky SPM dojde k jejímu selektivnímu zvýhodnění. Vzhledem k tomu, že bude tato banka působit v hospodářském odvětví, v němž jsou zastoupeny podniky z jiných členských států, existuje riziko, že toto opatření naruší hospodářskou soutěž a ovlivní obchod mezi členskými státy. Jedná se tedy o státní podporu a tento závěr potvrzuje i rozbor podobných kapitálových opatření (61).
d. DALŠÍ ÚHRADA ZTRÁT BANKY SPM ZE STRANY SEVERNÍHO PORÝNÍ-VESTFÁLSKA
(122)
Podle plánu restrukturalizace z června 2011 převezme ztráty z provozování a likvidace banky SPM za období pěti let a dále všechny penzijní závazky spolková země Severní Porýní-Vestfálsko. V období, po něž bude banka SPM vykonávat operativní činnost, se počítá se ztrátami v celkové výši [3-6] mld. EUR (základní scénář), resp. [4-7] mld. EUR (alternativní scénář). Tyto ztráty je nutno uhradit […]. Závazek převzít ztráty banky SPM je tedy srovnatelný s kapitálovou injekcí v objemu [100-700] mil. EUR až [0,5-2,0] mld. EUR. Stejně jako nový kapitálový instrument emitovaný prospěch banky SPM pokrývá též toto další krytí ztrát nedostatek kapitálu banky a přináší jí selektivní zvýhodnění, neboť neexistují žádné indicie o tom, že by si banka mohla tento kapitál opatřit na trhu. Vzhledem k tomu, že tento kapitálový nástroj poskytne Severní Porýní-Vestfálsko, jedná se o státní prostředky. S ohledem na specifické rysy bankovního sektoru, jež jsou vysvětleny ve 118. bodu odůvodnění, by mohlo toto opatření narušit hospodářskou soutěž a ovlivnit obchod mezi členskými státy. Jedná se tedy o státní podporu.
e. PRVNÍ PŘEVOD AKTIV
(123)
Již ve svém rozhodnutí z prosince 2009 dospěla Komise k závěru, že opatření na záchranu aktiv v podobě zřízení likvidační agentury představuje státní podporu (62).
(124)
Komise souhlasí s Německem v názoru, že by se sdělení o znehodnocených aktivech nemělo na stávající případ použít. Odkazuje však na svou rozhodovací praxi, která zohledňuje též sdělení o znehodnocených aktivech, v němž Komise vysvětluje, jak je třeba opatření členských států na záchranu aktiv posuzovat z hlediska právní úpravy státních podpor podle čl. 107 odst. 3 písm. b) SFEU s tím, že je nutno vycházet z následujícího: „Znehodnocená aktiva jsou aktiva, v jejichž případě bankám hrozí ztráty. Podle názoru Komise se musí sdělení o znehodnocených aktivech použít na všechna podpůrná opatření, která se zaměřují na znehodnocená aktiva a skutečně pomáhají finanční instituci, jež je příjemcem podpory, neboť se podle uvedeného sdělení v případě opatření na záchranu aktiv jedná o opatření, jimiž mohou banky zabránit výraznému snížení hodnoty určitých kategorií aktiv.“ (63) Do této kategorie opatření spadá rovněž první převod, neboť WestLB díky němu nemusí nést důsledky úpravy hodnoty svých aktiv. Německo již dříve potvrdilo, že by WestLB nebyla mohla dále splňovat požadavky na regulatorní minimální kapitál, pokud by ji stát nebyl svým opatřením podpořil (64).
(125)
Pokud jde o dobu platnosti, je třeba sdělení o znehodnocených aktivech použít na převod aktiv. Komise připomíná, že je povinna použít právní předpisy a sdělení platné v okamžiku přijetí jejího rozhodnutí, a to bez ohledu na okamžik, v němž bylo dané opatření podpory koncipováno či oznámeno (65). V kontextu současné finanční krize Komise již podle sdělení o znehodnocených aktivech posuzovala opatření, jež byla oznámena před zveřejněním tohoto sdělení (66).
(126)
Tento přezkum Komise nezměnila, a to navzdory námitkám Německa, že Komise ve svém rozhodnutí z května 2009 ze sdělení o znehodnocených aktivech nevycházela. Přestože mohlo být nesprávné sdělení o znehodnocených aktivech tenkrát nepoužít, nemá Německo oprávněný důvod předpokládat, že by Komise postupovala stejně i nadále. V každém případě se rozhodnutí z května 2009 řídilo přístupem určovat výši podpory podle nominální hodnoty záruky, což v případě záruk za znehodnocená aktiva není nijak neobvyklé (67). Pokud by se však tentýž přístup uplatnil v této věci státní podpory, byla by výsledná výše státní podpory mnohem vyšší nežli státní podpora vypočtená podle sdělení o znehodnocených aktivech.
(127)
Nejdůležitějším aspektem tedy zůstává výpočet výše státní podpory. Podle bodu 39 sdělení o znehodnocených aktivech se bude v rámci opatření na záchranu aktiv jednat o státní podporu vždy, pokud ocenění převáděných aktiv přesahuje tržní cenu celého portfolia.
(128)
V rozhodnutí z listopadu 2010 provedla Komise předběžný výpočet výše státní podpory, kterou stanovila na 11 mld. EUR. Z této částky nebyly odečteny žádné položky. V této souvislosti provedla Komise za součinnosti znalců ocenění pravděpodobné tržní hodnoty aktiv, jež nebyla obchodována na trhu. Díky podrobné analýze portfolia a na základě podrobných údajů v závěrečném znaleckém posudku však byla Komise s to své ocenění zpřesnit.
(129)
Přehled o tržní hodnotě v členění podle dílčích portfolií udává tabulka 6:
Tabulka č. 6
Tržní hodnota aktiv, jež byla předmětem prvního převodu (v mld. EUR)
Portfolio p?evedených aktiv
Ú?etní hodnota prosinec (p?evodní hodnota)
Tržní hodnota podle odhadu Komise
Portfolio strukturovaných cenných papír?
Phoenix
22 764
13 200
European Super seniors
2 918
1 750
Ostatní ABS
3 188
2 900
Portfolio cenných papír?
Dluhopisy
16 501
- 722
Portfolio Banque D'Orsay
2 749
23 749
Swapy úv?rového selhání a deriváty
-65
- 102
Úv?rové nástroje
?erpané položky
20 061
17 355
Ne?erpané linky
0
- 748
Celkem
68 116
52 887
(130)
V případě portfolia cenných papírů a dílčího portfolia cenných papírů zajištěných aktivy v rámci portfolia strukturovaných cenných papírů se podařilo určit tržní hodnotu bez problémů nebo ji odvodit z ocenění srovnatelných aktiv, jejichž tržní hodnotu lze snadno zjistit (tržní hodnota činila v prvním případě 18,430 mld. EUR (tj.
) a v druhém případě 2,9 mld. EUR).
(131)
V případě úvěrového portfolia byl ke zjištění hodnoty, která se blíží hodnotě tržní, zvolen scénář předpokládající silnou zátěž (68), kdy byly od výsledné hodnoty odečteny nečerpané závazky v objemu 748 mil. EUR (celková částka 16,607 mld. EUR, tj.
).
(132)
Očekávané kapitálové ztráty z dílčího portfolia s položkami European Super Senior, jež původně odhadla WestLB, jsou velmi konzervativní a dosti se blíží výpočtu tržní hodnoty. Reálnou ekonomickou hodnotu, kterou WestLB pro portfolio European Super Senior odvodila, tedy lze použít jako odhad tržní hodnoty (1,750 mld. EUR) (69). V případě portfolia Phoenix, u nějž se jedná o strukturované cenné papíry s komplikovanou kaskádovitou strukturou splácení („vodopádová struktura“), lze odhad tržní ceny provést následovně: Za prvé, tržní ocenění podkladového zajištění bylo odhadnuto na zhruba 54 % (12,375 mld. EUR). S přihlédnutím k disponibilní hotovosti (plus 1,325 mld. EUR) a k předpokládaným odtokům hotovosti (mínus zhruba 0,5 mld. EUR v případě náročného scénáře podobného tržnímu ocenění) lze tržní hodnotu odhadnout na zhruba 13,2 mld. EUR (70).
(133)
Výše státní podpory vyplývá z porovnání celkové částky (52,887 mld. EUR) s převodní hodnotou (68,116 mld. EUR). Výslednou hodnotu je následně nutno snížit o odečítané položky, tedy o i) vlastní kapitál EAA ve výši 3,267 mld. EUR uvedený v 93. bodu odůvodnění, ii) ušlé závazky zaručené zřizovatelem banky v objemu 882 mil. EUR a iii) 268 mil. EUR na základě převodu úvěrových dluhopisů v rámci struktury portfolia Phoenix. Státní podpora tedy činí 10,812 mld. EUR, tj. 15,229 mld. EUR - 4,417 mld. EUR.
(134)
Výše státní podpory zahrnuje též záruky za úhradu ztrát EAA, jež poskytli akcionáři WestLB (viz 33.-40. bod odůvodnění). Tyto záruky totiž nastupují na místo závazku, který přijala federace, když prostřednictvím EAA nabyla aktiva WestLB. Budiž připomenuto, že jsou podílníci podle FMStFG povinni uhradit federaci kompenzaci v případě budoucích ztrát. Toto ručení federace je interně nahrazeno ručením akcionářů WestLB. Tato skutečnost však nemá dopad na banku, která je příjemcem podpory. Pokud by byly tyto záruky posouzeny jakožto oddělený zdroj podpory, byla by tato plnění započtena nadvakrát. Záruky tedy nenavyšují rozsah státní podpory poskytnuté v rámci prvního převodu aktiv na EAA.
f. DRUHÝ PŘEVOD AKTIV - DOPLNĚNÍ EAA
(135)
Druhý převod aktiv se týká potenciálního doplnění EAA všemi zbývajícími aktivy a závazky WestLB. V této souvislosti je třeba zdůraznit, že je nyní jisté pouze to, že dojde k převodu vyčleněného portfolia WestImmo, zatímco převod aktiv a závazků Verbundbank a Pfandbriefbank je zvažován pouze jako možnost. Dále jsou k prodeji nabídnuta všechna oddělení a úseky WestLB, takže je přeci jen možné, že by související aktiva a závazky byly prodány ještě před 30. červnem 2012 za tržní cenu a nebyly by již předmětem převodu na EAA. Níže uvedené posouzení však vychází z opatrného předpokladu, že všechna zbývající aktiva a závazky budou k 30. červnu 2012 na EAA převedeny.
(136)
V případě WestImmo bude odštěpeno vyčleněné portfolio aktiv a závazků v objemu zhruba [5,3-6,9] mld. EUR (účetní hodnota zjištěná dle HGB) a bude následně převedeno na EAA. Jeho tržní ocenění bylo zjištěno podle údajů v tabulce 4. Číselné údaje, z nichž byla tržní hodnota určena, Komise přezkoumala s tím, že pokládá za přijatelné vysvětlení, proč lze tržní hodnotu pokládat za dostatečně konzervativní. V případě druhého převodu aktiv je tedy ohledně části, jež připadá na WestImmo, poskytnuta státní podpora ve výši [300-800] mil. EUR, která odpovídá rozdílu mezi hodnotou převodní a hodnotou tržní.
(137)
Pokud by se nepodařilo prodat WestImmo, z níž bude odštěpeno vyčleněné portfolio, jako Pfandbriefbank, nýbrž by ji bylo nutno převést na EAA, odpovídá převodní hodnota podle názoru Německa hodnotě tržní. Tento argument se jeví jako přijatelný, neboť Pfandbriefbank byla záměrně očištěna o znehodnocená aktiva.
(138)
V případě WestLB budou odštěpena aktiva a závazky v objemu zhruba [120-150] mld. EUR (účetní hodnota zjištěná dle HGB). Tržní hodnota portfolia je o [1,0-1,8] mld. EUR nižší než účetní hodnota podle HGB (viz tabulka 3 pod 47. bodem odůvodnění. U zbývajících aktiv a závazků WestLB Komise přezkoumala číselné údaje, jež byly použity ke stanovení jejich tržní hodnoty, a v tržním ocenění neshledala žádné rozpory. Komise připomíná, že WestLB byla během prvního převodu aktiv očištěna o znehodnocená aktiva, čímž došlo k rozsáhlému snížení kapitálových požadavků. Nepřekvapí tedy, že je kvalita portfolia, a tedy i jeho tržní hodnota mnohem vyšší nežli v případě prvního převodu. Komise proto akceptuje, že je tržní hodnota aktiv a závazků v portfoliu o [1,0-1,8] mld. EUR nižší nežli převodní hodnota (účetní hodnota zjištěná podle HGB) a že výše podpory, která v rámci druhého převodu aktiv připadá na část aktiv a závazků WestLB, tudíž odpovídá [1,0-1,8] mld. EUR.
(139)
Tržní hodnota aktiv v rámci druhého převodu je o celkem [1,3-2,6] mld. EUR nižší než jejich hodnota převodní. Výše podpory, jež připadá na druhý převod aktiv, tedy činí celkem [1,3-2,6] mld. EUR.
g. POSKYTNUTÍ LIKVIDITY ZE STRANY AKCIONÁŘŮ WESTLB ZA PRVNÍ POLOLETÍ 2012
(140)
Jakmile budou na EAA převedena všechna aktiva WestLB, přejde na EAA odpovědnost za jejich financování. Do 30. června 2012 (tj. až do skutečného převodu) budou opatření k zajištění potřebné likvidity přijímat akcionáři WestLB a tím zajišťovat, aby se převod aktiv na EAA mohl uskutečnit. Tato opatření lze pokládat za nedílnou součást všeobecného likvidačního scénáře, neboť má pouze chránit transformační fázi v případě, že do 30. června 2012 dojde na trhu k turbulencím. Tento postup však současně představuje časově omezené zvýhodnění WestLB (71), které […]. Vzhledem k tomu, že se v případě akcionářů WestLB jedná o veřejnoprávní korporace a o podniky, které v konečném důsledku ovládá stát, a že tito akcionáři by během transformace museli rozhodovat o poskytování likvidity, jsou na toto opatření vynakládány státní prostředky. Jak již uvádí 118. bod odůvodnění, mohlo by takové zvýhodnění s ohledem na specifické rysy německého bankovního sektoru narušit hospodářskou soutěž a ovlivnit obchod mezi členskými státy. Lze tedy vyvodit, že poskytnou-li akcionáři WestLB v prvním pololetí 2012 bance likviditu, jedná se o státní podporu.
h. ZÁVĚR
Ve prospěch WestLB byla celkově poskytnuta tato státní podpora:
Tabulka č. 7
Státní podpora ve prospěch WestLB
Kapitálová a podobná opatření
Prvek podpory
(v mld. EUR)
Záruka na pokrytí rizik pro portfolio Phoenix
5
Kapitálová injekce ve spojení s prvním převodem aktiv
3
Nový kapitálový nástroj pro banku SPM
1
Další úhrada ztrát banky SPM ze strany Severního Porýní-Vestfálska
[0,5-2,0]
První převod aktiv
10,812
Druhý převod aktiv - doplnění EAA aktivy a závazky WestImmo (vyčleněné portfolio)
[0,3-0,8]
Druhý převod aktiv - doplnění EAA aktivy a závazky WestLB
[1,0-1,8]
Celkem
[21,6-24,4]
Procentuální podíl státní podpory na rizikově vážených aktivech v objemu 88,5 mld. EUR (stav ke dni 30.12.2008)
[24,4-27,6] %
Opatření na zajištění likvidity
[…]
2. SLUČITELNOST PODPORY S VNITŘNÍM TRHEM
a. POUŽITÍ ČL. 107 ODST. 3 PÍSM. B) SFEU
(141)
Podle čl. 107 odst. 3 písm. b) SFEU je Komise oprávněna prohlásit podporu za slučitelnou s vnitřním trhem, pokud má „napravit vážnou poruchu v hospodářství některého členského státu“. Komise si je vědoma toho, že celosvětová finanční krize může vážně narušit hospodářství členského státu a že jsou opatření na podporu bank vhodná k tomu, aby takovou poruchu napravila. Tento závěr potvrdilo sdělení Komise s názvem „Rekapitalizace finančních institucí během současné finanční krize: omezení podpory na nezbytné minimum a záruky proti neoprávněnému narušení hospodářské soutěže (72) (dále jen „sdělení k rekapitalizaci“), jakož i sdělení o znehodnocených aktivech a sdělení k restrukturalizaci. Podle názoru Komise jsou předpoklady pro schválení státní podpory podle čl. 107 odst. 3 písm. b) SFEU vzhledem k novému tlaku na finančních trzích nadále splněny. Tento svůj názor potvrdila tím, že v prosinci 2010 přijala sdělení, kterým se prodloužila použitelnost pravidel pro poskytování státní podpory ve prospěch bank v souvislosti s finanční krizí do 31. prosince 2011 (73). Následně Komise použitelnost těchto pravidel prodloužila ještě jednou na období po 31. prosinci 2011 (74).
(142)
Správnost této analýzy z pohledu německého hospodářství potvrdila rozhodnutí, jimiž Komise schválila různá opatření spolkové vlády na boj proti finanční krizi, zejména v rozhodnutích o schválení a prodloužení balíčku na záchranu bank (75).
(143)
Nekontrolované zhroucení banky, jakou je WestLB, by mohlo přímo ovlivnit finanční trhy, a tím také celou ekonomiku členského státu. Vzhledem k současné křehkosti finančních trhů vychází Komise při přezkumu opatření podpory v bankovním sektoru i nadále z čl. 107 odst. 3 písm. b) SFEU.
b. SLUČITELNOST OPATŘENÍ NA ZÁCHRANU ZNEHODNOCENÝCH AKTIV S VNITŘNÍM TRHEM
(144)
Z důvodů uvedených ve 125. a 126. bodu odůvodnění je nutno první převod aktiv na EEA posoudit podle sdělení o znehodnocených aktivech. Toto posouzení slučitelnosti se soustředí na otázku, zdali se převod aktiv uskutečňuje za cenu, která je vyšší než tržní hodnota, aniž by byla současně překročena reálná ekonomická hodnota definovaná v bodu 40 sdělení o znehodnocených aktivech. Podle bodu 41 téhož sdělení je opatření podpory slučitelné s vnitřním trhem v případě, že převodní hodnota nepřekračuje reálnou ekonomickou hodnotu a že je převodní delta rovna nule. Předmětem následujícího posouzení bude nejprve výše převodní delty (viz 144.-159. bod odůvodnění). Není-li tento ukazatel roven nule, tj. překračuje-li reálnou ekonomickou hodnotu, musí být splacen nebo vymožen zpět (viz 161.-162. bod odůvodnění níže).
i) Slučitelnost prvního převodu aktiv na EAA
(145)
V souvislosti s prvním převodem aktiv zpochybnilo Německo výpočet reálné ekonomické hodnoty. Ve svém vyjádření se pokouší vyvrátit výpočet převodní delty provedený v rozhodnutí z listopadu 2010, podle nějž činí tento ukazatel 3,414 mld. EUR. Komise argumentaci Německa přezkoumala a dospěla k tomuto závěru:
- K ocenění obecně
(146)
Pokud jde o celkové ocenění za účelem zjištění reálné ekonomické hodnoty převáděných aktiv, trvá Komise na tom, že její ocenění nebylo nadmíru konzervativní a bylo provedeno v souladu s bodem 37 sdělení o znehodnocených aktivech. Podle tohoto ustanovení musí Komise sledovat správný a koherentní přístup k oceňování aktiv, včetně aktiv, která jsou komplexnější a méně likvidní, aby se předešlo nežádoucímu narušení hospodářské soutěže. Ve svém rozhodnutí z listopadu 2010 Komise uvedla, že je její přístup v souladu s běžnou rozhodovací praxí. Přístupy jiných orgánů, např. orgánů shromážděných v Evropském výboru orgánů bankovního dohledu (CEBS), jsou samozřejmě též možné, avšak pro stávající posouzení irelevantní.
(147)
Komise není ani nadále přesvědčena o tom, že přístup, jejž navrhla WestLB, je konformní s rozhodovací praxí na poli státních podpor. Komise konstatuje, že Deutsche Bundesbank reálnou ekonomickou hodnotu, kterou WestLB navrhla, nepotvrzuje, nýbrž podrobuje kritice jak metodu ocenění, tak parametry, jež WestLB použila (76). Tento kritický pohled Deutsche Bundesbank vyvrací tvrzení Německa, podle nějž je metoda ocenění WestLB v odborných kruzích uznávána. Komise proto setrvává na svém názoru, že se metoda ocenění WestLB odchyluje od běžné rozhodovací praxe (77).
- Ocenění na úrovni dílčích portfolií
(148)
Pokud jde o ocenění konkrétně, Komise v souvislosti s oceněním „strukturovaných cenných papírů“ konstatuje, že zde nedochází k výrazným odchylkám. Reálná ekonomická hodnota celé této kategorie aktiv, jak ji vypočetla Komise, se velmi blíží reálné ekonomické hodnotě, z níž vychází WestLB. Od konzervativních předpokladů odhlížela Komise vždy v případě, že by jimi bylo validováno či odmítnuto ocenění jednotlivých portfolií. Namísto toho podle doporučení svých znalců ještě jednou přezkoumala nadměrně opatrný přístup, jejž WestLB sledovala u dílčího portfolia „European Super Senior“. Komise prostudovala podrobný znalecký posudek, který se věnoval též nejdůležitějším podkategoriím aktiv (ABS CDO (78), jiné CDO (79), US RMBS (80), US CMBS (81), US ABS (82), EUR ABS (83) a Financials). Dospěla k závěru, že metody a závěry zde uvedené odpovídají jiným případům, např. těm, jež jsou citovány v rozhodnutí o zahájení řízení.
(149)
Za druhé, ve spojitosti s úvěrovým portfoliem Komise polemizuje s tvrzením Německa, podle nějž není znalecké ocenění dostatečně transparentní a je rozporuplné. Komise poukazuje na to, že poskytla vodítka ke vhodnosti určitých metod k určení reálné ekonomické hodnoty. Komise např. doporučila zopakovat ocenění (re-underwriting) úvěrového portfolia na základě velké namátkové kontroly a na této bázi posoudit vhodnost stávajících ratingových systémů, pravděpodobnosti selhání vypočtené s jejich pomocí (PD) a ztrátovosti ze selhání (LGD). Německo se tímto doporučením neřídilo. Komise dále zdůraznila, že v souladu s bodem 41 sdělení o znehodnocených aktivech musela při výpočtu ztrátovosti ze selhání a pravděpodobnosti selhání vycházet ze zátěžových scénářů, které spočívají na dostatečně konzervativních předpokladech. Podle její rozhodovací praxe se musí ocenění převáděných aktiv opírat o jejich reálnou ekonomickou hodnotu. Komise tedy potvrzuje svůj předchozí závěr, že je ocenění nutno upravit o zhruba 1 mld. ERU.
(150)
Za třetí, pokud jde o portfolio cenných papírů, souhlasí Komise s Německem v tom, že důvodem odchylek je předpoklad, zdali jsou příslušné trhy funkčně narušeny, či nikoli. Lze však položit i otázku, zdali může být tato část portfolia vůbec předmětem záchrany podle sdělení o znehodnocených aktivech. Bylo by možné argumentovat tím, že přestože lze uvažovat o jisté flexibilitě, kdy by byl bankám přiznán nárok na záchranu aktiv, jež nebyla primárně dotčena první fází finanční krize, nelze žádného programu na záchranu aktiv využít v případě aktiv, která není možné v okamžiku převodu pokládat za znehodnocená. Opatření na záchranu znehodnocených aktiv by nebylo podle této optiky možné pokládat za svého druhu časově neomezenou pojistku proti následkům recese. Na straně druhé by mohlo vyčlenění velkých portfolií v objemu několika miliard eur narušit právě na těchto trzích hospodářskou soutěž. Jako možnost vyhovět jak cíli zachování finanční stability, tak nutnosti zabránit narušení hospodářské soutěže upravuje sdělení o znehodnocených aktivech převod takových aktiv. Nicméně vzhledem k tomu, že trh těchto aktiv funguje (tj. není funkčně narušen), odpovídá reálná ekonomická hodnota zcela či přibližně hodnotě tržní.
(151)
WestLB zkoumá existenci fungujícího trhu podle kritéria, jež se opírá čistě o likviditu, zatímco Komise zastává názor (84), že by existence případné tržní poruchy měla být posouzena za pomoci srovnání s dobře fungujícím trhem daného aktiva. Na normálně fungujícím trhu se transakce uskutečňuje mezi kupujícím a prodávajícím, kteří jsou ochotni uzavřít smlouvu. Pojem kupujícího a prodávajícího ochotných uzavřít smlouvu implikuje, že se jedná o transakci dobrovolnou, která není sjednávána pod nátlakem.
(152)
Znalci Komise předložili transparentní kritéria pro normální fungující trh a Komise tato kritéria akceptovala (85). Zatímco přiměřená likvidita a nízké rozpětí nabídka/poptávka ukazují na fungující trh, neplatí nutně opak. Soukromě umístěný cenný papír solventního a stabilního emitenta totiž nemusí být nutně likvidní. V případě potřeby by však bylo možno snadno získat konkurenceschopnou tržní nabídku, která by se blížila tržnímu ocenění určenému na základě srovnatelných likvidních cenných papírů. Kritéria, která navrhla WestLB, jsou tedy z hlediska posouzení normálně fungujícího trhu pojata příliš úzce.
(153)
V tomto kontextu je třeba poznamenat, že chybná klasifikace aktiv, jež nejsou znehodnocena, nepředstavuje sama o sobě z hlediska určení reálné ekonomické hodnoty problém. Je-li použita vhodná metoda a kalibrace, pak se reálná ekonomická hodnota takovýchto položek zřejmě blíží hodnotě tržní. V případě fungujícího trhu by k hodnotě, která se blíží hodnotě tržní, měla vést každá metoda výpočtu reálné ekonomické hodnoty. Chybná klasifikace aktiv je tedy v podstatě svého druhu testem vhodnosti zvolené metody výpočtu a parametrů reálné ekonomické hodnoty.
(154)
K tvrzení Německa, že byly v roce 2009 funkčně narušeny určité trhy státních dluhopisů, Komise konstatuje, že v uvedené době byla naplněna kritéria fungujícího trhu. Naopak se koncem druhého čtvrtletí 2010 (86) a později vyskytly na jednotlivých dílčích trzích státních dluhopisů náznaky funkční poruchy, zejména s ohledem na intervence ECB a další zásahy na evropské úrovni. K 31. prosinci 2009 a 31. březnu 2010, jež při oceňování sloužily jako referenční termíny, však tyto okolnosti nepanovaly.
(155)
Komise proto setrvává na svém názoru, že WestLB buď použila nesprávnou metodu ocenění nebo při ocenění vycházela z nesprávných parametrů s tím důsledkem, že je jeho výsledek nutno upravit o zhruba 600 mil. EUR.
(156)
Závěrem je nutno konstatovat, že ocenění všech tří dílčích portfolií reálnou ekonomickou hodnotou, jež je prezentováno ve znaleckém posudku, Komise pokládá za správné a slučitelné se svou rozhodovací praxí. Rozdíl mezi převodní a reálnou ekonomickou hodnotou aktiv v portfoliu tedy podle názoru Komise činí 6,949 mld. EUR (87).
(157)
V rozhodnutí z listopadu 2010 vyjádřila Komise pochybnosti, zdali pro účely převodu přicházejí v úvahu všechna aktiva. Jako důkaz toho, že v případě některých aktiv vznikly již v době převodu ztráty, přestože tato aktiva nespadala do oblasti působnosti bodu 32 sdělení o znehodnocených aktivech, použila Komise údaje z první zprávy o hospodaření EAA. Německo však předložilo doplňující údaje a vysvětlilo jednak rozsah tvorby rezerv na rizika, kterou EAA provedla, jednak výši ztrát z aktiv převedených na tuto agenturu. Uvedené vysvětlení bylo přijatelné a rozptýlilo pochybnosti Komise. Z tohoto důvodu není u aktiv, jež nelze zachránit, třeba provádět žádné další úpravy.
- Odečítané položky
(158)
Komise neakceptuje žádné další odečítané položky kromě těch, jež uznala již v rozhodnutí z listopadu 2010. Akceptovány byly rovněž kompenzační účinky kapitálové injekce (3,267 mld. EUR) a úvěrových dluhopisů (268 mil. EUR) (88) (srv. 44. bod odůvodnění tabulka 2). Komise dále Německo vyzvala, aby si k těmto kompenzačním účinkům vyžádalo stanovisko Deutsche Bundesbank a nechalo si regulátorem, např. právě německou centrální bankou, v souladu se sdělením o znehodnocených aktivech přezkoumat a potvrdit případné změny v ocenění portfolia. K tomuto přezkumu a potvrzení regulátorem však nedošlo.
(159)
K závazkům zaručeným zřizovatelem banky Komise konstatuje, že ocenění závazků samo o sobě není předmětem sdělení o znehodnocených aktivech. Musela tedy přezkoumat, jak postupovat v případě převodu, který, jako v daném případě, zahrnuje nejen aktiva, ale i závazky. Komise sice uznává, že převod závazků s nízkým rozpětím může představovat ekonomickou nevýhodu, nicméně musela vytvořit rovnováhu mezi sjednanými aktivy a závazky. Komise tedy při přezkumu celkové výše podpory sice přihlédla k účinkům závazků zaručeným zřizovatelem banky (srv. 133. bod odůvodnění), nicméně je toho názoru, že by při určování reálné ekonomické hodnoty zohledňovány být neměly.
(160)
Pokud jde o budoucí kladné hospodářské výsledky docílené z převedených aktiv, nepřipojuje se Komise k názoru Německa, nýbrž setrvává na svém stanovisku, že by od okamžiku převodu aktiv již nemělo být k budoucím ziskům přihlíženo. Tato metoda výpočtu reálné ekonomické hodnoty úvěrového portfolia je v souladu s rozhodovací praxí Komise (89).
(161)
Ohledně přislíbených, avšak nečerpaných úvěrových linek Komise potvrzuje, že jejich účetní hodnota skutečně může být nulová. Tato možnost však nevylučuje, že se přislíbená nečerpaná úvěrová linka negativně projeví na reálné ekonomické hodnotě. Není totiž vyloučeno, že dojde k jejímu čerpání, neboť mu nelze smluvně zabránit. Skutečnost, že dosud k čerpání nedošlo, tedy na reálné ekonomické hodnotě nemění nic dokonce ani v případě, že tyto položky mají nulovou účetní hodnotu.
(162)
K diskontování očekávaných ztrát Komise konstatuje, že jím WestLB jednoduše mění svůj vlastní koncept ocenění, a to bez podpory Deutsche Bundesbank. Německo se tím dostává do rozporu se svým vlastním odhadem reálné ekonomické hodnoty, vůči názoru Komise však neprezentuje žádné další protiargumenty.
(163)
Vzhledem k tomu, že byla reálná ekonomická hodnota akceptována a že je v souladu s body 40 a 41 sdělení o znehodnocených aktivech, nejsou podle názoru Komise z hlediska ocenění reálné ekonomické hodnoty relevantní ani očekávané ztráty, ani další z celkem tří Německem uplatněných odečítaných položek.
- Správa majetku
(164)
Pochybnosti, jež měla Komise k řádné správě znehodnocených aktiv v návaznosti na převod aktiv, byly rozptýleny. Komise měla výhrady vůči tomu, aby znehodnocená aktiva nadále spravovala WestLB, neboť banka by se měla obecně soustředit na nové činnosti a zamezit jakémukoli konfliktu mezi ukončovanou a novou činností. Nicméně vzhledem k tomu, že WestLB/banka SPM nebudou po 30. červnu 2012 vykonávat žádné nové bankovní činnosti, nýbrž pouze poskytovat služby v oblasti správy majetku, nejsou pochybnosti Komise již relevantní.
(165)
Závěrem lze konstatovat, že se pochybnosti Komise nepodařilo rozptýlit, a to navzdory zohlednění všech dalších potenciálních odečítaných položek a argumentů, jež Německo uvedlo. Komise tedy nadále uvažuje ukazatel převodní delta ve výši 3,414 mld. EUR.
ii) Zpětné získání podpory („claw-back“)
(166)
Podle bodu 41 sdělení o znehodnocených aktivech musí banka v zájmu omezení narušení hospodářské soutěže, k němuž dochází tím, že jsou aktiva převáděna za cenu vyšší, než kolik činí hodnota pokládaná za přijatelnou kompenzaci selhání trhu, vrátit částku odpovídající ukazateli převodní delta. Nelze-li podporu získat zpět bezprostředně, mělo by k jejímu vrácení dojít postupně, např. za použití tzv. mechanismu claw-back. Není-li splacení podpory možné ani za pomoci uvedeného mechanismu, aniž by nastala technická insolvence, je třeba narušení hospodářské soutěže kompenzovat rozsáhlou restrukturalizací, jež může vést až k likvidaci (90).
(167)
Podle vlastních údajů v plánu restrukturalizace z února 2011 nebyla WestLB s to splatit ani oněch 3,4 mld. EUR, jež vyplývaly z prvního převodu aktiv na EAA, aniž by tím neohrozila svou životaschopnost. Možný by patrně nebyl ani prodej této banky v případě, že by tyto 3,4 mld. EUR musel Německu vracet potenciální kupec. Německo proto předložilo plán restrukturalizace z června 2011, jenž počítá s likvidací WestLB v horizontu 12 měsíců. Podle názoru Komise je likvidace WestLB dostatečná k tomu, aby bylo kompenzováno narušení hospodářské soutěže. S výhradou věrohodnosti plánu likvidace, jež bude posouzena v oddílu C, tedy Komise konstatuje, že státní podpora vyhovuje podmínkám sdělení o znehodnocených aktivech a je podle čl. 107 odst. 3 písm. b) SFEU slučitelná s vnitřním trhem.
iii) Slučitelnost doplnění EAA s vnitřním trhem
(168)
Posouzení podle sdělení o znehodnocených aktivech je nutno v zásadě provést i u převodu druhé tranše. Podle názoru Komise by však výsledek takového posouzení již neměl vzhledem k plánu restrukturalizace z června 2011 žádný dopad. Případné další narušení hospodářské soutěže, které by bylo dáno ukazatelem převodní delta v souvislosti s druhou tranší, by totiž v každém případě omezila likvidace, s níž plán restrukturalizace z června 2011 počítá. V daném zvláštním případě tedy Komise zastává názor, že nakolik lze již celkovou výši podpory pokládat za slučitelnou s vnitřním trhem podle bodu 41 sdělení o znehodnocených aktivech, není nutné detailně posuzovat ocenění, tj. výpočet reálné ekonomické hodnoty.
(169)
Převod aktiv je tedy slučitelný s vnitřním trhem a odpovídá požadavkům bodu 41 sdělení o znehodnocených aktivech, neboť je potenciální narušení hospodářské soutěže omezeno likvidací WestLB.
c. SLUČITELNOST PODPORY NA RESTRUKTURALIZACI / PODPORY NA LIKVIDACI S VNITŘNÍM TRHEM
(170)
Slučitelnost všech opatření podpory s vnitřním trhem musí Komise posoudit podle svých pokynů pro banky v době finanční krize, zejména podle sdělení k restrukturalizaci a sdělení pod názvem „Použití pravidel pro poskytování státní podpory na opatření přijatá ve vztahu k finančním institucím v souvislosti se současnou globální finanční krizí“ (91) (dále jen „sdělení o bankách“).
(171)
Plán restrukturalizace z června 2011 musí zajišťovat slučitelnost opatření podpory uvedených v tabulce 7 s vnitřním trhem.
(172)
Tato opatření jsou spojena s podporou v celkové výši [21,6-24,4] mld. EUR, a poměr podpory k rizikově váženým aktivům podle stavu k 31. prosinci 2009 tedy dosahuje [24,4-27,6] %. Tuto výši podpory je nutno pokládat za velmi významnou vzhledem k bilanční sumě příjemce podpory, a je tedy nutno provést rozsáhlou restrukturalizaci či likvidaci. Plán restrukturalizace musí dále zohledňovat další narušení hospodářské soutěže, k němuž dochází v důsledku státní podpory a priori neslučitelné s vnitřním trhem. Tato podpora má podobu ukazatele převodní delta. Navržená restrukturalizace či likvidace musí být takové povahy, aby toto narušení kompenzovaly.
(173)
Plán restrukturalizace z června 2011 splňuje kritéria sdělení k restrukturalizaci. Podle bodu 21 tohoto sdělení by se o řádné likvidaci či dražbě banky v obtížích mělo uvažovat vždy, když se banka nemůže hodnověrně vrátit k dlouhodobé životaschopnosti. Postup v případě řádné likvidace pak popisuje sdělení o bankách (92). Takovouto kontrolovanou likvidaci lze provádět v individuálních případech, kdy byla poskytnuta podpora na záchranu jednotlivé finanční instituce a kdy je zřejmé, že by restrukturalizace nebyla úspěšná.
(174)
Má-li být podpora na likvidaci slučitelná s vnitřním trhem podle čl. 107 odst. 3 písm. b) SFEU, musí podle ustálené rozhodovací praxi Komise (93) splňovat tři obecné předpoklady:
i)
podpora musí prokazatelně umožňovat řádnou likvidaci banky a současně se omezovat na minimum nezbytné k uskutečnění sledovaného cíle (94),
ii)
musí být zajištěno přiměřené sdílení nákladů, zejména vyloučením akcionářů, pokud jde o získání prospěchu z jakékoliv podpory v souvislosti s likvidací (95),
iii)
aby se zamezilo nepřiměřeným narušením hospodářské soutěže, měla by být fáze likvidace omezena na dobu nezbytně nutnou pro řádné provedení likvidace. Finanční instituce by po dobu, po kterou pokračuje v činnosti, neměla vyvíjet žádné nové aktivity, ale pouze pokračovat v aktivitách stávajících. Bankovní licence by měla být odňata co nejdříve (96).
i) Prokázání řádné likvidace
(175)
Plán restrukturalizace z června 2011 předpokládá podle názoru Komise scénář řádné likvidace WestLB a opírá se o dohodu akcionářů banky o sdílení nákladů. Plán zohledňuje zejména skutečnost, že jsou již po dva roky neúspěšně hledány jiné, tržně zaměřené možnosti řešení pro WestLB, které by mohly být nákladově příznivější či méně škodlivé pro hospodářskou soutěž. Na straně druhé by mohla nekontrolovaná likvidace ohrozit finanční stabilitu. Řádnou likvidací lze toto riziko ošetřit lépe. Plán restrukturalizace z června 2011 Komisi umožňuje posoudit postup likvidace a potenciální důsledky státních opatření pro hospodářskou soutěž, která jsou s tímto postupem spojena.
(176)
Velmi důležitým kritériem pro posouzení určitého plánu jakožto scénáře likvidace je to, zdali banka zastaví veškeré bankovní činnosti a pokračuje pouze v činnostech na likvidaci stávajících portfolií, avšak neuzavírá nové transakce.
(177)
Ukončení bankovních činností by mělo být zajištěno mj. prodejem či převodem všech stávajících aktiv a závazků banky s tím důsledkem, že zůstane zachována jen zbytková struktura, pokud si takový postup žádá likvidace stávajících aktiv, a zejména zachování hodnoty při likvidaci portfolií banky.
(178)
Podle plánu restrukturalizace z června 2011 převede WestLB všechna svá bankovní aktiva na spořitelny nebo EAA. Ke 30. červnu 2012 tedy již nebudou v bance zbývat téměř žádné rizikově vážená aktiva. Německo se zavázalo, že zbytek banky již nebude nadále používat obchodní firmu „WestLB“, nýbrž se do nejvýše tří měsíců přejmenuje na „SPM-Bank“. Banka též nebude provádět žádné bankovní činnosti na vlastní účet, nýbrž bude působit pouze jako poskytovatel služeb pro EAA a v omezeném rozsahu též pro třetí osoby. Plán restrukturalizace tedy vymezil významné a nezvratné kroky, jež do 12 měsíců povedou ve většině původních oblastí činnosti WestLB k jejímu neodvolatelnému odchodu z tohoto trhu.
(179)
Za druhé je fáze likvidace v souladu s bodem 47 sdělení o bankách omezena na dobu nezbytně nutnou pro řádné provedení likvidace, tak aby se zamezilo nepřiměřenému narušení hospodářské soutěže. Likvidace WestLB sice potrvá několik let, avšak toto období lze za nezbytné minimum pokládat. Hospodářské soutěži bude vystavena pouze servisní společnost, jež bude nabízet omezený počet služeb v oblasti správy majetku pro třetí osoby. Německo se zavázalo, že tato servisní společnost bude nejpozději do 31. prosince 2016 prodána. Přechodné období do 31. prosince 2016 je nutné k tomu, aby vedení banky SPM mohlo provést reorganizaci a aby byla vyčleněna servisní společnost a sestavena alespoň krátká výsledovka s cílem přilákat potenciální investory. Sama banka SPM si ponechá odpovědnost za aktiva, jež nebude možno fyzicky převést na EAA, takže délka její existence bude záviset na době splatnosti těchto aktiv. Likvidace portfolií, při níž bude usilováno o zachování jejich hodnoty, by měla trvat do roku 2028 s tím, že ji nelze zkrátit. Funkce držitele aktiv však sama o sobě nepředstavuje hospodářskou činnost, a tedy nemá dopad na hospodářskou soutěž. V rámci snižování personálu banky SPM bude cílový počet 1 000 zbývajících zaměstnanců dosažen sice až po několika letech, tato skutečnost je však úměrná omezování činnosti banky SPM, neboť její reorganizace bude navzdory ukončení bankovní činnosti pracovně velmi náročná. Celkově lze konstatovat, že všechny tyto procesy budou realizovány v co nejkratších lhůtách.
(180)
Podle třetího kritéria by měla banka ukončit svou činnost na trhu, s výjimkou prodeje svých aktiv, a zajistit, aby z původní bankovní činnosti byla na trhu nadále vykonávána jen nepodstatná část.
(181)
Některé činnosti sdružené do činnosti Verbundbank převezme Helaba. Z hlediska rozvahy představují činnosti Verbundbank méně než 20 % bývalé bilanční sumy WestLB (portfolio Verbundbank odpovídá bilanční sumě maximálně 45 mld. EUR, kdežto bilanční suma WestLB dosahovala v roce 2008 288 mld. EUR). Pokud jde o počet zaměstnanců, Komise konstatuje, že u vyčleněné Verbundbank zůstane nadále zaměstnáno méně než 10 % bývalých zaměstnanců WestLB (zhruba 400 oproti 5 661 zaměstnancům WestLB v roce 2008). Dále je nutno zohlednit, že Verbundbank bude vyčleněna formou odštěpení aktiv a závazků, a že tedy nebude převáděna jako samostatná banka. Jelikož se tato transakce tedy netýká WestLB, nýbrž pouze malé části jejích aktiv a závazků, nelze ji pokládat za významný prodej této banky.
(182)
Komise nemá indicie o tom, že by nebyly naplněny podmínky bodu 49 sdělení o bankách, podle nichž by se měla transakce uskutečnit za tržních podmínek a za dotčená aktiva a závazky by měla být docílena co nejvyšší prodejní cena. Komise v této souvislosti konstatuje, že WestLB zorganizovala v minulosti neúspěšné řízení o prodeji, při němž usilovala o to, aby byla za všechna její aktiva a závazky co nejvyšší prodejní cena dosažena. Neobdržela však žádnou přijatelnou nabídku ke koupi. Hodnotu podniku tvořeného činnostmi Verbundbank, která zahrnuje aktiva, závazky a organizační strukturu se zhruba 400 zaměstnanci, dále v současnosti zkoumá několik externích auditorů na základě standardních metod ocenění. Německo se zavázalo, že bude hodnota tohoto podniku tvořeného činnostmi Verbundbank, které nepřevezme Helaba ani spořitelny, v souladu s rámcovou dohodou rovna nule. Na rozdíl od jiných postupů prodeje v případech likvidace (97) si prodej činností Verbundbank ze strany WestLB nevyžádá žádné dodatečné prostředky vyplácené státními subjekty. Komise tedy neshledává neoprávněnou výhodu pro právnickou osobu, jež bude přebírat činnosti Verbundbank, a vyvozuje tedy závěr, že prodejem těchto činností neobdrží podporu ani Helaba, ani spořitelny.
(183)
V daném případě jsou rovněž dodržena pravidla pro odprodej celé banky, která upravuje bod 17 a násl. sdělení k restrukturalizaci, přestože tato pravidla nejsou v daném případě vůbec použitelná (98). Podle uvedených pravidel je nutno splnit následující předpoklady: obnova životaschopnosti, sdílení nákladů a omezení případného narušení hospodářské soutěže. Prodej bance Helaba tyto předpoklady splňuje. Za prvé je Helaba nejspíše s to zaručit životaschopnost převedené banky. Verbundbank má totiž oproti ní samotné spíše nízkou bilanční sumu a počet zaměstnanců a životaschopnost podniku, jenž z převzetí vzejde, ovlivní jen málo. Na straně druhé povede převzetí zřejmě k úsporám nákladů, které hovoří proti tomu, aby byla Verbundbank pozitivně posouzena jako samostatná banka (99). Za druhé je zaručeno sdílení nákladů, neboť akcionáři WestLB nedocílí prodejem žádného výnosu, nýbrž naopak přijdou o kapitál, který do WestLB investovali. Za třetí se činnosti WestLB zredukují na méně než 20 % původního rozsahu, v kterémžto případě nepožaduje Komise v rámci své standardní rozhodovací praxe žádná další kompenzační opatření (100).
(184)
Komise dále nemá důvod předpokládat, že lze Verbundbank jakožto seskupení aktiv pokládat za ekonomického nástupce WestLB. Právním nástupcem WestLB není ani Helaba, ani není s WestLB ve významné míře funkčně totožná Verbundbank. Předpoklady, z nichž Komise vychází při zjišťování, zdali podnik pokračující ve výkonu činnosti původního podniku obdržel podporu, tedy nejsou v případě Helaby naplněny (101).
(185)
V neposlední řadě je též zaručeno, že podpora zůstane omezena na potřebné minimum. Zejména budou aktiva převedena na EAA pouze tehdy, nebude-li možné je prodat soukromým kupcům. Další kapitálová injekce do banky SPM je nutná k pokrytí nákladů na likvidaci. V neposlední řadě lze podporu likvidity chápat jako nedílnou součást likvidačního scénáře, neboť jejím smyslem je pouze poskytovat ochranu během přechodného období do 30. června 2012 v případě, že by na trhu došlo k turbulencím. Podpora likvidity tedy zaručuje, že se z řádné likvidace nestane před 30. červnem 2012 likvidace neřízená.
ii) Vlastní příspěvek a sdílení nákladů
(186)
Druhá část posouzení se zaměřuje na sdílení nákladů. Podle bodu 46 sdělení o bankách je v souvislosti s likvidací nutné zejména dbát na to, aby se co nejvíce omezil morální hazard, zejména prostřednictvím vyloučení akcionářů a případně určitých typů věřitelů, pokud jde o získání prospěchu z jakékoliv podpory v souvislosti s řízenou likvidací. V případu Northern Rock (102) a HRE (103) bylo přiměřeného sdílení nákladů dosaženo zestátněním těchto finančních institucí. Jako v obou uvedených případech přijdou i v případu předmětném akcionáři o svůj veškerý kapitál vložený do účasti v bance. Kromě toho převezmou odpovědnost za divize, na něž se má WestLB rozdělit, akcionáři WestLB, resp. SoFFin. Tito akcionáři též poskytnou další kapitál s tím, že většinu hybridního kapitálu zajistí SoFFin.
(187)
Spořitelny vyslovily souhlas s tím, že převezmou odpovědnost za činnosti Verbundbank, a poskytnou pro tento účel kapitál. Severní Porýní-Vestfálsko deklarovalo připravenost nést většinu nákladů, tj. převzít všechny náklady na provoz a likvidaci banky SPM. SoFFin akceptoval, že ponese významnou část nákladů tím, že ve WestLB ponechá dvě třetiny ze svého vkladu tichého společníka, takže mu s velkou pravděpodobností jeho investice nebude splacena. Dohoda tedy celkově dostatečným způsobem zohledňuje jak schopnost jednotlivých stran nést určitou část zátěže, tak rozsah jejich dřívějšího vlivu na strategickou orientaci, správu a řízení banky.
iii) Omezení narušení hospodářské soutěže
(188)
Plán likvidace zaručuje, že bude narušení hospodářské soutěže, jež WestLB vyvolá, omezeno, neboť banka nejpozději k 30. červnu 2012 zmizí z trhu. Poté bude WestLB transformována v jednotku, jež nebude vykonávat bankovní činnosti a bude společně s EAA likvidovat aktiva.
(189)
Neúměrnému narušení hospodářské soutěže při likvidaci bude dále zabráněno tím, že bude zajištěno, aby WestLB ve své činnosti po 30. červnu 2012 pokračovala pouze po dobu nezbytnou k likvidaci a nezahajovala nové činnosti, nýbrž ty stávající postupně ukončovala. V daném případě bude tento princip realizován tím způsobem, že části bankovní licence, které nebude WestLB potřebovat pro držbu aktiv ani poskytování služeb v oblasti správy majetku, budou této bance co nejdříve, nejpozději však do 31. prosince 2012 odňaty.
(190)
Pokud jde o záměr banky SPM vyčlenit servisní společnost, jež bude třetím osobám poskytovat služby správy majetku, a tím konkurovat jiným poskytovatelům těchto služeb, Komise konstatuje, že je záměrem tohoto plánu snížit podíl státní podpory na kapitálu WestLB po datu 30. června 2012. Spolková země Severní Porýní-Vestfálsko, jež bude za banku SPM odpovědná, převzala z akcionářů WestLB největší část nákladů. Snížení provozních nákladů banky SPM poskytováním služeb pro třetí osoby tedy lze obhájit.
(191)
Mimoto jsou možnosti, jak by mohla servisní společnost narušit hospodářskou soutěž, omezeny díky několika závazkům, jež předložilo Německo. Za prvé bude moci vykonávat činnosti pro třetí osoby pouze jedna oddělená jednotka banky SPM, jejíž bankovní licence bude omezena na nezbytné minimum a jež má být nejpozději do 31. prosince 2016 prodána. Za druhé byl sestaven vyčerpávající seznam činností, jež přicházejí v úvahu jako služby, jež by mohla banka SPM poskytovat. V této souvislosti se Německo zavazuje vrátit nejpozději do 31. prosince 2012 všechny bankovní licence WestLB, jež nebudou zapotřebí k poskytování služeb správy majetku. Za třetí bude v průběhu restrukturalizace výrazně omezen počet zaměstnanců banky SPM, jenž v roce 2016 nepřekročí 1 000, tedy ani ne 20 % původního stavu 5 661 zaměstnanců WestLB v roce 2008. Za čtvrté nebude smět na činnosti pro třetí osoby, o nějž se bude moci servisní společnost banky SPM ucházet na trhu, připadat více než [40-60] % jejích hrubých výnosů, čímž bude tato obchodní perspektiva efektivně omezena. Za páté se Německo zavazuje, že banka SPM bude své služby správy majetku nabízet výlučně za tržní ceny a že oddělená jednotka bude své ceny určovat tak, aby celkově pokrývaly náklady. V neposlední řadě se Německo zavazuje provést likvidaci i servisní společnosti, jež bude obsluhovat portfolia třetích osob, pokud by se tuto společnost nepodařilo nejpozději do 31. prosince 2016 prodat. Kombinace těchto omezení je zárukou toho, že nadále vykonáván bude jen malý okruh původních činností a že riziko narušení hospodářské soutěže tak bude jen velmi nízké.
(192)
Servisní společnost bude navíc patrně dostatečně životaschopná. Jak vyplývá z podkladů, jež Německo předložilo, bude tato vyhlídka realistická zejména po úpravě […]. Budou-li provedena opatření k úspoře nákladů a posíleny podnikatelské vyhlídky, je možné, že servisní společnost přitáhne investory jednající v souladu s principy tržního hospodářství.
(193)
Závazky, jež Německo předložilo, jsou dostatečnou zárukou toho, aby banka SPM na trhu své služby nadále již nenabízela, pokud by se mělo ukázat, že její činnost nebude natolik rentabilní, jak se předpokládá, a pokud by se ji proto nepodařilo v roce 2016 prodat.
d. ZÁVĚR
(194)
Z výše uvedených důvodů dospívá Komise k závěru, že plán restrukturalizace z června 2011 předpokládá scénář řádné likvidace WestLB, který vzhledem k závazkům uvedeným v příloze splňuje všechna příslušná kritéria podle sdělení k restrukturalizaci a sdělení o bankách, a tedy zajišťuje slučitelnost opatření uvedených v tabulce 7. Pochybnosti o slučitelnosti dodatečné podpory s vnitřním trhem, jež Komise vyjádřila v rozhodnutích o zahájení formálního vyšetřovacího řízení, jsou tedy rozptýleny.
(195)
V rámci tohoto rozhodnutí musela Komise přihlédnout též k opatřením, jež byla realizována na základě rozhodnutí z května 2009. Toto rozhodnutí a plán restrukturalizace z dubna 2009, z nějž rozhodnutí vycházelo, se nezabývaly následně poskytnutou podporou. Uvedený plán nezaručoval ani životaschopnost, sdílení nákladů a omezení narušení hospodářské soutěže, jež jsou potřebné k tomu, aby byla pozdější podpora slučitelná s vnitřním trhem. Komise proto ve svých rozhodnutích z prosince 2009 a listopadu 2010 požadovala nový rozsáhlý plán restrukturalizace. Tento plán, jenž nahradil všechny dřívější plány, byl předložen v červnu 2011. Na jeho základě navíc nastoupila na místo restrukturalizace WestLB, jež byla doposud plánována, likvidace. Jak uvádí 194. bod odůvodnění, lze pomocí plánu restrukturalizace z června 2011 zaručit slučitelnost veškeré podpory, jež byla WestLB poskytnuta v letech 2008-2012. Rozhodnutí z května 2009 je tedy bezpředmětné a mělo by být zrušeno. Toto zrušení by mělo platit též pro všechny závazky a podmínky, jež byly v souvislosti s rozhodnutím z května 2009 předloženy.
VI. VÝHODA PRO SPOŘITELNY
(196)
Pochybnosti Komise dané tím, že se spořitelny dostatečně nepodílejí na sdílení nákladů a že z opatření na záchranu znehodnocených aktiv neúměrně profitují, jsou nyní rozptýleny.
(197)
Za prvé se nepodařilo prokázat, že by byly spořitelny povinny přispět na rekapitalizaci WestLB. Spořitelny žádný takový zvláštní závazek nepřijaly.
(198)
Za druhé Komise konstatuje, že spořitelny převzaly významnou část nákladů, čímž kompenzovaly omezení svého rizika ztrát na 4,5 mld. EUR. Povinnost spořitelen hradit případné ztráty v případě zrušení EAA sice byla poněkud zmírněna tím, že nyní platí pro ztráty do výše 4,5 mld. EUR. Spořitelny však nebyly povinny převádět aktiva na EAA a dostaly ve smlouvách prostor, aby ručení za ztráty interně upravily. Přesto nesou spořitelny od vydání rozhodnutí z prosince 2009 významnou část nákladů a přišly o veškerý kapitál, jež do WestLB investovaly. Touto otázkou již tedy není třeba se zabývat.
(199)
V neposlední řadě je nutno poukázat na skutečnost, že u žádného z členů spořitelních sdružení nelze konstatovat zvýhodnění, které by přesahovalo rámec likvidace WestLB. Zejména převod aktiv na banku Helaba a poskytnutí kapitálu pro tuto banku výměnou za podíly v ní lze pokládat za kroky, jež jsou součástí likvidace WestLB a byly sjednány pouze k jejímu účelu. I kdyby tato opatření představovala státní podporu, byla by tato podpora s ohledem na poskytnutí podpory likvidity ve prospěch WestLB slučitelná s vnitřním trhem,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
1) Opatření, jež Německo realizovalo a naplánovalo pro společnost WestLB AG, tj.
a)
zajištění proti riziku pro portfolio Phoenix v rozsahu 5 mld. EUR v roce 2009,
b)
kapitálová injekce ve výši 3 mld. EUR ve spojení prvním převodem aktiv v roce 2010,
c)
první převod aktiv na agenturu Erste Abwicklungsanstalt, který se uskutečnil v roce 2010 a který obsahoval prvek podpory ve výši 10,812 mld. EUR,
d)
druhý převod aktiv na agenturu Erste Abwicklungsanstalt, který se uskutečnil v roce 2012 a který obsahoval prvek podpory ve výši [1,3-2,6] mld. EUR,
e)
nový kapitálový nástroj ve prospěch banky SPM ve výši 1 mld. EUR v roce 2012,
f)
další úhrada ztrát banky SPM ve výši [0,5-2,0] mld. EUR, kterou v roce 2012 převezme spolková země Severní Porýní-Vestfálsko,
g)
poskytnutí likvidity ze strany akcionářů WestLB AG v prvním pololetí 2012 […] představují státní podporu.
2) Státní podpora uvedená v odstavci 1 je s ohledem na závazky uvedené v příloze slučitelná s vnitřním trhem.
Článek 2
Německo zajistí, aby byly Komisi od oznámení tohoto rozhodnutí každého čtvrt roku podávány podrobné zprávy o opatřeních, jež budou přijata k provedení rozhodnutí.
Článek 3
Ruší se rozhodnutí Komise ze dne 12. května 2009 ve věci C 43/2008.
Článek 4
Toto rozhodnutí je určeno Spolkové republice Německo.
V Bruselu dne 20. prosince 2011.
DECISIÓN DE LA COMISIÓN
de 20 de diciembre de 2011
relativa a la ayuda estatal C 40/2009 y C 43/2008 para la reestructuración del WestLB AG
[notificada con el número C(2011) 9395]
(El texto en lengua alemana es el único auténtico)
(Texto pertinente a efectos del EEE)
(2013/245/UE)
LA COMISIÓN DE LAS COMUNIDADES EUROPEAS,
Visto el Tratado de Funcionamiento de la Unión Europea y, en particular, su artículo 108, apartado 2, párrafo primero (1),
Visto el Acuerdo sobre el Espacio Económico Europeo y, en particular, su artículo 62, apartado 1, letra a),
Después de haber emplazado a los interesados para que presentaran sus observaciones (2)
Considerando lo siguiente:
I. PROCEDIMIENTO
(1)
Mediante la Decisión de 12 de mayo de 2009 en el asunto C 43/2008 (3) (en adelante, «Decisión de mayo de 2009») la Comisión autorizó, sobre la base de un plan de reestructuración presentado el 30 de abril de 2009 (en adelante, «plan de reestructuración de abril de 2009») y en determinadas condiciones, una cobertura de riesgos de 5 000 millones EUR en favor del WestLB AG (4) (en adelante, «WestLB»), el Landesbank de Renania del Norte-Westfalia, para una cartera de títulos estructurados (en adelante, «cartera Phoenix»).
(2)
El 23 de septiembre de 2009 Alemania notificó a la Comisión una ayuda adicional al WestLB en forma de cobertura de riesgos con límite temporal para determinados tramos de la cartera Phoenix por un valor de 6 400 millones EUR y se comprometió a notificar un plan de reestructuración modificado.
(3)
Mediante Decisión de 7 de octubre de 2009 en el asunto N 531/2009 (5) la Comisión declaró que la cobertura de riesgos temporal era compatible con el mercado interior como ayuda de salvamento.
(4)
El 10 de diciembre de 2009 Alemania comunicó una medida de rescate para el WestLB en forma de traspaso de activos al recién creado Erste Abwicklungsanstalt (primer organismo de liquidación, en adelante, «EAA»). Esta medida se denominará en adelante «primer traspaso de activos». Al mismo tiempo Alemania remitió también un plan de reestructuración modificado para el WestLB (en adelante, «plan de reestructuración de diciembre de 2009»). El primer traspaso de activos sustituyó a la medida notificada el 23 de septiembre de 2009 y dejó sin objeto la Decisión de 7 de octubre de 2009.
(5)
Mediante la Decisión de 22 de diciembre de 2009 en el asunto C 40/2009 (6) (en adelante, «Decisión de diciembre de 2009») la Comisión autorizó temporalmente, por razones de estabilidad financiera, el primer traspaso de activos por un periodo de seis meses. A través de la misma Decisión y debido a sus dudas sobre la compatibilidad de esta medida con el mercado interior, la Comisión incoó un procedimiento de investigación formal con arreglo al artículo 108, apartado 2, del Tratado de Funcionamiento de la Unión Europea (TFUE).
(6)
En diciembre de 2009, la Comisión encargó a expertos externos la valoración de los activos deteriorados que el WestLB había transferido al EAA. Estos expertos eran la Société Générale, Bangert Research y el Profesor Wim Schoutens.
(7)
El 1 de febrero de 2010 Alemania remitió sus comentarios respecto a los argumentos de la Decisión de diciembre de 2009.
(8)
Mediante la Decisión de 22 de junio de 2010 en el asunto N 249/2010 (7) (en adelante, «Decisión de junio de 2010») la Comisión prorrogó la autorización temporal del primer traspaso de activos por razones de estabilidad financiera hasta la adopción de la Decisión definitiva sobre el primer traspaso de activos y el plan de reestructuración de diciembre de 2009.
(9)
El 29 de octubre de 2010 la Comisión remitió a Alemania un informe detallado sobre la valoración de los activos objeto del primer traspaso.
(10)
El 5 de noviembre de 2010, la Comisión adoptó una Decisión sobre la ampliación del procedimiento de investigación formal relativo al primer traspaso de activos en el asunto C 40/2009 (8) (en adelante, «Decisión de noviembre de 2010»). En la Decisión de noviembre de 2010 la Comisión manifestó nuevas dudas sobre la compatibilidad del primer traspaso de activos con el mercado interior.
(11)
En noviembre de 2010, Alemania presentó sus observaciones que completó el 21 de diciembre de 2010. La Comisión no recibió observaciones de los interesados.
(12)
El 21 de diciembre de 2010, la Comisión decidió aplazar la fecha en la que el Westdeutsche ImmobilienBank AG (9) (en adelante, «WestImmo») debía suspender los nuevos negocios (10).
(13)
El 15 de febrero de 2011, Alemania remitió un plan de reestructuración modificado para WestLB (en adelante, «plan de reestructuración de febrero de 2011»).
(14)
El 15 de abril de 2011 Alemania remitió a la Comisión un informe provisional del administrador encargado de la enajenación, nombrado con arreglo a la Decisión de mayo de 2009, y un nuevo plan de reestructuración para el WestLB (en adelante, «nuevo plan de reestructuración»).
(15)
El 23 de junio de 2011, la Agencia federal alemana para la estabilización de los mercados financieros (en adelante, «FMSA»), todos los accionistas del WestLB y el EAA alcanzaron un acuerdo sobre los detalles esenciales de la liquidación del WestLB y de la distribución de las cargas entre sus accionistas (el acuerdo se denominará en adelante «Eckpunktevereinbarung» (11) - acuerdo sobre cuestiones clave).
(16)
El 30 de junio de 2001 Alemania remitió a la Comisión la versión definitiva del nuevo plan de reestructuración basado en el Eckpunktevereinbarung (en adelante, «plan de reestructuración de junio de 2011»).
(17)
El 28 de octubre de 2011, Alemania solicitó a la Comisión que el plazo en el que el WestLB debía suspender los nuevos negocios se retrasara al 29 de febrero de 2012 (el WestLB estaba obligado por la Decisión de mayo de 2009 a suspender los nuevos negocios el 1 de enero de 2012). Esta petición se presentó con carácter cautelar para el caso de que la Decisión de mayo de 2009 no se hubiera sustituido por una nueva a 1 de enero de 2012.
(18)
El 28 de octubre de 2011 Alemania remitió información detallada sobre otra medida de ayuda para el WestLB en forma de un segundo traspaso de activos al EAA (en adelante, «reaprovisionamiento»).
(19)
El 21 de noviembre de 2011 Alemania remitió datos actualizados sobre el plan de reestructuración de junio de 2011.
(20)
El 1 de diciembre Alemania remitió información sobre el volumen de la ayuda de liquidez temporal a corto plazo que se podía conceder al WestLB hasta el 30 de junio de 2012.
(21)
El 8 de diciembre de 2011 Alemania comunicó a la Comisión una serie definitiva de compromisos.
(22)
El 13 de diciembre de 2011, Alemania confirmó la absorción prevista de una unidad denominada «Verbundbank», que quedaba excluida del WestLB en el proceso de su reestructuración, por parte del Helaba Landesbank Hessen-Thüringen (en adelante, «Helaba»).
II. ANTECEDENTES
1. BENEFICIARIO
(23)
El beneficiario es el WestLB, el Landesbank de Renania del Norte-Westfalia con sede en Düsseldorf. Sus accionistas son la Federación de cajas de ahorros de Westfalia-Lippe, Sparkassenverband Westfalen-Lippe, (en adelante, «SVWL»), la Federación renana de cajas de ahorros y centrales de giro, Rheinische Sparkassen- und Giroverband, (en adelante «RSGV»; la SVWL y la RSGV se denominan conjuntamente «Federaciones de cajas de ahorros», Sparkassenverbände), el Estado federado de Renania del Norte-Westfalia (en adelante, «NRW») y las dos mancomunidades de municipios, Landschaftsverbände, de Renania (en adelante «LVR») y Westfalia-Lippe (en adelante «LWL»). El Fondo especial para la estabilización de los mercados financieros, Sonderfonds Finanzmarktstabilisierung, (en adelante, «SoFFin»), gestionado por la FMSA, tiene una aportación pasiva en el WestLB AG.
(24)
Los principales datos financieros del WestLB se resumen en el siguiente cuadro:
Cuadro 1
Principales datos financieros del WestLB
31.12.2008
31.12.2009
31.12.2010
30.6.2011
Valores contables (en miles de millones EUR)
Activos totales
288,1
242,3
191,5
160,4
Capital propio
3,8
3,7
4,1
4,2
Ratios de capital a efectos de la supervisión prudencial bancaria (SolvV)
Capital principal en miles de millones EUR
5,7
5,3
5,5
4,9
Recursos propios en miles de millones EUR
8,9
7,6
7,7
7,3
Activos ponderados en función de su riesgo en miles de millones EUR
88,5
83,0
48,6
45,4
Ratio de capital principal en %
6,4
6,4
11,4
10,7
Ratio total en %
10,1
9,1
15,9
16,0
Empleados
Número de personas empleadas
5 957
5 214
4 712
4 622
Personal a tiempo completo
5 663
4 971
4 473
4 376
(25)
El WestLB, que realiza las tareas de banco central para las cajas de ahorros, sirve de puente entre las cajas de ahorros regionales de NRW y Brandeburgo y los mercados financieros. Ofrece a sus clientes alemanes e internacionales, entre los que figuran tanto empresas como clientes institucionales y del sector público, una amplia gama de productos y servicios, en los ámbitos, entre otros, del crédito, las financiaciones estructuradas a medida, las actividades en el mercado de capitales, la gestión de activos y las operaciones de pagos.
(26)
El foco de las actividades comerciales del WestLB ha cambiado con el tiempo. Mientras que al principio su función se limitaba a la de central de giro para las cajas de ahorros, se fue convirtiendo cada vez más en un banco de inversiones. Desde el año 2001, cuando sus actividades de carácter público se separaron de sus actividades comerciales, el WestLB ha experimentado una fase de reestructuración (12).
(27)
Más recientemente, las grandes inversiones en títulos estructurados, tramitadas en parte en fondos especiales de inversión que no se consolidaron hasta 2007, provocaron considerables pérdidas y una necesidad de capital muy acusada, a pesar de que se hubieran flexibilizado las normas contables en el curso de la crisis financiera. Debido a ello Alemania y los accionistas del WestLB concedieron en 2008 la cobertura de rescate Phoenix (13) y en noviembre de 2009 acordaron la creación de un organismo de liquidación, el EAA, al que se transfirieron activos por un valor nominal de unos 77 500 millones EUR y capital por alrededor de 3 000 millones EUR.
2. MEDIDAS DE AYUDA
a. PRIMER PAQUETE DE MEDIDAS - COBERTURA DE RIESGO DE LA CARTERA PHOENIX
(28)
En el año 2008 el WestLB transfirió una cartera de títulos estructurados a una sociedad vehicular denominada Phoenix Light, una sociedad de responsabilidad limitada de Derecho irlandés, separando así del balance del WestLB títulos (14) con un valor nominal total de alrededor de 23 000 millones EUR. La sociedad vehicular se avaló mediante garantías de los accionistas del WestLB, acordadas el 8 de febrero de 2008, para cubrir posibles impagos hasta la cantidad de 5 000 millones EUR (en adelante, «cobertura de riesgos de la cartera Phoenix») y que se autorizaron mediante Decisión de mayo de 2009 (15). La cobertura de riesgo está compuesta de dos garantías separadas:
-
una garantía para cubrir reclamaciones contra Phoenix Light hasta 2 000 millones EUR de la que responden todos los accionistas del WestLB en función de sus correspondientes participaciones,
-
y una garantía subordinada concedida exclusivamente por NRW, que cubría otras reclamaciones contra Phoenix Light hasta 3 000 millones EUR.
b. SEGUNDO PAQUETE DE MEDIDAS - PRIMER TRASPASO DE ACTIVOS AL EAA
(29)
El 24 de noviembre de 2009, Alemania y los accionistas del WestLB acordaron las modalidades prácticas de la creación de un organismo de liquidación denominado «Primer organismo de liquidación» (Erste Abwicklungsanstalt), con arreglo a la Ley sobre el fondo de estabilización del mercado financiero (Finanzmarktstabilisierungsfondsgesetz, en adelante, «FMStFG»), para separar una cartera con partidas de riesgo y áreas de negocio no estratégicas. Los accionistas del WestLB celebraron una reunión y autorizaron oficialmente las disposiciones contractuales correspondientes el 11 de diciembre de 2009.
(30)
La primera medida para el traspaso de activos (16) incluía una aportación de capital de 3 000 millones EUR, nuevas garantías de los accionistas del WestLB y un traspaso de activos, que debía efectuarse principalmente mediante una segregación. Además, no se dio por concluida la cobertura de riesgos de Phoenix por 5 000 millones EUR sino que se transfirió al EAA. Si no se hubiera transferido la cobertura de riesgos, el EAA hubiera necesitado capital adicional por un valor de 5 000 millones EUR para asumir la cartera Phoenix.
i) La aportación de capital del SoFFin en favor del WestLB
(31)
Antes de la creación del EAA el SoFFin tuvo que llevar a cabo una aportación de capital por un importe de 3 000 millones EUR en favor del WestLB (en adelante «aportación de capital»). Esta aportación de capital se efectuó en tres tramos: el 23 de diciembre de 2009 (672 millones EUR), el 4 de enero de 2010 (1,5 millones EUR) y el 30 de abril de 2010 (828 millones EUR). El capital se aportó en forma de aportación pasiva no rescindible que podía convertirse en acciones ordinarias tras el 1 de julio de 2010. Según el acuerdo celebrado, el SoFFin no puede tener la mayoría de las acciones de la empresa.
(32)
Los términos contractuales de la aportación pasiva contemplan una remuneración anual del 10 % si el WestLB realiza unos beneficios anuales suficientes con arreglo al HGB (17). En caso de que el ejercicio anual sufra pérdidas, no se abona remuneración alguna y la aportación pasiva participará pari passu en las pérdidas. Desde que se produjo la aportación pasiva, el WestLB, de conformidad con el HGB, ha sufrido pérdidas (2009) o no ha tenido beneficios anuales (2010). En consecuencia, hasta la fecha no se han abonado retribuciones y la aportación pasiva ha participado en las pérdidas con alrededor de 1 millón EUR.
ii) Las garantías de los accionistas
(33)
La creación del EAA incluye una garantía de los accionistas del WestLB con la que se cubren las pérdidas generadas en relación con los activos cedidos. Todas las pérdidas del EAA que superen el capital transferido deben estar cubiertas, de conformidad con la Ley sobre la constitución de un fondo de estabilización del mercado financiero (Gesetz zur Errichtung eines Finanzmarktstabilisierungsfonds, en adelante, «FMStFG»), por los accionistas del WestLB y la FMSA.
(34)
Para ello, los accionistas del WestLB concedieron una garantía explícita por un valor total de 1 000 millones EUR, que se repartieron entre NRW (482 millones EUR), las federaciones de cajas de ahorros (501 millones EUR) así como la LVR y la LWL (17 millones EUR). Por lo que respecta a una posible cobertura para cubrir pérdidas adicionales, los accionistas del WestLB acordaron limitar a 4 000 millones EUR la obligación de la RSGV y la WLSGV por otra compensación de pérdidas. Si tenemos en cuenta la garantía concedida por las federaciones de cajas de ahorros por un valor de 501 millones EUR, la participación en pérdidas de la RSGV y la WLSGV se limita, por consiguiente, a un máximo de 4 500 millones EUR. Para aportar los 4 000 millones EUR, la RSGV y la WLSGV pueden constituir las reservas adecuadas para esta obligación en un plazo de 25 años. Las pérdidas que superen el capital propio del EAA y las garantías correrán por cuenta de la FMSA y NRW (18).
iii) Primer traspaso de activos
(35)
El traspaso de los activos (y pasivos) tóxicos y no estratégicos se efectuó en dos etapas. En la primera etapa se transfirieron al EAA títulos (en particular mezzanine notes y otros títulos estructurados) por un importe total en libros de unos 6 200 millones EUR y pasivos por un valor en libros de alrededor de 5 500 millones EUR en el marco de una segregación registrada en el registro mercantil el 23 de diciembre de 2009 (19). En una segunda fase, la parte restante de la cartera segregada se separó o se transfirió sintéticamente al EAA el 30 de abril de 2010 (20).
(36)
La operación estaba estructurada de tal manera que el WestLB se benefició de los efectos retroactivos del traspaso. Los valores en libros de los títulos transferidos el 23 de diciembre de 2009 se fijaron sobre la base de la fecha de transmisión económica de 31 de diciembre de 2008/1 de enero de 2009, mientras que los valores en libros de la parte restante de la cartera transferida el 30 de abril de 2010 se determinaron sobre la base de la fecha de transmisión económica de 31 de diciembre de 2009/1 de enero de 2010.
(37)
La cartera incluye activos con un valor nominal de 77 000 millones EUR (valor en libros a 31 de diciembre de 2009 de 68 117 millones EUR (21)) que contienen una amplia gama de instrumentos de crédito, préstamos estándar (22), derivados y títulos estructurados. La cartera incluye también pasivos por derechos adquiridos (Grandfathering-Verbindlichkeiten) por un valor de 22 100 millones EUR (valor en libros de conformidad con el «Spaltungsvertrag»). Se transfirieron al EAA tres grupos básicos de activos:
-
la «cartera de títulos estructurados», que incluye la cartera «Phoenix» (22 900 millones EUR), la cartera «European Super Senior -Tranchen-Portfolio» (2 800 millones EUR) y otras asset backed securities (en adelante, «ABS») (3 400 millones EUR);
-
la «cartera de títulos» con empréstitos (17 700 millones EUR) que están garantizados en parte por credit default swaps (CDS) sobre base negativa (los denominados «negative basis trades») (23);
-
la «cartera crediticia», que engloba créditos y compromisos de créditos (no recogidos en el balance) con un valor nominal total de alrededor de 30 600 millones EUR, que corresponden a partidas restantes de distintas actividades comerciales y sucursales del WestLB.
Además, los activos eran objeto, en parte, de operaciones con derivados (es decir, los títulos o créditos van unidos a un swap de tipo de interés y/o cambio); se transfirieron algunas partidas CDS, lo que constituye la parte de derivados de la cartera.
(38)
Si bien algunos de los activos, sus emisores, contrapartes o mercados parciales pueden catalogarse como deteriorados o con perturbaciones, no era este el caso de su mayor parte. Alemania ha clasificado 4 200 millones EUR (alrededor del 6 % de todos los activos) como «líquidos», lo que significa que pertenecen a mercados que siguen funcionando (24).
(39)
El capital del EAA en el momento de su creación consistía en activos netos por un total de 3 267 millones EUR. Estos activos estaban compuestos por 3 000 millones EUR en capital y 267 millones EUR de un pasivo interno procedente de las credit linked notes (CLN) dentro de la European Super Senior Tranchen-Portfolio.
(40)
Para la gestión de los activos, el EAA firmó un contrato de servicios con el WestLB por tres años. Con arreglo a dicho contrato, el WestLB presta servicios de gestión de cartera al EAA cuyo objetivo principal consiste en liquidar la cartera con el tiempo y minimizar los riesgos. Inicialmente, el WestLB actuó como contraparte exclusiva del EAA para la refinanciación y los derivados.
iv) Valoración de los activos
(41)
Alemania valoró ambas partes de las carteras segregadas, la primera parte a fecha de 30 de septiembre de 2009 y la segunda a 31 de marzo de 2010 (véase el cuadro 2). Según Alemania, el valor económico real (en adelante, «VER») de los activos totales ascendía a 62 727 millones EUR, es decir, 5 389 millones EUR por debajo de su valor en libros (25). Tanto Blackrock (26) como el Deutsche Bundesbank (27) consideraron que esta valoración era suficientemente prudente. Para valorar el volumen de la ayuda estatal concedida, Alemania dedujo del déficit del VER (5 389 millones EUR) la capitalización inicial del EAA (28) (3 267 millones EUR, la diferencia entre los valores en libros de activos y pasivos) lo que arrojó como resultado una diferencia neta entre el valor de traspaso y el VER de 2 123 millones EUR.
(42)
Como Alemania, al calcular el montante de la ayuda estatal concedida, la Comisión se concentró también en la diferencia neta entre los valores de traspaso y el VER de los activos y pasivos transferidos (en adelante, «transfer delta»).
(43)
La Comisión examinó la evaluación presentada por Alemania con ayuda de expertos externos (Société Générale, Bangert Research y el Profesor Wim Schoutens). El resultado de este examen, que se recoge en detalle en la Decisión de noviembre de 2010 (29), llevó a la conclusión de que la transfer delta, desde una perspectiva prudente, era 1 606 millones EUR superior a lo indicado por Alemania (5 389 millones EUR). En otras palabras, el VER se sitúa 6 949 millones EUR por debajo del valor de traspaso (30). Los expertos constataron, sobre todo a nivel de subcarteras, una serie de diferencias al valorar el VER de determinados empréstitos (en el conjunto de la cartera de títulos unos 600 millones EUR), que debían atribuirse a una apreciación diferente sobre la perturbación funcional de esos mercados. Por ejemplo, contrariamente al WestLB, los expertos consideraron varios mercados de préstamos estándar como mercados en funcionamiento, de forma que se consideró que el valor de mercado era el VER. En segundo lugar, se constataron diferencias en los préstamos que el WestLB había transferido sobre la base de considerables discrepancias en la valoración de las tasas de pérdida por incumplimiento (LGD) (en el conjunto de la cartera crediticia de 1 000 millones EUR). También se constataron grandes diferencias en determinadas subcategorías de la cartera de títulos estructurados, pero sus impactos netos parecían compensarse.
(44)
Alemania presentó además posibles partidas deducibles y argumentos para demostrar que la transfer delta era inferior a cero.
El siguiente cuadro extraído de la Decisión de noviembre de 2010 resume los resultados por subcartera.
Cuadro 2
Resultados del primer traspaso de activos según la Decisión de noviembre de 2010
Opinión Alemania
Opinión Comisión
Cartera traspasada
Valor en libros dic. (VT)
WestLB dic. VER «resultante»
WestLB dic. VER - VT «resultante»
Expertos UE dic. VER estimación
Expertos UE dic. VER VT estimación
Cartera de títulos estructurados
Phoenix
22 764
20 323
(2 441)
19 786
(2 978)
European Super Seniors
2 918
1 751
(1 167)
2 276
(642)
Otros ABS
3 188
3 182
(6)
3 178
(10)
Cartera de títulos
Empréstitos
16 501
16 323
(178)
15 762
(739)
Cartera Banque D'Orsay
2 749
2 733
(16)
2 770
21
CDS & Derivative
(65)
(45)
20
(102)
(37)
Cartera crediticia
Retirados
20 061
18 666
(1 395)
17 807
(2 254)
No retirados
-
(205)
(205)
(310)
(310)
Total
68 116
62 727
(5 389)
61 167
(6 949)
Fuente
22.febr. 2010
8.juil.10
8.juil.10
23.sept.10
23.sept.10
Partidas deducibles
Capital del EAA (diferencia entre los valores de traspaso de activos y pasivos)
3 267
3 267
Traspaso de pasivos por derechos adquiridos
882
n. a.
Futuros flujos de caja de la cartera traspasada
880
n. a.
Traspaso de credit linked notes
268
268
Corrección de las pérdidas previstas por líneas de crédito no retiradas
205
n. a.
Corrección de las pérdidas previstas por descuento
75
n. a.
Total «transfer delta» = precio de traspaso - VER - deducción
- 188
3 414
c. EL TERCER PAQUETE DE MEDIDAS - LAS MEDIDAS DE LIQUIDACIÓN
(45)
En el plan de reestructuración de junio de 2011 se presentaba una liquidación ordenada del WestLB para la que serían necesarias una serie de medidas de rescate adicionales. Alemania prevé, en primer lugar, el traspaso de los activos y pasivos restantes del WestLB al EAA, en segundo lugar, la sustitución de capital, la asunción de los costes operativos y los de liquidación del WestLB o, en su caso, su sucesor rebautizado (en adelante, «SPM-Bank») y, en tercer lugar, las medidas apropiadas para garantizar la liquidez en la fase de transformación.
i) El segundo traspaso de activos al EAA.
(46)
En el plan de reestructuración de junio de 2011 se prevé otro traspaso de los restantes activos y pasivos, incluidas las partidas de riesgo y los derivados no recogidos en el balance, del WestLB al EAA (en adelante, «segundo traspaso de activos»). El EAA se hará cargo de todos los activos y pasivos del WestLB que no se hayan vendido a terceros ni hayan pasado a ser parte del Verbundbank el 30 de junio de 2012 (31). Tras el traspaso el WestLB ya no tendrá activos bancarios por cuenta propia (excepto las inversiones del capital propio del SPM-Bank).
(47)
Se trató la cartera global con la Comisión y finalmente Alemania la presentó sobre la base de cifras detalladas que pueden resumirse de la manera siguiente:
Cuadro 3
Resultado del segundo traspaso de activos (en miles de millones EUR)
Cartera (32)
Valor en libros HGB
Valores en mercado de la cartera
Diferencia
Activos
[120-150] (33)
[120-150]
[0,8-1,3]
Pasivos
[120-150]
[120-150]
[0,2-0,5]
Total
[1,0-1,8]
(48)
En relación con los valores en mercado de activos y pasivos, que será el objeto del segundo traspaso de activos al EAA, Alemania señaló que sus valores en mercado, valorados sobre una base individual, son superiores a los indicados en el cuadro 3. Alemania explicó, en particular, que los valores en mercado individuales de los activos ascendían en total a [120-150] mil millones EUR y los de los pasivos, a [120-150] mil millones EUR. Alemania argumenta que la cartera restante del WestLB ya se había limpiado de activos mediante el primer traspaso de activos y que solo contenía activos con valores que se podían alcanzar realmente. Alemania confirmó, en particular, que la cartera contenía exclusivamente títulos y derivados que se habían valorado a sus correspondientes valores de mercado o préstamos y otros instrumentos financieros para los que no hay mercados establecidos y cuyo precio se fijaba, en consecuencia, mediante un método basado en el cashflow actualizado. Actualmente la cartera contiene un volumen muy limitado de títulos (inferior a 1 000 millones EUR) que pueden considerarse como financiación internacional del Estado o bonos del Estado internacionales.
(49)
Sin embargo, tras debatirlo con la Comisión, Alemania argumentó que para determinadas partes de la cartera, a saber, la cartera crediticia y otros activos no líquidos de unos [40-70] mil millones EUR, solo debía tenerse en cuenta un efecto cartera teniendo en cuenta el volumen total de la cartera. Si el WestLB tuviera que vender realmente toda la cartera antes del 30 de junio de 2012, una oferta excesiva presionaría sobre los valores individuales de mercado. En tal caso, señaló Alemania basándose en la información recibida, los valores de mercado de la cartera deberían calcularse aplicando una deducción del [2-5] % a los valores de mercado individuales.
(50)
Según el plan de reestructuración de junio de 2011, el segundo traspaso de activos al EAA podía incluir activos de WestImmo, que se transferirían al EAA para mejorar su propia comerciabilidad. WestImmo proseguirá solo el negocio de obligaciones hipotecarias (Pfandbriefe) bajo el nombre de «Pfandbriefbank» (nombre de trabajo preliminar). Con el fin de aplicar este concepto, en el primer semestre de 2012 se podría retirar una gran parte de los activos y pasivos de WestImmo y transferirla al EAA. Esta cartera «carve-out» ascenderá a unos [5-10] mil millones EUR e incluirá - a nivel de subcartera - una cartera inmobiliaria comercial no garantizada, una cartera con activos en Japón y una cartera con títulos y créditos hipotecarios para clientes privados por un valor de [2-4] mil millones EUR que ya se transfirió sintéticamente al EAA en el marco del primer traspaso y que actualmente sirve de aval en el pool de obligaciones hipotecarias. Tras el traspaso, WestImmo será un banco mucho más pequeño que inicialmente tendrá unos activos de aproximadamente [16-23] mil millones EUR. Si a 30 de junio de 2012 no se ha podido enajenar WestImmo, estos activos restantes se transferirán también al EAA. Por ello deben tenerse en cuenta además del importe citado en el considerando 51.
(51)
La cartera «carve-out», que se trató con la Comisión y que finalmente Alemania presentó sobre la base de cifras detalladas, puede resumirse de la manera siguiente:
Cuadro 4
Valoración de los activos de WestImmo correspondientes a la cartera «carve-out» (en miles de millones EUR)
Cartera
Valores en libros HGB
Valores de mercado
Diferencia
Inmobiliaria internacional
[3,5-4,0]
[3,0-4,0]
[0,1-0,4]
Inmobiliaria alemana
[1,1-1,6]
[1,1-1,6]
[0,01-0,05]
Cartera de bonos del Estado a renta fija
[0,7-1,3]
[0,5-1,25]
[0,1-0,3]
Total
[5,3-6,9]
[4,6-6,85]
[0,3-0,8]
(52)
Alemania explicó detalladamente por qué la valoración de los activos de la cartera «carve-out» de WestImmo debía considerarse suficientemente prudente. Alemania explicó que 1) alrededor de un tercio de la cartera consistía en partidas a corto plazo; 2) la estructura de los avales subyacentes era sólida y 3) la valoración de los avales se había efectuado recientemente.
(53)
Además, el WestLB tiene previsto enajenar el WestImmo Pfandbriefbank antes del 30 de junio de 2012. Si esta enajenación no se lleva a cabo, se deberán transferir al EAA todos los activos y pasivos del WestImmo. El valor en libros adaptado al riesgo estimado (incluida la cartera «carve-out») se sitúa en [20-26] mil millones EUR en junio de 2011. Esta cartera se compone principalmente de créditos hipotecarios a inmobiliarias comerciales y a clientes privados. Según señala Alemania, grandes partes de la cartera original ya se había cubierto por el procedimiento de selección para el reaprovisionamiento del primer traspaso de activos, de forma que la parte restante estaba saneada y su valor de mercado correspondía al valor en libros. Además, la cartera de inmobiliarias comerciales se utiliza en primer lugar para la emisión de obligaciones hipotecarias y por lo tanto tiene un valor de mercado suficiente para cubrir el valor de traspaso.
(54)
Por último, señala Alemania que en relación con el traspaso de los activos de WestImmo y el segundo traspaso de activos del WestLB, su VER de los activos debe ser igual a sus valores de traspaso.
ii) El instrumento de capital adicional para el SPM-Bank
(55)
Según el Eckpunktevereinbarung, NRW se hará cargo de la propiedad y la responsabilidad completas del WestLB el 30 de junio de 2012. Dado que el WestLB debe devolver 1 000 millones EUR de la aportación pasiva del SoFFin en el WestLB en el marco de la reestructuración, se deberá sustituir esta parte del capital. Por su parte, NRW se ha comprometido a establecer para ello un instrumento de capital adicional por valor de 1 000 millones EUR de conformidad con el Eckpunktevereinbarung (34) (en adelante, «el instrumento de capital adicional para SPM-Bank»).
iii) Asunción de otros costes de funcionamiento y de liquidación del SPM-Bank
(56)
En el plan de reestructuración de junio de 2011 se contemplan dos escenarios diferentes para WestLB/SPM-Bank, el denominado escenario de base («base case») y un escenario alternativo («bad case»). En el escenario de base se estima que las pérdidas de funcionamiento y liquidación del SPM-Bank en un periodo de cinco años (Transformationskosten), incluida la asunción de los pasivos en materia de pensiones ascenderán a [3-6] mil millones EUR. En el escenario alternativo, que se basa en otras hipótesis respecto a la reducción de personal, el montante de la amortización necesaria para los edificios y las inversiones en IT, los pasivos en materia de pensiones y otros costes de salida, las pérdidas para el periodo de cinco años se estiman en un total de [4-7] mil millones EUR. NRW se hace cargo de la propiedad y responsabilidad completas del WestLB. Tanto en el escenario de base como en el alternativo se parte de la base de que se consumirá el instrumento de capital de 1 000 millones EUR puesto a disposición por NRW. En el escenario alternativo NRW debería poner a disposición fondos adicionales con arreglo al Eckpunktevereinbarung.
iv) Compromiso de suministrar liquidez en el periodo de reestructuración
(57)
En el plan de reestructuración de junio de 2011 se señala, además, que las cajas de ahorros, NRW y el EAA deben mantener la actual liquidez durante el periodo de reestructuración. Si durante el periodo de reestructuración hasta el 30 de junio de 2012 fuera necesaria más liquidez, el WestLB, sus accionistas y el EAA acordarán, de conformidad con el Eckpunktevereinbarung, las medidas apropiadas para garantizar la liquidez durante la fase de transformación. Según la información transmitida por Alemania el 1 de diciembre de 2011, la utilización de la disponibilidad de liquidez adicional […] en caso de un escenario de estrés.
3. PLANES DE REESTRUCTURACIÓN
a. INTRODUCCIÓN
(58)
Alemania ha presentado a la Comisión varios planes de reestructuración que tenían como objeto diversas ayudas estatales y diferentes conceptos de reestructuración. Una primera serie de documentos, que se referían exclusivamente a la cobertura de riesgos de 5 000 millones EUR, dio como resultado el plan de reestructuración de abril de 2009 (35).
(59)
Los elementos clave del plan de reestructuración de abril de 2009 (36) eran una reducción del balance del WestLB de 250 000 millones EUR a 125 000 millones EUR (incluida la enajenación de varios activos como el WestImmo) y la nueva orientación de todas las actividades y la reducción de los riesgos ligados a ellas, seguida de una enajenación del WestLB en el marco de una licitación pública abierta, transparente y no discriminatoria. Si la enajenación del WestLB no fuera posible, este debería cesar sus nuevos negocios después de 2011. Si bien los accionistas del WestLB encargaron el proceso de enajenación a un administrador y a un banco de inversiones y el 30 de septiembre de 2010 se puso en marcha una licitación pública para el WestLB, en el proceso de la misma no se recibieron ofertas que los accionistas consideraran aceptables desde el punto de vista económico.
(60)
En diciembre de 2009 (37) y en febrero de 2011 se presentaron nuevos planes de reestructuración. El plan de reestructuración de febrero de 2011 contemplaba una nueva reducción del balance del banco en alrededor de 80 000 millones EUR, pero no pagos de reembolsos. En junio de 2011 se comunicó un plan de reestructuración definitivo. Alemania ha confirmado expresamente que se ha retirado el plan de reestructuración de febrero de 2011. Por ello, en la presente Decisión se examina exclusivamente el plan de reestructuración de junio de 2011.
b. PLAN DE REESTRUCTURACIÓN DE JUNIO DE 2011
(61)
El plan de reestructuración de junio de 2011 se basa en cuatro elementos clave:
(a)
en el curso de 2011 y a más tardar el 30 de junio de 2012, las denominadas actividades del Verbundbank - es decir, aquellas actividades comerciales centradas en la cooperación con las cajas de ahorros regionales - deberán quedar excluidas con el fin de incorporar el Verbundbank resultante a la red de cajas de ahorros. Helaba señaló su disponibilidad para hacerse cargo del Verbundbank;
(b)
se proseguirán los esfuerzos para enajenar las demás partes del WestLB mientras sea posible cerrar un acuerdo para la venta antes del 30 de junio de 2012;
(c)
el 30 de junio de 2012, el EAA se hará cargo de las carteras que no se hayan asignado al Verbundbank, de las que no se hayan hecho cargo los miembros del grupo financiero de las cajas de ahorros y que el WestLB no haya enajenado a terceros a 30 de junio de 2012; tras el 30 de junio de 2012 el WestLB no ejercerá nuevas actividades bancarias (con excepción de las actividades relacionadas con la gestión de activos) y se transformará en una plataforma de servicios con una estructura de liquidación que tendrá partidas restantes, transferidas económicamente al EAA o avaladas por el EAA, será responsable de la reducción de plantilla y prestará servicios de gestión de activos (denominado SPM-Bank);
(d)
parte del SPM-Bank (en adelante «sociedad de servicios») que presta servicios de gestión de activos al EAA, al Verbundbank y a terceros, se segregará.
(62)
El plan puede resumirse de la forma siguiente:
Cuadro 5
Estructura básica prevista en el plan de reestructuración de junio de 2011
Estructura actual
30 de junio de 2011
Estructura resultante
30 de junio de 2012
WestLB
Total del balance: 160 000 millones EUR
RWA: 88 500 millones (2008, véase cuadro 1)
Capital propio: 4 000 millones EUR
Empleados: 4 400
Accionistas: NRW 48 %, mancomunidades de municipios 2 %, cajas de
ahorros: 50 %
SPM Holding/Bank
Total del balance: por confirmar (activos transferidos sintéticamente al EAA)
RWA: 1 000 millones EUR
Empleados: 4 400, 400 en 2016 en la sociedad holding o en la operativa (Betriebsgesellschaft)
Capital propio: […]
Accionistas: NRW 100 %
WestImmo y otras filiales del WestLB
Filial = SPM Betriebsgesellschaft Total del balance: por confirmar (activos transferidos sintéticamente al EAA)
Empleados: véase holding
Filial = SPM Servicegesellschaft Total del balance: 1 000 millones EUR
Empleados: max. 1 000 en 2016
deberá enajenarse antes de 2016
Traspaso del Verbundbank a Helaba
Total del balance: 40-45 mil millones EUR
Capital propio: 1 000 millones EUR a través de las cajas de ahorros
Empleados: ~ 400
Accionistas: traspaso a Helaba
Enajenación de activos a 30 de junio de 2012
En particular WestImmo (Pfandbriefbank)
Total del balance WestImmo: [16-23] mil millones EUR
EAA - organismo de liquidación abril de 2010
Volumen nominal: 77 500 millones EUR (octubre de 2011: 53)
Capital propio: 3 000 millones EUR
Accionistas: NRW 48 %, regiones 2 %,
federaciones de cajas de ahorros 50 %
EAA (reaprovisionada) - Organismo de liquidación
Total del balance: ~ [100-250] mil millones EUR
Capital propio: capital propio en junio de 2012 más capital propio adicional necesario para la liquidación sin pérdidas de los activos transferidos el 30.6.2012
Accionistas: NRW 48 %, regiones 2 %,
federaciones de cajas de ahorros 50 %
i) Verbundbank
(63)
Las actividades comerciales del Verbundbank se segregarán y formarán una unidad que se fusionará con otro banco. Mientras se llevaba a cabo el procedimiento para la adopción de la presente Decisión, las cajas de ahorros abandonaron su intención previa de crear un nuevo banco independiente. El Verbundbank funcionará como banco central de las cajas de ahorros de NRW y Brandeburgo y les prestará servicios, dando empleo a unos 400 antiguos empleados del WestLB. Durante un periodo de transición, se podrá encargar de determinadas prestaciones que efectuaba el WestLB/SPM-Bank.
(64)
El Verbundbank adoptará un modelo comercial de bajo riesgo. Ofrecerá servicios y productos a las cajas de ahorros y a sus clientes, medianas empresas y también organismos públicos y clientes institucionales. Su gama de productos se limitará esencialmente a las financiaciones de empresas y productos sencillos del mercado de capital. Entre las principales cifras financieras del Verbundbank se cuentan los activos ponderados en función de su riesgo por un valor de 8 300 millones EUR y un balance entre 40 y 45 mil millones EUR. Inicialmente el Verbundbank estará capitalizado con 1 000 millones EUR, para alcanzar la cuota reglamentaria de capital propio del 12 %. El capital lo aportarán las federaciones de cajas de ahorros de NRW (50 %) y la Confederación de cajas de ahorros y entidades de giro alemana (DSGV - 50 %) (38). Sus pasivos consistirán en depósitos de cajas de ahorros, empréstitos y obligaciones hipotecarias así como depósitos de inversores institucionales. La mayor parte de los medios financieros los aportarán los miembros del grupo financiero de cajas de ahorros.
(65)
Tras la presentación del plan de reestructuración de junio de 2011, el Landesbank Helaba dio a conocer su disposición a hacerse cargo de las actividades del Verbundbank. El 12 de diciembre de 2011 Helaba concluyo positivamente, en principio, un examen detallado de activos y pasivos del WestLB seleccionados y reiteró su voluntad de hacerse cargo del Verbundbank señalando que los gestores de Helaba habían encargado al consejo de dirección que iniciara negociaciones concretas para la integración del negocio del Verbundbank (39). Las federaciones de cajas de ahorros organizaron una integración del Verbundbank en Helaba o en el sector de las cajas de ahorros cuando se hizo evidente que cabía esperar que la rentabilidad del Verbundbank - si funcionaba de forma independiente - fuera bastante baja, con un rendimiento del capital propio situado entre el [2,0-3,0] % y el [4,0-5,0] %. Unos costes generales reducidos y las sinergias originadas por la integración de las actividades del Verbundbank en Helaba o en el sector de las cajas de ahorros mejorarían la rentabilidad esperada y la situarían en un nivel aceptable.
ii) Enajenación o traspaso de activos
(66)
Según el plan de reestructuración de junio de 2011, antes del 30 de junio de 2012 (firma de los contratos) deberá enajenarse el mayor número posible de aquellas partes del WestLB que no entren en la segregación del Verbundbank. Este proceso se ha sincronizado con las medidas de enajenación en curso, que se han iniciado ya para cumplir las condiciones de la Decisión de mayo de 2009. Es […].
(67)
El WestLB ha puesto a la venta grandes entidades como las divisiones de clientes empresariales y financiación estructurada y el negocio de mercados de capital, que son pilares fundamentales del WestLB y que están compuestas por pequeñas entidades como las unidades comerciales Corporates, Structured Finance, Equity Markets, Debt Markets o el negocio de banco de depósitos, que pueden comprarse con sus correspondientes sistemas informáticos y la infraestructura correspondiente, en caso necesario.
(68)
El WestLB valorará las ofertas, entre otros, según los siguientes criterios: el precio de compra, incluidos los mecanismos y componentes para el ajuste de dicho precio, los efectos de una venta en el balance y en la cuenta de pérdidas y beneficios del WestLB, la seguridad de la transacción (por ejemplo respecto a la financiación de la transacción y la experiencia del comprador en procesos similares), aspectos jurídicos de una transacción y el reaprovisionamiento del EAA.
(69)
El 30 de junio de 2012, todos los activos y pasivos del WestLB que no se hayan vendido o transferido al Verbundbank, se transferirán al EAA. El marco jurídico aplicable (40) permite un reaprovisionamiento posterior del EAA, siempre que, entre otras cosas, se disponga de suficiente capital propio, se declaren todos los riesgos inherentes de los activos y se presente un plan de liquidación detallado.
(70)
Los métodos de traspaso del segundo traspaso de activos se corresponderán con los ya utilizados en diciembre de 2009 o abril de 2010 en el traspaso de los dos primeros tramos del primer traspaso de activos del WestLB al EAA. También en este caso el método de traspaso preferido será la segregación y solo si otros métodos de traspaso apropiados, tales como la enajenación o la subparticipación, no fueran posibles jurídica o técnicamente o supusieran riesgos económicos no razonables, se efectuaría un traspaso sintético de los riesgos subyacentes en lugar de un traspaso físico.
(71)
Mediante el traspaso se debe garantizar que el WestLB o el SPM-Bank ya no realizarán nuevos negocios bancarios (a excepción de las actividades comerciales relacionadas con sus actividades de servicing) y ya no se expondrán a riesgo alguno de crédito o mercado por cuenta propia que deba cubrirse mediante un requisito regulatorio de capital mínimo con arreglo al marco jurídico aplicable actualmente (41).
(72)
En lo que se refiere a la valoración de activos y pasivos, el traspaso se efectuará a valores en libro adecuados al riesgo, es decir, […].
iii) SPM-Bank
(73)
Tras el 30 de junio de 2012 el WestLB no llevará a cabo nuevas actividades bancarias (a excepción de los negocios relacionados con sus actividades de servicing), abandonará su nombre comercial WestLB y pasará a denominarse SPM-Bank (nombre de trabajo preliminar). El WestLB se transformará en una unidad que mantendrá para su liquidación las partidas restantes transferidas económicamente al EAA y será responsable de la plantilla restante, así como en una plataforma de servicios que prestará exclusivamente servicios de gestión de activos.
(74)
[…].
(75)
El SPM-Bank será esencialmente una sociedad de cartera (en adelante «SPM Holding/Bank») que está previsto tenga dos filiales, SPM Betriebsgesellschaft y SPM Servicegesellschaft (en adelante «sociedad de servicios»).
(76)
Los activos que no puedan transferirse físicamente al EAA por razones fiscales, jurídicas o normativas, se transferirán solo sintéticamente. Tales activos se mantendrán en los balances del SPM Holding/Bank o de la SPM Betriebsgesellschaft, pero no en los de la SPM Servicegesellschaft.
(77)
Una vez completado el reaprovisionamiento, el WestLB o el SPM-Bank no mantendrán activos ponderados en función del riesgo para riesgos de crédito o mercado (42) y una cantidad comparativamente pequeña de activos ponderados en función del riesgo para cubrir únicamente los requisitos de capital reglamentarios para riesgos puramente operativos (menos de 1 000 millones EUR, si se calcula con arreglo al Método del indicador básico) (43).
(78)
La SPM-Betriebsgesellschaft mantendrá los pasivos en materia de pensiones restantes respecto a los empleados actuales y antiguos del WestLB. La principal tarea de la SPM-Holding/SPM-Betriebsgesellschaft será reducir el número de empleados del actual nivel de unos 4 400 a 1 400 en el año 2016 (de los cuales 1 000 trabajarán en la sociedad de servicios) y cerrar los centros y sistemas que no sean estrictamente necesarios. La SPM-Betriebsgesellschaft prestará únicamente servicios básicos que no sean fundamentales, p. ej., el mantenimiento de edificios y oficinas.
(79)
La sociedad de servicios se segregará entre el 1 de enero de 2012 y el 31 de diciembre de 2014 con el fin de prestar servicios de gestión de activos para los activos y pasivos restantes del WestLB. Debido al traspaso de carteras de activos al EAA (y el Verbundbank) existe una demanda de servicios de gestión de activos ya que ni el EAA ni el Verbundbank pueden realizar por su cuenta el servicio de las carteras. La sociedad de servicios los prestará al EAA (y al Verbundbank) a precio de mercado. Todas las limitaciones del modelo comercial de la sociedad de servicios (véanse también los considerandos 80 a 85) finalizarán tras la enajenación de la sociedad de servicios.
(80)
El SPM Holding o sus filiales conservarán todas las licencias bancarias necesarias para sus actividades. Alemania se compromete, sin embargo, a que el alcance y el número de dichas licencias se limite al mínimo necesario para prestar los servicios de gestión de activos.
(81)
Partes importantes de las carteras del EAA están en los balances de sucursales en el extranjero y así seguirá siendo el caso en el futuro. A 31 de octubre de 2011 el WestLB tenía partidas de riesgo en Nueva York por unos [5-15] mil millones EUR, en Londres por unos [15-25] mil millones EUR y en Asia por unos [5-10] mil millones EUR. Efectuar un traspaso físico de estas carteras al EAA no fue posible en el primer traspaso de activos por razones fiscales, jurídicas o normativas o no era razonable desde el punto de vista económico (y tampoco será en el futuro) de forma que solo se pudo efectuar sintéticamente. SPM Holding o la SPM Betriebsgesellschaft mantendrán en parte estos activos en las sucursales o filiales en el extranjero. Alemania explica que las sucursales o filiales en el extranjero no se pueden cerrar inmediatamente, pero se compromete a que SPM Holding o el SPM Betriebsgesellschaft cerrará todas estas sucursales o filiales antes de finales de 2016, salvo que no sea posible por razones de normativa bancaria.
(82)
Por otra parte, la sociedad de servicios deberá prestar el servicing correspondiente a estas carteras. Para preservar los conocimientos técnicos especializados en el ámbito de la gestión de activos, la sociedad de servicios mantendrá sendas sucursales en Nueva York y Londres y un centro en Asia. Alrededor de un tercio de los empleados de la sociedad de servicios trabajará en una sucursal en el extranjero. La Comisión toma nota, por lo tanto, de que el SPM-Bank, tras la venta de la sociedad de servicios, ya no tendrá sucursales ni filiales en el extranjero, salvo que alguno de los cierres no se pueda llevar a cabo por razones de normativa bancaria.
(83)
La sociedad de servicios no solo se segregará sino que, en última instancia, se enajenará a más tardar en 2016. Para facilitar la enajenación de la sociedad de servicios, el SPM-Bank podrá, durante el periodo de 2012 a 2014, suscribir contratos para prestar servicios a carteras de terceros, es decir, carteras al margen de las del WestLB. Los beneficios de estas actividades, sin embargo, no podrán superar el [40-60] % de los beneficios totales brutos de la sociedad de servicios. Esta limitación desaparecerá con la enajenación de la sociedad de servicios.
(84)
La sociedad de servicios debería generar un volumen de negocios moderado de alrededor del [8-12] %, lo que debería ser suficiente para garantizar su viabilidad comercial (44). Del cálculo de beneficios y pérdidas sobre el que se calculó la rentabilidad de la sociedad de servicios, se desprende que hasta 2016 deben lograrse importantes ahorros de costes (45).
(85)
En caso de que el SPM-Bank no enajenara la sociedad de servicios antes del 31 de diciembre de 2016, Alemania se compromete a su liquidación. En tal caso, todas las obligaciones contractuales existentes concluirán el 31 de diciembre de 2017, final del plazo para la liquidación de la sociedad de servicios (siempre que no se haya vendido).
4. COMPROMISOS DE ALEMANIA
(86)
Además del plan de reestructuración de junio de 2011, Alemania ha presentado una serie de compromisos (véase el anexo de la presente Decisión), que puede resumirse como sigue:
a)
NOMBRE COMERCIAL
-
Alemania se compromete a que el nombre «WestLB» ya no se utilizará con posterioridad al 30 de junio de 2012 (siempre que obstáculos técnicos no obliguen a aplazar hasta un máximo de tres meses el cambio de denominación).
b)
VERBUNDBANK
-
Alemania se compromete a que las actividades comerciales del Verbundbank se limitarán a lo previsto en el plan de reestructuración de junio de 2011 hasta el 31 de diciembre de 2016, salvo que el Verbundbank se integre en otro Landesbank antes de dicha fecha.
-
Alemania se compromete a que NRW no comprará en el futuro acciones del Verbundbank o le prestará cualquier otro tipo de ayuda financiera.
-
Alemania se compromete a que ya no se perseguirá una solución «spin-off» del Verbundbank y que los activos y pasivos de este banco quedarán excluidos del mismo y pasarán a estar bajo responsabilidad de las Federaciones de cajas de ahorros y del grupo financiero de cajas de ahorros antes del 30 de junio de 2012.
-
Alemania se compromete a que todas las partes aplicarán las obligaciones derivadas del Eckpunktevereinbarung sin modificarlas ni retrasarlas, de forma que se den las suficientes garantías en la transacción, en particular sobre el objeto de la misma y el «valor cero de la empresa», y a que la disociación del Verbundbank se produzca a más tardar el 30 de junio de 2012.
-
Alemania se compromete a que el Landesbank Hessen-Thüringen (Helaba) tenga previsto, en caso de un resultado positivo de la due diligence, estar dispuesto a hacerse cargo del Verbundbank.
c)
SPM-BANK
-
Alemania se compromete a que las actividades comerciales del SPM-Bank se limiten a las siguientes prestaciones de servicios:
i)
servicing para carteras del EAA, el Verbundbank y terceros, incluidos, en caso necesario, workout management, compensación, tramitación y realización de valores, análisis del riesgo de crédito, gestión y supervisión del riesgo de crédito, credit risk controlling, informes reglamentarios (regulatory reporting), gestión de garantías reales (collaterals) para empresas incluida la correspondiente gestión de datos, gestión de los riesgos de mercado, prestación de servicios informáticos y administrativos, financiación, coberturas, gestión de tesorería, informes financieros, control, conformidad y administración de participaciones.
ii)
en el caso de los activos transferidos sintéticamente al EAA, este puede efectuar dentro de su estrategia de liquidación, en particular, prórrogas, ventas o titulizaciones de tales activos; en estos casos el SPM-Bank actuará exclusivamente en nombre y por orden del EAA (46).
-
Alemania ha remitido una descripción de las licencias bancarias necesarias y se compromete a que las demás autorizaciones se devuelvan a más tardar el 31 de diciembre de 2012.
-
Alemania se compromete a que el número de empleados del SPM-Bank se reduzca de la actual cifra de 4 400 a 1 000 de la sociedad de servicios en 2016. Se han presentado cifras indicativas sobre cómo se procederá en el tiempo a la reducción de plantilla.
-
Alemania se compromete a que el SPM-Bank respete determinadas condiciones al ofrecer sus servicios a terceros. Los servicios a terceros no podrán superar el [40-60] % de los beneficios brutos. De los contratos de servicios se hará cargo una unidad separada (la sociedad de servicios que todavía debe segregarse) que dispondrá de una licencia bancaria limitada al mínimo necesario.
-
Alemania se compromete a que la sociedad de servicios se haya vendido a 31 de diciembre de 2016. Los contratos de servicios que vayan más allá de 2017 estarán autorizados si el contrato ofrece al cliente, con efecto a 31 de diciembre de 2017, derecho de rescisión en caso de capacidades insuficientes.
-
En caso de que la sociedad de servicios no se haya vendido en el plazo previsto, Alemania se compromete a que dicha sociedad, con efecto a 31 de diciembre de 2017, suspenda sus actividades o transfiera todas sus acciones. En caso de que se lleve a cabo la enajenación de la sociedad de servicios, dejarán de aplicarse las limitaciones fijadas a las actividades comerciales de dicha sociedad.
-
Alemania se compromete a que las siguientes actividades no entren en la actividad económica del SPM-Bank: operaciones por cuenta propia, emisión de certificados de cualquier tipo, financiación de proyectos y comercial, financiaciones cubiertas con activos (asset-based finance), titulizaciones y operaciones de crédito sindicado, así como el negocio de banca empresarial clientelar internacional. En el caso de los activos transferidos sintéticamente al EAA y garantizados por él, el SPM-Bank es el prestamista en relación externa, de forme que puede ocurrir que deba efectuar prórrogas, ventas o titulizaciones, pero solo en nombre y por orden del EAA.
-
Alemania se compromete a que el SPM-Bank ofrecerá sus servicios de gestión de activos solo a precios de mercado y que las tarifas ofrecidas serán suficientes para cubrir todos los costes de la sociedad de servicios.
-
Alemania se compromete a que el SPM-Bank cerrará todas las filiales y sucursales en el extranjero antes de finales de 2016, salvo que la normativa reguladora obligue a mantener los respectivos centros en el extranjero más allá de 2016. Sin embargo, por razones de conocimientos técnicos especializados locales, para cubrir husos horarios, reducir los riesgos operativos y por cuestiones de competencia, el SPM-Bank podrá disponer de una sucursal en Londres, otra en Nueva York y otra en Asia.
-
Alemania se compromete a que el SPM-Bank estará supervisado por un monitoring trustee.
d)
EAA
-
Alemania se compromete a que si se produce la ampliación y la prórroga del contrato de servicio del EAA hasta el 31 de diciembre de 2016, el EAA adquirirá los servicios de gestión de activos que necesite de acuerdo con el compromiso sobre precios de mercado y mediante licitación pública.
e)
SUPERVISIÓN
-
Alemania se compromete a presentar a la Comisión informes trimestrales detallados sobre las medidas adoptadas basadas en el acuerdo alcanzado el 16 de diciembre de 2011 entre la Comisión y Alemania.
III. INCOACIÓN DEL PROCEDIMIENTO DE INVESTIGACIÓN FORMAL DE CONFORMIDAD CON EL ARTÍCULO 108, APARTADO 2, DEL TFUE
1. LA DECISIÓN DE DICIEMBRE DE 2009
(87)
En su Decisión de diciembre de 2009, la Comisión expresaba su opinión, con arreglo al artículo 108, apartado 2, del TFUE, de que las medidas de rescate de activos deteriorados que allí se examinaban pudieran no ser compatibles con la Comunicación de la Comisión sobre el tratamiento de los activos cuyo valor ha sufrido un deterioro en el sector bancario comunitario (47) (en adelante, «Comunicación sobre activos deteriorados»). Además, la Comisión consideraba que no se había expuesto convincentemente, tal como se exige en la Comunicación sobre la recuperación de la viabilidad y la evaluación de las medidas de reestructuración en el sector financiero en la crisis actual con arreglo a las normas sobre ayudas estatales (48) (en adelante, «Comunicación sobre reestructuración»), que estén garantizadas la recuperación de la viabilidad, una distribución adecuada de las cargas y la amortiguación del falseamiento de la competencia causado por las ayudas adicionales.
(88)
La Comisión indicaba que no solo investigaba las nuevas ayudas resultantes del traspaso de activos al EAA, sino que también debía examinar la ayuda autorizada en la Decisión de mayo de 2009 (49).
(89)
La Comisión expresó también sus dudas sobre si las federaciones de cajas de ahorros efectuaban una aportación propia adecuada, ya que existía un límite máximo para las obligaciones de dichas federaciones derivadas de la medida de rescate y que el capital necesario para la constitución del EAA provenía solo de Alemania y no de las federaciones citadas (50).
(90)
Se exigió a Alemania que presentara un plan de reestructuración revisado que tuviera en cuenta el importe total de la ayuda estatal concedida y que previera una remuneración adecuada y una amplia reestructuración adicional.
2. LA DECISIÓN DE NOVIEMBRE DE 2010
(91)
Con la Decisión de noviembre de 2010 la Comisión amplió el procedimiento de investigación formal porque cada vez tenía más dudas sobre la compatibilidad del primer traspaso de activos con la Comunicación sobre activos deteriorados y del plan de reestructuración de diciembre de 2009 con el mercado interior. En el plan de reestructuración no se demostraba de forma convincente que fuera idóneo para restablecer la viabilidad del banco beneficiario ni para garantizar una distribución adecuada de las cargas y amortiguar el falseamiento de la competencia imputable a las ayudas.
(92)
En particular, respecto al primer traspaso, la Comisión expresó sus dudas sobre la elegibilidad de los activos deteriorados. La Comisión constató la existencia de ayuda estatal y el importe de dicha ayuda y llegó a la conclusión de que, debido a la cantidad, solo sería compatible con la Comunicación sobre activos deteriorados si se recuperaba o se compensaba mediante una reestructuración adicional de conformidad con el considerando 41 de dicha Comunicación.
(93)
En su Decisión de noviembre de 2010 la Comisión estimó el importe de la ayuda vinculado al primer traspaso en alrededor de 6 900 millones EUR, de acuerdo con el informe de sus expertos. Este importe resulta de la diferencia entre el valor de traspaso y el valor de mercado de los activos correspondientes (alrededor de 11 000 millones EUR) (51), corregido según el capital propio inicial del EAA (alrededor de 3 300 millones EUR) (52), el valor en libros de determinadas credit linked notes (alrededor de 300 millones EUR) (53) y una deducción para el traspaso de pasivos por derechos adquiridos (grandfathering) (alrededor de 900 millones EUR) (54).
(94)
La Comisión aprobó también la transfer delta determinada por sus expertos, es decir, la diferencia entre los valores de traspaso y el VER de los activos y pasivos. En opinión de la Comisión, la transfer delta, una vez deducidos los factores de capital propio y de crédito, asciende a 3 400 millones EUR (55). Por lo que respecta a la cartera de títulos, la Comisión observó que, para calificar las categorías de activos de que se trata como deteriorados (56), hubiera sido necesario presentar más pruebas con el fin de llegar a la conclusión de que los mercados de dichos activos, debido a la ausencia de compradores y vendedores, habrían sufrido perturbaciones. La Comisión, además, sobre la base de su práctica decisoria, señaló su acuerdo con los expertos en el sentido de que los factores de descuento que el WestLB había aplicado para determinar el VER eran demasiado bajos, con lo que en el resultado el VER fue demasiado alto. También estuvo de acuerdo la Comisión con la conclusión de los expertos de que debido a unas hipótesis no lo suficientemente prudentes al estimar las tasas de pérdida por incumplimiento (LGD), el VER de la cartera crediticia se situó unos 1 000 millones EUR por debajo de las estimaciones del WestLB. La Comisión observó que las cifras se compararon a nivel de sector, de acuerdo con la práctica decisoria de la Comisión (57). Además, la Comisión examinó de nuevo otras partidas deducibles presentadas pero decidió que no existía base alguna para tenerlas en cuenta al valorar el VER.
(95)
La Comisión expresó dudas también sobre la gestión de los activos deteriorados ya que ello todavía era responsabilidad del WestLB. Por lo que respecta al hecho de que el EAA, poco después de su constitución, registrara una pérdida de 1 000 millones EUR, la Comisión dedujo que las pérdidas podrían haberse producido ya en el momento del traspaso. Por esta razón la Comisión tenía dudas sobre si los activos en cuestión entraban en el ámbito de aplicación del considerando 32 de la Comunicación sobre activos deteriorados.
(96)
Se emplazó de nuevo a Alemania a que presentara un plan de reestructuración revisado que tuviera en cuenta las ayudas adicionales al WestLB y tratara las insuficiencias indicadas en la Decisión.
IV. PUNTO DE VISTA DE ALEMANIA
(97)
Alemania no niega que las medidas constituyan ayuda estatal a tenor del artículo 107, apartado 1, del TFUE.
1. EL PRIMER TRASPASO DE ACTIVOS AL EAA
(98)
Alemania objeta algunas de las conclusiones de la Comisión en relación con el primer traspaso de activos al EAA.
a) APLICABILIDAD DE LA COMUNICACIÓN SOBRE ACTIVOS DETERIORADOS
(99)
En primer lugar Alemania reitera su posición recogida en sus observaciones de 1 de febrero de 2010 y señala que la Comunicación sobre activos deteriorados no es aplicable al primer traspaso de activos al EAA. Al transferir el WestLB capital propio al EAA, está asumiendo las cargas vinculadas a la medida de rescate. Alemania aduce que, de conformidad con la nota a pie de página 8 del considerando 16 de la Decisión de mayo de 2009, no es de aplicación la Comunicación sobre activos deteriorados cuando una medida la aplican los accionistas públicos en su condición de propietarios.
b) DETERMINACIÓN DEL VER DEL PRIMER TRASPASO DE ACTIVOS
(100)
En segundo lugar, Alemania señala que la Comisión había cometido errores al valorar loa activos transferidos y en la aplicación de los factores de adaptación.
(101)
Alemania aduce que la Comisión había sido demasiado prudente, en general, en su valoración y se refiere a continuación a aspectos concretos de las categorías de activos «títulos estructurados», «otros títulos» y «cartera crediticia».
(102)
Según Alemania, el método aplicado por el WestLB para valorar la cartera «créditos estructurados» y criticado por la Comisión, fue considerado aceptable por el Deutsche Bundesbank. Señala además que BlackRock Solutions, la empresa utilizada por Alemania como experto externo, había determinado un VER más elevado que el WestLB, lo que indica que el WestLB había sido suficientemente prudente.
(103)
Respecto a la cartera «otros títulos», señala Alemania que las principales diferencias entre las valoraciones se originan por la cuestión de si se podía aplicar un valor de mercado. Mientras que el WestLB había propuesto aplicar sus propios criterios (basados principalmente en la liquidez) para determinar si un mercado sufre perturbaciones, los expertos de la Comisión, según las críticas de Alemania, no habrían explicado suficientemente su conclusión de que casi todos los activos pertenecían a mercados que funcionaban bien. A modo de ejemplo Alemania se refiere a los bonos del Estado que componen una gran parte de la cartera de títulos y señala que los precios a la baja de finales de 2009 eran signo de mercados con perturbaciones.
(104)
Para valorar la «cartera crediticia», explica Alemania, la opinión de los expertos de la Comisión, que además se elaboró sin acceder a la documentación detallada sobre el crédito, no puede utilizarse para rebatir los valores del WestLB. Critica Alemania en concreto la falta de transparencia en relación con los parámetros de valoración utilizados, las contradicciones de contenido y un enfoque excesivamente prudente por parte de los expertos de la Comisión. Según Alemania deberían haberse aplicado los parámetros utilizados en las pruebas de tensión por el Comité de Supervisores Bancarios Europeos (Committee of European Banking Supervisors - CEBS) no los de los expertos. Alemania critica en especial la hipótesis de tensión en la que los expertos de la Comisión suponen una probabilidad de incumplimiento de 70 % y una pérdida del 30 % en caso de impago.
(105)
Por último, Alemania se refiere a las dudas sobre la elegibilidad de los activos y señala que del primer informe financiero del EAA (30 de junio de 2010) no se desprenden pérdidas en la cartera. Alemania rechaza las dudas de la Comisión de que las pérdidas previstas en la estructura EAA podrían haberse subestimado, con el argumento de que el volumen de la provisión real para riesgo del EAA depende sobre todo de la cartera Phoenix. El volumen de la provisión de riesgo se situaría en [0,5-1,5] mil millones EUR por debajo del importe estimado en el plan de liquidación. Por consiguiente, la provisión de riesgo del EAA no contradice la apreciación del WestLB sobre las pérdidas estimadas.
c. PARTIDAS DEDUCIBLES
(106)
Por último, Alemania argumenta que al valorar las carteras transferidas deben tenerse en cuenta partidas deducibles, en particular respecto a i) el traspaso de pasivos por derechos adquiridos, ii) futuros flujos de caja, iii) líneas de crédito comprometidas no retiradas y iv) el descuento de pérdidas previstas.
(107)
Por lo que respecta a los pasivos por derechos adquiridos, señala Alemania que el WestLB, al transferir al EAA estos pasivos (58), desaprovecha una ventaja económica de 882 millones EUR que debe tenerse en cuenta.
(108)
Por lo que se refiere a futuros flujos de caja Alemania señala que al transferir las carteras al EAA, el WestLB renunció a flujos de caja futuros (pagos de intereses, etc.) por un valor de 880 millones EUR y que se debe tener en cuenta esta circunstancia.
(109)
En relación con las líneas de crédito comprometidas no retiradas, Alemania argumenta que es necesario efectuar una corrección por el traspaso de dichas líneas de crédito al EAA ya que su riesgo potencial se ha tenido en cuenta al calcular el VER, mientras que su rendimiento potencial no se ha incluido en la valoración total.
(110)
Respecto al descuento de pérdidas previstas, Alemania señala que la valoración de la cartera debe basarse en el descuento de pérdidas previstas, ya que el principio de prudencia, con el que está en conflicto, ya se ha tenido en cuenta suficientemente al calcular el VER.
2. VENTAJAS DERIVADAS DE LA AYUDA PARA LAS CAJAS DE AHORROS
(111)
Respecto a la opinión de la Comisión de que se podían haber concedido ayudas ilegales adicionales a las federaciones de cajas de ahorros, Alemania formuló las siguientes observaciones.
(112)
En primer lugar, señala Alemania que los accionistas del WestLB, entre los que se cuentan también las federaciones de cajas de ahorros, no estaban obligados a crear un organismo de liquidación. Su creación se debió más bien a una decisión autónoma de los propietarios.
(113)
En segundo lugar, indica Alemania que la FMStFG no establece obligación ilimitada alguna de compensar por las pérdidas. Según la FMStFG, los propietarios de los bancos comerciales solo deben garantizar los riesgos derivados del organismo de liquidación por el montante correspondiente a sus acciones. Alemania argumenta que la FMStFG permite una distribución contractual de la obligación de compensación de pérdidas, diferente de una distribución por cuotas basada en el capital propio, con el fin de tener en cuenta las diferentes capacidades financieras.
(114)
En opinión de Alemania, ambas federaciones de cajas de ahorros se reparten adecuadamente las cargas al asumir el deber de compensación de pérdidas por un total de 4 500 millones EUR.
V. EVALUACIÓN DE LAS AYUDAS A FAVOR DEL WESTLB
(115)
Al evaluar la ayuda de reestructuración al WestLB se debe tener en cuenta toda la ayuda que se le ha concedido desde 2008, ya que la ayuda concedida tras la Decisión de mayo 2009 se concedió para el proceso de reestructuración autorizado mediante la Decisión de mayo de 2009. Pero habida cuenta del considerable aumento del volumen de la ayuda y de las modificaciones introducidas en el plan de reestructuración, se debe examinar de nuevo toda la ayuda sobre la base del plan de reestructuración de junio de 2011.
1. AYUDA ESTATAL A TENOR DEL ARTÍCULO 107, APARTADO 1, DEL TFUE
(116)
El artículo 107, apartado 1, del TFUE dispone que «son incompatibles con el mercado común, en la medida en que afecten a los intercambios entre Estados miembros, las ayudas otorgadas por los Estados o mediante fondos estatales, bajo cualquier forma, que falseen o amenacen falsear la competencia, favoreciendo a determinadas empresas o producciones».
(117)
Se considera que la medida constituye ayuda estatal cuando cumple todas las condiciones que figuran a continuación: a) se concede por un Estado miembro o mediante fondos estatales; b) otorga una ventaja a determinadas empresas o producciones; c) la medida falsea o amenaza falsear la competencia y d) la medida podría afectar a los intercambios comerciales entre Estados miembros.
(118)
La Comisión sostiene su punto de vista de que en el caso de todas las medidas de que se trata se cumplen estas condiciones, tal como se explica a continuación, aunque se tenga en cuenta la circunstancia de que el WestLB cesará en sus actividades bancarias, ya que seguirá realizando actividades económicas (p. ej. la prestación de servicios en el ámbito de la gestión de activos). Dado que estas actividades se seguirán realizando en competencia internacional, en opinión de la Comisión estas medidas podrían falsear la competencia y también podrían afectar al comercio entre Estados miembros (59).
a. LA COBERTURA DE RIESGOS PARA LA CARTERA PHOENIX
(119)
La Comisión ya estableció en su Decisión de mayo de 2009 que la cobertura de riesgos constituía ayuda estatal. Alemania ha aclarado que la cobertura de riesgos todavía surte efecto para la parte de capital propio de la cartera Phoenix transferida al EAA.
b. LA APORTACIÓN DE CAPITAL
(120)
La Comisión ya llegó a la conclusión, en su Decisión de diciembre de 2009, de que la aportación de capital por 3 000 millones EUR constituía ayuda estatal a tenor del artículo 107, apartado 1, del TFUE.
c. EL INSTRUMENTO DE CAPITAL ADICIONAL PARA EL SPM-BANK
(121)
Según el plan de reestructuración de junio de 2011, NRW emitirá un instrumento de capital adicional a favor del SPM-Bank por un valor de 1 000 millones EUR que sustituirá a la parte del capital propio del WestLB (60) que se debe devolver al SoFFin. Como el instrumento de capital adicional para el SPM-Bank es una sustitución de capital, debe absorber totalmente las pérdidas, ya que de no ser así la autoridad reguladora no hubiera autorizado tal transacción. Por lo tanto, el nuevo instrumento constituye también capital. El capital lo pone NRW, por lo que se trata de fondos estatales. El instrumento de capital salva la carencia de capital de un solo banco, de forma que se concede una ventaja selectiva al SPM-Bank. Como el SPM-Bank desarrollará su actividad en un sector económico en el que están representadas empresas de otros Estados miembros, se corre el peligro de que la medida falsee la competencia y afecte al comercio entre Estados miembros. Se trata, por consiguiente, de una ayuda estatal tal como confirma el análisis de medidas de capital similares (61).
d. COBERTURA DE PÉRDIDAS ADICIONAL POR PARTE DE NRW PARA EL SPM-BANK
(122)
Según el plan de reestructuración de junio de 2011 NRW asumirá las pérdidas originadas por el funcionamiento y la liquidación del SPM-Bank por un periodo de cinco años, así como todas los pasivos en materia de pensiones. Para el periodo de funcionamiento operativo del SPM-Bank las pérdidas se estiman en un total de [3-6] mil millones EUR (hipótesis de base) o [4-7] mil millones EUR (hipótesis negativa). Estas pérdidas debe cubrirse mediante […]. El compromiso de asumir las pérdidas del SPM-Bank es comparable, por lo tanto, a una aportación de capital de un volumen de entre [100-700] millones EUR y [0,5-2,0] mil millones EUR. De igual forma que ocurre con el instrumento de capital adicional para el SPM-Bank, la cobertura de pérdidas adicional cubre la carencia de capital del SPM-Bank y le proporciona una ventaja selectiva, ya que nada indica que pudiera obtener este capital en el mercado. Como el instrumento de capital lo proporciona RNW, se trata de fondos estatales. Habida cuenta de las características específicas del sector bancario citadas en el considerando 118, la medida podría falsear la competencia y afectar al comercio entre Estados miembros. Se trata, por consiguiente, de ayuda estatal.
e. PRIMER TRASPASO DE ACTIVOS
(123)
La Comisión, en su primera Decisión de diciembre de 2009, ya llegó a la conclusión de que la medida de rescate en forma de constitución de un organismo de liquidación, constituye ayuda estatal (62).
(124)
La Comisión no está de acuerdo con la opinión de Alemania de que no se debía aplicar la Comunicación sobre activos deteriorados. En su lugar recuerda a este respecto su práctica decisoria en la que también se hace referencia a que la Comisión, en la Comunicación sobre activos deteriorados, establece el trato que, de conformidad con el artículo 107, apartado 3, letra b, del TFUE, se debe dar a las medidas de rescate adoptadas por los Estados miembros, partiendo de lo siguiente: «Los activos deteriorados son activos con los que bancos pueden sufrir pérdidas. La Comisión considera que la Comunicación sobre activos deteriorados debe aplicarse a todas las medidas de ayuda destinadas a activos deteriorados y que liberan realmente a la entidad financiera beneficiada ya que dicha Comunicación trata de medidas gracias a las cuales los bancos pueden prescindir de grandes correcciones de valor en determinadas categorías de activos.» (63) El primer traspaso de activos entra también en esta categoría de medidas, ya que con ella el WestLB no debe hacerse cargo de las consecuencias de una corrección de valor de sus activos. Alemania ya había confirmado anteriormente que el WestLB ya no habría podido cumplir con el requisito regulatorio de capital mínimo de no haber recibido la asistencia de la medida estatal (64).
(125)
En lo que se refiere a la duración, la Comunicación sobre activos deteriorados debe aplicarse al traspaso de activos. La Comisión recuerda que, independientemente del momento en que se diseñara o notificara la medida de ayuda, deben aplicarse las disposiciones legales y directrices en vigor en el momento de la adopción de la Decisión (65). En el contexto de la actual crisis financiera la Comisión ya ha evaluado medidas notificadas antes de la publicación de la Comunicación sobre activos deteriorados aplicando dicha Comunicación (66).
(126)
La Comisión no ha modificado esta evaluación a pesar de la objeción de Alemania de que no había aplicado la Comunicación sobre activos deteriorados en su Decisión de mayo de 2009. A pesar de que puede haber sido un error no aplicar en ese momento la Comunicación sobre activos deteriorados, Alemania no tiene razones fundadas para suponer que la Comisión va a seguir haciéndolo así. En cualquier caso, en la Decisión de mayo de 2009 se sigue el modelo de aceptar el valor nominal de la garantía como importe de la ayuda, lo que no es inusual en las garantías de activos deteriorados (67); sin embargo, si en el presente caso hubiera que aplicar este enfoque, el resultado sería un importe que superaría ampliamente el importe de la ayuda establecido en la Comunicación sobre activos deteriorados.
(127)
El principal aspecto sigue siendo, por lo tanto, determinar el volumen de la ayuda. Según el considerando 39 de la Comunicación sobre activos deteriorados, cuando en el marco de una medida de rescate el valor de traspaso sea superior al precio de mercado de toda la cartera, constituirá ayuda.
(128)
En la Decisión de noviembre de 2010 la Comisión calculó un importe provisional de la ayuda de 11 000 millones EUR sin tener en cuenta partidas deducibles. Para ello, la Comisión efectuó, con la participación de expertos, una valoración del probable valor de mercado por activos que no se negociaban en el mercado. Sin embargo, mediante un minucioso análisis de la cartera y contando con las indicaciones detalladas del informe final de los expertos, la Comisión pudo afinar su valoración.
(129)
El cuadro 6 muestra el panorama general del valor de mercado desglosado por subcarteras.
Cuadro 6
Valor de mercado del primer traspaso de activos (en miles de millones EUR)
Cartera de activos traspasados
Valor en libros dic. (VT)
Valor de mercado según estimaciones de la Comisión
Cartera de títulos estructurados
Phoenix
22 764
13 200
European Super seniors
2 918
1 750
Otros ABS
3 188
2 900
Cartera de títulos
Empréstitos
16 501
- 722
Cartera Banque D'Orsay
2 749
23 749
CDS & Derivative
-65
- 102
Instrumentos de crédi
tPoartidas retiradas
20 061
17 355
Partidas no retiradas
0
- 748
Total
68 116
52 887
(130)
Para la cartera de títulos así como la subcartera ABS de la cartera de títulos estructurados, los valores de mercado se pueden determinar fácilmente o deducirse gracias a activos similares con valores de mercado a los que se puede acceder fácilmente [el valor de mercado se situaba en 18 430 millones EUR (es decir,
) y 2 900 millones EUR, respectivamente].
(131)
Para la cartera crediticia se utilizó un hipótesis de fuerte tensión (68) como aproximación al valor de mercado, lo que llevó a una deducción de 748 millones EUR de obligaciones no utilizadas (suma total 16 607 millones EUR, es decir,
).
(132)
Las pérdidas de capital previstas en la estimación original del WestLB para la subcartera de partidas European Super Seniors son muy prudentes y cercanas al cálculo del valor de mercado. En consecuencia el VER resultante del WestLB para la cartera European Super Seniors pudo usarse como valor de mercado estimado (1 750 millones EUR) (69). En el caso de la cartera Phoenix, en la que se trata de títulos estructurados con una complicada estructura de reembolsos en cascada, se puede calcular el valor de mercado de la siguiente forma: en primer lugar el valor mark-to-market (en adelante «MtM») de los avales subyacentes se ha cifrado en alrededor del 54 % (12 375 millones EUR). Teniendo en cuenta el efectivo total disponible (1 325 millones EUR más) y los previsibles desembolsos de efectivo (menos unos 500 millones EUR en caso de una hipótesis desfavorable, tipo MtM), el valor de mercado puede estimarse en unos 13 200 millones EUR (70).
(133)
El importe de la ayuda resulta de comparar el importe total (52 887 millones EUR) con el valor de traspaso (68 116 millones EUR), del que deben restarse las partidas deducibles. Las partidas deducibles son las citadas en el considerando 93, a saber, 3 267 millones EUR por el capital propio del EAA; 882 millones EUR por pasivos por derechos adquiridos no realizados y 268 millones EUR por la transferencia de Credit Linked Notes dentro de la estructura Phoenix. Por consiguiente, la ayuda estatal asciende a un importe de 10 812 millones EUR, es decir, 15 229 millones EUR - 4 417 millones EUR.
(134)
El importe de la ayuda incluye las garantías proporcionadas por los accionistas del WestLB para cubrir las pérdidas del EAA (véanse los considerandos 33 a 40), ya que dichas garantías sustituirán la obligación que el Bund ha suscrito al adquirir los activos del WestLB a través del EAA. Cabe recordar que, según la FMStFG, los accionistas deberán abonar una compensación al Bund por las pérdidas que puedan originarse en futuro. Este aval del Bund se sustituye a nivel interno por un aval de los accionistas del WestLB. Pero ello no tiene efectos sobre el banco beneficiario; tratar estas garantías como una fuente de ayuda separada conduciría al doble pago de las subvenciones. En consecuencia, estas garantías no incrementan el volumen de la ayuda del primer traspaso de activos al EAA.
f. EL SEGUNDO TRASPASO DE ACTIVOS AL EAA - REAPROVISIONAMIENTO DEL EAA
(135)
El segundo traspaso de activos se refiere al reaprovisionamiento potencial del EAA con los activos y pasivos restantes del WestLB. A este respecto cabe señalar que hasta la fecha solo se tiene la seguridad de que se va a efectuar el traspaso de la cartera «carve-out» del WestLB, mientras que el traspaso de los activos y pasivos del Verbundbank y el Pfandbriefbank solo se considera una posibilidad. Además el WestLB ha puesto en venta todos sus departamentos y ámbitos comerciales, de forma que los correspondientes activos y pasivos todavía podrían venderse antes del 30 de junio de 2012 a precios de mercado con lo que ya no se traspasarían al EAA. La evaluación que figura a continuación se basa, sin embargo, en la hipótesis prudente de que el 30 de junio de 2012 los activos y pasivos restantes se transferirán al EAA.
(136)
En el caso del WestImmo, se separará una cartera «carve out» con activos y pasivos por un volumen de alrededor de [5,3-6,9] mil millones EUR (valor en libros HGB) y se traspasará al EAA. El valor de mercado se determinará tal como se indica en el cuadro 4. La Comisión ha examinado las cifras utilizadas para el valor de mercado y considera plausible la explicación de las razones por las que ese valor debe considerarse suficientemente prudente. En consecuencia, resulta para la parte del WestImmo del segundo traspaso de activos una ayuda de [300-800] millones EUR, la diferencia entre los valores de traspaso y los valores de mercado.
(137)
En caso de que el WestImmo, del que se había separado la cartera «carve out», no pudiera venderse como Pfandbriefbank sino que hubiera que traspasarlo al EAA, su valor de traspaso correspondería, según Alemania, al valor de mercado. Este argumento parece plausible ya que se había liberado deliberadamente al Pfandbriefbank de los activos deteriorados.
(138)
En el caso del WestLB, se separan activos y pasivos por un volumen de unos [120-150] millones EUR (valor en libros HGB). Los valores de mercado de la cartera se sitúan [1,0-1,8] mil millones por debajo de sus valores en libros HGB (véase el cuadro 3 tras el considerando 47). La Comisión ha verificado las cifras utilizadas para el valor de mercado de los activos y pasivos restantes del WestLB. No ha descubierto contradicciones en la valoración de mercado. La Comisión recuerda que, en el primer traspaso de activos, el WestLB quedó liberado de sus activos deteriorados registrándose de esta forma un amplio rescate de capital. Por esta razón no sorprende que la calidad de la cartera, y por lo tanto también su valor de mercado sean mucho mejores que en el primer traspaso. Por esta razón la Comisión acepta que el valor de mercado de los activos y pasivos de la cartera se sitúen [1,0-1,8] mil millones EUR por debajo de los valores de traspaso (valor en libros HGB), y que el importe de la ayuda para la parte del WestLB del segundo traspaso de activos sea de [1,0-1,8] mil millones EUR.
(139)
En total, los valores de mercado de los activos del segundo traspaso se sitúan [1,3-2,6] mil millones EUR por debajo de sus valores de traspaso. Por consiguiente, el importe de la ayuda del segundo traspaso asciende en total a [1,3-2,6] mil millones EUR.
g. APORTACIÓN DE LIQUIDEZ POR LOS ACCIONISTAS DEL WESTLB PARA EL PRIMER SEMESTRE DE 2012
(140)
Una vez que los activos del WestLB se hayan traspasado al EAA, este será responsable de su financiación. Hasta el 30 de junio de 2012 (es decir, hasta el traspaso real) los accionistas del WestLB adoptarán las medidas necesarias para asegurar la liquidez necesaria garantizando así que se pueda realizar el traspaso de activos al EAA. Esto puede considerarse como parte integrante del escenario de liquidación general ya que solo se trata de la protección de la fase de transformación en caso de turbulencias del mercado antes del 30 de junio de 2012. Esta actuación constituye, sin embargo, una ventaja adicional limitada en el tiempo a favor del WestLB (71), que […]. Dado que los accionistas del WestLB son corporaciones públicas y se trata, en última instancia, de empresas bajo control estatal que deberían decidir sobre la aportación de liquidez durante la transformación, la financiación concedida para la medida procede de recursos estatales. Como ya se ha señalado en el considerando 118, debido a las características particulares del sector bancario alemán la concesión de una ventaja de este tipo podría falsear la competencia y también afectar al comercio entre Estados miembros. En consecuencia, la aportación de liquidez por los accionistas del WestLB en el primer semestre de 2012 constituye ayuda estatal.
h. CONCLUSIÓN
En total se concedieron al WestLB las siguientes ayudas estatales:
Cuadro 7
Ayudas estatales para el WestLB
Medidas de capital o similares
Elemento de ayuda
(en miles de millones EUR)
Cobertura de riesgos para la cartera Phoenix
5
Aportación de capital en relación con el primer traspaso de activos
3
Instrumento de capital adicional para el SPM-Bank
1
Cobertura de pérdidas adicional por parte del Land NRW para el SPM-Bank
[0,5-2,0]
Primer traspaso de activos
10,812
Segundo traspaso de activos - Reaprovisionamiento del EAA con activos y pasivos de WestImmo (cartera «carve out»)
[0,3-0,8]
Segundo traspaso de activos - Reaprovisionamiento del EAA con activos y pasivos del WestLB
[1,0-1,8]
Total
[21,6-24,4]
Porcentaje de la ayuda en comparación con unos activos ponderados en función del riesgo de 88 500 millones EUR (a 30.12.2008)
[24,4-27,6] %
Medidas de liquidez
[…]
2. COMPATIBILIDAD DE LA AYUDA CON EL MERCADO INTERIOR
a. APLICACIÓN DEL ARTÍCULO 107, APARTADO 3, LETRA B), DEL TFUE
(141)
Según el artículo 107, apartado 3, letra b) del TFUE, la Comisión está facultada para declarar compatible con el mercado interior una ayuda cuando está destinada «a poner remedio a una grave perturbación en la economía de un Estado miembro». La Comisión sabe que la crisis financiera mundial puede perturbar considerablemente la vida económica de un Estado miembro y que las medidas en apoyo de los bancos son apropiadas para poner remedio a dicha perturbación. Esta apreciación se confirmó en la Comunicación de la Comisión - La recapitalización de las instituciones financieras en la crisis financiera actual: limitación de las ayudas al mínimo necesario y salvaguardias contra los falseamientos indebidos de la competencia (72) (en adelante «Comunicación sobre recapitalización), la Comunicación sobre activos deteriorados y la Comunicación sobre reestructuración. La Comisión considera que se siguen cumpliendo las condiciones para la concesión de ayuda estatal a tenor del artículo 107, apartado 3, letra b, del TFUE debido a las nuevas presiones sobre los mercados financieros. La Comisión confirmó esta posición mediante la adopción en diciembre de 2010 de una Comunicación por la que se prorroga hasta el 31 de diciembre de 2011 la aplicación de las normas sobre ayudas estatales a las medidas de apoyo en favor de los bancos en el contexto de la crisis financiera (73). Posteriormente la Comisión prorrogó de nuevo la aplicación de estas normas más allá del 31 de diciembre de 2011 (74).
(142)
La pertinencia de este análisis respecto a la economía alemana se confirmó en las decisiones de autorización de la Comisión para diversas medidas del Gobierno Federal para hacer frente a la crisis financiera, en particular aprobando y prorrogando el plan de rescate de los bancos alemanes (75).
(143)
La quiebra incontrolada de un banco como el WestLB podría afectar directamente a los mercados financieros y, por lo tanto, al conjunto de la economía del Estado miembro. Dada la fragilidad actual de los mercados financieros, la Comisión continúa basando su evaluación de las medidas de ayuda estatal en el sector bancario en el artículo 107, apartado 3, letra b), del TFUE.
b. COMPATIBILIDAD DE LAS MEDIDAS DE RESCATE DE ACTIVOS DETERIORADOS CON EL MERCADO INTERIOR
(144)
Por las razones expuestas en los considerandos 125 y 126, el primer traspaso de activos al EAA debe efectuarse de conformidad con la Comunicación sobre activos deteriorados. El examen de la compatibilidad se centra en la cuestión de saber si el traspaso de los activos se efectúa por encima del valor de mercado pero sin superar el VER definido en el considerando 40 de la Comunicación sobre activos deteriorados. Según el considerando 41 de la Comunicación sobre activos deteriorados, para que la ayuda sea compatible el valor de traspaso no deberá ser superior al VER y la transfer delta será cero. La evaluación que figura a continuación se centra en primer lugar en el volumen de la transfer delta (véanse los considerandos 144 a 159). Si la transfer delta no fuera cero, es decir, fuera superior al VER, se deberá reembolsar o recuperar (véanse los considerandos siguientes 161 a 162).
i) Compatibilidad del primer traspaso de activos al EAA
(145)
En relación con el primer traspaso de activos, Alemania puso en duda la valoración del VER. En las observaciones de Alemania se intenta rebatir la transfer delta por un valor de 3 414 millones EUR determinada en la Decisión de noviembre de 2010. La Comisión ha examinado las observaciones de Alemania y ha llegado a la siguiente conclusión:
- Respecto a la valoración en general
(146)
En lo que se refiere a la valoración general para determinar el VER de los activos que se iban a traspasar, la Comisión insiste en que su valoración no era demasiado prudente y que se atenía al considerando 37 de la Comunicación sobre activos deteriorados. Según el considerando 37 de la Comunicación sobre activos deteriorados, la Comisión deberá basarse en un planteamiento coherente y adecuado de valoración de activos, incluidos aquellos de mayor complejidad y menor liquidez, para prevenir falseamientos indebidos de la competencia. La Comisión ha explicado en su Decisión de noviembre de 2010 que su planteamiento se atiene a la práctica decisoria establecida. Los planteamientos adoptados por otros órganos, como el Comité de Supervisores Bancarios Europeos (CEBS) son también plausibles, pero no relevantes para la presente valoración.
(147)
La Comisión sigue sin estar convencida de que el planteamiento propuesto por el WestLB se atenga a la práctica decisoria sobre ayudas estatales. La Comisión constata que el Bundesbank no ha confirmado el VER propuesto por el WestLB, sino que ha criticado tanto la metodología como los parámetros utilizados por este (76). El punto de vista crítico del Bundesbank contradice el comentario de Alemania de que el método de valoración del WestLB era un método técnico reconocido. Por ello la Comisión sostiene que el método de valoración del WestLB se separa de la práctica decisoria establecida (77).
- Valoración al nivel de las subcarteras
(148)
En lo que respecta a la valoración en detalle, la Comisión constata por lo que se refiere a la valoración de los «títulos estructurados», que no existen grandes disparidades. El VER determinado por la Comisión para toda la categoría de activos y el aplicado por el WestLB están muy próximos. La Comisión se ha abstenido siempre de utilizar hipótesis prudentes cuando hacerlo así supondría validar o rechazar valoraciones de carteras individuales. En vez de ello ha seguido el consejo de sus expertos de volver a examinar el planteamiento extremadamente prudente del WestLB para la subcartera «European Super Senior». La Comisión ha examinado el informe detallado de los expertos en el que se alude también a las categorías parciales de activos más importantes (ABS CDO (78), otros CDO (79), US RMBS (80), US CMBS (81), US ABS (82), EUR ABS (83) y Financials), y llegó a la conclusión de que los métodos y resultados allí aplicados coinciden con otros casos, p. ej. los que sen citan en la Decisión de incoación.
(149)
En segundo lugar, en relación con la cartera crediticia la Comisión no acepta la afirmación alemana de que faltaba transparencia y había contradicciones en la valoración de los expertos. La Comisión recuerda que había dado indicaciones sobre la idoneidad de determinados métodos para valorar el VER. Por ejemplo, la Comisión recomendaba una re-underwriting de la cartera crediticia sobre la base de una amplia muestra con el fin de valorar la idoneidad del sistema de calificación existente, las probabilidades de incumplimiento (PD) resultantes y las tasas de pérdida por incumplimiento (LGD). Alemania no ha seguido esta recomendación. La Comisión había subrayado, además, que, de acuerdo con el considerando 41 de la Comunicación sobre activos deteriorados, para las tasas de pérdida por incumplimiento y para las probabilidades de incumplimiento debía haberse basado en escenarios de tensión con hipótesis suficientemente prudentes. Según la práctica decisoria de la Comisión, la valoración de un traspaso de activos debe basarse en el VER de dichos activos. La Comisión confirma así su anterior conclusión de que la valoración debe corregirse en alrededor de 1 000 millones EUR.
(150)
En tercer lugar, en lo que respecta a la cartera de títulos la Comisión está de acuerdo con Alemania en que las diferencias proceden de si se parte de la suposición de si los mercados sufren perturbaciones o no. De hecho, se podría plantear también la cuestión de si esa parte de la cartera debía considerarse elegible a tenor de la Comunicación sobre activos deteriorados. Se podría argumentar que, si bien se pudiera suponer cierta flexibilidad por la que se autorizaría a los bancos un rescate de ciertos activos que no se encontraran en primera línea de la primera fase de la crisis financiera, los activos que no pudieran considerarse deteriorados en el momento del traspaso no deberían estar amparados por un programa de rescate. Desde este punto de vista, las medidas de rescate para activos deteriorados no deben entenderse como una suerte de seguro ilimitado contra las consecuencias de la recesión. Por otra parte, la separación de grandes carteras por valor de varios miles de millones de euros puede falsear la competencia en ese mismo mercado. Como posibilidad para tener en cuenta tanto el objetivo de mantener la estabilidad financiera como la necesidad de evitar el falseamiento de la competencia, la Comunicación sobre activos deteriorados prevé el traspaso de esos activos. Como el mercado de esos activos funciona plenamente (es decir, no sufre perturbaciones) el VER corresponde totalmente al valor de mercado o se sitúa muy cerca de él.
(151)
Mientras que el WestLB examina, sobre la base de un criterio de liquidez puro, si existe un mercado que funciona, la Comisión considera (84) que la valoración de una perturbación del mercado debería llevarse a cabo mediante una comparación con un mercado que funcionara bien para el activo correspondiente. En un mercado que funcione normalmente una transacción se efectúa entre un comprador dispuesto y un vendedor dispuesto. El concepto de comprador y vendedor dispuestos implica que la transacción es voluntaria y no obligatoria.
(152)
Los expertos de la Comisión han presentado criterios transparentes para un mercado que funciona normalmente y que la Comisión ha asumido (85). Mientras que una liquidez adecuada o un diferencial entre el precio de compra y el de venta son señales de un mercado que funciona, lo contrario no siempre es cierto. Cabría la posibilidad de que un título de un emisor solvente y estable colocado privadamente no fuera líquido. No obstante, en caso necesario, se podría obtener fácilmente una oferta de mercado competitiva, cercana a un valor MtM calculado usando títulos líquidos similares. Por ello, los criterios propuestos por el WestLB son demasiado estrechos para valorar el funcionamiento normal de un mercado.
(153)
Debe señalarse, en este contexto, que la clasificación errónea de activos no deteriorados no constituye en sí un problema para determinar el VER. Cabría esperar que el VER calculado para partidas de este tipo se situara cerca del valor de mercado, siempre que se hubiera utilizado un método y una calibración adecuados. En el caso de un mercado que funciona, el método para determinar el VER debería dar como resultado un valor cercano al precio de mercado. Las clasificaciones erróneas constituyen una especie de prueba sobre la idoneidad del método de cálculo del VER y de los parámetros escogidos.
(154)
En lo que se refiere a las observaciones de Alemania de que determinados mercados de bonos del Estado se habían visto perturbados a finales de 2009, la Comisión señala que en aquel momento se cumplían los criterios que indicaban que el mercado funcionaba. En cambio, hacia finales del segundo trimestre de 2010 (86) y posteriormente, hubo en algunos submercados de bonos del Estado muestras de una perturbación funcional, en particular en lo que se refiere a las intervenciones por parte del BCE y otras intervenciones a nivel europeo. Pero a 31 de diciembre y a 31 de marzo de 2010, fechas de referencia para la valoración, no era este el caso.
(155)
Por ello, la Comisión mantiene su opinión de que el WestLB utilizó un método de valoración erróneo o se basó en parámetros erróneos para dicha valoración, de forma que hubo que corregirla en alrededor de 600 millones EUR.
(156)
Cabe señalar, por último, que la Comisión considera procedente y compatible con su práctica decisoria la valoración del VER de cada una de las subcarteras tal como se indica en los informes de los expertos. Por ello, la diferencia entre el valor de traspaso y el VER de los activos de la cartera asciende, en opinión de la Comisión, a 6 949 millones EUR (87).
(157)
En la Decisión de noviembre de 2010 la Comisión expresó sus dudas sobre si todos los activos eran elegibles para el traspaso. La Comisión utilizó la información del primer informe financiero del EAA como prueba de que en algunos activos ya se habían producido pérdidas en el momento del traspaso, si bien estos activos no entraban en el ámbito de aplicación del considerando 32 de la Comunicación sobre activos deteriorados. Alemania, sin embargo, transmitió información adicional y explicó el volumen de la provisión de riesgo efectuada por el EAA y el importe de las pérdidas en los activos traspasados al EAA. Estas explicaciones eran plausibles y pudieron disipar las dudas de la Comisión. Por esta razón no se deben efectuar nuevas correcciones para los activos no elegibles.
- Partidas deducibles
(158)
La Comisión no acepta otras partidas deducibles salvo las ya aceptadas en la Decisión de noviembre de 2010. También se aceptaron el efecto compensatorio de la aportación de capital (3 267 millones EUR) y de las credit linked notes (268 millones EUR) (88) (véase el considerando 44, cuadro 2). Además, la Comisión invitó a Alemania a que recabara la opinión del Bundesbank sobre los efectos compensatorios y a que hiciera verificar y confirmar cualquier modificación en la valoración de la cartera por una autoridad reguladora como el Bundesbank, a tenor de la Comunicación sobre activos deteriorados. La verificación y confirmación por la autoridad reguladora no se han llevado a cabo.
(159)
Por lo que respecta a los pasivos por derechos adquiridos, la Comisión constata que la valoración de los pasivos en sí no se trata en la Comunicación sobre activos deteriorados. Por ello debe verificar cómo se debe tratar una transferencia que, como en este caso, afecta a activos y pasivos. La Comisión reconoce, sin embargo, que el traspaso de pasivos con un diferencial bajo puede suponer una desventaja económica, ya que debería encontrarse un equilibrio entre los activos compatibles y los pasivos. En consecuencia, la Comisión tuvo en cuenta los efectos de los pasivos por derechos adquiridos al verificar el importe total de las ayudas (véase el considerando 133), pero considera que no se deben tener en cuenta al valorar el VER.
(160)
Por lo que respecta a los futuros resultados positivos de los activos traspasados, la Comisión no comparte la opinión de Alemania, sino que sostiene que no se deben tener en cuenta las futuras ganancias una vez que se han traspasado los activos. Este método de determinar el VER de la cartera crediticia está en consonancia con la práctica decisoria de la Comisión (89).
(161)
En relación con las líneas de crédito comprometidas no retiradas la Comisión constata que esas líneas de hecho podían tener un valor en libros cero. Esta posibilidad no excluye, sin embargo, que una línea de crédito comprometida no retirada pueda tener un efecto negativo sobre el VER. No se excluye la utilización de la línea de crédito porque contractualmente no se puede evitar. Por ello, el hecho de que una línea de crédito no se haya retirado todavía, incluso si el valor en libros de dicha partida es cero, no modifica nada en el VER.
(162)
Por lo que se refiere al descuento de pérdidas previstas, la Comisión constata que el WestLB simplemente modifica su propio concepto de valoración, y, además, sin el apoyo del Bundesbank. Alemania contradice así su propia estimación del VER pero no ofrece nuevos argumentos frente a la opinión de la Comisión.
(163)
Como se aceptó el VER y se atiene a los considerandos 40 y 41 de la Comunicación sobre activos deteriorados, las pérdidas previstas y las tres partidas deducibles que alega Alemania, no tienen, en opinión de la Comisión, pertinencia para la valoración del VER.
- Gestión de activos
(164)
Las dudas de la Comisión sobre la correcta administración de los activos deteriorados tras la transferencia de activos, se han disipado. La Comisión tenía reservas sobre el hecho de que el WestLB siguiera administrando los activos deteriorados ya que un banco debe concentrarse sobre las nuevas actividades y evitar todo conflicto entre las actividades en proceso de liquidación y las nuevas actividades. Sin embargo, como el WestLB/SPM-Bank ya no desarrollará nuevas actividades bancarias tras el 30 de junio de 2012 sino que se ocupará exclusivamente de los servicios de gestión de activos, las dudas de la Comisión ya no proceden.
(165)
En conclusión, tras haber tenido en cuenta todos los posibles factores y argumentos atenuantes aducidos por Alemania, las dudas de la Comisión no se han disipado. Por consiguiente, la Comisión sigue considerando que la transfer delta es igual a 3 414 millones EUR.
ii) Reembolso (claw-back)
(166)
Según el considerando 41 de la Comunicación sobre activos deteriorados, para limitar el falseamiento de la competencia provocado por el traspaso de activos a un precio superior al valor considerado aceptable para compensar las deficiencias del mercado, el banco debe reembolsar la transfer delta. Si ese reembolso no se puede efectuar inmediatamente, debería efectuarse por etapas, p. ej. mediante un mecanismo de reembolso (claw-back). Si el reembolso mediante un mecanismo tampoco fuera posible sin que ello condujera a insolvencia técnica, el falseamiento de la competencia debería compensarse mediante una reestructuración de gran alcance que podría llegar incluso a una liquidación (90).
(167)
El WestLB, según la propia información suministrada en el plan de reestructuración de febrero de 2011, ni siquiera estaba en situación de devolver los 3 400 millones EUR resultantes del primer traspaso de activos al EAA sin poner en peligro su viabilidad. Además, tampoco tenía probabilidades de que se vendiera el WestLB si el comprador potencial debía reembolsar a Alemania la cantidad de 3 400 millones EUR. Por estas razones Alemania presentó el plan de reestructuración de junio de 2001, que preveía la liquidación del WestLB en el plazo de 12 meses. En opinión de la Comisión, la liquidación del WestLB es suficiente para compensar el falseamiento de la competencia. Sin perjuicio de la credibilidad del plan de liquidación, que será objeto de la sección c., la Comisión constata que la ayuda se atiene a la Comunicación sobre activos deteriorados y que a tenor del artículo 107, apartado 3, letra b, del TFUE, es compatible con el mercado interior.
iii) Compatibilidad del reaprovisionamiento con el mercado interior
(168)
En principio, el traspaso del segundo tramo también se debe examinar con arreglo a la Comunicación sobre activos deteriorados. Sin embargo, la Comisión considera, sobre la base del plan de reestructuración de junio de 2011, que el resultado de dicho examen ya no tendría consecuencias. El falseamiento de la competencia que pudiera derivarse de una transfer delta en relación con el segundo tramo, se vería limitado, en cualquier caso, por la liquidación prevista en el plan de reestructuración de junio de 2011. Por ello, en el presente caso especial, la Comisión considera que si el importe total de la ayuda puede considerarse ya compatible con el mercado interior, a tenor del considerando 41 de la Comunicación sobre activos deteriorados, no es necesario examinar a fondo la valoración, es decir calcular el VER.
(169)
El traspaso de activos es, por lo tanto, compatible con el mercado interior y se atiene al considerando 41 de la Comunicación sobre activos deteriorados, ya que el posible falseamiento de la competencia se ve limitado por la liquidación del WestLB.
c. COMPATIBILIDAD DE LA AYUDA DE REESTRUCTURACIÓN/A LA LIQUIDACIÓN CON EL MERCADO INTERIOR
(170)
La Comisión debe examinar la compatibilidad de todas las medidas de ayuda con el mercado interior en función de sus directrices para bancos en la crisis financiera, en particular las Directrices de reestructuración y la Comunicación de la Comisión - La aplicación de las normas sobre ayudas estatales a las medidas adoptadas en relación con las instituciones financieras en el contexto de la actual crisis financiera mundial (91) (en adelante, Comunicación bancaria).
(171)
El plan de reestructuración de junio de 2011 debe garantizar la compatibilidad con el mercado interior de las medidas de ayuda contempladas en el cuadro 7.
(172)
Estas medidas incluyen ayudas por un total de [21,6-24,4] mil millones EUR, lo que equivale a un importe de la ayuda en relación con el VER a 31 de diciembre de 2009 del [24,4-27,6] %. Este importe de la ayuda debe considerarse como una gran proporción del balance del beneficiario y en consecuencia exige una amplia reestructuración o una liquidación. Además, en el plan de reestructuración se deben tener en cuenta los falseamientos adicionales de la competencia originados por los importes de ayuda en forma de transfer deltas que en principio no son compatibles con el mercado interior. La reestructuración o liquidación propuestas deben ser apropiadas para hacer frente a este falseamiento.
(173)
El plan de reestructuración de junio de 2011 cumple los criterios fijados en la Comunicación sobre reestructuración. Según el considerando 21 de la Comunicación sobre reestructuración, la liquidación ordenada o la subasta de un banco en crisis son siempre posibilidades que contemplar cuando no sea previsible que un banco recupere la viabilidad a largo plazo con credibilidad. La Comunicación bancaria establece el procedimiento en cuyo marco deberá llevarse a cabo esta liquidación ordenada (92). Se puede llevar a cabo una liquidación controlada de ese tipo en casos concretos cuando se haya concedido una ayuda de salvamento a una institución financiera concreta y se compruebe claramente que la reestructuración no tendría éxito.
(174)
Para que pueda considerarse compatible con el mercado interior, a tenor del artículo 107, apartado 3, letra b, del TFUE, una ayuda a la liquidación debe cumplir, según la práctica decisoria de la Comisión (93), las tres condiciones generales siguientes:
i)
debe demostrarse que la ayuda posibilita eficazmente una liquidación ordenada del banco limitándose al mismo tiempo al nivel mínimo necesario para realizar el objetivo perseguido (94);
ii)
debe garantizarse una distribución adecuada de las cargas, especialmente mediante la exclusión de accionistas de cualquier ayuda concedida en el contexto del procedimiento de liquidación (95);
iii)
a fin de evitar falseamientos indebidos de la competencia, la fase de liquidación deberá limitarse al período estrictamente necesario para efectuar una liquidación ordenada. Mientras la institución financiera beneficiaria continúe operando, no deberá realizar nuevas actividades, sino limitarse a las ya existentes. La autorización bancaria deberá retirarse lo más rápidamente posible (96).
i) Demostración de una liquidación ordenada
(175)
El plan de reestructuración de junio de 2011 prevé, en opinión de la Comisión, un escenario para la liquidación ordenada del WestLB y se basa en un acuerdo de los accionistas del banco sobre la distribución de las cargas. El plan tiene en cuenta, en particular, que durante dos años ya se han buscado sin éxito otras soluciones basadas en el mercado para el WestLB que hubieran podido ser menos costosas o menos perjudiciales para la competencia. Por otra parte, una liquidación no controlada hubiera puesto en peligro la estabilidad financiera; pudiendo hacerse frente mejor a este riesgo a través de una liquidación ordenada. El plan de reestructuración de junio de 2011 permite a la Comisión valorar el procedimiento de liquidación y los posibles efectos de las medidas estatales que en él se incluyan sobre la competencia.
(176)
El criterio más importante para la clasificación como escenario de liquidación es que el banco cese todas las operaciones bancarias y que prosiga únicamente sus actividades para la liquidación de las carteras existentes pero no adquirir nuevos negocios.
(177)
El cese de los negocios bancarios debe estar garantizado, entre otras cosas, por la venta o transferencia de todos los activos y pasivos restantes del banco, de forma que solo conserve una estructura marginal cuando sea necesaria como sostén para la liquidación de los activos restantes y en particular para preservar el valor en la liquidación de sus carteras.
(178)
Según el plan de reestructuración de junio de 2011 el WestLB transferirá todos sus activos bancarios a las cajas de ahorros o al EAA. Por consiguiente, a 30 de junio de 2012 ya no deberán quedar en el banco activos ponderados en función del riesgo. Según el compromiso de Alemania, el banco restante no seguirá usando su marca comercial «WestLB» sino que deberá cambiarla en el plazo de tres meses, como máximo, por «SPM-Bank». Además, el banco ya no realizará actividades bancarias por cuenta propia sino que se limitará a prestar servicios al EAA y, en última instancia y con un alcance limitado, a terceros. Por consiguiente, en el plan de reestructuración se fijan pasos significativos e irreversibles que se encaminan a la salida irrevocable del mercado de la mayor parte de los antiguos ámbitos comerciales del WestLB en el plazo de doce meses.
(179)
En segundo lugar, de conformidad con el considerando 47 de la Comunicación bancaria, la fase de liquidación se limita al periodo estrictamente necesario para una liquidación ordenada con el fin de evitar distorsiones indebidas de la competencia. Si bien la liquidación del WestLB se extenderá durante varios años, este plazo sigue pudiéndose considerar como el mínimo necesario. Solo la sociedad de servicios participará en actividades de competencia y ofrecerá un número limitado de servicios de gestión de activos a terceros. Alemania ha asumido que la sociedad de servicios se venda a más tardar el 31 de diciembre de 2016. El periodo de transición hasta el 31 de diciembre de 2016 es necesario para permitir a la dirección reorganizar las estructuras dentro del SPM-Bank, retirar la sociedad de servicios y establecer, como mínimo, un breve balance positivo con el fin de atraer potenciales inversores. El SPM-Bank mismo seguirá siendo responsable de los activos que no se puedan transferir físicamente al EAA de forma que la duración de su existencia dependerá de la duración de estos activos. La liquidación de las carteras preservando su valor debería extenderse hasta 2028 y ese plazo no puede acortarse. Sin embargo, la función de tenedor de activos no representa en sí una actividad económica por lo que no afecta a la competencia. A pesar de que la reducción de personal en el SPM-Bank tardará varios años en alcanzar el objetivo de 1 000 empleados, se mantendrá en relación con la reducción de la actividad comercial del SPM-Bank, ya que la reorganización del SPM-Bank será laboralmente muy intensiva a pesar de que ya no se lleven a cabo actividades bancarias. En resumen, se puede constatar que todos estos procesos se limitan al periodo más breve posible.
(180)
El tercer criterio es que el banco debe suspender su actividad comercial en el mercado, con excepción de la venta de sus activos, y tomar medidas para que solo una parte no relevante de su antigua actividad bancaria permanezca como tal en el mercado.
(181)
Helaba se hará cargo de algunas de las actividades comerciales agrupadas como Verbundbank. Las actividades del Verbundbank representan en términos de balance menos del 20 % del antiguo balance del WestLB (la cartera del Verbundbank corresponde a un balance máximo de 45 000 millones EUR, mientras que el balance del WestLB en 2008 era de 288 000 millones EUR). Por lo que se refiere al número de empleados, la Comisión constata que menos del 10 % de la antigua plantilla del WestLB seguirá trabajando en el Verbundbank separado (unos 400 empleados, frente a los 5 661 empleados del WestLB en 2008). Debe tenerse en cuenta, además, que el Verbundbank se separará a través de una segregación de activos y pasivos y que no se traspasará como banco independiente. Como la transacción no se refiere al WestLB sino solo a una pequeña parte de sus activos y pasivos, no puede considerarse una venta significativa del banco.
(182)
Además, la Comisión no dispone de indicaciones de que no se cumplen las condiciones del considerando 49 de la Comunicación bancaria, según la cual, la transacción debe llevarse a cabo en condiciones de mercado y debe maximizar el precio de venta de los activos y pasivos. La Comisión constata a este respecto que el WestLB había organizado sin éxito un proceso de venta para maximizar el precio de venta de todos sus activos y pasivos. Sin embargo, el WestLB no recibió ofertas de compra aceptables. Además, el valor de empresa de las actividades del Verbundbank, que incluye activos, pasivos y una estructura organizativa de aproximadamente 400 empleados, está siendo revisado por varios auditores externos sobre la base de métodos de evaluación establecidos. Alemania ha asumido que las actividades del Verbundbank, que serán asumidas por Helaba o el sector de las cajas de ahorros, tendrán un valor de empresa cero, de conformidad con el Eckpunktevereinbarung. De hecho, a diferencia de otros procesos de venta en casos de liquidación (97), la venta de las actividades del Verbundbank por el WestLB no requerirá pagos adicionales de las autoridades públicas. Por ello, la Comisión no puede reconocer ventaja ilegítima alguna para la entidad que se hará cargo de las actividades del Verbundbank y por ello concluye que ni Helaba ni las cajas de ahorros recibirán ayudas por la venta de las actividades del Verbundbank.
(183)
De cualquier modo, las normas para la venta de todo el banco establecidas en el considerando 17 y ss. de la Comunicación sobre reestructuración se cumplen también en el presente caso, aún cuando no sean de aplicación en el mismo (98). Las normas para esa venta exigen que se cumplan las siguientes condiciones: restablecer la viabilidad, distribuir las cargas y limitar cualquier falseamiento de la competencia. La venta a Helaba cumple estas condiciones. En primer lugar, Helaba debería estar en situación de garantizar la viabilidad del banco traspasado, ya que el Verbundbank, en comparación con Helaba, tiene un balance y una plantilla más bien reducidos y su influencia sobre la viabilidad de la empresa resultante del traspaso, es reducida. Por otra parte, el traspaso debe generar un ahorro en los costes que habrían impedido una valoración positiva del Verbundbank como banco independiente (99). En segundo lugar, está garantizada la distribución de las cargas ya que los accionistas del WestLB no recibirán ingresos por la venta, sino que más bien perderán su capital invertido en el WestLB. En tercer lugar, se reducen las actividades del WestLB a menos del 20 % de su volumen original y, de acuerdo con la práctica decisoria establecida, la Comisión no exige medidas compensatorias adicionales por tal venta (100).
(184)
La Comisión no tiene, además, razones para suponer que el Verbundbank, como agrupamiento de activos, pueda considerarse sucesor económico del WestLB. Helaba no es el sucesor legal del WestLB ni el Verbundbank presenta una identidad funcional significativa con el WestLB. Por consiguiente, en el caso de Helaba no se cumplen los requisitos que la Comisión fija para establecer si una empresa que prosigue las actividades comerciales de la empresa original ha recibido ayuda (101).
(185)
Por último, se garantiza también que la ayuda sigue limitada al mínimo necesario. En particular, el traspaso de activos al EAA solo se llevará a cabo si no se pueden vender a compradores privados. La aportación de capital adicional al SPM-Bank es necesaria para cubrir los costes de liquidación. Finalmente, la ayuda de liquidez puede considerarse como parte integrante del escenario de liquidación general ya que solo sirve para proteger el periodo de transición en caso de turbulencias del mercado hasta el 30 de junio de 2012. La ayuda de liquidación garantiza así que la liquidación ordenada no se convierta en una liquidación desordenada antes del 30 de junio de 2012.
ii) Aportación propia y distribución de las cargas
(186)
La segunda parte de la evaluación se refiere a la distribución de las cargas. A tenor del considerando 46 de la Comunicación bancaria, en el contexto de una liquidación, debe dedicarse especial atención a la necesidad de minimizar el riesgo moral, especialmente mediante la exclusión de accionistas y posiblemente de ciertos tipos de acreedores del beneficio de cualquier ayuda en el contexto de un procedimiento de liquidación controlado. En el caso de Northern Rock (102) y de HRE (103) se llegó a una distribución de las cargas apropiada mediante la nacionalización de estas instituciones financieras. Como en estos dos casos, en el presente asunto los accionistas pierden todo su capital invertido. Además, los accionistas del WestLB, así como el SoFFin, que ha aportado la mayor parte del capital híbrido, asumirán la responsabilidad de las partes en las que se debe dividir el WestLB y aportarán capital adicional.
(187)
Las cajas de ahorros se han declarado pues de acuerdo en asumir la responsabilidad de las actividades del Verbundbank y para ello aportarán capital, mientras que NRW se ha declarado dispuesta a asumir la mayor parte de las cargas, es decir, de todos los costes de funcionamiento y de liquidación del SPM-Bank. Además, el SoFFin ha aceptado asumir una parte importante de las cargas abandonando dos tercios de su aportación pasiva en el WestLB, de forma que es muy probable que no reciba reembolso alguno por su inversión. Por ello, el acuerdo global tiene suficientemente en cuenta tanto las capacidades de reparto de cargas de las partes como el grado en que participaron anteriormente en la adecuación estratégica del banco y su influencia en la gobernanza empresarial del banco.
iii) Limitación del falseamiento de la competencia
(188)
El plan de liquidación garantiza que el WestLB vea limitado su falseamiento de la competencia ya que, a más tardar, el 30 de junio de 2012 habrá desaparecido del mercado. Posteriormente el WestLB se transformará en una unidad sin negocio bancario, que liquidará los activos junto con el EAA.
(189)
Además, los falseamientos indebidos de la competencia en la liquidación se evitarán garantizando que el WestLB solo prorrogará su actividad tras el 30 de junio de 2012 lo necesario para la liquidación y no iniciará nuevas actividades, sino que se limitará a ir suspendiendo las actividades existentes. En el presente caso este principio se aplica retirando al WestLB, lo antes posible y a más tardar el 31 de diciembre de 2012, las partes de la licencia bancaria que no necesita para mantener los activos o prestar los servicios de gestión de los mismos.
(190)
En lo que se refiere a la intención del SPM-Bank de separar una sociedad de servicios que los ofrezca a terceros para la gestión de activos entrando así en competencia con otros proveedores de este tipo de prestaciones, la Comisión constata que este paso se propone para reducir la parte de ayuda estatal en el capital del WestLB tras el 30 de junio de 2012. El Estado federado NRW, responsable del SPM-Bank, ha asumido la mayor parte de las cargas de los accionistas del WestLB. Así pues, está justificado reducir los costes de funcionamiento del SPM-Bank prestando servicios a terceros.
(191)
Además, las posibilidades de que la sociedad de servicios falsee la competencia se ven limitadas por diversos compromisos de Alemania. En primer lugar, los negocios con terceros solo los podrá efectuar una entidad separada del SPM-Bank cuya licencia bancaria se limite al mínimo necesario y que deberá vender a más tardar el 31 de diciembre de 2016. En segundo lugar, el tipo de servicios que podrá prestar el SPM-Bank se ha recogido en una lista exhaustiva de actividades admisibles. En este contexto, Alemania se compromete a que todas las licencias bancarias del WestLB que no sean necesarias para prestar los servicios de gestión de activos, se devuelvan a más tardar el 31 de diciembre de 2012. En tercer lugar la plantilla del SPM-Bank se reducirá considerablemente en el curso de la reestructuración y no superará los 1 000 empleados en 2016, lo que no llega ni al 20 % de la plantilla original del WestLB de 5 661 empleados (2008). En cuarto lugar, el volumen del negocio con terceros que la sociedad de servicios del SPM-Bank puede adquirir en el mercado no debe superar el [40-60 %] de sus beneficios brutos, por lo cual esta perspectiva de negocio se ve efectivamente limitada. En quinto lugar, Alemania se compromete a que el SPM-Bank ofrecerá sus servicios de gestión de activos solo a precios de mercado y que las tarifas ofrecidas por la entidad separada serán suficientes para cubrir todos los costes. Finalmente, Alemania se compromete también a liquidar la sociedad de servicios que ofrece los de servicio de carteras a terceros si no se ha vendido a 31 de diciembre de 2016. La combinación de estas limitaciones garantiza que solo prosiga una pequeña parte de las anteriores actividades y que el peligro de falseamiento de la competencia, por consiguiente, sea muy pequeño.
(192)
Además, la sociedad de servicios debe ser suficientemente rentable. De la documentación presentada por Alemania se desprende que existe una oportunidad realista de que la sociedad de servicios sea suficientemente rentable, en particular tras la adaptación de […]. Si las medidas de ahorro de gastos previstas se aplican y se desarrollan oportunidades comerciales, existe la posibilidad de que la sociedad de servicios atraiga inversores del mercado.
(193)
Los compromisos ofrecidos por Alemania garantizan suficientemente que el SPM-Bank no seguirá ofreciendo servicios en el mercado si su actividad comercial no resulta tan rentable como se había previsto y por ello no puede venderse en 2016.
d. CONCLUSIÓN
(194)
La Comisión, por lo tanto, llega a la conclusión de que el plan de reestructuración de junio de 2011 prevé una liquidación ordenada del WestLB, que a la vista de los compromisos recogidos en el anexo, cumple los requisitos pertinentes de la Comunicación sobre reestructuración y la Comunicación bancaria con lo que garantiza la compatibilidad de las medidas de ayuda contempladas en el cuadro 7. Se han disipado las dudas de la Comisión relativas a la compatibilidad de las ayudas adicionales con el mercado interior recogidas en las Decisiones de incoación.
(195)
En el marco de la presente Decisión la Comisión también tuvo que tener en cuenta las medidas concedidas sobre la base de la Decisión de mayo de 2009. Esa Decisión y su correspondiente plan de reestructuración de abril de 2009 no se referían a las ayudas concedidas finalmente y el plan de reestructuración de abril de 2009 tampoco podía garantizar la viabilidad, distribución de las cargas y limitación del falseamiento de la competencia necesarios para que las posteriores ayudas fueran compatibles. Por ello la Comisión solicitó en las Decisiones de diciembre de 2009 y noviembre de 2010 un nuevo plan de reestructuración amplio. Ese plan, que anulaba todos los planes anteriores, se remitió en junio de 2011. Además, con ese plan se introdujo un procedimiento de liquidación que sustituía la reestructuración del WestLB prevista hasta ese momento. Tal como se señala en el considerando 194, el plan de reestructuración de junio de 2011 puede garantizar la compatibilidad de toda la ayuda concedida al WestLB entre 2008 y 2012. En consecuencia, la Decisión de mayo de 2009 ha quedado sin objeto y debe derogarse. La derogación debe aplicarse también a todos los compromisos y condiciones remitidos en relación con la Decisión de mayo de 2009.
VI. VENTAJAS PARA LAS CAJAS DE AHORROS
(196)
Las dudas de la Comisión de que las cajas de ahorros no habían participado adecuadamente en la distribución de las cargas y se beneficiaron extraordinariamente de la medida de rescate de activos deteriorados, han quedado disipadas.
(197)
En primer lugar no se podía justificar que las cajas de ahorros estuvieran obligadas a contribuir a la recapitalización del WestLB; de hecho no se había impuesto a las cajas de ahorros esa obligación particular.
(198)
En segundo lugar, la Comisión constata que las cajas de ahorros habían asumido buena parte de las cargas y, por consiguiente, se compensaba el límite de su riesgo de pérdida a 4 500 millones EUR. La obligación de las cajas de ahorros de compensar las pérdidas que podían producirse en caso de disolución del EAA se suavizó en cierta medida ya que se limitaba a unas pérdidas máximas de 4 500 millones EUR. Pero las cajas de ahorros no estaban obligadas a traspasar los activos al EAA y disfrutaban de cierto margen contractual para regular internamente el aval de las pérdidas. No obstante, desde la Decisión de diciembre de 2009, las cajas de ahorros habían soportado una parte considerable de las cargas y habían perdido todo el capital invertido en el WestLB. Por ello, no hay motivos para proseguir con esta cuestión.
(199)
Por último, debe señalarse también que no se han podido constatar ventajas a favor de algún miembro de las federaciones de cajas de ahorros más allá de la liquidación del WestLB. En particular el traspaso de activos a Helaba y la concesión de capital a Helaba a cambio de acciones en este banco pueden considerarse como parte de la liquidación del WestLB y solo se acordaron para tal fin. Y aunque ello constituyera ayuda estatal, sería compatible con el mercado interior en el contexto de la concesión de ayuda a la liquidación al WestLB,
HA ADOPTADO LA PRESENTE DECISIÓN:
Artículo 1
1) Las medidas adoptadas y previstas por Alemania a favor del WestLB AG, a saber
a)
la cobertura de riesgo de 5 000 millones EUR para la cartera Phoenix del año 2009,
b)
la aportación de capital de 3 000 millones EUR en relación con el primer traspaso de activos del año 2010,
c)
el primer traspaso de activos al primer organismo de liquidación con un elemento de ayuda de 10 812 millones EUR del año 2010,
d)
el segundo traspaso de activos al primer organismo de liquidación con un elemento de ayuda de [1,3-2,6] mil millones EUR del año 2012,
e)
el instrumento de capital adicional para el SPM Bank por un valor de 1 000 millones EUR del año 2012,
f)
la cobertura de pérdidas adicional por parte del Land NRW para el SPM Bank por un valor de [0,5-2,0] mil millones del año 2012, y
g)
la disponibilidad de liquidez por parte de los accionistas del WestLB AG en el primer semestre de 2012 […], constituyen ayudas estatales.
2) Las ayudas citadas en el apartado 1 son compatibles con el mercado interior a la vista de los compromisos recogidos en el anexo.
Artículo 2
Alemania se compromete a que se informará trimestralmente a la Comisión, a partir de la fecha de notificación de la presente Decisión, de las medidas que se adopten para su aplicación.
Artículo 3
La Decisión de la Comisión de 12 de mayo de 2009 en el asunto C 43/2008 queda derogada.
Artículo 4
El destinatario de la presente Decisión será la República Federal de Alemania.
Hecho en Bruselas, el 20 de diciembre de 2011.