PROVÁDĚCÍ ROZHODNUTÍ KOMISE
ze dne 23. února 2012,
kterým se stanoví seznam kritických fází rozhodování pro hodnocení provádění programu Galileo, pokud jde o pozemní střediska a stanice, které mají být zřízeny v rámci fáze vývoje a zaváděcí fáze programu
(2012/117/EU)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 683/2008 ze dne 9. července 2008 o dalším provádění evropských programů družicové navigace (EGNOS a Galileo) (1), a zejména na čl. 12 odst. 3 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Finanční a právní rámec programu Galileo byl stanoven nařízením (ES) č. 683/2008. Podle tohoto nařízení je Evropská unie vlastníkem veškerého hmotného i nehmotného majetku vytvořeného nebo vyvinutého v rámci programů a systém vytvořený v rámci programu Galileo sestává z konstelace družic a sítě pozemních stanic.
(2)
V rámci integrovaného řízení rizik pro hodnocení provádění programu Galileo je třeba, aby správce programu včas učinil kritická rozhodnutí, tedy rozhodnutí, jež mají zásadní dopad na náklady, časový rozvrh, výkonnost a/nebo rizika, a aby, pokud jde o kritická rozhodnutí, jež mají být přijata, a provádění těchto rozhodnutí, jednal transparentním způsobem. Ke kritickým rozhodnutím se řadí zřízení pozemních infrastruktur v rámci fáze vývoje a ověřování a zaváděcí fáze programu.
(3)
Celosvětová síť pozemních stanic systému vytvořeného v rámci programu Galileo zahrnuje na jedné straně šest středisek a jednu stanici a na straně druhé čtyři série tzv. vzdálených stanic.
(4)
Šest pozemních středisek a stanice zahrnuje: dvě vzájemně redundantní střediska kontrolující provoz celého systému (dále jen „kontrolní střediska“ nebo „GCC“); bezpečnostní středisko systému Galileo uvedené v článku 16 nařízení č. 683/2008, které dohlíží na bezpečnost systému a poskytovaných služeb a které je z důvodů kontinuity služby zdvojeno (dále jen „bezpečnostní středisko Galileo“ nebo „GSMC“); středisko služeb, které zajišťuje propojení mezi systémem a uživateli otevřené služby, obchodní služby a služby pro zajištění bezpečnosti života (dále jen „středisko služeb GNSS“ nebo „GSC“); středisko, které řídí generování informací nezbytných pro fungování služby pomoci a záchrany a které zajišťuje propojení mezi systémem a Cospas-Sarsat (dále jen „středisko pro služby SaR“); středisko, které jménem správce programu a nezávisle na uživateli hodnotí kvalitu poskytovaných služeb a sděluje uživatelům informace o časových a geodetických rámcích (dále jen „výkonnostní středisko Galileo“); stanice, která umožňuje ověřit kvalitu signálů vysílaných družicemi na oběžné dráze bezprostředně po jejich vypuštění (dále jen „testovací stanice na oběžné dráze“).
(5)
Při volbě umístění těchto středisek a stanic musí být zvážena případná přítomnost existujícího zařízení a vybavení vyhovujícího pro dané úkoly, dodržení bezpečnostních požadavků jednotlivých středisek a stanic a technická a rozpočtová omezení a požadavky jednotlivých členských států na národní bezpečnost.
(6)
Ke čtyřem sériím tzv. vzdálených stanic patří: stanice pro dálkové ovládání a telemetrii, které zajišťují propojení mezi družicemi a oběma kontrolními středisky (dále jen „stanice TTC“); měřicí stanice Galileo, které pomocí měření pseudovzdáleností a přijímání signálů vysílaných družicemi dohlížejí na kvalitu poskytované služby (dále jen „GSS stanice“); stanice zajišťující odesílání dat družicím a předávající údaje nezbytné pro poskytování služeb (dále jen „stanice ULS“); stanice, které zajišťují sběr dat nezbytných pro provoz služby pomoci a záchrany (dále jen „stanice SaR“).
(7)
Při volbě počtu a umístění vzdálených stanic musí být zvážena případná geografická a technická omezení související s optimálním rozmístěním po planetě, případná přítomnost existujícího zařízení a vybavení, které je vyhovující pro dané úkoly, dodržení bezpečnostních požadavků jednotlivých stanic a požadavků jednotlivých členských států na národní bezpečnost. Vzhledem k tomu, že se tato volba může měnit v závislosti na stavu programů, jejich potřebách a vývoji logistických nebo politických požadavků, lze počet a umístění vzdálených stanic, které mají být zřízeny, uvést pouze pro informaci.
(8)
Je proto třeba stanovit kritické fáze rozhodování pro hodnocení provádění prvků celosvětové sítě pozemních stanic systému vytvořeného v rámci programu Galileo.
(9)
Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem výboru zřízeného čl. 19 odst. 1 nařízení (ES) č. 683/2008,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Kritické fáze rozhodování pro hodnocení provádění programu Galileo, pokud jde o pozemní střediska a stanice, které mají být zřízeny v rámci fáze vývoje a zaváděcí fáze programu uvedených v čl. 3 písm. b) a c) nařízení (ES) č. 683/2008, jsou uvedeny v příloze tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Toto rozhodnutí vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
V Bruselu dne 23. února 2012.
DECISIÓN DE EJECUCIÓN DE LA COMISIÓN
de 23 de febrero de 2012
por la que se establece una lista de etapas de decisión determinantes para la evaluación de la ejecución del programa Galileo por lo que respecta a los centros y estaciones terrestres que deben crearse en el marco de las fases de desarrollo y despliegue del programa
(2012/117/UE)
LA COMISIÓN EUROPEA,
Visto el Tratado de Funcionamiento de la Unión Europea,
Visto el Reglamento (CE) no 683/2008 del Parlamento Europeo y del Consejo, de 9 de julio de 2008, sobre la continuidad de los programas europeos de radionavegación por satélite (EGNOS y Galileo) (1), y, en particular, su artículo 12, apartado 3,
Considerando lo siguiente:
(1)
El Reglamento (CE) no 683/2008 establece el marco financiero y jurídico del programa Galileo. De acuerdo con dicho Reglamento, la Unión Europea es propietaria de todos los bienes, materiales e inmateriales, creados o perfeccionados en el marco de los programas, y el sistema resultante del programa Galileo está compuesto por una constelación de satélites y una red mundial de estaciones terrestres.
(2)
La gestión integrada de los riesgos para la evaluación de la ejecución del programa Galileo implica que el gestor del programa adopte en el momento oportuno las decisiones determinantes, es decir, las que tengan repercusiones importantes en los costes, el calendario, el rendimiento o los riesgos, y actúe de manera transparente por lo que se refiere a las decisiones determinantes que queden por tomar y la puesta en práctica de tales decisiones. Entre dichas decisiones figuran las relativas al establecimiento de infraestructuras terrestres en el marco de la fase de desarrollo y validación, así como de la fase de despliegue del programa.
(3)
La red mundial de estaciones terrestres del sistema resultante del programa Galileo consta, por un lado, de seis centros y una estación y, por otro, de cuatro series de estaciones «remotas».
(4)
Los seis centros y la estación terrestres son: los dos centros, redundantes entre sí, que controlan el funcionamiento general del sistema (en lo sucesivo, «centros de control»); el centro de seguridad de Galileo contemplado en el artículo 16 del Reglamento (CE) no 683/2008, que supervisa la seguridad del sistema y de los servicios prestados y que, por motivos de continuidad del servicio, se ha dividido en dos (en lo sucesivo, «centro de seguridad de Galileo»); el centro de servicios, que actúa de interfaz entre el sistema, por un lado, y los usuarios del servicio abierto, el servicio comercial, el servicio de salvaguardia de la vida, por otro (en lo sucesivo, «centro de servicios del GNSS»); el centro que controla la generación de la información necesaria para el funcionamiento del servicio de búsqueda y salvamento y que actúa de interfaz entre el sistema y la organización Cospas-Sarsat (en lo sucesivo, «centro de servicios SAR»); el centro que, por cuenta del gestor del programa e independientemente del explotador, evalúa la calidad de los servicios prestados y comunica a las comunidades de usuarios información en materia de tiempo y geodesia (en lo sucesivo, «centro de prestaciones de Galileo»); y la estación que permite verificar la calidad de las señales emitidas por los satélites en órbita inmediatamente después de su lanzamiento (en lo sucesivo, «estación de prueba en órbita»).
(5)
El emplazamiento de estos centros y estaciones se elige teniendo en cuenta la posible presencia de instalaciones y equipos anteriores adaptados a las tareas asignadas, el cumplimiento de los requisitos de seguridad de cada centro y estación, las restricciones técnicas y presupuestarias de funcionamiento y las exigencias en materia de seguridad nacional de cada Estado miembro.
(6)
Las cuatro series de estaciones «remotas» son: las estaciones de control a distancia y telemetría, que, mediante enlaces ascendentes y descendentes, actúan de relevo entre los satélites y los dos centros de control (en lo sucesivo, «estaciones TTC»); las estaciones de medición de Galileo, que, para permitir la prestación de servicios, por un lado realizan medidas de seudodistancia y, por otro, recogen las señales enviadas por los satélites para controlar la calidad (en lo sucesivo, «estaciones GSS»); las estaciones de carga de los satélites, que transmiten a los satélites los datos necesarios para la prestación de los servicios (en lo sucesivo, «estaciones ULS»); y las estaciones que se ocupan de recoger los datos necesarios para la prestación del servicio de búsqueda y salvamento (en lo sucesivo, «estaciones SAR»).
(7)
El número de estaciones remotas y su emplazamiento se eligen teniendo en cuenta las exigencias geográficas y técnicas relativas a la distribución óptima por todo el planeta, la posible presencia de instalaciones y equipos anteriores adaptados a las tareas asignadas, el cumplimiento de los requisitos de seguridad de cada estación y las exigencias de seguridad nacional de cada Estado miembro. Dado que esta elección depende del nivel de avance de los programas, de sus necesidades y de los cambios en los requisitos logísticos o políticos, el número de estaciones remotas que se van a crear y su emplazamiento solo puede darse a título indicativo.
(8)
Por consiguiente, conviene fijar las etapas de decisión determinantes para la evaluación del establecimiento de los elementos de la red mundial de estaciones terrestres del sistema resultante del programa Galileo.
(9)
Las medidas previstas en la presente Decisión se ajustan al dictamen del Comité establecido en virtud del artículo 19, apartado 1, del Reglamento (CE) no 683/2008.
HA ADOPTADO LA PRESENTE DECISIÓN:
Artículo 1
En el anexo de la presente Decisión figuran las etapas de decisión determinantes para la evaluación de la ejecución del programa Galileo por lo que respecta a los centros y estaciones terrestres que se van a crear en el marco de las fases de desarrollo y despliegue del programa contempladas en el artículo 3, letras b) y c), del Reglamento (CE) no 683/2008.
Artículo 2
La presente Decisión entrará en vigor el día siguiente al de su publicación en el Diario Oficial de la Unión Europea.
Hecho en Bruselas, el 23 de febrero de 2012.