NAŘÍZENÍ KOMISE (EU) č. 223/2012
ze dne 14. března 2012,
kterým se mění nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 2003/2003 o hnojivech za účelem přizpůsobení příloh I a IV technickému pokroku
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 2003/2003 ze dne 13. října 2003 o hnojivech (1), a zejména na čl. 31 odst. 1 a 3 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Článek 3 nařízení (ES) č. 2003/2003 stanoví, že hnojivo, které patří k některému z typů hnojiv uvedených v příloze I daného nařízení a splňuje podmínky stanovené v uvedeném nařízení, může být označeno jako „hnojivo ES“.
(2)
Některé typy hnojiv uvedené v příloze I nařízení (ES) č. 2003/2003 mohou být prodávány pouze ve formě jemného prášku, jiné mohou být prodávány také ve formě suspenze. Hnojiva ve formě suspenze znamenají pro zdraví zemědělců nižší riziko, jestliže jsou používána za podmínek, za kterých by používání jemného prášku mohlo vést k inhalaci prachu. Aby byla snížena expozice zemědělců prachu, měla by být možnost používat suspenze rozšířena na typy manganových hnojiv se stopovými živinami a dále by mělo být zvýšeno množství povolených složek ve stávajících hnojivech ve formě suspenze na bázi boru a mědi.
(3)
Nařízení (ES) č. 2003/2003 předpokládá používání komplexotvorných činidel jako složek hnojiv se stopovými živinami. Žádná taková hnojiva však nebyla označena jako hnojiva ES, protože v příloze I uvedeného nařízení nebyl zatím vytvořen seznam povolených komplexotvorných činidel a protože pro hnojiva obsahující komplexotvorná činidla neexistují označení typu. Vzhledem k tomu, že v současnosti jsou k dispozici vhodná komplexotvorná činidla (soli kyseliny lignosulfonové - dále jen „LS“), měla by tato činidla být doplněna na seznam povolených komplexotvorných činidel a měla by být vytvořena odpovídající označení typu. Stávající označení typu roztokových hnojiv by měla být rovněž upravena, aby umožnila používání komplexotvorných činidel, každý takový roztok by však měl obsahovat nejvýše jedno komplexotvorné činidlo za účelem usnadnění úředních kontrol.
(4)
Nová pravidla pro roztoky a suspenze se stopovými živinami vyžadují změny v označování takových typů hnojiv. Hnojiva označená podle starých pravidel však zůstanou ještě po nějakou dobu na skladech. Výrobcům by proto měla být poskytnuta dostatečná lhůta na přípravu nových označení a prodej stávajících zásob.
(5)
Nařízení (ES) č. 2003/2003 stanoví soubor pravidel pro označování směsí hnojiv se stopovými živinami, ale v příloze I neuvádí odpovídající označení typu. Nařízení (EU) č. 137/2011 zavedlo do přílohy I oddílu E.2 nařízení (ES) č. 2003/2003 tabulku E.2.4, která obsahuje odpovídající označení typu a jasnější pravidla pro směsi hnojiv se stopovými živinami. Tabulka E.2.4 ale vyžaduje, aby při označování byly uváděny určité údaje, což by v některých případech nebylo ve shodě s ustanoveními čl. 6 odst. 6 a čl. 23 odst. 2 nařízení (ES) č. 2003/2003. Tabulka E.2.4 by proto měla být odpovídajícím způsobem změněna. Hospodářským subjektům by mělo být poskytnuto přechodné období, aby měly možnost se přizpůsobit novým pravidlům a vyprodat svoje zásoby směsí hnojiv se stopovými živinami.
(6)
N,N'-di(2-hydroxybenzyl)ethylendiamin-N,N'-dioctová kyselina (dále jen „HBED“) je organické chelátotvorné činidlo pro stopové živiny. Železo chelátované pomocí HBED se používá k nápravě nedostatku železa a odstranění chlorózy u řady ovocných stromů. Odstranění chlorózy a jejích symptomů napomáhá rozvoji olistění, dobrému růstu a vývoji ovoce. Forma železa chelátovaná pomocí HBED byla povolena v Polsku, aniž by došlo k jakýmkoliv negativním vlivům na životní prostředí. HBED by proto měla být doplněna na seznam povolených organických chelátotvorných činidel pro stopové živiny v příloze I nařízení (ES) č. 2003/2003. Je nicméně vhodné stanovit přechodné období, aby HBED byla povolena po zveřejnění odpovídající normy EN.
(7)
Dikyandiamid/1,2,4-triazol (dále jen „DCD/TZ“) a 1,2,4-triazol/3-methylpyrazol (dále jen „TZ/MP“) jsou inhibitory nitrifikace, které jsou používány v kombinaci s hnojivy, která obsahují nutriční dusík v močovinové formě a/nebo ve formě amonných solí. Tyto inhibitory prodlužují dobu dostupnosti dusíku plodinám, omezují vyluhování dusičnanů a snižují emise oxidu dusného do atmosféry.
(8)
Triamid kyseliny N-(2-nitrofenyl)fosforečné (dále jen „2-NPT“) je inhibitor ureázy určený pro dusíkatá hnojiva s obsahem močoviny, který zvyšuje dostupnost dusíku pro rostliny a snižuje emise amoniaku do atmosféry.
(9)
DCD/TZ, TZ/MP a 2-NPT jsou používány v Německu a DCD/TZ a TZ/MP v České republice po mnoho let a zde se prokázalo, že jsou účinné a nepředstavují žádné riziko pro životní prostředí. DCD/TZ, TZ/MP a 2-NPT by proto měly být doplněny na seznam povolených inhibitorů nitrifikace a ureázy v příloze I nařízení (ES) č. 2003/2003, aby se tak zlepšila jejich dostupnost pro zemědělce v Unii.
(10)
Nařízení (ES) č. 2003/2003 požaduje kontrolu hnojiv ES metodami odběru vzorků a analýzy popsanými v příloze IV uvedeného nařízení. Některé z těchto metod ale nejsou mezinárodně uznávány a měly by být nahrazeny normami EN, které byly nedávno vypracovány Evropským výborem pro normalizaci.
(11)
Normy EN jsou obvykle validovány pomocí mezilaboratorních srovnání, aby bylo možno kvantifikovat reprodukovatelnost a opakovatelnost analytických metod. Mělo by se proto rozlišovat mezi validovanými normami EN a nevalidovanými metodami, aby se určily normy EN, které prokázaly svoji statistickou spolehlivost.
(12)
V zájmu zjednodušení právních předpisů a usnadnění budoucích revizí je vhodné nahradit úplné znění analytických metod v příloze IV nařízení (ES) č. 2003/2003 odkazy na normy EN zveřejněné Evropským výborem pro normalizaci.
(13)
Nařízení (ES) č. 2003/2003 by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno.
(14)
Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem výboru zřízeného článkem 32 nařízení (ES) č. 2003/2003,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Změny
1. Příloha I nařízení (ES) č. 2003/2003 se mění v souladu s přílohou I tohoto nařízení.
2. Příloha IV nařízení (ES) č. 2003/2003 se mění v souladu s přílohou II tohoto nařízení.
Článek 2
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Bod 1 písm. a), písm. b) podbod i), písm. c) podbody i) a ii), písm. d) podbod i), písm. e) podbod i), písm. f) podbod i) a bod 2 přílohy I se použijí ode dne 4. dubna 2013.
Příloha I bod 3 položka 11 se použije se ode dne 4. července 2012.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 14. března 2012.
REGLAMENTO (UE) No 223/2012 DE LA COMISIÓN
de 14 de marzo de 2012
por el que se modifica el Reglamento (CE) no 2003/2003 del Parlamento Europeo y del Consejo, relativo a los abonos, para adaptar al progreso técnico sus anexos I y IV
(Texto pertinente a efectos del EEE)
LA COMISIÓN EUROPEA,
Visto el Tratado de Funcionamiento de la Unión Europea,
Visto el Reglamento (CE) no 2003/2003 del Parlamento Europeo y del Consejo, de 13 de octubre de 2003, relativo a los abonos (1), y, en particular, su artículo 31, apartados 1 y 3,
Considerando lo siguiente:
(1)
El artículo 3 del Reglamento (CE) no 2003/2003 establece que podrá denominarse «abono CE» a todo abono perteneciente a uno de los tipos de abonos incluidos en su anexo I que cumpla las condiciones establecidas en dicho Reglamento.
(2)
Entre los tipos de abonos incluidos en el anexo I del Reglamento (CE) no 2003/2003, se encuentran algunos que pueden ser vendidos únicamente en forma de polvo fino y otros que también pueden ser vendidos en forma de suspensión. Los abonos en forma de suspensión entrañan menos riesgos para la salud de los agricultores cuando se utilizan en condiciones en las que el uso de polvo fino conduciría a su inhalación. A fin de reducir la exposición de los agricultores al polvo, la opción de utilizar suspensiones debería ampliarse para incluir tipos de abono con micronutrientes de manganeso, y la gama de ingredientes permitidos en las suspensiones de abono de boro y cobre existentes también debería ampliarse.
(3)
El Reglamento (CE) no 2003/2003 prevé el uso de agentes complejantes como ingredientes de abonos que contienen micronutrientes. Sin embargo, ningún abono de ese tipo ha sido designado «abono CE» porque aún no se ha establecido una lista de agentes complejantes autorizados en el anexo I de dicho Reglamento, y porque no existen denominaciones de tipo para los abonos que contienen agentes complejantes. Dado que ya hay agentes complejantes adecuados disponibles (sales del ácido lignosulfónico, en lo sucesivo «LS»), estos deberían añadirse a la lista de agentes complejantes autorizados y deberían crearse las denominaciones de tipo correspondientes. Las denominaciones de tipo existentes en lo relativo a los abonos en solución deberían adaptarse también para permitir el uso de agentes complejantes, si bien cada solución de ese tipo no debería contener más de un agente complejante, con el fin de facilitar los controles oficiales.
(4)
Las nuevas normas relativas a las soluciones y suspensiones de micronutrientes exigen que se vuelvan a etiquetar estos tipos de abonos. Sin embargo, los abonos etiquetados con arreglo a las antiguas normas seguirán estando disponibles durante cierto tiempo. Por consiguiente, debería concederse a los fabricantes tiempo suficiente para preparar las nuevas etiquetas y vender todas las existencias disponibles.
(5)
El Reglamento (CE) no 2003/2003 establece una serie de normas relativas al etiquetado de los abonos con micronutrientes mezclados, pero no las establece respecto a las correspondientes denominaciones de tipo en su anexo I. El Reglamento (UE) no 137/2011 introdujo el cuadro E.2.4 en la letra E.2 del anexo I del Reglamento (CE) no 2003/2003, que contiene las correspondientes denominaciones de tipo y normas más claras respecto de las mezclas de abonos con micronutrientes. Sin embargo, el cuadro E.2.4 requiere determinada información sobre el etiquetado, que, en algunos casos, no sería conforme con la requerida en el artículo 6, apartado 6, y en el artículo 23, apartado 2, del Reglamento (CE) no 2003/2003. Procede, pues, modificar el cuadro E.2.4 en consecuencia. Debe establecerse un período de transición para permitir que todos los operadores económicos se adapten a las nuevas normas y vendan sus existencias de abonos con micronutrientes mezclados.
(6)
El ácido etilendiamino-N,N'-di(2-hidroxibenzil) N,N'-diacético (en lo sucesivo, «HBED») es un agente orgánico quelante para micronutrientes. En concreto, el hierro quelado con HBED se utiliza para corregir las carencias en hierro y remediar la clorosis férrica de una gran variedad de frutales. La eliminación de la clorosis férrica y sus síntomas permite garantizar un follaje verde, un buen crecimiento y el desarrollo del fruto. La forma de HBED quelada con hierro ha sido autorizada en Polonia, sin que haya tenido consecuencias nocivas para el medio ambiente. Por consiguiente, debe añadirse el HBED a la lista de agentes orgánicos quelantes autorizados para micronutrientes del anexo I del Reglamento (CE) no 2003/2003. No obstante, es conveniente prever un período de transición con el fin de que se autorice el HBED tras la publicación de la correspondiente norma EN.
(7)
La diciandiamida/1,2,4 triazol (en lo sucesivo, «DCD/TZ») y el 1,2,4 triazol/3-metilpirazol (en lo sucesivo, «TZ/MP») son inhibidores de la nitrificación que se usan en combinación con abonos que contienen el nitrógeno nutriente en forma de urea y/o sales amoniacales. Estos inhibidores prolongan la disponibilidad del nitrógeno en los cultivos y reducen tanto la lixiviación de los nitratos como las emisiones de óxido nitroso a la atmósfera.
(8)
La N-(2-nitrofenil) triamida de ácido fosfórico (en lo sucesivo, «2-NPT») es un inhibidor de la ureasa diseñado para que los abonos nitrogenados que contienen urea prolonguen la disponibilidad de nitrógeno para las plantas, al tiempo que reducen las emisiones de amoníaco a la atmósfera.
(9)
DCD/TZ, TZ/MP y 2-NPT se han venido utilizando durante muchos años en Alemania, y DCD/TZ y TZ/MP, en la República Checa, donde han demostrado que son eficaces y no suponen ningún riesgo para el medio ambiente. Por consiguiente, DCD/TZ, TZ/MP y 2-NPT deben añadirse a la lista de inhibidores de la nitrificación y de la ureasa del anexo I del Reglamento (CE) no 2003/2003 para hacerlos más accesibles a los agricultores de toda la Unión.
(10)
El Reglamento (CE) no 2003/2003 exige el control de los abonos CE de acuerdo con los métodos de toma de muestras y de análisis descritos en su anexo IV. Sin embargo, algunos de estos métodos no están reconocidos internacionalmente y deben ser sustituidos por las normas EN elaboradas recientemente por el Comité Europeo de Normalización.
(11)
Las normas EN se validan habitualmente mediante una comparación interlaboratorios con el fin de cuantificar la reproducibilidad y la repetibilidad de los métodos analíticos. Por consiguiente, debe hacerse una distinción entre las normas EN validadas y los métodos no validados para identificar las normas EN que han demostrado fiabilidad estadística.
(12)
Para simplificar la legislación y facilitar futuras revisiones, conviene sustituir el texto íntegro de los métodos analíticos del anexo IV del Reglamento (CE) no 2003/2003 por referencias a las normas EN publicadas por el Comité europeo de normalización.
(13)
Procede, por tanto, modificar el Reglamento (CE) no 2003/2003 en consonancia.
(14)
Las medidas previstas en el presente Reglamento se ajustan al dictamen del Comité establecido por el artículo 32 del Reglamento (CE) no 2003/2003.
HA ADOPTADO EL PRESENTE REGLAMENTO:
Artículo 1
Modificaciones
1. El anexo I del Reglamento (CE) no 2003/2003 queda modificado con arreglo a lo dispuesto en el anexo I del presente Reglamento.
2. El anexo IV del Reglamento (CE) no 2003/2003 queda modificado con arreglo a lo dispuesto en el anexo II del presente Reglamento.
Artículo 2
Entrada en vigor
El presente Reglamento entrará en vigor el vigésimo día siguiente al de su publicación en el Diario Oficial de la Unión Europea.
En el anexo I, el punto 1, letra a); letra b), inciso i); letra c), incisos i) y ii); letra d), inciso i); letra e), inciso i); letra f), inciso i); y el punto 2 se aplicarán a partir del 4 de abril de 2013.
En el anexo I, punto 3, el apartado 11 será aplicable a partir del 4 de julio de 2012.
El presente Reglamento será obligatorio en todos sus elementos y directamente aplicable en cada Estado miembro.
Hecho en Bruselas, el 14 de marzo de 2012.