ROZHODNUTÍ RADY
ze dne 10. prosince 2010
o státní podpoře k usnadnění uzavírání nekonkurenceschopných uhelných dolů
(2010/787/EU)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 107 odst. 3 písm. e) této smlouvy,
s ohledem na návrh Evropské komise,
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu (1),
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Platnost nařízení Rady (ES) č. 1407/2002 ze dne 23. července 2002 o státní podpoře uhelnému průmyslu (2) končí dne 31. prosince 2010.
(2)
Malý podíl subvencovaného uhlí na celkové skladbě zdrojů energie již neodůvodňuje zachování těchto subvencí k zabezpečení zásobování energií na úrovni Unie.
(3)
Politiky Unie zaměřené na podporu obnovitelných zdrojů energie a udržitelného a bezpečného nízkouhlíkové hospodářství neodůvodňují časově neomezenou podporu pro nekonkurenceschopné uhelné doly. Kategorie podpory povolené podle nařízení (ES) č. 1407/2002 by proto neměly být stanoveny na neomezeně dlouhou dobu.
(4)
V případě neexistence odvětvových pravidel pro státní podporu se však na odvětví těžby uhlí použijí pouze obecná pravidla pro státní podporu. Za těchto podmínek může nastat situace, kdy nekonkurenceschopné uhelné doly využívající v současnosti podporu podle nařízení (ES) č. 1407/2002 již nemusí být způsobilé pro tuto podporu a mohou být nuceny ukončit svou činnost.
(5)
Aniž jsou dotčena obecná pravidla pro státní podporu, měly by mít členské státy možnost přijmout opatření ke zmírnění sociálních a regionálních důsledků uzavření těchto dolů, jako například postupné a řádné ukončení činností v rámci plánu na definitivní uzavření nebo financování mimořádných nákladů, zejména závazků vzniklých v minulosti.
(6)
Toto rozhodnutí znamená pro odvětví těžby uhlí přechod z odvětvových pravidel na obecná pravidla pro státní podporu vztahující se na všechna odvětví.
(7)
Aby na vnitřním trhu docházelo co nejméně k narušení hospodářské soutěže v důsledku státní podpory a aby bylo usnadněno uzavírání nekonkurenceschopných uhelných dolů, je potřeba, aby tato podpora byla postupně snižována a aby byla důsledně omezena na uhelné těžební jednotky, u nichž se plánuje jejich definitivní uzavření.
(8)
V zájmu zmírnění dopadů těžby uhlí uhelními těžebními jednotkami, kterým je poskytnuta podpora na uzavření, na životní prostředí by měly členské státy přijmout plán vhodných opatření, například v oblasti energetické účinnosti, obnovitelných zdrojů energie nebo zachycování a ukládání uhlíku.
(9)
Podniky by rovněž měly být způsobilé k získání podpory určené k pokrytí nákladů, které v souladu s běžnou účetní praxí neovlivňují výrobní náklady přímo. Tato podpora je určena k pokrytí mimořádných nákladů vyplývajících z uzavření uhelných těžebních jednotek těchto podniků. S cílem předejít tomu, aby tuto podporu neoprávněně využívaly podniky, jež uzavírají pouze některé těžební lokality, měly by dotyčné podniky vést účetnictví odděleně pro každou uhelnou těžební jednotku.
(10)
Evropská komise by při plnění své úlohy podle tohoto rozhodnutí měla zajistit, aby byly zavedeny, zachovány a dodržovány obvyklé podmínky hospodářské soutěže. Zvláště pokud jde o trh s elektrickou energií, neměla by podpora poskytovaná uhelnému průmyslu být taková, aby ovlivňovala výrobce elektřiny při volbě zdrojů zásobování primární energií. Ceny a množství uhlí by tedy měly být určovány svobodnou dohodou smluvních stran na základě podmínek převládajících na světovém trhu.
(11)
Tímto rozhodnutím se nevylučuje, že podpora poskytnutá uhelnému průmyslu může být považována za slučitelnou s vnitřním trhem z jiných důvodů. Není-li stanoveno jinak, uplatňují se v této souvislosti i nadále v mezích maximální výše podpory další zvláštní pravidla, zejména pravidla týkající se státní podpory pro výzkum, rozvoj a inovace, podpory na ochranu životního prostředí či podpory pro vzdělávací činnosti.
(12)
Komise by měla posoudit opatření oznámená na základě tohoto rozhodnutí a přijmout rozhodnutí v souladu s požadavky podle nařízení Rady (ES) č. 659/1999 ze dne 22. března 1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 93 Smlouvy o ES (3).
(13)
V zájmu kontinuity mezi opatřeními stanovenými v nařízení (ES) č. 1407/2002 a opatřeními uvedenými v tomto rozhodnutí by se toto rozhodnutí mělo použít od 1. ledna 2011,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
KAPITOLA I
ÚVODNÍ USTANOVENÍ
Článek 1
Definice
Pro účely tohoto rozhodnutí se rozumí:
a)
„uhlím“ uhlí vysoké, střední a nízké kvality, kategorie A a B, ve smyslu mezinárodního systému kodifikace uhlí stanoveného Evropskou hospodářskou komisí OSN (4);
b)
„uzavřením“ trvalé ukončení těžby a prodeje uhlí;
c)
„plánem na uzavření“ plán vypracovaný členským státem, který stanoví opatření vedoucí ke konečnému uzavření uhelných těžebních jednotek;
d)
„uhelnou těžební jednotkou“ podzemní nebo povrchové uhelné dílo a související infrastruktura, jež může vytěžit surové uhlí nezávisle na jiných částech podniku;
e)
„těžebním rokem“ kalendářní rok či jiné dvanáctiměsíční období, jež slouží ve smlouvách v uhelném průmyslu jako referenční období;
f)
„výrobními náklady“ celkové náklady spojené se stávající těžbou, včetně nákladů na těžební činnosti, na úpravu uhlí, zejména praní a třídění, a na přepravu uhlí do místa zužitkování, běžné odpisy a tržní úroky z vypůjčeného kapitálu;
g)
„běžnými výrobními ztrátami“ kladný rozdíl mezi náklady na těžbu uhlí a prodejní cenou v místě zužitkování svobodně dohodnutou mezi smluvními stranami s ohledem na podmínky na světovém trhu.
KAPITOLA II
SLUČITELNOST PODPORY
Článek 2
Zásada
1. V souvislosti s konečným uzavřením nekonkurenceschopných dolů může být podpora pro uhelný průmysl považována za slučitelnou s řádným fungováním vnitřního trhu, pokud je v souladu s ustanoveními tohoto rozhodnutí.
2. Podpora se vztahuje pouze na náklady spojené s uhlím určeným k výrobě elektřiny, ke kombinované výrobě tepla a elektřiny, k výrobě koksu a paliva pro vysoké pece v ocelářském průmyslu, pokud k jeho využití dochází v Unii.
Článek 3
Podpora na uzavření
1. Podporu podniku určenou výslovně k pokrytí běžných výrobních ztrát uhelných těžebních jednotek lze považovat za slučitelnou s vnitřním trhem pouze tehdy, splňuje-li tyto podmínky:
a)
provoz dotčených uhelných těžebních jednotek musí být zahrnut do plánu na uzavření, jehož konečný termín je stanoven nejpozději na 31. prosince 2018;
b)
dotčené uhelné těžební jednotky musí být s konečnou platností uzavřeny v souladu s plánem na uzavření;
c)
oznámená podpora nesmí přesáhnout rozdíl mezi předvídatelnými výrobními náklady a předvídatelným výnosem za těžební rok. Skutečně vyplacená podpora podléhá roční korekci podle skutečných nákladů a výnosů, která se provede nejpozději do konce těžebního roku, jenž následuje po roce, na který byla podpora poskytnuta;
d)
výše podpory na tunu měrného paliva nesmí v místě zužitkování způsobit snížení cen uhlí pocházejícího z Unie pod úroveň cen uhlí podobné kvality ze třetích zemí;
e)
dotčené uhelné těžební jednotky musí vykazovat činnost ke dni 31. prosince 2009;
f)
celková výše podpory na uzavření poskytnutá členským státem musí mít klesající tendenci; ke konci roku 2013 musí být snížena alespoň o 25 %, ke konci roku 2015 o 40 %, ke konci roku 2016 o 60 % a ke konci roku 2017 o 75 % ve vztahu k podpoře poskytnuté v roce 2011;
g)
celková výše podpory na uzavření poskytnutá uhelnému průmyslu v členském státě nesmí v žádném roce následujícím po roce 2010 překročit výši podpory, která byla poskytnuta tímto členským státem a schválená Komisí v souladu s články 4 a 5 nařízení (ES) č. 1407/2002 na rok 2010;
h)
členské státy musí přijmout plán opatření zaměřených na zmírnění dopadů těžby uhlí uhelními těžebními jednotkami, kterým je poskytnuta podpora podle tohoto článku, na životní prostředí, například v oblasti energetické účinnosti, obnovitelných zdrojů energie nebo zachycování a ukládání uhlíku.
2. Zařazením opatření představujících státní podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 Smlouvy do plánu uvedeného v odst. 1 písm. h) nesmí být dotčeny oznamovací povinnost a povinnost neprovádět daná opatření, které mají ve vztahu k těmto opatřením podle čl. 108 odst. 3 Smlouvy členské státy, ani slučitelnost těchto opatření s vnitřním trhem.
3. Nejsou-li uhelné těžební jednotky, kterým je poskytována podpora podle odstavce 1, uzavřeny ke dni stanovenému v plánu na uzavření, jenž schválila Komise, získá dotyčný členský stát zpět veškerou podporu poskytnutou za celé období, jehož se plán na uzavření týká.
Článek 4
Podpora na pokrytí mimořádných nákladů
1. Státní podporu poskytnutou podnikům, které provádějí nebo prováděly činnost související s těžbou uhlí, aby mohly pokrýt náklady, jež vznikají nebo vznikly v souvislosti s uzavřením uhelných těžebních jednotek a které nesouvisejí se současnou těžbou, lze považovat za slučitelnou s vnitřním trhem, pokud její výše nepřesahuje zmíněné náklady. Tato podpora může být použita k pokrytí:
a)
nákladů a nákladových rezerv podniků, které uzavírají nebo uzavřely uhelné těžební jednotky, včetně podniků, které využívají podporu na uzavření;
b)
nákladů vzniklých několika podnikům.
2. Kategorie nákladů, na něž se vztahuje odstavec 1, jsou vymezeny v příloze. Odstavec 1 se nepoužije na náklady vyplývající z nedodržování předpisů v oblasti ochrany životního prostředí.
Článek 5
Kumulace
1. Maximální výše podpory schválená podle tohoto rozhodnutí platí bez ohledu na to, zda je podpora financována zcela členským státem nebo zda je částečně financována Unií.
2. Podporu schválenou podle tohoto rozhodnutí nelze kombinovat s jinou státní podporou ve smyslu čl. 107 odst. 1 Smlouvy nebo s jinými formami financování stejných způsobilých nákladů z prostředků Unie, pokud v důsledku tohoto překrývání je částka podpory vyšší než částka schválená podle ustanovení tohoto rozhodnutí.
Článek 6
Oddělení účetnictví
Veškerá podpora, kterou podniky obdržely, se vykazuje v ve výsledovce jako zvláštní položka výnosů, odděleně od obratu. Podniky, jež jsou příjemci podpory podle tohoto rozhodnutí a jež po uzavření některých nebo všech uhelných těžebních jednotek pokračují v obchodní nebo provozní činnosti, vedou pro každou uhelnou těžební jednotku a pro hospodářské činnosti, které nesouvisejí s těžbou uhlí, přesné a oddělené účetnictví. Podpora poskytovaná podle tohoto rozhodnutí je spravována tak, aby ji nebylo možno převést na jiné uhelné těžební jednotky, jež nejsou součástí plánu na uzavření, nebo na jiné hospodářské činnosti téhož podniku.
KAPITOLA III
POSTUPY
Článek 7
Informace poskytované členskými státy
1. Kromě nařízení Rady (ES) č. 659/1999 se na podporu podle tohoto rozhodnutí použijí zvláštní pravidla stanovená v odstavcích 2 až 6.
2. Členské státy, jež zamýšlejí poskytnout podporu na uzavření uvedenou v článku 3, předloží Komisi plán na uzavření dotčených uhelných těžebních jednotek. Tento plán obsahuje alespoň tyto prvky:
a)
identifikaci uhelných těžebních jednotek;
b)
skutečné nebo odhadované výrobní náklady každé uhelné těžební jednotky za těžební rok;
c)
odhad těžby uhlí za těžební rok za uhelné těžební jednotky, jichž se týká plán na uzavření;
d)
odhad výše podpory na uzavření za těžební rok.
3. Členské státy oznámí Komisi veškeré změny plánu na uzavření.
4. Členské státy oznámí veškerou podporu, kterou během těžebního roku zamýšlejí poskytnout uhelnému průmyslu podle tohoto rozhodnutí. Předloží Komisi všechny podrobnosti týkající se výpočtu předvídatelných výrobních nákladů a jejich vztahu k plánům na uzavření oznámeným Komisi podle odstavce 2.
5. Členské státy informují Komisi o výši podpory a o výpočtu podpory skutečně vyplacené v průběhu těžebního roku, a to nejpozději do šesti měsíců od konce tohoto těžebního roku. Členské státy informují Komisi o veškerých opravách částek původně vyplacených v průběhu daného těžebního roku před koncem následujícího těžebního roku.
6. Při oznámení podpor podle článků 3 a 4 a při informování Komise o skutečně vyplacených podporách poskytnou členské státy veškeré informace, jež Komise potřebuje k ověření toho, zda byla dodržena ustanovení tohoto rozhodnutí.
KAPITOLA IV
ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 8
Prováděcí opatření
Komise přijme veškerá nezbytná opatření k provedení tohoto rozhodnutí. V mezích stanovených tímto rozhodnutím může vytvořit společný rámec pro sdělování informací podle článku 7.
Článek 9
Vstup v platnost
Toto rozhodnutí vstupuje v platnost prvním dnem po zveřejnění v Úředním věstníku Evropské unie.
Použije se ode dne 1. ledna 2011.
Pozbývá platnosti dne 31. prosince 2027.
V Bruselu dne 10. prosince 2010.
DECISIÓN DEL CONSEJO
de 10 de diciembre de 2010
relativa a las ayudas estatales destinadas a facilitar el cierre de minas de carbón no competitivas
(2010/787/UE)
EL CONSEJO DE LA UNIÓN EUROPEA,
Visto el Tratado de Funcionamiento de la Unión Europea, y en particular su artículo 107, apartado 3, letra e),
Vista la propuesta de la Comisión Europea,
Visto el dictamen del Parlamento Europeo (1),
Considerando lo siguiente:
(1)
El Reglamento (CE) no 1407/2002 del Consejo, de 23 de julio de 2002, sobre las ayudas estatales a la industria del carbón (2) expira el 31 de diciembre de 2010.
(2)
La pequeña contribución del carbón subvencionado a la combinación energética global ya no justifica el mantenimiento de estas subvenciones con el fin de garantizar el suministro de energía en la Unión.
(3)
La política de la Unión de fomento de las fuentes de energía renovables y de una economía sostenible y segura de baja producción de carbono no justifican el apoyo indefinido a las minas de carbón no competitivas. Así pues, las categorías de ayuda permitidas por el Reglamento (CE) no 1407/2002 no deben mantenerse indefinidamente.
(4)
Sin embargo, a falta de normas sectoriales sobre ayudas estatales, solo se aplican al carbón las normas generales sobre ayudas estatales. En este contexto, es posible que las minas de carbón no competitivas, que actualmente se benefician de ayudas al amparo del Reglamento (CE) no 1407/2002, ya no puedan optar a ellas y quizás se vean forzadas a cerrar.
(5)
Sin perjuicio de las normas generales sobre ayudas estatales, los Estados miembros deben poder tomar medidas para aliviar las consecuencias sociales y regionales del cierre de esas minas, es decir, el cese ordenado de las actividades en el contexto de un plan de cierre irrevocable de la mina y/o la financiación de costes excepcionales, en particular las cargas heredadas del pasado.
(6)
La presente Decisión supone la transición, para el sector del carbón, de las normas sectoriales a las normas generales sobre ayudas estatales, aplicables a todos los sectores.
(7)
Para minimizar el falseamiento de la competencia en el mercado interior derivado de las ayudas estatales destinadas a facilitar el cierre de las minas de carbón no competitivas, tales ayudas deben ser decrecientes y limitarse estrictamente a las unidades de producción de carbón cuyo cierre está planificado irrevocablemente.
(8)
Con el fin de mitigar el impacto medioambiental de la producción de carbón por parte de unidades de producción de carbón a las que se concedieron ayudas al cierre, los Estados miembros deben establecer un plan de medidas apropiadas, por ejemplo, en el ámbito de la eficiencia energética, la energía renovable o la captura y el almacenamiento del carbono.
(9)
Las empresas deben poder optar a ayudas para cubrir los costes que, de conformidad con la práctica contable normal, no afectan directamente al coste de producción. Esas ayudas se orientan a cubrir costes excepcionales que son fruto del cierre de sus unidades de producción de carbón. Para evitar que esas ayudas beneficien indebidamente a empresas que solo cierran algunos de sus sitios de producción, las empresas interesadas deben llevar cuentas separadas para cada una de sus unidades de producción de carbón.
(10)
En el desempeño de sus funciones en virtud de la presente Decisión, la Comisión debe velar por que se establezcan, mantengan y respeten condiciones normales de competencia. Por lo que se refiere más especialmente al mercado de la electricidad, las ayudas al sector del carbón no deben poder afectar a la elección de los productores de electricidad de las fuentes de suministro de energía primaria. Por lo tanto, los precios y cantidades de carbón deben acordarse libremente entre las partes contratantes teniendo en cuenta las condiciones imperantes en el mercado mundial.
(11)
La aplicación de la presente Decisión no debe ser óbice para que las ayudas al sector del carbón puedan considerarse compatible con el mercado interior por otros motivos. En este contexto, otras normas específicas, en particular las relativas a las ayudas estatales a la investigación, el desarrollo y la innovación, las ayudas a la protección del medio ambiente y las ayudas a las actividades de formación, seguirán aplicándose dentro de los límites de las intensidades máximas de ayuda, salvo que se disponga otra cosa.
(12)
La Comisión debe evaluar las medidas notificadas sobre la base de la presente Decisión y adoptar decisiones de conformidad con el Reglamento (CE) no 659/1999 del Consejo, de 22 de marzo de 1999, por el que se establecen disposiciones de aplicación del artículo 93 del Tratado CE (3).
(13)
A fin de evitar cualquier discontinuidad entre las medidas contempladas en el Reglamento (CE) no 1407/2002 y las medidas previstas en la presente Decisión, esta debe aplicarse a partir del 1 de enero de 2011.
HA ADOPTADO LA PRESENTE DECISIÓN:
CAPÍTULO 1
PREÁMBULO
Artículo 1
Definiciones
A efectos de la presente Decisión serán de aplicación las siguientes definiciones:
a) «carbón»: los carbones de rango superior, rango medio y rango inferior de clase A y B, con arreglo a la clasificación del Sistema internacional de codificación del carbón de la Comisión Económica para Europa de las Naciones Unidas (4);
b) «cierre»: el cese permanente de la producción y venta de carbón;
c) «plan de cierre»: el plan establecido por un Estado miembro en el que se prevén medidas que lleven al cierre definitivo de unidades de producción de carbón;
d) «unidad de producción de carbón»: el conjunto de los lugares de extracción de carbón y de las infraestructuras que les dan servicio, subterráneas o a cielo abierto, que pueden producir carbón bruto de forma independiente de otras partes de la empresa;
e) «ejercicio carbonero»: el año civil u otro período de doce meses utilizado como referencia para los contratos en el sector del carbón;
f) «costes de producción»: los costes relacionados con la producción corriente, con inclusión de las operaciones de extracción, las de acondicionamiento del carbón, y especialmente el lavado, el calibrado y la selección, y el transporte al punto de utilización, la amortización normal y los costes sobre el capital prestado basados en los tipos de interés del mercado;
g) «pérdidas de la producción corriente»: la diferencia positiva entre el coste de producción del carbón y el precio de venta en el punto de utilización acordado libremente entre las partes contratantes, teniendo en cuenta las condiciones que prevalezcan en el mercado mundial.
CAPÍTULO 2
COMPATIBILIDAD DE LAS AYUDAS
Artículo 2
Principio
1. En el contexto del cierre de minas no competitivas, las ayudas a la industria del carbón podrán considerarse compatibles con el correcto funcionamiento del mercado interior si cumplen lo dispuesto en la presente Decisión.
2. Las ayudas cubrirán exclusivamente los costes relacionados con el carbón destinado a la producción de electricidad, a la producción combinada de calor y electricidad, a la producción de coque y a la alimentación de los altos hornos del sector siderúrgico, cuando su utilización tenga lugar dentro de la Unión.
Artículo 3
Ayudas al cierre
1. Las ayudas a una empresa destinadas específicamente a cubrir las pérdidas de la producción corriente de las unidades de producción podrán considerarse compatibles con el mercado interior siempre que respeten las condiciones siguientes:
a)
la explotación de dichas unidades de producción de carbón se inscribirá en un plan de cierre que llegue a su término a más tardar el 31 de diciembre de 2018;
b)
las unidades de producción de carbón afectadas deberán cerrarse definitivamente de conformidad con el plan de cierre;
c)
las ayudas notificadas no superarán la diferencia entre el coste de producción previsible y el ingreso previsible para un ejercicio carbonero. Las ayudas efectivamente abonadas serán objeto de una regularización anual, basada en los costes y los ingresos reales, a más tardar antes de que finalice el ejercicio carbonero siguiente a aquél para el que se hayan concedido;
d)
el importe de las ayudas por tonelada equivalente de carbón no podrá tener como consecuencia que los precios del carbón de la Unión en el punto de utilización sean inferiores a los del carbón de calidad similar procedente de terceros países;
e)
las unidades de producción de carbón afectadas deberán haber estado en actividad el 31 de diciembre de 2009;
f)
el volumen global de las ayudas al cierre concedidas por un Estado miembro deberá seguir una tendencia decreciente: de la ayuda concedida en 2011, la reducción no deberá ser inferior al 25 % a más tardar a finales de 2013, al 40 % a más tardar a finales de 2015, al 60 % a más tardar a finales de 2016 y al 75 % a más tardar a finales de 2017;
g)
el volumen global de las ayudas al cierre en el sector del carbón de un Estado miembro no deberá exceder, durante cualquier año siguiente a 2010, el importe de las ayudas concedidas por ese Estado miembro y autorizadas por la Comisión de conformidad con los artículos 4 y 5 del Reglamento (CE) no 1407/2002 para el año 2010;
h)
los Estados miembros deberán establecer un plan de adopción de medidas destinadas a mitigar el impacto medioambiental de la producción de carbón por unidades de producción a las que se haya concedido ayudas en virtud del presente artículo, por ejemplo, en el ámbito de la eficiencia energética, la energía renovable o la captura y el almacenamiento del carbono.
2. La inclusión, en el plan contemplado en el apartado 1, letra h), de medidas constitutivas de ayudas estatales en el sentido del artículo 107, apartado 1, del Tratado se entenderá sin perjuicio de las obligaciones de notificación y suspensión impuestas a los Estados miembros con respecto a tales medidas en virtud del artículo 108, apartado 3, del Tratado, y de la compatibilidad de estas medidas con el mercado interior.
3. Si las unidades de producción a las cuales se conceden las ayudas de conformidad con el apartado 1 no están cerradas en la fecha fijada en el plan de cierre autorizado por la Comisión, el Estado miembro interesado recuperará todas las ayudas concedidas correspondientes a todo el período cubierto por el plan de cierre.
Artículo 4
Ayudas para cubrir costes excepcionales
1. Las ayudas estatales concedidas a las empresas que lleven a cabo o hayan llevado a cabo una actividad relacionada con la producción de carbón, a fin de que puedan cubrir los costes que se produzcan o se hayan producido a causa del cierre de unidades de producción de carbón y que no estén relacionados con la producción corriente, podrán considerarse compatibles con el mercado interior si su importe no supera dichos costes. Mediante estas ayudas podrán cubrirse:
a)
los costes y provisiones de costes, a cargo únicamente de aquellas empresas que estén cerrando o hayan cerrado unidades de producción de carbón, incluidas las empresas que se beneficien de ayudas al cierre;
b)
los costes a cargo de varias empresas.
2. Las categorías de costes contempladas en el apartado 1 se definen en el anexo. El apartado 1 no se aplicará a los costes resultantes del incumplimiento de las normas medioambientales.
Artículo 5
Acumulación
1. La cantidad máxima de ayuda autorizada conforme a la presente Decisión se aplicará independientemente de que las ayudas sean financiadas en su totalidad por los Estados miembros o parcialmente por la Unión.
2. Las ayudas autorizadas en virtud de la presente Decisión no se combinarán con otras ayudas estatales en el sentido del artículo 107, apartado 1, del Tratado ni con otras formas de financiación de la Unión de los mismos costes subvencionables, si su superposición da lugar a una cantidad de ayuda superior a la autorizada en virtud de la presente Decisión.
Artículo 6
Separación de cuentas
Cualquier ayuda recibida por una empresa se consignará en la cuenta de resultados como un ingreso diferenciado del volumen de negocios. Las empresas beneficiarias de ayudas en virtud de la presente Decisión y que continúen comerciando u operando tras el cierre de algunas o la totalidad de sus unidades de producción de carbón llevarán cuentas exactas y separadas para cada una de dichas unidades y para las otras actividades económicas que no están relacionadas con la explotación hullera. Las ayudas concedidas en virtud de la presente Decisión se gestionarán sin ninguna posibilidad de transferencia a otras unidades de producción de carbón que no formen parte del plan de cierre o de otras actividades económicas de la misma empresa.
CAPÍTULO 3
PROCEDIMIENTO
Artículo 7
Información que deberán facilitar los Estados miembros
1. Además de estar sujetas al Reglamento (CE) no 659/1999, serán de aplicación a las ayudas contempladas en la presente Decisión las normas especiales establecidas en los apartados 2 a 6.
2. Los Estados miembros que se propongan conceder las ayudas al cierre contempladas en el artículo 3 notificarán a la Comisión un plan de cierre de las unidades de producción de carbón afectadas. En el plan, como mínimo, figurarán los siguientes datos:
a)
una relación de las unidades de producción de carbón;
b)
para cada unidad de producción de carbón, los costes de producción reales o estimados por ejercicio carbonero;
c)
la producción de carbón estimada, por ejercicio carbonero, de las unidades de producción de carbón que formen parte del plan de cierre;
d)
el importe estimado de las ayudas al cierre por ejercicio carbonero.
3. Los Estados miembros notificarán a la Comisión toda modificación del plan de cierre.
4. Los Estados miembros notificarán toda las ayudas que se propongan conceder al sector del carbón en virtud de la presente Decisión durante un ejercicio carbonero. Asimismo, presentarán a la Comisión toda la información sobre el cálculo de las previsiones de costes de producción, indicando la relación con los planes de cierre notificados a la Comisión con arreglo al apartado 2.
5. A más tardar seis meses después del cierre del ejercicio de que se trate, los Estados miembros informarán a la Comisión del importe y del cálculo de las ayudas efectivamente abonadas durante un ejercicio carbonero. Cuando se realicen regularizaciones con respecto a las cantidades abonadas inicialmente durante un determinado ejercicio carbonero, los Estados miembros informarán a la Comisión antes de que finalice el siguiente ejercicio carbonero.
6. En el momento de la notificación de las ayudas mencionadas en los artículos 3 y 4 y cuando informen a la Comisión sobre las ayudas efectivamente abonadas, los Estados miembros comunicarán toda la información necesaria para que la Comisión verifique el cumplimiento de lo dispuesto en la presente Decisión.
CAPÍTULO 4
DISPOSICIONES FINALES
Artículo 8
Medidas de aplicación
La Comisión tomará todas las medidas necesarias para la aplicación de la presente Decisión. Podrá, dentro de los límites fijados por la presente Decisión, establecer un marco común para la comunicación de la información contemplada en el artículo 7.
Artículo 9
Entrada en vigor
La presente Decisión entrará en vigor al día siguiente de su publicación en el Diario Oficial de la Unión Europea.
Será aplicable a partir del 1 de enero de 2011.
La presente Decisión expirará el 31 de diciembre de 2027.
Hecho en Bruselas, el 10 de diciembre de 2010.