ROZHODNUTÍ KOMISE
ze dne 29. června 2011
týkající se státních podpor v odvětví zpracování uhynulých zvířat v roce 2003 - státní podpora C 23/05 (ex NN 8/04 a N 515/03)
(oznámeno pod číslem K(2011) 4425)
(Pouze francouzské znění je závazné)
(Text s významem pro EHP)
(2011/651/EU)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 108 odst. 2 této smlouvy,
vzhledem k těmto důvodům:
I. POSTUP
(1)
Dopisem ze dne 7. listopadu 2003 oznámilo stále zastoupení Francie při Evropské unii v souladu s čl. 108 odst. 3 Smlouvy o fungování Evropské unie (dále jen „Smlouva o fungování EU“) (1) Komisi, že některé podniky, které prodávají maso pro účely maloobchodu, budou osvobozeny od asanační dávky.
(2)
Původní oznámení se týkalo jednak podpor udělených v roce 2003 a zároveň podpor plánovaných na rok 2004. Protože část podpor již byla přidělena, rozhodla se tehdy Komise, že spis rozdělí. Toto rozhodnutí se v rámci podpor přidělených v roce 2003 zabývá pouze osvobozením od asanační daně.
(3)
Asanační dávka byla zrušena v dne 1. ledna 2004. Poté bylo financování veřejné služby zpracování uhynulých zvířat zajištěno zavedením „daně z porážky“, proti které Komise nevznesla námitky (2).
(4)
V rámci přezkoumání spisu o „dani z porážky“ (státní podpora N 515 A/03) zaslaly francouzské orgány Komisi příslušné informace k danému případu, zejména dopisem ze dne 29. prosince 2003.
(5)
Dopisem ze dne 7. dubna 2005, zaevidovaným dne 12. dubna 2005, francouzské orgány předložily doplňující informace, jež Komise požadovala dopisem ze dne 4. března 2005.
(6)
Komise ve věci předmětné podpory zahájila řízení v souladu s čl. 108 odst. 2 Smlouvy o fungování EU, a to dopisem č. SG(2005)D/202956 ze dne 7. července 2005.
(7)
Rozhodnutí Komise o zahájení řízení bylo zveřejněno v Úředním věstníku Evropské unie (3). Komise vyzvala ostatní členské státy a třetí zúčastněné strany k podání připomínek k dotyčným podporám.
(8)
Francouzské orgány zaslaly své připomínky v dopisech ze dne 20. září 2005 a 15. listopadu 2005, které byly zaevidovány dne 17. listopadu 2005.
(9)
Komise obdržela připomínky od Sdružení řeznictví, řeznictví-uzenářství, lahůdkářství (Confédération de la boucherie, boucherie-charcuterie, traiteurs, dále jen „CFBCT“) ze dne 18. října 2005 a připomínky jedné soukromé společnosti ze dne 17. října 2005 (4) a ze dne 11. července 2008.
(10)
Dopisem ze dne 18. dubna 2011 francouzské orgány potvrdily, že osvobození od platby daně z nákupu masa (takzvaná „asanační daň“) udělené na rok 2003 některým podnikům uvádějícím zemědělské produkty na trh spadá do oblasti působnosti nařízení Komise (ES) č. 1998/2006 ze dne 15. prosince 2006 o použití článků 87 a 88 Smlouvy na podporu de minimis (5).
II. POPIS
(11)
Předmětné opatření se týká financování veřejné asanační služby na rok 2003 a likvidace masokostních mouček, které již nemají obchodní využití.
(12)
Veřejná služba zpracování uhynulých zvířat se dříve financovala z asanačních daní, které byly zavedeny článkem 302a ZD francouzského všeobecného daňového zákoníku (Code général des impôts français), který vychází z článku 1 zákona č. 96-1139 ze dne 26. prosince 1996 o sběru a likvidaci uhynulých zvířat a jatečních odpadů (dále jen „zákon z roku 1996“).
(13)
Asanační daň se vybírá z nákupu masa a některých dalších produktů jakoukoliv osobou, která provádí maloobchodní prodej těchto produktů. Daní jsou v zásadě povinné všechny osoby, které provádějí maloobchodní prodej. Jejím základem byla hodnota bez daně z přidané hodnoty (DPH) u nákupů bez ohledu na původ produktu:
-
maso a droby, čerstvé nebo vařené, chlazené nebo mražené, drůbeží, králičí, ze zvěře nebo ze skotu, ovcí, koz, prasat a koňů, oslů a jejich kříženců,
-
solená masa, uzenářské výrobky, sádlo, zpracované masové konzervy a konzervy z drobů,
-
krmivo na základě masa a drobů.
(14)
Podniky, jejichž obrat za předcházející kalendářní rok byl nižší než 2 500 000 francouzských franků (FRF) (6) (381 122 EUR) bez DPH, byly od daně osvobozeny. Sazby pro vyměření daně byly stanoveny podle výše měsíčních nákupů bez DPH na 0,5 % do 125 000 FRF (19 056 EUR) a na 0,9 % nad 125 000 FRF. Článkem 35 opravného finančního zákona na rok 2000 (zákon č. 2000-1353 ze dne 30. prosince 2000) byly provedeny určité změny v mechanismu asanační daně, které vstoupily v platnost 1. ledna 2001. Účelem těchto změn bylo čelit účinkům krize BSE a z nich plynoucím vícenákladům. Základ daně byl tedy rozšířen i na „ostatní masné výrobky“. Sazba daně byla stanovena na 2,1 % při výši měsíčních nákupů do 125 000 FRF (19 056 EUR) a na 3,9 % nad 125 000 FRF. Kromě toho byly všechny podniky s obratem za předcházející kalendářní rok nižším než 5 000 000 FRF (762 245 EUR) bez DPH od daně osvobozeny.
(15)
Původně, tj. od 1. ledna 1997, byl výnos z daně přidělen do fondu za tímto účelem zvláště založeného, jehož předmětem bylo financování služby sběru a odstraňování kadáverů zvířat a jatečních konfiskátů prohlášených za nevhodné pro lidskou spotřebu a pro výživu zvířat, tj. činností stanovených článkem 264 zemědělského zákoníku jako úloha veřejné služby. Fond byl řízen Národním střediskem pro plánování struktur zemědělství (Centre national pour l’aménagement des structures des exploitations agricoles, CNASEA).
(16)
Od 1. ledna 2001 byl výtěžek z asanační daně přidělován do souhrnného státního rozpočtu, tedy již ne do za tímto účelem vytvořeného fondu. Na rok 2003 mělo ministerstvo pro zemědělství, potraviny, rybolov a pro venkov k dispozici prostředky na základě vyhlášky č. 2002-1580 ze dne 30. prosince 2002 o uplatňování finančního zákona v roce 2003. Spadaly do běžných výdajů tohoto ministerstva v části IV, Veřejná opatření, 4. oddíl, ekonomická opatření, pobídky a intervence. Na rok 2003 byl výnos z této daně ohodnocen na 550 milionů EUR.
(17)
Oznámení na rok 2003 počítalo s podporou na uskladnění a likvidaci masokostních mouček a s podporou pro převoz a likvidaci uhynulých zvířat a pro jateční odpady. Dále zákon z roku 1996 stanovoval osvobození podniků prodávajících maso pro účely maloobchodu, jejichž roční obrat byl nižší než 762 245 EUR. Podle informací, které má Komise k dispozici, platil zákon z roku 1996 po celý rok 2003.
(18)
Komise ve svém rozhodnutí o zahájení řízení dospěla k závěru, že u opatření podpory týkajících se sběru a likvidace uhynulých zvířat, uskladnění a likvidace masokostních mouček a jatečních odpadů nehrozí, že by měla vliv na podmínky obchodu v takové míře, která by byla v rozporu se společným zájmem. Mohou tedy využít výjimku podle čl. 107 odst. 3 písm. c) Smlouvy o fungování EU, jelikož se jedná o opatření, která mohou přispět k rozvoji odvětví. Komise se však rozhodla zahájit řízení podle čl. 108 odst. 2 Smlouvy o EU, pokud jde o existenci podpor podnikům osvobozeným od asanační daně a o slučitelnost těchto podpor.
(19)
V okamžiku zahájení šetření se Komise domnívala, že osvobození od asanační daně způsobilo ztrátu na státních příjmech, a toto osvobození se tak jevilo jako neodůvodněné vzhledem k povaze a struktuře daňového systému, jehož smyslem je zajišťovat státu příjmy. Osvobození se podle informací, které měla Komise k dispozici, totiž nevztahovalo na obrat realizovaný prodejem masa, ale na celkový obrat z prodeje.
(20)
Protože se asanační daň počítá z hodnoty masných výrobků, nezdálo se odůvodněné osvobodit od úhrady daně podnik s vyšším obratem z prodeje masa, zatímco by jeho konkurent, který by s masnými výrobky realizoval nižší obrat, dani podléhal.
(21)
Proto se zdálo, že uvedené osvobození vytváří selektivní výhodu. Jednalo by se tedy o podporu prodejců, jejichž daňové zatížení by se díky osvobození zmírnilo. Na základě číselných údajů, které se týkají obchodu s masem, Komise usoudila, že osvobození od daně pro rok 2003 obchodníků, kteří realizují obrat nižší než 762 245 EUR, je výhoda představující státní podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 Smlouvy o fungování EU.
(22)
Komise nemohla vyloučit, že osvobození od daně nemá vliv na obchod mezi členskými státy, zejména v hraničních oblastech.
(23)
Osvobození od daně obchodníků, kteří realizují obrat nižší než 762 245 EUR, se tedy jevilo jako státní podpora ve smyslu čl. 107 odst. 1 Smlouvy o fungování EU.
(24)
Osvobození se v daném případě jevilo jako snížení nákladů bez jakéhokoliv stimulačního prvku a bez protihodnoty ze strany příjemců, jehož slučitelnost s pravidly hospodářské soutěže nebyla prokázána.
(25)
Komise se proto domnívala, že podpora spadá do oblasti působnosti bodu 3.5 Pokynů Společenství o státní podpoře v odvětví zemědělství (7), které byly v té době platné. V uvedeném bodě bylo stanoveno, že aby byla opatření považována za slučitelná se společným trhem, musí jakékoli opatření obsahovat pobídkový prvek nebo vyžadovat nějaké protiplnění na straně příjemce. Kromě výjimek výslovně stanovených v právním řádu Společenství nebo v uvedených pokynech, jsou jednostranné státní podpory určené pouze ke zlepšení finanční situace producentů, které nijak nepřispívají rozvoji odvětví, přirovnávány k provozním podporám, jsou tedy neslučitelné se společným trhem.
(26)
U podniků osvobozených od asanační daně nemohla Komise vyloučit, že se jedná o státní podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 Smlouvy o fungování EU a že jde o provozní podporu, u níž Komise měla pochybnosti o slučitelnosti s vnitřním trhem.
III. PŘIPOMÍNKY FRANCIE
(27)
Francouzské orgány zaslaly své připomínky v dopise ze dne 20. září 2005 a ze dne 15. listopadu 2005. Ve svých dopisech potvrdily, že se v případě osvobození od daně podniků, které nepodléhaly dani, bezesporu jednalo o podporu v smyslu Smlouvy o ES. Komise navíc došla k podobnému závěru ve svém rozhodnutí 2005/474/ES (8), které se týkalo osvobození od daně od 1. ledna 1997 do 31. prosince 2002 (podpora NN 17/01, nové číslo C 49/02).
(28)
Francouzské orgány však argumentovaly před vstupem v platnost nařízení (ES) č. 1998/2006, že podpory spadaly do oblasti působnosti nařízení Komise (ES) č. 69/2001 ze dne 12. ledna 2001 o použití článků 87 a 88 Smlouvy o ES na podporu de minimis (9). Podle nich vyplývalo z počtu dotyčných podniků, jichž bylo ročně v průměru více než 100 000, a z hodnoty ročního obratu pro osvobození od daně (762 245 EUR), že výše osvobození, kterou by bylo možné považovat za státní podporu, byla každopádně nižší než maximální částka 100 000 EUR během tříletého období, jak stanoví nařízení (ES) č. 69/2001.
(29)
Aby francouzské orgány prokázaly, že maximální částka u podniků, které byly osvobozeny v roce 2003, byla systematicky nižší než 100 000 EUR během tříletého období, využily dvě metody.
(30)
Nejprve určily roční obrat podniku, který platí během tříletého období daně ve výši 100 000 EUR, což ročně činí v průměru 33 333 EUR. Z této částky se vycházelo a pro jednotlivé daňové sazby (2,1 % a 3,9 %) se stanovil základ pro výpočet daně odpovídající nákupům masa daného podniku. Na základě hodnoty těchto nákupů masa pak francouzské orgány odhadly roční obrat, přičemž vycházely z (nadnesené) hypotézy, že se daný podnik specializuje na obchod s masem. Pomocí této metody pak stanovily obrat podniku, který byl výrazně vyšší než mezní hodnota pro osvobození od daně. Její výše činila 762 245 EUR, mezní hodnota tak byla výrazně překročena, což znamená, že podnik, který během tří let platí daně ve výši 100 000 EUR, nemůže být v žádném případě osvobozen od daně z nákupu masa.
(31)
Dále se pak francouzské orgány snažily stanovit výši daně podniku specializovaného na maso, jehož obrat činí 762 000 EUR, tedy je těsně pod mezní hodnotou pro osvobození od daně. Z koeficientu nákupu/obratu ve výši 0,58 (10) francouzské orgány vypočítaly hodnotu nákupů masa takového podniku na 441 960 EUR (762 000 × 0,58). Tato druhá metoda výpočtu ukazuje, že maximální částka osvobození činí 13 132 EUR ročně na jeden podnik, což je každopádně částka nižší než 100 000 EUR během tří let.
(32)
Po vstupu nařízení (ES) č. 1998/2006 v platnost francouzské orgány potvrdily, že osvobození od platby daně z nákupu masa (takzvaná „asanační daň“) udělené na rok 2003 některým podnikům uvádějícím zemědělské produkty na trh spadá do oblasti působnosti uvedeného nařízení, zejména článku 5, který se týká přechodných opatření.
IV. PŘIPOMÍNKY TŘETÍCH STRAN
(33)
Sdružení řeznictví, řeznictví-uzenářství, lahůdkářství (dále jen „CFBCT“) nejprve upozornilo, že předmětné opatření neodpovídá definici státní podpory a že daňový mechanismus uplatňovaný pro některé podniky v závislosti na výši jejich obratu je zcela oprávněný s ohledem na povahu daňového systému. Podle CFBCT byla daň z nákupu masa hrazena a kontrolována podle pravidel platných pro DPH a obdobné daně. Stanovení mezní hodnoty pro osvobození od daně vycházelo z objektivních a racionálních kritérií, která byla shodná jako u mezních hodnot vztahujících se na jiné daně. Zákon z roku 1996 odpovídal logice francouzského systému pro vybírání DPH. Cílem zákona tedy nebylo vytvořit zvláštní výhody pro některé podniky, ale zavést hranici zdanění a zohlednit schopnost některých podniků platit daně a zejména zohlednit životosachopnost malých řeznictví.
(34)
Podle sdružení CFBCT toto opatření také nemělo vliv na obchod uvnitř Společenství. Protože se totiž týkalo velmi malých podniků a protože jsou tyto podniky činné na trhu, který je ze zeměpisného hlediska extrémně omezený, je důvod pochybovat o tom, že by opatření bylo státní podporou ve smyslu čl. 107 odst. 1 Smlouvy o fungování EU.
(35)
Sdružení CFBCT zdůrazňuje, že ačkoliv podniky osvobozené od platby daně skutečně měly prospěch z podpory, byla tato podpora každopádně v souladu s pravidly Smlouvy.
(36)
Komise by osvobození od daně malých řeznictví a lahůdkářství měla v daném případě považovat za odůvodněné cílem všeobecného zájmu: řízení krize vyvolané nemocí šílených krav a nezbytné zpracování nebezpečných produktů. Navíc se toto opatření týkalo pouze malých a středních podniků a teoreticky by se na něj vztahovala nařízení o osvobození, která byla v té době platná, tedy nařízení Komise (ES) č. 70/2001 ze dne 12. ledna 2001 o použití článků 87 a 88 Smlouvy o ES na státní podpory malým a středním podnikům (11) a nařízení Komise (ES) č. 1/2004 ze dne 23. prosince 2003 o použití článků 87 a 88 Smlouvy o ES na státní podporu malým a středním podnikům působícím v produkci, zpracování a uvádění zemědělských produktů na trh (12).
(37)
Sdružení CFBCT se každopádně domnívá, že požadavek na vrácení podpory, ke kterému by došlo po případném ohodnocení opatření jako státní podpory neslučitelné s jednotným trhem, by bylo v rozporu s článkem 14 nařízení Rady (ES) č. 659/1999 ze dne 22. března 1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 93 Smlouvy o ES (13), protože záporným rozhodnutím a vracením podpory by se nezohlednila oprávněná očekávání podniků, kterým byla udělena podpora.
(38)
Každopádně pokud by byla výše podpory dodatečně stanovena na základě zpětného paušálního zdanění, zřejmě by byla pod mezní hodnotou pro minimální podporu, protože potenciální příjemci těchto podpor byly většinou mikroponiky.
(39)
Podle informací, které má Komise k dispozici, se uvedená soukromá společnost ve Francii zabývá distribucí potravin. Protože tato společnost v letech 2001 až 2003 podléhala asanační dani a protože požadovala vrácení částky zaplacené francouzským daňovým orgánům, domnívá se, že je v jejím zájmu předložit k danému případu připomínky.
(40)
Tato společnost se domnívá, že v rozporu se závěry Komise v rozhodnutí o zahájení řízení ze dne 5. července 2005 (2005/C 228/06) (14), nebylo zrušeno propojení mezi podporou v odvětví zpracování uhynulých zvířat a daní z nákupu masa. Podle ní je asanační daň na rok 2003 založená na článku 302a ZD francouzského všeobecného daňového zákoníku (Code général des impôts français) a financuje mechanismus státních podpor podle článku 107 Smlouvy o fungování EU. Protože tento mechanismus nebyl předem Komisi oznámen, měl by se prohlásit za protiprávní.
(41)
Dále se uvedená společnost domnívá, že osvobození od daně není slučitelné s článkem 107 Smlouvy o fungování EU, tedy ani se zásadou rovnosti v daňové oblasti a proto ani s pravidly hospodářské soutěže.
V. POSOUZENÍ
(42)
V souladu s čl. 107 odst. 1 Smlouvy o fungování EU jsou podpory poskytované v jakékoli formě státem nebo ze státních prostředků, které narušují nebo mohou narušit hospodářskou soutěž tím, že zvýhodňují určité podniky nebo určitá odvětví výroby, pokud ovlivňují obchod mezi členskými státy, neslučitelné se společným trhem, nestanoví-li Smlouva jinak.
(43)
Na základě článku 21 nařízení Rady (EHS) č. 2759/75 ze dne 29. října 1975 o společné organizaci trhu s vepřovým masem (15) se články 107, 108 a 109 Smlouvy o fungování EU vztahují na odvětví vepřového masa. Vztahují se na odvětví hovězího a telecího masa v souladu s článkem 40 nařízení Rady (ES) č. 1254/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s hovězím a telecím masem (16). Před přijetím nařízení (ES) č. 1254/1999 se články 107, 108 a 109 Smlouvy o fungování EU vztahovaly na odvětví hovězího a telecího masa v souladu s článkem 24 nařízení Rady (EHS) č. 805/68 (17). Vztahují se na odvětví ovčího a kozího masa v souladu s článkem 22 nařízení Rady (ES) č. 2467/98 ze dne 3. listopadu 1998 o společné organizaci trhu s ovčím a kozím masem (18). Vztahují se na odvětví drůbežího masa v souladu s článkem 19 nařízení Rady (EHS) č. 2777/75 ze dne 29. října 1975 o společné organizaci trhu s drůbežím masem (19). Nařízením Rady (ES) č. 1234/2007 ze dne 22. října 2007, kterým se stanoví společná organizace zemědělských trhů a zvláštní ustanovení pro některé zemědělské produkty („jednotné nařízení o společné organizaci trhů“) (20) se zrušila tato jednotlivá nařízení a v jeho článku 180 se stanovilo, že se pravidla státních podpor vztahují na výše uvedené produkty.
(44)
Francouzské orgány potvrdily, že osvobození od platby daně z nákupu masa (takzvaná „asanační daň“) udělené na rok 2003 některým podnikům uvádějícím zemědělské produkty na trh spadá do oblasti působnosti nařízení (ES) č. 1998/2006.
(45)
Podle nařízení (ES) č. 1998/2006 se má u podpor splňujících podmínky stanovené nařízením za to, že nesplňují všechna kritéria čl. 107 odst. 1 Smlouvy o fungování EU, a že tedy nepodléhají povinnosti informovat podle 108 odst. 3 Smlouvy o fungování EU.
(46)
Nařízení (ES) č. 1998/2006 se vztahuje na podporu udělenou podnikům ve všech odvětvích, ale u podniků činných v odvětví zpracování a uvádění produktů uvedených v příloze I Smlouvy o ES na trh pouze v případě, že výše podpory není stanovena na základě ceny nebo množství produktů tohoto typu zakoupených od primárních producentů nebo uvedených na trh danými podniky a není-li poskytnutí podpory závislé na podmínce, že bude zčásti nebo zcela předána prvovýrobcům.
(47)
V souladu s čl. 5 odst. 1 nařízení (ES) č. 1998/2006 se toto nařízení rovněž použije na podpory poskytnuté před jeho vstupem v platnost podnikům provozujícím zpracovávání a uvádění na trh zemědělských produktů, jestliže podpora splňuje veškeré podmínky stanovené v článku 1 a 2. Nařízení (ES) č. 1998/2006 vstoupilo v platnost dnem 29. prosince 2006.
(48)
V souladu s čl. 2 odst. 2 a 3 nařízení (ES) č. 1998/2006 nesmí celková výše podpory de minimis poskytnuté jednomu podniku v kterémkoli tříletém období přesáhnout částku 200 000 EUR. Stanovený strop se vztahuje na příspěvek vyplacený v hotovosti. U všech použitých částek se jedná o hrubé částky, tj. před srážkou přímé daně nebo jiných poplatků. Je-li podpora poskytnuta jinak než formou příspěvku, stanoví se její výše podle hrubého ekvivalentu příspěvku podpory.
(49)
Předmětné podniky byly činné ve zpracování a uvádění na trh produktů uvedených v příloze I Smlouvy o ES a dalších produktů a v roce 2003 byly osvobozeny od asanační daně. V souladu s přechodnými opatřeními uvedenými v článku 5 nařízení (ES) č. 1998/2006 se proto v tomto případě uvedené nařízení použije.
(50)
Francouzské orgány prokázaly, že podmínky požadované nařízením (ES) č. 1998/2006 jsou splněny, protože ekvivalent podpory, kterou každý příjemce obdržel, ani v jednom případě nepřesáhl 200 000 EUR v tříletém období, neboť maximální osvobozená částka činila 13 132 EUR ročně na jeden podnik (viz 29. bod odůvodnění).
(51)
Vzhledem k výše uvedenému se Komise domnívá, že osvobození podniků prodávajících maso pro účely maloobchodu, jejichž roční obrat byl v roce 2003 nižší než 762 245 EUR, spadá do oblasti působnosti nařízení (ES) č. 1998/2006 a splňuje podmínky stanovené uvedeným nařízením. Proto toto osvobození není státní podporou ve smyslu čl. 107 odst. 1 Smlouvy o fungování EU,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Osvobození od asanační daně na rok 2003 podniků prodávajících maso pro účely maloobchodu, jejichž roční obrat je nižší než 762 245 EUR, není podporou ve smyslu čl. 107 odst. 1 Smlouvy o fungování EU.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno Francii.
V Bruselu dne 29. června 2011.
COMMISSION DECISION
of 29 June 2011
concerning aid to the rendering sector in 2003 State aid C 23/05 (ex NN 8/04 and ex N 515/03)
(notified under document C(2011) 4425)
(Only the French text is authentic)
(Text with EEA relevance)
(2011/651/EU)
THE EUROPEAN COMMISSION,
Having regard to the Treaty on the Functioning of the European Union, and in particular Article 108(2) thereof,
Whereas:
I. PROCEDURE
(1)
By letter of 7 November 2003, the French Permanent Representation to the European Union notified the Commission under Article 108(3) of the Treaty on the Functioning of the European Union (hereinafter ‘TFEU’) (1) of an exemption from the rendering levy for certain undertakings retailing meat.
(2)
The original notification concerned, on the one hand, aid granted in 2003 and, on the other, aid planned to be granted starting in 2004. As part of the aid had already been granted, the Commission decided at the time to split the file into two cases. Of the aid granted in 2003, only the exemption from the rendering levy is being examined under this decision.
(3)
The rendering levy was abolished on 1 January 2004. After that the financing of public-sector rendering plants was guaranteed by the proceeds of a ‘slaughtering tax’, to which the Commission did not raise any objections (2).
(4)
In the context of examining the ‘slaughtering tax’ file (State aid No N515A/03), the French authorities sent the Commission information relevant also to this case, in particular by letter of 29 December 2003.
(5)
By letter of 7 April 2005, registered on 12 April 2005, the French authorities submitted the additional information requested by the Commission by letter of 4 March 2005.
(6)
The Commission initiated the procedure laid down in Article 108(2) TFEU concerning the aid in question by letter No SG(2005)D/202956 of 7 July 2005.
(7)
The decision initiating the procedure was published in the Official Journal of the European Union (3). The Commission called on the other Member States and interested third parties to submit their comments on the aid in question.
(8)
The French authorities provided their comments by letters dated 20 September 2005 and 15 November 2005, registered on 17 November 2005.
(9)
The Commission received comments from the French Confederation of Butchers, Delicatessens and Caterers (hereinafter ‘CFBCT’) on 18 October 2005 and from a private company on 17 October 2005 (4) and 11 July 2008.
(10)
By letter of 18 April 2011, the French authorities confirmed that the exemption from the payment of the tax on meat purchases (‘rendering levy’), granted for 2003 to certain companies marketing agricultural products, was covered by Commission Regulation (EC) No 1998/2006 of 15 December 2006 on the application of Articles 87 and 88 of the Treaty to de minimis aid (5).
II. DESCRIPTION
(11)
The measure in question concerns the financing in 2003 of public-sector rendering plants and the destruction of meat and bone meal that can no longer be used commercially.
(12)
Public-sector rendering plants used to be financed by the rendering levy, introduced by Article 302a ZD of the French General Tax Code, which was adopted under Article 1 of French Law No 96-1139 of 26 December 1996 on the collection and destruction of animal carcases and slaughterhouse waste (hereinafter ‘Law of 1996’).
(13)
The rendering levy was applied to the purchases of meat and other specified products by all retailers of those products. In principle, this levy was payable by all persons carrying out retail sales. The tax rate was the ex-VAT value of all purchases of meat and other specified products by all retailers of these products:
-
fresh, cooked, chilled or frozen meats and offal of poultry, rabbit and game, of animals of the bovine, ovine, caprine and porcine species and of horses, asses and their crosses,
-
salted meats, cured meat products, lard, preserved meats and processed offal,
-
meat- and offal-based animal feed.
(14)
Undertakings whose turnover in the previous calendar year was less than FRF 2 500 000 (6) (EUR 381 122) excluding VAT were exempt from the payment of the levy. The rate of the levy was 0,5 % on monthly purchases of up to FRF 125 000 (EUR 19 056) excluding VAT and 0,9 % on monthly purchases above that amount. Article 35 of the Amending Finance Act for 2000 (Law No 2000-1353 of 30 December 2000) made certain amendments to the rendering levy scheme, which entered into force on 1 January 2001. These amendments were to offset the effects of the BSE crisis and the resulting extra costs. The levy was subsequently extended to ‘other meat products’. The levy was set at 2,1 % on monthly purchases of up to FRF 125 000 (EUR 19 056) and 3,9 % on monthly purchases above that amount. In addition, all undertakings with a turnover in the previous calendar year of less than FRF 5 000 000 (EUR 762 245) excluding VAT were exempt from the levy.
(15)
Initially, i.e. from 1 January 1997, the proceeds of the levy were paid into an ad hoc fund used to finance the collection and destruction of animal carcases and material seized at slaughterhouses and recognised as being unfit for human or animal consumption, i.e. the activities defined under Article 264 of the Rural Code as falling within the remit of a public service. The fund was managed by the National Centre for the Development of Farm Structures (CNASEA).
(16)
Starting on 1 January 2001, the proceeds of the rendering levy were paid directly into the general budget of the State and no longer into the fund set up for that purpose. For 2003, the funds were made available at the Ministry of Agriculture, Food, Fisheries and Rural Affairs by Decree No 2002-1580 of 30 December 2002 implementing the Finance Law for 2003. They were entered under the Ministry’s ordinary expenditure under Title IV, Public aid, Part 4, economic measures, incentives and aid. The proceeds of this levy in 2003 were estimated at EUR 550 million.
(17)
The 2003 notification provided for aid for the stocking and destruction of animal meal as well as aid for the transport and destruction of fallen stock and slaughterhouse waste. In addition, under the Law of 1996, undertakings that retailed meat and had an annual turnover of less than EUR 762 245 were exempt from the levy. According to the information available to the Commission, the Law of 1996 was in force throughout 2003.
(18)
In its decision to initiate the procedure, the Commission concluded that the aid measures concerning the removal and destruction of fallen stock and the stocking and destruction of animal meal and slaughterhouse waste did not risk adversely affecting trading conditions to an extent contrary to the common interest. They could therefore qualify under the exception provided for in Article 107(3)(c) TFEU as measures able to contribute to the development of the sector. On the other hand, the Commission has decided to initiate the procedure referred to in Article 108(2) TFEU as regards the existence and compatibility of aid for trade exempt from the payment of the rendering levy.
(19)
When the investigation procedure was initiated, the Commission estimated that the exemption from the payment of the rendering levy implied a loss of resources for the State and did not appear to be justified by the nature and the general scheme of the tax system, which is designed to provide the State with revenue. Indeed, according to the information available to the Commission, the exemption was based on the overall turnover, not just the turnover on meat sales.
(20)
As the rendering levy is calculated on the value of meat products, it did not seem justified to exempt from the payment of the levy undertakings with a higher turnover on meat sales when their competitors with a lower turnover on meat products would have to pay it.
(21)
Consequently, the exemption seemed to constitute a selective advantage. It would be aid in favour of the exempted vendors, whose tax burden would be lighter as a result. On the basis of the figures for trade in meat, the Commission concluded that the exemption of traders with a turnover of less than EUR 762 245 from the levy in 2003 was an advantage that might constitute State aid within the meaning of Article 107(1) TFEU.
(22)
The Commission could not rule out the possibility that the tax exemption might have an effect on trade between Member States, in particular in border areas.
(23)
Therefore the exemption of traders with a turnover of less than EUR 762 245 from the levy seemed to constitute State aid under the terms of Article 107(1) TFEU.
(24)
The exemption in this case seemed to consist of a tax reduction measure lacking any incentive element or counterpart on the part of the beneficiaries, and its compatibility with competition rules had not been demonstrated.
(25)
Therefore the Commission considered that the aid fell within the scope of point 3.5 of the Community Guidelines for State aid in the agriculture sector (7), which were effective at that time. According to that point, any aid measure must contain some incentive element or require some counterpart on the part of the beneficiary in order to be considered compatible with the common market. Unless exceptions are expressly provided for in Community legislation or in the Guidelines, unilateral State aid measures which are simply intended to improve the financial situation of producers but which in no way contribute to the development of the sector are considered to constitute operating aid which is incompatible with the common market.
(26)
As regards trade exempt from the payment of the rendering levy, the Commission could not rule out that the aid in question might be State aid within the meaning of Article 107(1) TFEU and might constitute operating aid, regarding the compatibility of which with the internal market the Commission had doubts.
III. COMMENTS BY FRANCE
(27)
The French authorities submitted their comments by letters dated 20 September 2005 and 15 November 2005. In those letters, they stated that it could not be disputed that the tax exemption granted to the exempt companies represented aid within the meaning of the EC Treaty. Moreover, the Commission had come to a similar conclusion in its Decision 2005/474/EC (8) on the exemption applied between 1 January 1997 and 31 December 2002 (aid NN 17/01 reclassified as C 49/02).
(28)
However, the French authorities had argued prior to the entry into force of Regulation (EC) No 1998/2006 that the aid fell within the scope of Commission Regulation (EC) No 69/2001 of 12 January 2001 on the application of Articles 87 and 88 of the EC Treaty to de minimis aid (9). They pointed out that the number of undertakings concerned, an average of more than 100 000 a year, and the turnover threshold used for the exemption (EUR 762 245) implied that the amount of the exemption that might constitute State aid would in any case be below the threshold of EUR 100 000 over a three-year period provided for in Regulation (EC) No 69/2001.
(29)
In order to show that the amount of the exemption granted to these undertakings in 2003 was consistently below EUR 100 000 over a period of 3 years, the French authorities used two methods.
(30)
Firstly, the French authorities attempted to establish the turnover of an undertaking that had paid a levy of EUR 100 000 over 3 years, or an average annual levy of EUR 33 333. On the basis of the amount established, broken down by tax bracket (2,1 % and 3,9 %), they established the tax rate corresponding to the meat purchases of the undertaking. Finally, using the value of these meat purchases, the French authorities estimated the annual turnover on the basis of the maximalist assumption that the undertaking in question specialised in the meat trade. This method allowed them to establish a turnover for the undertaking that markedly exceeded the exemption threshold of the levy. The exemption threshold of EUR 762 245 was thus exceeded by far, meaning that a company that pays EUR 100 000 in taxes over 3 years may under no circumstances be exempt from the tax on meat purchases.
(31)
Secondly, the French authorities tried to establish the amount of tax for an undertaking that specialises in meat and has a turnover of EUR 762 000, which is just below the exemption threshold. On the basis of a purchases/turnover coefficient of 0,58 (10), the French authorities calculated the value of the meat purchases of the undertaking, i.e. EUR 441 960 (762 000 × 0,58). This second method shows that the maximum amount of the exemption is EUR 13 132 per year and undertaking, in other words less than EUR 100 000 over 3 years.
(32)
Following the entry into force of Regulation (EC) No 1998/2006, the French authorities confirmed that the exemption from the payment of the tax on meat purchases (‘rendering levy’), granted for 2003 to certain companies marketing agricultural products, fell within the scope of the said Regulation, in particular Article 5 thereof on transitional measures.
IV. COMMENTS FROM THIRD PARTIES
(33)
Firstly, the Confederation of Butchers, Delicatessens and Caterers (hereinafter ‘CFBCT’) pointed out that the measure in question did not meet the criteria for the definition of State aid and that the tax mechanism applied to certain companies on the basis of the amount of their turnover was fully justified owing to the general scheme of the tax system. The CFBCT states that the tax on meat purchases was collected and checked according to the rules applied to VAT and similar taxes. The exemption threshold was based on an objective and logical criterion identical to that for thresholds applied to other taxes. The Law of 1996 was part of the French system of collecting VAT. The goal was not to grant an exceptional advantage for certain companies but rather, by introducing a threshold level, to take into account the taxpaying capacity of undertakings and, in particular, the viability of artisanal butchers.
(34)
Secondly, according to the CFBCT, this measure did not affect intra-Community trade. Indeed, the extremely modest size of the companies concerned by the measure in question and the extremely limited geographical market on which they operate cast doubt on the claim that the measure constituted State aid within the meaning of Article 107(1) TFEU.
(35)
Even if it were considered that the tax-exempt undertakings had received aid, the CFBCT maintains that, in any case, this aid would comply with the rules of the Treaty.
(36)
The Commission should take the view that exempting small butcheries and artisanal butchers was, in fact, justified by an objective of general interest: the management of the mad cow crisis and the treatment necessary for dangerous products. Besides, this measure only concerned SMEs and would probably be covered by the exemption regulations valid at the time, namely Commission Regulation (EC) No 70/2001 of 12 January 2001 on the application of Articles 87 and 88 of the EC Treaty to State aid to small and medium-sized enterprises (11) and Commission Regulation (EC) No 1/2004 of 23 December 2003 on the application of Articles 87 and 88 of the EC Treaty to State aid to small and medium-sized enterprises active in the production, processing and marketing of agricultural products (12).
(37)
In any case, the CFBCT maintains that the requirement that the aid be recovered, which would be the consequence of classifying the measure as incompatible State aid, would violate Article 14 of Council Regulation (EC) No 659/1999 of 22 March 1999 laying down detailed rules for the application of Article 93 of the EC Treaty (13), because a negative decision and recovery would not take into account the legitimate expectations of the recipient undertakings.
(38)
Furthermore, if the amount of the aid were evaluated a posteriori on the basis of presumptive retroactive taxation it would probably remain below the de minimis thresholds, given that most of the potential beneficiaries of the aid were microenterprises.
(39)
According to the information available to the Commission, the private company in question engages in food distribution operations in France. Having paid the rendering levy for the years 2001 to 2003 and having requested that the French tax authorities refund the amount paid, the company considers that it is in its interest to submit its comments in the present procedure.
(40)
The company maintains that, contrary to the Commission’s conclusion in its decision of 5 July 2005 (2005/C 228/06) (14) to initiate an investigation procedure, there was no disconnection between the aid to the rendering sector and the tax on meat purchases. It considers that the rendering tax paid for 2003 is based on Article 302a ZD of the French General Tax Code and finances a State aid scheme pursuant to Article 107 TFEU. As this mechanism was not notified to the Commission in advance, it should be declared illegal.
(41)
In addition, the company maintains that the tax exemption is incompatible with Article 107 TFEU and that it would make the tax incompatible with the principle of equality vis-à-vis charges levied by the State and consequently with the rules on competition.
V. ASSESSMENT
(42)
Pursuant to Article 107(1) TFEU, any aid granted by a Member State or through State resources in any form whatsoever which distorts or threatens to distort competition by favouring certain undertakings or the production of certain goods is incompatible with the internal market, in so far as it affects trade between Member States, save as otherwise provided for in the Treaty.
(43)
Articles 107, 108 and 109 TFEU apply to the pigmeat sector pursuant to Article 21 of Regulation (EEC) No 2759/75 of the Council of 29 October 1975 on the common organisation of the market in pigmeat (15). They apply to the beef and veal sector pursuant to Article 40 of Council Regulation (EC) No 1254/1999 of 17 May 1999 on the common organisation of the market in beef and veal (16). Prior to the adoption of Regulation (EC) No 1254/1999, Articles 107, 108 and 109 TFEU applied to the beef and veal sector pursuant to Article 24 of Regulation (EEC) No 805/68 of the Council (17). They apply to the sheepmeat and goatmeat sector pursuant to Article 22 of Council Regulation (EC) No 2467/98 of 3 November 1998 on the common organisation of the market in sheepmeat and goatmeat (18). They apply to the poultrymeat sector pursuant to Article 19 of Regulation (EEC) No 2777/75 of the Council of 29 October 1975 on the common organisation of the market in poultrymeat (19). Council Regulation (EC) No 1234/2007 of 22 October 2007 establishing a common organisation of agricultural markets and on specific provisions for certain agricultural products (‧single CMO Regulation‧) (20) repealed these Regulations, and Article 180 thereof states that the rules on State aid apply to the above-mentioned products.
(44)
The French authorities confirmed that the exemption from the payment of the tax on meat purchases (‘rendering levy’), granted for 2003 to certain companies marketing agricultural products, fell within the scope of Regulation (EC) No 1998/2006.
(45)
According to Regulation (EC) No 1998/2006, aid that fulfils the conditions laid down therein is deemed not to meet all the criteria of Article 107(1) of TFEU and is therefore exempt from the notification requirement of Article 108(3) TFEU.
(46)
Regulation (EC) No 1998/2006 applies to aid granted to undertakings in all sectors but, in the case of undertakings active in the processing and marketing of agricultural products as listed in Annex I to the Treaty, only when the amount of aid is not fixed on the basis of the price or quantity of such products purchased from primary producers or put on the market by the undertakings concerned and when the aid is not conditional on being partly or entirely passed on to primary producers.
(47)
Pursuant to Article 5(1) thereof, Regulation (EC) No 1998/2006 applies to aid granted before its entry into force to undertakings active in the processing and marketing of agricultural products if the aid fulfils all the conditions laid down in Articles 1 and 2. Regulation (EC) No 1998/2006 entered into force on 29 December 2006.
(48)
Pursuant to Article 2(2) and (3) of Regulation (EC) No 1998/2006, the total de minimis aid granted to any one undertaking must not exceed EUR 200 000 over any period of three fiscal years. The ceiling laid down is expressed as a cash grant. All figures used are gross, that is, before any deduction of tax or other charge. Where aid is awarded in a form other than a grant, the aid amount is the gross grant equivalent of the aid.
(49)
The undertakings in question were active in the processing and marketing of the products as listed in Annex I of the Treaty and other products and were exempt from the rendering levy in 2003. Pursuant to the transitional measures laid down in Article 5 thereof, Regulation (EC) No 1998/2006 applies consequently to this case.
(50)
The French authorities have established that the conditions required by Regulation (EC) No 1998/2006 were fulfilled by showing that the grant equivalent of the aid received by each beneficiary did not under any circumstances exceed EUR 200 000 over any period of 3 years, as the maximum amount of the exemption was EUR 13 132 per year and undertaking (see recital 29).
(51)
In view of the foregoing, the Commission considers that the tax-exemption of undertakings retailing meat whose annual turnover was less than EUR 762 245 in 2003 falls within the scope of Regulation (EC) No 1998/2006 and fulfils the conditions laid down therein. Therefore this exemption does not constitute State aid within the meaning of Article 107(1) TFEU,
HAS ADOPTED THIS DECISION:
Article 1
The exemption of undertakings retailing meat whose turnover is less than EUR 762 245 from the rendering levy in 2003 does not constitute aid pursuant to Article 107(1) TFEU.
Article 2
This Decision is addressed to the French Republic.
Done at Brussels, 29 June 2011.