SMĚRNICE RADY 2010/24/EU
ze dne 16. března 2010
o vzájemné pomoci při vymáhání pohledávek vyplývajících z daní, poplatků, cel a jiných opatření
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na články 113 a 115 této smlouvy,
s ohledem na návrh Evropské komise,
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu (1),
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru (2),
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Vzájemná pomoc mezi členskými státy při vymáhání pohledávek jednotlivých států a pohledávek Unie, pokud jde o některé daně, jakož i další opatření přispívají k řádnému fungování vnitřního trhu. Zajišťuje se tak fiskální neutralita a členským státům se umožňuje odstraňovat diskriminační ochranná opatření při přeshraničních transakcích, zaměřená na prevenci podvodů a rozpočtových ztrát.
(2)
Úprava vzájemné pomoci při vymáhání pohledávek byla poprvé stanovena ve směrnici Rady 76/308/EHS ze dne 15. března 1976 o vzájemné pomoci při vymáhání pohledávek vyplývajících z operací, které jsou součástí systému financování Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu, zemědělských dávek a cel (3). Uvedená směrnice a akty jí pozměňující byly kodifikovány ve směrnici Rady 2008/55/ES ze dne 26. května 2008 o vzájemné pomoci při vymáhání pohledávek vyplývajících z některých dávek, cel, daní a jiných opatření (4).
(3)
Ačkoli uvedená úprava představovala první krok směrem k lepším postupům pro vymáhání pohledávek v Unii sbližováním platných vnitrostátních předpisů, ukázala se jako nedostatečná ke splnění požadavků vnitřního trhu, jak se vyvinul za posledních 30 let.
(4)
V zájmu lepšího zajištění finančních zájmů členských států a neutrality vnitřního trhu je nutné rozšířit rozsah vzájemné pomoci při vymáhání pohledávek týkajících se daní a poplatků, na které se ještě nevztahuje vzájemná pomoc v této oblasti, přičemž, aby se zvládl nárůst žádostí o pomoc a zajistily lepší výsledky, je nutné zvýšit účinnost a efektivitu této pomoci a usnadnit poskytování pomoci v praxi. Za účelem splnění těchto cílů jsou nezbytné další změny, ovšem pouhé přizpůsobení stávající směrnice 2008/55/ES by nebylo dostačující. Uvedená směrnice musí být proto zrušena a nahrazena novým právním nástrojem, který bude vycházet z pozitivních výsledků směrnice 2008/55/ES, avšak stanoví v případě potřeby jasnější a přesnější pravidla.
(5)
Jasnější pravidla by měla podpořit rozsáhlejší výměnu informací mezi členskými státy. Taková pravidla by měla rovněž zajistit, aby se směrnice vztahovala na všechny právnické a fyzické osoby v Unii, a měla by vzít v úvahu stále rostoucí počet právních forem subjektů, včetně tradičních forem, jako jsou trusty a nadace, ale i nových právních forem, které mohou být v členských státech založeny daňovými poplatníky. Uvedená pravidla by měla dále umožnit zohlednit všechny formy, které mohou mít pohledávky orgánů veřejné moci týkající se daní, poplatků, cel, náhrad a intervencí, včetně veškerých peněžitých pohledávek vůči daňovému subjektu nebo vůči třetí straně, které nahrazují původní pohledávku. Jasnější pravidla jsou nutná především v zájmu lepšího vymezení práv a povinností všech zúčastněných stran.
(6)
Touto směrnicí by neměla být dotčena pravomoc členských států stanovit opatření k vymáhání pohledávek, která jsou dostupná podle jejich vnitrostátních právních předpisů. Je však nutno zajistit, aby rozdíly mezi vnitrostátními právními předpisy ani nedostatečná koordinace mezi příslušnými orgány neohrozily hladké fungování systému poskytování vzájemné pomoci stanoveného v této směrnici.
(7)
Vzájemná pomoc může spočívat v tom, že dožádaný orgán může dožadujícímu orgánu poskytnout informace, které tento orgán potřebuje za účelem vymáhání pohledávek vzniklých v dožadujícím členském státě, a doručit dlužníkovi veškeré dokumenty, které souvisejí s takovými pohledávkami a které pocházejí z dožadujícího členského státu. Na žádost dožadujícího orgánu může dožádaný orgán rovněž vymáhat pohledávky vzniklé v dožadujícím členském státě nebo přijímat předběžná opatření k zajištění vymáhání těchto pohledávek.
(8)
Přijetí jednotného dokladu, který se bude používat pro opatření k vymáhání pohledávek v dožádaném členském státě, jakož i přijetí jednotného standardního formuláře pro doručování aktů a rozhodnutí vztahujících se k pohledávce, by mělo vyřešit problémy související s uznáním a překladem aktů vydaných v jiném členském státě, které jsou nejvýznamnějším důvodem, proč je stávající úprava týkajících se pomoci neúčinná.
(9)
Měl by být vytvořen právní základ pro výměnu informací bez předchozí žádosti, týkajících se konkrétních vratek daní. V zájmu účinnosti by se mělo rovněž umožnit, aby mohli být daňoví úředníci členského státu přítomni správním šetřením v jiném členském státě nebo aby mohli být jeho účastníky. Pro dosažení rychlejší a účinnější pomoci by měla být zajištěna rovněž přímočařejší výměna informací mezi orgány.
(10)
Vzhledem k rostoucí mobilitě v rámci vnitřního trhu a omezením uloženým Smlouvou či jinými právními předpisy ohledně záruk, které lze požadovat od daňových poplatníků neusazených na území daného členského státu, je nutno rozšířit možnosti pro žádosti o vymáhání pohledávek nebo o předběžná opatření v jiném členském státě. Jelikož rozhodujícím činitelem je stáří pohledávky, mělo by být možné, aby členské státy požádaly o vzájemnou pomoc, ačkoli dosud nebyly plně využity vnitrostátní prostředky vymáhání pohledávek, mimo jiné pokud by využití takových postupů v dožadujícím členském státě způsobilo nepřiměřené obtíže.
(11)
Obecná povinnost předávat žádosti a dokumenty v digitální podobě a prostřednictvím elektronické sítě a přesná pravidla týkající se jazyků použitých v žádostech a dokumentech by členským státům měla umožnit rychlejší a snadnější vyřizování žádostí.
(12)
Při vymáhání pohledávky v dožádaném členském státě může dotyčná osoba napadnout pohledávku, doručení uskutečněné orgány dožadujícího členského státu nebo doklad o její vymahatelnosti. Je třeba stanovit, aby v takových případech podala dotyčná osoba příslušnému orgánu dožadujícího členského státu žalobu a aby dožádaný orgán, pokud dožadující orgán nepožaduje něco jiného, pozastavil jím zahájené vymáhání pohledávky do doby, než příslušný orgán dožadujícího členského státu vydá rozhodnutí.
(13)
S cílem podnítit členské státy, aby na vymáhání pohledávek jiných členských států vyčlenily dostatečné zdroje, by dožádaný členský stát měl mít možnost získat zpět náklady související s vymáháním pohledávky od dlužníka.
(14)
Účinnosti se nejlépe dosáhne, pokud bude dožádaný orgán při vyřizování žádosti o pomoc moci využít pravomoci stanovené v jeho vnitrostátních právních předpisech vztahujících se na pohledávky týkající se stejných nebo podobných daní nebo poplatků. Pokud obdobná daň, poplatek nebo clo neexistují, by měl být nejvhodnějším postupem postup stanovený podle právních předpisů dožádaného členského státu, který se vztahuje na pohledávky týkající se daní vybíraných z příjmu fyzických osob. Toto využití vnitrostátního práva by se nemělo obecně uplatňovat, pokud jde o přednostní postavení přiznávané pohledávkám vzniklým v dožádaném členském státě. Mělo by však být možné rozšířit toto přednostní postavení pohledávek na pohledávky jiných členských států na základě dohod mezi příslušnými členskými státy.
(15)
Pokud jde o otázky promlčení, je nutno stávající pravidla zjednodušit stanovením, že stavení, přerušení nebo prodloužení běhu promlčecích lhůt je obecně určeno podle platného práva v dožádaném členském státě kromě případů, kdy stavení, přerušení nebo prodloužení běhu promlčecí lhůty není podle práva platného v tomto státě možné.
(16)
V zájmu účinnosti je nutné, aby informace sdělované v průběhu vzájemné pomoci mohly být využívány v členském státě přijímajícím tyto informace pro jiné účely, než stanoví tato směrnice, pouze pokud to dovoluje právo jak členského státu poskytujícího informace, tak členského státu, který tyto informace přijímá.
(17)
Tato směrnice by neměla bránit plnění jakýchkoli závazků k poskytování širší pomoci, které vyplývají z dvoustranných nebo mnohostranných dohod nebo ujednání.
(18)
Opatření nezbytná k provedení této směrnice by měla být přijata v souladu s rozhodnutím Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi (5).
(19)
Podle bodu 34 interinstitucionální dohody o zdokonalení tvorby právních předpisů se členské státy vybízejí k tomu, aby pro svou potřebu a v zájmu Unie sestavily vlastní tabulky, z nichž bude co nejvíce patrné srovnání mezi touto směrnicí a prováděcími opatřeními, a aby tyto tabulky zveřejnily.
(20)
Jelikož cílů této směrnice, totiž stanovení jednotného systému poskytování pomoci při vymáhání pohledávek v rámci vnitřního trhu, nemůže být uspokojivě dosaženo na úrovni členských států, a proto jich může být proto z důvodu jednotnosti, efektivity a účinnosti dosaženo lépe na úrovni Unie, může Unie přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 Smlouvy. V souladu se zásadou proporcionality stanovenou v uvedeném článku nepřekračuje tato směrnice rámec toho, co je nezbytné pro dosažení těchto cílů.
(21)
Tato směrnice dodržuje základní práva a ctí zásady uznávané zejména Listinou základních práv Evropské unie,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
KAPITOLA I
OBECNÁ USTANOVENÍ
Článek 1
Předmět
Tato směrnice stanoví pravidla, podle nichž mají členské státy poskytovat pomoc při vymáhání pohledávek uvedených v článku 2 v jednotlivých členských státech, pokud tyto pohledávky vzniknou v jiném členském státě.
Článek 2
Oblast působnosti
1. Tato směrnice se vztahuje na pohledávky týkající se
a)
veškerých daní a poplatků jakéhokoli druhu ukládaných členským státem nebo jeho nižšími územními nebo správními celky, včetně místních orgánů, či jejich jménem, nebo jménem Unie;
b)
náhrad, intervencí a dalších opatření, jež jsou součástí systému částečného nebo úplného financování Evropského zemědělského záručního fondu (EZZF) a Evropského zemědělského fondu pro rozvoj venkova (EZFRV), včetně částek, které mají být vybrány v souvislosti s těmito činnostmi;
c)
dávek a jiných poplatků stanovených v rámci společné organizace trhů v odvětví cukru.
2. Oblast působnosti této směrnice zahrnuje
a)
správní sankce, pokuty, poplatky a přirážky související s pohledávkami, pro které lze požadovat vzájemnou pomoc podle odstavce 1, uložené správními orgány, které jsou příslušné pro výběr dotčených daní nebo poplatků nebo pro provádění správních šetření týkajících se těchto daní nebo poplatků, nebo potvrzené správními či soudními orgány na žádost uvedených správních orgánů;
b)
poplatky za osvědčení a podobné dokumenty vydávané v souvislosti se správními postupy souvisejícími s daněmi a poplatky;
c)
úroky a náklady související s pohledávkami, pro které lze požadovat vzájemnou pomoc podle odstavce 1 nebo písmene a) nebo b) tohoto odstavce.
3. Tato směrnice se nevztahuje na
a)
povinné příspěvky na sociální zabezpečení splatné členskému státu nebo nižšímu celku členského státu nebo veřejnoprávním institucím sociálního zabezpečení;
b)
poplatky neuvedené v odstavci 2;
c)
platby smluvní povahy, jako například úhrada za veřejné služby;
d)
trestní sankce uložené na základě trestního stíhání nebo jiné trestní sankce, na které se nevztahuje odst. 2 písm. a).
Článek 3
Definice
Pro účely této směrnice se rozumí
a)
„dožadujícím orgánem“ ústřední kontaktní orgán, kontaktní orgán nebo kontaktní útvar členského státu, který podává žádost o pomoc v souvislosti s pohledávkou uvedenou v článku 2;
b)
„dožádaným orgánem“ ústřední kontaktní orgán, kontaktní orgán nebo kontaktní útvar členského státu, jemuž je žádost o pomoc podána;
c)
„osobou“:
i)
fyzická osoba,
ii)
právnická osoba,
iii)
pokud tak stanoví platné právní předpisy, sdružení osob uznané jako způsobilé k právním úkonům, avšak bez právní subjektivity právnické osoby, nebo
iv)
veškeré jiné právní uspořádání jakékoli povahy a formy, mající právní subjektivitu či nikoliv, vlastnící nebo spravující aktiva, včetně z nich pocházejícího příjmu, jež podléhají některé z daní, na které se vztahuje tato směrnice;
d)
„elektronickými prostředky“ použití elektronických zařízení pro zpracování (včetně digitální komprese) a uchovávání dat a využití přenosu po drátě, rádiového přenosu nebo jinými optickými nebo elektromagnetickými technologiemi;
e)
„sítí CCN“ společná platforma založená na společné komunikační síti (Common Communication Network - CCN), kterou vyvinula Unie k zajištění všech přenosů dat elektronickými prostředky mezi příslušnými orgány v oblasti cel a daní.
Článek 4
Organizace
1. Každý členský stát oznámí Komisi do 20. května 2010 svůj příslušný orgán nebo své příslušné orgány (dále jen „příslušný orgán“) pro účely této směrnice a neprodleně oznámí Komisi jakékoli změny týkající se příslušného orgánu.
Komise zpřístupní tyto informace ostatním členským státům a zveřejní seznam příslušných orgánů členských států v Úředním věstníku Evropské unie.
2. Příslušný orgán určí ústřední kontaktní orgán, který ponese hlavní odpovědnost za kontakty s jinými členskými státy v oblasti vzájemné pomoci podle této směrnice.
Ústřední kontaktní orgán může být rovněž určen jako odpovědný za kontakty s Komisí.
3. Příslušný orgán každého členského státu může určit kontaktní orgány, které odpovídají za kontakty s jinými členskými státy týkající se vzájemné pomoci s ohledem na jeden či více konkrétních druhů nebo kategorií daní a poplatků uvedených v článku 2.
4. Příslušný orgán každého členského státu může určit jako kontaktní útvary jiné úřady než ústřední kontaktní orgán nebo kontaktní orgány. Kontaktní útvary žádají o vzájemnou pomoc podle této směrnice nebo ji poskytují ve vztahu ke své konkrétní místní nebo funkční působnosti.
5. Pokud kontaktní orgán nebo kontaktní útvar obdrží žádost o vzájemnou pomoc požadující opatření nad rámec působnosti, která mu byla vymezena, neprodleně předá tuto žádost příslušnému úřadu nebo útvaru, pokud jsou známy, nebo ústřednímu kontaktnímu orgánu, a informuje o tom dožadující orgán.
6. Příslušný orgán každého členského státu informuje Komisi o svém ústředním kontaktním orgánu a o jakýchkoli kontaktních orgánech nebo kontaktních útvarech, které ustanovil. Komise zpřístupní obdržené informace členským státům.
7. Každé sdělení je zasíláno ústředním kontaktním orgánem nebo jeho jménem nebo v každém jednotlivém případě s jeho souhlasem, přičemž tento ústřední kontaktní orgán zajistí účinnost komunikace.
KAPITOLA II
VÝMĚNA INFORMACÍ
Článek 5
Žádost o informace
1. Na žádost dožadujícího orgánu poskytne dožádaný orgán veškeré informace, u kterých lze předpokládat, že jsou významné pro dožadující orgán při vymáhání pohledávek uvedených v článku 2.
Pro účely poskytnutí těchto informací zajistí dožádaný orgán provedení jakýchkoli správních šetření nezbytných k jejich získání.
2. Dožádaný orgán není povinen poskytnout informace,
a)
které by nebyl s to obdržet za účelem vymáhání obdobných pohledávek vzniklých v dožádaném členském státě;
b)
které by porušily ochranu obchodního, průmyslového nebo profesního tajemství;
c)
jejichž sdělení by mohlo ohrozit bezpečnost nebo být v rozporu s veřejným pořádkem dožádaného členského státu.
3. Odstavec 2 nelze v žádném případě vykládat tak, že dožádanému orgánu členského státu umožňuje odmítnout poskytnutí informací výhradně z toho důvodu, že tyto informace jsou v držení banky, jiné finanční instituce, určené osoby nebo osoby jednající v zastoupení nebo ve funkci zmocněnce, nebo z toho důvodu, že se týkají vlastnických podílů u nějaké osoby.
4. Dožádaný orgán informuje dožadující orgán o důvodech odmítnutí žádosti o informace.
Článek 6
Výměna informací bez předchozí žádosti
Pokud se vratky daní nebo poplatků jiných než daně z přidané hodnoty týká osoby usazené nebo osoby s bydlištěm v jiném členském státě, může členský stát, který má daně nebo poplatky vrátit, uvědomit členský stát usazení nebo bydliště, do něhož mají vracené daně nebo poplatky plynout.
Článek 7
Přítomnost v prostorách správních orgánů a účast na správních šetřeních
1. Na základě dohody mezi dožadujícím orgánem a dožádaným orgánem a v souladu s podmínkami stanovenými dožádaným orgánem mohou úředníci zmocnění dožadujícím orgánem za účelem podpory vzájemné pomoci podle této směrnice
a)
být přítomni v prostorách, kde správní orgány dožádaného členského státu plní své úkoly;
b)
být přítomni při správních šetřeních prováděných na území dožádaného členského státu;
c)
napomáhat příslušným úředníkům dožádaného členského státu v rámci soudního řízení v tomto členském státě.
2. Umožňuje-li to právo platné v dožádaném členském státě, může dohoda uvedená v odst. 1 písm. b) stanovit, že úředníci dožadujícího členského státu mohou jednotlivým osobám pokládat otázky a nahlížet do záznamů.
3. Úředníci zmocnění dožadujícím orgánem, kteří využívají možností uvedených v odstavcích 1 a 2, musí být vždy schopni předložit písemné zmocnění, v němž je uvedena jejich totožnost a jejich úřední způsobilost.
KAPITOLA III
POMOC PŘI DORUČOVÁNÍ DOKUMENTŮ
Článek 8
Žádost o doručení určitých dokumentů vztahujících se k pohledávkám
1. Na žádost dožadujícího orgánu dožádaný orgán doručí příjemci veškeré dokumenty vydané v dožadujícím členském státě, včetně dokumentů soudního charakteru, vztahující se k některé z pohledávek uvedených v článku 2 nebo k jejímu vymáhání.
K žádosti o doručení dokumentů je připojen standardní formulář obsahující alespoň tyto informace:
a)
jméno, adresu a jiné údaje důležité pro identifikaci příjemce;
b)
účel doručení dokumentů a lhůtu, v níž by doručení mělo být provedeno;
c)
popis přiložených dokumentů a povaha a výše částky dotyčné pohledávky;
d)
název, adresu a další kontaktní údaje týkající se
i)
úřadu odpovědného za připojené dokumenty, a pokud jde o jiný úřad,
ii)
úřadu, kde lze získat další informace týkající se doručovaného dokumentu nebo možnosti napadnout platební povinnost.
2. Dožadující orgán předloží žádost o doručení dokumentu podle tohoto článku pouze v případě, že jej nemůže doručit podle pravidel pro doručení daného dokumentu v dožadujícím členském státě, nebo v případě, že by z takového doručení vyplývaly nepřiměřené těžkosti.
3. Dožádaný orgán neprodleně uvědomí dožadující orgán o veškerých úkonech učiněných k vyřízení žádosti o doručení, a zejména o dni doručení dokumentu příjemci.
Článek 9
Způsoby doručování
1. Dožádaný orgán zajistí, aby se doručení v dožádaném členském státě uskutečnilo v souladu s příslušnými vnitrostátními právními předpisy a správní praxí platnými v dožádaném členském státě.
2. Odstavcem 1 není dotčen jiný způsob doručení příslušným orgánem dožadujícího členského státu v souladu s předpisy platnými v tomto členském státě.
Příslušný orgán v dožadujícím členském státě může doručit jakýkoli dokument přímo doporučeným dopisem nebo elektronicky osobě na území jiného členského státu.
KAPITOLA IV
OPATŘENÍ K VYMÁHÁNÍ POHLEDÁVEK NEBO PŘEDBĚŽNÁ OPATŘENÍ
Článek 10
Žádost o vymáhání pohledávky
1. Na žádost dožadujícího orgánu dožádaný orgán vymáhá pohledávky, na něž se vztahuje doklad o vymahatelnosti pohledávky v dožadujícím členském státě.
2. Dožadující orgán poskytne dožádanému orgánu veškeré důležité informace týkající se záležitosti, v níž byla podána žádost o vymáhání pohledávky, jakmile se o nich dozví.
Článek 11
Podmínky, jimiž se řídí žádost o vymáhání pohledávky
1. Dožadující orgán nemůže požádat o vymáhání pohledávky, pokud pohledávka nebo doklad o její vymahatelnosti byly v dožadujícím členském státě napadeny, s výjimkou případů, kdy se použije čl. 14 odst. 4 třetí pododstavec.
2. Než dožadující orgán požádá o vymáhání pohledávky, použije příslušné postupy k vymáhání pohledávky, které jsou dostupné v dožadujícím členském státě, s výjimkou těchto případů:
a)
pokud je zřejmé, že neexistují žádná aktiva k vymáhání v dožadujícím členském státě nebo že takové postupy nepovedou k úplnému uhrazení pohledávky, a dožadující orgán má konkrétní informace uvádějící, že dotyčná osoba má aktiva v dožádaném členském státě;
b)
pokud by uplatnění těchto postupů v dožadujícím členském státě vedlo k nepřiměřeným obtížím.
Článek 12
Doklad o vymahatelnosti pohledávky v dožádaném členském státě a další přiložené dokumenty
1. Ke každé žádosti o vymáhání pohledávky se přiloží jednotný doklad o její vymahatelnosti v dožádaném členském státě.
Tento jednotný doklad o vymahatelnosti pohledávky v dožádaném členském státě odráží základní obsah původního dokladu o vymahatelnosti pohledávky a je jediným základem pro opatření k vymáhání pohledávky a předběžná opatření přijímaná v dožádaném členském státě. Nepodléhá žádnému úkonu uznání, doplnění nebo nahrazení v tomto členském státě.
Jednotný doklad o vymahatelnosti pohledávky obsahuje alespoň tyto informace:
a)
informace důležité pro určení původního dokladu o vymahatelnosti pohledávky, popis pohledávky, včetně jejího charakteru, období, jehož se pohledávka týká, veškerá data důležitá pro její vymáhání, jakož i výši pohledávky a její různé složky, jako např. jistina, naběhlý úrok atd.;
b)
jméno a jiné údaje důležité pro identifikaci dlužníka;
c)
název, adresu a další kontaktní údaje týkající se
i)
úřadu odpovědného za vyměření pohledávky, a pokud jde o jiný úřad,
ii)
úřadu, kde lze získat další informace týkající se pohledávky nebo možností napadnout platební povinnost.
2. K žádosti o vymáhání pohledávky mohou být přiloženy další dokumenty vztahující se k pohledávce, které byly vydány v dožadujícím členském státě.
Článek 13
Vyřízení žádosti o vymáhání pohledávky
1. Pro účely vymáhání pohledávky v dožádaném členském státě se pohledávka, která je předmětem žádosti o vymáhání, považuje za pohledávku dožádaného členského státu, není-li v této směrnici stanoveno jinak. Dožádaný orgán využije pravomoci a postupy stanovené podle právních a správních předpisů dožádaného členského státu, které se vztahují na pohledávky vzniklé v souvislosti se stejnou daní či stejným poplatkem nebo v případě jejich neexistence s obdobnou daní či obdobným poplatkem, není-li v této směrnici stanoveno jinak.
Pokud se dožádaný orgán domnívá, že na jeho území nejsou vybírány stejné nebo obdobné daně či poplatky, využije pravomoci a postupy stanovené podle právních a správních předpisů dožádaného členského státu, které se vztahují na pohledávky vzniklé v souvislosti s výběrem daně z příjmu fyzických osob, není-li v této směrnici stanoveno jinak.
Dožádaný členský stát není povinen přiznat pohledávkám jiných členských států přednostní postavení přiznávané obdobným pohledávkám vzniklým v daném členském státě, pokud se dotyčné členské státy nedohodly jinak, nebo nestanoví-li právo dožádaného členského státu jinak. Členský stát, který přizná přednostní postavení pohledávkám jiného členského státu, nesmí odmítnout přiznat za stejných podmínek stejné přednostní postavení stejným nebo podobným pohledávkám dalších členských států.
Dožádaný členský stát vymáhá pohledávku ve své vlastní měně.
2. Dožádaný orgán informuje řádným způsobem dožadující orgán o veškerých opatřeních, která přijal na základě žádosti o vymáhání pohledávky.
3. Ode dne obdržení žádosti o vymáhání pohledávky účtuje dožádaný orgán úroky z prodlení podle platných právních a správních předpisů v dožádaném členském státě.
4. Dožádaný orgán může v případě, že to umožňují platné právní a správní předpisy dožádaného členského státu, rozhodnout o tom, že poskytne dlužníkovi lhůtu k zaplacení nebo mu povolí placení ve splátkách, a požadovat související úrok. O každém takovém rozhodnutí musí následně informovat dožadující orgán.
5. Aniž je dotčen čl. 20 odst. 1, dožádaný orgán předá dožadujícímu orgánu vymožené částky pohledávky a úroku podle odstavců 3 a 4 tohoto článku.
Článek 14
Spory
1. Spory týkající se pohledávky, původního dokladu o vymahatelnosti pohledávky v dožadujícím členském státě nebo jednotného dokladu o vymahatelnosti pohledávky v dožádaném členském státě a spory týkající se platnosti doručení učiněného příslušným orgánem dožadujícího členského státu spadají do pravomoci příslušných orgánů dožadujícího členského státu. Napadne-li zúčastněná osoba v průběhu vymáhání pohledávky pohledávku, původní doklad o vymahatelnosti pohledávky v dožadujícím členském státě nebo jednotný doklad o vymahatelnosti pohledávky v dožádaném členském státě, dožádaný orgán tuto osobu informuje, že musí podat žalobu k příslušnému orgánu dožadujícího členského státu v souladu s jeho platnými právními předpisy.
2. Spory týkající se opatření k vymáhání pohledávek přijatých v dožádaném členském státě nebo spory týkající se platnosti doručení učiněného příslušným orgánem dožádaného členského státu musí být předloženy příslušnému orgánu dožádaného členského státu v souladu s jeho právními předpisy.
3. Je-li příslušnému orgánu dožadujícího členského státu podána žaloba uvedená v odstavci 1, dožadující orgán o tom informuje dožádaný orgán a uvede rozsah, v jakém nebyla pohledávka napadena.
4. Jakmile dožádaný orgán obdrží od dožadujícího orgánu nebo od zúčastněné osoby informace uvedené v odstavci 3, pozastaví vymáhání pohledávky ve vztahu k napadené části pohledávky až do rozhodnutí příslušného orgánu v této věci, pokud dožadující orgán nevyžaduje v souladu s třetím pododstavcem tohoto odstavce jinak.
Na žádost dožadujícího orgánu, nebo považuje-li to dožádaný orgán jinak za potřebné, aniž je dotčen článek 16, může dožádaný orgán přijmout předběžná opatření k zajištění vymáhání pohledávky, pokud to umožňují platné právní předpisy dožádaného členského státu.
Dožadující orgán může v souladu s právními předpisy a správní praxí platnými v dožadujícím členském státě dožádaný orgán požádat, aby vymáhal napadenou pohledávku nebo napadenou část pohledávky, pokud to dovolují platné právní předpisy a správní praxe dožádaného členského státu. Každou takovouto žádost je nutno odůvodnit. Jestliže výsledek sporu poté vyzní ve prospěch dlužníka, je dožadující orgán povinen nahradit všechny vymožené částky a všechny případné splatné náhrady podle platných právních předpisů dožádaného členského státu.
Pokud bylo příslušnými orgány dožadujícího členského státu nebo dožádaného členského státu zahájeno řízení vedoucí ke vzájemné dohodě a výsledek tohoto řízení může ovlivnit pohledávku, ve vztahu k níž bylo požádáno o pomoc, jsou opatření k vymáhání pohledávek pozastavena nebo zcela zastavena, dokud nebude toto řízení ukončeno, s výjimkou bezprostředně naléhavého případu podvodu nebo platební neschopnosti. Pokud jsou opatření k vymáhání pohledávek pozastavena nebo zcela zastavena, použije se druhý pododstavec.
Článek 15
Změna nebo stažení žádosti o pomoc při vymáhání pohledávky
1. Dožadující orgán neprodleně informuje dožádaný orgán o případné následné změně své žádosti o vymáhání pohledávky nebo o stažení své žádosti s uvedením důvodů změny nebo stažení.
2. Je-li změna žádosti zapříčiněna rozhodnutím příslušného orgánu uvedeného v čl. 14 odst. 1, dožadující orgán zašle toto rozhodnutí spolu s revidovaným jednotným dokladem o vymahatelnosti pohledávky v dožádaném členském státě. Dožádaný orgán poté přistoupí k dalším opatřením k vymáhání pohledávky na základě revidovaného dokladu.
V opatřeních k vymáhání pohledávky nebo v předběžných opatřeních, která již byla v dožádaném členském státě učiněna na základě původního jednotného dokladu o vymahatelnosti, lze na základě revidovaného dokladu pokračovat, není-li nutné žádost změnit v důsledku neplatnosti původního dokladu o vymahatelnosti v dožadujícím členském státě nebo původního jednotného dokladu o vymahatelnosti v dožádaném členském státě.
Články 12 a 14 se použijí s ohledem na revidovaný doklad.
Článek 16
Žádost o předběžná opatření
1. Dožádaný orgán, pokud to umožňuje vnitrostátní právo a v souladu s vnitrostátní správní praxí, přijme na žádost dožadujícího orgánu předběžná opatření potřebná k vymáhání pohledávky, pokud je pohledávka nebo doklad o vymahatelnosti pohledávky v dožadujícím členském státě v době podání žádosti napaden nebo pokud se na pohledávku dosud nevztahuje doklad o vymahatelnosti v dožadujícím členském státě, jsou-li předběžná opatření v podobné situaci rovněž možná podle vnitrostátního práva a vnitrostátní správní praxe dožadujícího členského státu.
K žádosti o přijetí předběžných opatření v dožádaném členském státě se případně připojí dokument vypracovaný za účelem přijetí předběžných opatření v dožadujícím členském státě a vztahující se k pohledávce, která je předmětem žádosti o vzájemnou pomoc. Tento dokument nepodléhá žádnému úkonu uznání, doplnění nebo nahrazení v dožádaném členském státě.
2. K žádosti o předběžná opatření mohou být přiloženy další dokumenty vztahující se k pohledávce, které byly vydány v dožadujícím členském státě.
Článek 17
Pravidla, kterými se řídí žádost o předběžná opatření
Pro účely článku 16 se použijí obdobně čl. 10 odst. 2, čl. 13 odst. 1 a 2 a články 14 a 15.
Článek 18
Omezení povinností dožádaného orgánu
1. Dožádaný orgán není povinen poskytnout pomoc uvedenou v článcích 10 až 16, jestliže by vymáhání pohledávky v důsledku situace dlužníka způsobilo vážné hospodářské nebo sociální obtíže v dožádaném členském státě, pokud platné právní a správní předpisy tohoto členského státu povolují takovouto výjimku u vnitrostátních pohledávek.
2. Dožádaný orgán není povinen poskytnout pomoc uvedenou v článcích 5 a 7 až 16, jestliže se původní žádost o pomoc podle článku 5, 7, 8, 10 nebo 16 týká pohledávek starších pěti let, počítáno ode dne splatnosti pohledávky v dožadujícím členském státě do dne podání původní žádosti o pomoc.
Byly-li však pohledávka nebo původní doklad o vymahatelnosti v dožadujícím členském státě napadeny, má se za to, že pětiletá lhůta počíná běžet okamžikem, kdy dožadující členský stát zjistí, že pohledávku nebo doklad o vymahatelnosti již nelze napadnout.
V případech, kdy příslušné orgány dožadujícího členského státu povolí odklad platby nebo splátkový režim, se má za to, že pětiletá lhůta počíná běžet okamžikem, kdy uplynula lhůta pro splacení celé pohledávky.
V těchto případech však dožádaný orgán není povinen poskytnout pomoc ve vztahu k pohledávkám starším deseti let, počínaje dnem, kdy byla pohledávka původně splatná v dožadujícím členském státě.
3. Členský stát není povinen poskytnout pomoc, pokud celková částka pohledávek, na něž se vztahuje tato směrnice, na kterou je pomoc požadována, je menší než 1 500 EUR.
4. Dožádaný orgán uvědomí dožadující orgán o důvodech odmítnutí žádosti o pomoc.
Článek 19
Otázky týkající se promlčení
1. Otázky týkající se promlčecích lhůt se řídí výlučně platnými právními předpisy dožadujícího členského státu.
2. Co se týká stavení, přerušení nebo prodloužení běhu promlčecích lhůt, má se za to, že jakékoli úkony související s vymáháním pohledávky provedené dožádaným orgánem či jeho jménem v souladu se žádostí o pomoc, které podle platných právních předpisů dožádaného členského státu stavějí, přerušují nebo prodlužují promlčecí lhůtu, mají stejný účinek v dožadujícím členském státě pod podmínkou, že je příslušný odpovídající účinek stanoven platnými právními předpisy dožadujícího členského státu.
Pokud stavení, přerušení nebo prodloužení běhu promlčecí lhůty není podle platných právních předpisů dožádaného členského státu možné, jakékoli úkony související s vymáháním pohledávky provedené dožádaným orgánem či jeho jménem v souladu se žádostí o pomoc, které by v případě, že by byly provedeny dožadujícím orgánem či jeho jménem v jeho členském státě, podle platných právních předpisů dožadujícího členského státu stavěly, přerušovaly nebo prodlužovaly promlčecí lhůtu, se z hlediska tohoto účinku považují za provedené v posledně uvedeném státě.
Prvním a druhým pododstavcem není dotčeno právo příslušných orgánů dožadujícího členského státu přijmout opatření ke stavení, přerušení nebo prodloužení běhu promlčecí lhůty v souladu s platnými právními předpisy tohoto členského státu.
3. Dožadující orgán a dožádaný orgán se vzájemně informují o případných úkonech, které přerušují, stavějí nebo prodlužují promlčecí lhůtu pohledávky, pro kterou byla byla požadována opatření k jejímu vymáhání nebo předběžná opatření, nebo které mohou mít tento účinek.
Článek 20
Náklady
1. Kromě částek uvedených v čl. 13 odst. 5 usiluje dožádaný orgán o to, aby od dotyčné osoby vymohl a ponechal si náklady, které mu v souvislosti s vymáháním vznikly, v souladu s právními předpisy dožádaného členského státu.
2. Členské státy se vzdávají všech vzájemných nároků na náhradu nákladů vzniklých při poskytování vzájemné pomoci na základě této směrnice.
Je-li však vymáhání zvlášť obtížné, způsobí velmi vysoké náklady nebo se týká boje proti organizovanému zločinu, mohou se dožadující a dožádaný orgán dohodnout na zvláštní úpravě náhrady nákladů.
3. Bez ohledu na odstavec 2 ručí dožadující členský stát dožádanému členskému státu za všechny náklady a ztráty vzniklé v souvislosti s činnostmi, které byly shledány neodůvodněnými co do oprávněnosti pohledávky nebo platnosti dokladu o vymahatelnosti pohledávky nebo dokladu umožňujícího přijetí předběžných opatření vydaného dožadujícím orgánem.
KAPITOLA V
OBECNÁ PRAVIDLA, JIMIŽ SE ŘÍDÍ VŠECHNY DRUHY ŽÁDOSTÍ O POMOC
Článek 21
Standardní formuláře a komunikační prostředky
1. Žádosti o informace podle čl. 5 odst. 1, žádosti o doručení podle čl. 8 odst. 1, žádosti o vymáhání pohledávek podle čl. 10 odst. 1 nebo žádosti o předběžná opatření podle čl. 16 odst. 1 jsou zasílány elektronickými prostředky pomocí standardního formuláře, ledaže by toto nebylo proveditelné z technických důvodů. Tyto standardní formuláře jsou, pokud možno, používány rovněž pro případnou další komunikaci ohledně žádosti.
Jednotný doklad o vymahatelnosti pohledávky v dožádaném členském státě, doklad umožňující přijetí předběžných opatření v dožadujícím členském státě a ostatní dokumenty uvedené v článcích 12 a 16 jsou rovněž zasílány elektronickými prostředky, ledaže by toto nebylo proveditelné z technických důvodů.
Ke standardním formulářům mohou být případně připojeny zprávy, výkazy a jiné dokumenty či jejich ověřené kopie nebo výpisy z nich, které jsou rovněž zasílány elektronickými prostředky, ledaže by toto nebylo proveditelné z technických důvodů.
Standardní formuláře a komunikace elektronickými prostředky se mohou použít rovněž při výměně informací podle článku 6.
2. Odstavec 1 se nevztahuje na informace a dokumenty získané během přítomnosti v prostorách správních orgánů v jiném členském státě nebo při účasti ve správních šetřeních v jiném členském státě podle článku 7.
3. Nejsou-li pro komunikaci použity elektronické prostředky nebo standardní formuláře, není tím dotčena platnost získaných informací nebo opatření přijatých při vyřizování žádosti o pomoc.
Článek 22
Použití jazyků
1. Všechny žádosti o pomoc, standardní formuláře o doručení a jednotné doklady o vymahatelnosti pohledávky v dožádaném členském státě se zasílají v úředním jazyce nebo v jednom z úředních jazyků dožádaného členského státu, nebo je k nim připojen překlad do tohoto jazyka nebo do jednoho z těchto jazyků. Skutečnost, že některé části uvedených dokumentů jsou napsány v jazyce jiném, než je úřední jazyk nebo jeden z úředních jazyků dožádaného členského státu, nemá vliv na jejich platnost nebo na platnost příslušného řízení, pokud takový jiný jazyk je jazykem dohodnutým mezi dotyčnými členskými státy.
2. Dokumenty, které jsou předmětem žádosti o doručení podle článku 8, mohou být dožádanému orgánu zaslány v úředním jazyce dožadujícího členského státu.
3. Jsou-li k žádosti připojeny jiné dokumenty, než je uvedeno v odstavcích 1 a 2, může dožádaný orgán v případě potřeby od dožadujícího orgánu vyžadovat překlad těchto dokumentů do úředního jazyka nebo jednoho z úředních jazyků dožádaného členského státu či do jiného jazyka vzájemně dohodnutého mezi dotyčnými členskými státy.
Článek 23
Poskytování informací a dokumentů
1. Informace sdělené v jakékoli formě na základě této směrnice podléhají služebnímu tajemství a požívají stejné ochrany jako obdobné informace podle vnitrostátního práva členského státu, který je obdržel.
Tyto informace mohou být použity pro účely uplatnění opatření k vymáhání pohledávek nebo předběžných opatření, na něž se vztahuje tato směrnice. Mohou být rovněž použity v případě vyměření a vymáhání povinných příspěvků sociálního zabezpečení.
2. Osoby pověřené Bezpečnostním akreditačním úřadem Evropské komise, mohou mít přístup k těmto informacím pouze tehdy, pokud je to nezbytné pro péči o síť CCN a pro její údržbu a rozvoj.
3. Členský stát poskytující informace povolí jejich použití pro jiné účely, než které jsou uvedeny v odstavci 1, v členském státě přijímajícím tyto informace, jestliže podle práva členského státu poskytujícího informace mohou být tyto informace použity pro obdobné účely.
4. Jestliže se dožadující nebo dožádaný orgán domnívá, že informace získané na základě této směrnice jsou pravděpodobně užitečné třetímu členskému státu pro účely uvedené v odstavci 1, může tyto informace předat tomuto třetímu členskému státu, pokud je takové předání v souladu s pravidly a postupy stanovenými v této směrnici. Uvedený orgán informuje příslušný členský stát, z něhož informace pochází, o svém záměru sdílet informace se třetím členským státem. Členský stát, z něhož informace pochází, může vyjádřit svůj nesouhlas s takovým sdílením informací do deseti pracovních dnů ode dne, kdy obdržel sdělení členského státu, který si přeje dané informace sdílet.
5. Souhlas s použitím informací podle odstavce 3, které byly předány na základě odstavce 4, může být udělen pouze členským státem, z něhož informace pocházejí.
6. Informace sdělené v jakékoli formě na základě této směrnice mohou být všemi orgány v rámci členského státu, který informace obdržel, uplatněny nebo použity jako důkaz na stejném základě jako obdobné informace získané v tomto státě.
KAPITOLA VI
ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 24
Použití jiných dohod o pomoci
1. Touto směrnicí není dotčeno plnění jakýchkoli závazků k poskytování širší pomoci, které vyplývají z dvoustranných nebo mnohostranných dohod nebo ujednání, včetně dohod nebo ujednání o doručování soudních nebo mimosoudních aktů.
2. Pokud členské státy uzavřou takové dvoustranné nebo mnohostranné dohody či ujednání o záležitostech spadajících do oblasti působnosti této směrnice, s výjimkou dohod či ujednání týkajících se jednotlivých případů, uvědomí o tom neprodleně Komisi. Komise poté uvědomí ostatní členské státy.
3. Při poskytování vzájemné pomoci v širším rozsahu na základě dvoustranné nebo mnohostranné dohody nebo ujednání mohou členské státy využívat elektronickou komunikační síť a standardní formuláře přijaté za účelem provedení této směrnice.
Článek 25
Výbor
1. Komisi je nápomocen Výbor pro vymáhání pohledávek.
2. Odkazuje-li se na tento odstavec, použijí se články 5 a 7 rozhodnutí 1999/468/ES.
Lhůta uvedená v čl. 5 odst. 6 rozhodnutí 1999/468/ES je tři měsíce.
Článek 26
Prováděcí ustanovení
Komise přijme postupem podle čl. 25 odst. 2 prováděcí pravidla k čl. 4 odst. 2, 3 a 4, čl. 5 odst. 1, článkům 8 a 10, čl. 12 odst. 1, čl. 13 odst. 2, 3, 4 a 5, článku 15, čl. 16 odst. 1 a čl. 21 odst. 1.
Tato pravidla stanoví alespoň
a)
praktická ujednání ohledně organizace kontaktů mezi ústředními kontaktními orgány, ostatními kontaktními orgány a kontaktními útvary uvedenými v čl. 4 odst. 2, 3 a 4, z různých členských států, a ohledně kontaktů s Komisí;
b)
způsoby, kterými lze předávat sdělení mezi orgány;
c)
formát a další podrobnosti ohledně standardních formulářů používaných pro účely čl. 5 odst. 1, článku 8, čl. 10 odst. 1, čl. 12 odst. 1 a čl. 16 odst. 1;
d)
pravidla pro přepočet částek, které mají být vymáhány, a pro převod vymožených částek;
Článek 27
Podávání zpráv
1. Každý členský stát Komisi každoročně do 31. března informuje o
a)
počtu žádostí o informace, doručení a vymáhání nebo o předběžná opatření, které každý rok zaslal jednotlivým dožádaným členským státům a které obdržel od jednotlivých dožadujících členských států;
b)
výši pohledávek, které byly předmětem žádosti o pomoc, a o vymožených částkách.
2. Členské státy mohou rovněž poskytovat jakékoli další informace, které mohou být užitečné pro vyhodnocení poskytování vzájemné pomoci podle této směrnice.
3. Komise každých pět let předkládá Evropskému parlamentu a Radě zprávu o fungování opatření podle této směrnice.
Článek 28
Provedení
1. Členské státy přijmou a zveřejní právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí do 31. prosince 2011. Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Budou používat tyto předpisy ode dne 1. ledna 2012.
Tyto předpisy přijaté členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení. Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 29
Zrušení směrnice 2008/55/ES
Směrnice 2008/55/ES se zrušuje s účinkem ode dne 1. ledna 2012.
Odkazy na zrušenou směrnici se považují za odkazy na tuto směrnici.
Článek 30
Vstup v platnost
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Článek 31
Určení
Tato směrnice je určena členským státům.
V Bruselu dne 16. března 2010.
COUNCIL DIRECTIVE 2010/24/EU
of 16 March 2010
concerning mutual assistance for the recovery of claims relating to taxes, duties and other measures
THE COUNCIL OF THE EUROPEAN UNION,
Having regard to the Treaty on the Functioning of the European Union, and in particular Articles 113 and 115 thereof,
Having regard to the proposal from the European Commission,
Having regard to the opinion of the European Parliament (1),
Having regard to the opinion of the European Economic and Social Committee (2),
Acting in accordance with a special legislative procedure,
Whereas:
(1)
Mutual assistance between the Member States for the recovery of each others’ claims and those of the Union with respect to certain taxes and other measures contributes to the proper functioning of the internal market. It ensures fiscal neutrality and has allowed Member States to remove discriminatory protective measures in cross-border transactions designed to prevent fraud and budgetary losses.
(2)
Arrangements for mutual assistance for recovery were first set out in Council Directive 76/308/EEC of 15 March 1976 on mutual assistance for the recovery of claims resulting from operations forming part of the system of financing the European Agricultural Guidance and Guarantee Fund, and of the agricultural levies and customs duties (3). That Directive and the acts amending it were codified by Council Directive 2008/55/EC of 26 May 2008 on mutual assistance for the recovery of claims relating to certain levies, duties, taxes and other measures (4).
(3)
Those arrangements, however, while providing a first step towards improved recovery procedures within the Union by approximating applicable national rules, have proved insufficient to meet the requirements of the internal market as it has evolved over the last 30 years.
(4)
To better safeguard the financial interests of the Member States and the neutrality of the internal market, it is necessary to extend the scope of mutual assistance for recovery to claims relating to taxes and duties not yet covered by mutual assistance for recovery, whilst in order to cope with the increase in assistance requests and to deliver better results, it is necessary to make assistance more efficient and effective and to facilitate it in practice. In order to fulfil these objectives, important adaptations are necessary, whereby a mere modification of the existing Directive 2008/55/EC would not be sufficient. The latter should therefore be repealed and replaced by a new legal instrument which builds on the achievements of Directive 2008/55/EC but provides for clearer and more precise rules where necessary.
(5)
Clearer rules would promote a wider information exchange between Member States. They would also ensure that all legal and natural persons in the Union are covered, taking into account the ever increasing range of legal arrangements, including not only traditional arrangements such as trusts and foundations, but any new instrument which may be set up by taxpayers in the Member States. They would furthermore make it possible to take account of all forms that claims of the public authorities relating to taxes, duties, levies, refunds and interventions may take, including all pecuniary claims against the taxpayer concerned or against a third party which substitute the original claim. Clearer rules are primarily necessary to define better the rights and obligations of all the parties concerned.
(6)
This Directive should not affect the Member States’ competence to determine the recovery measures available under their internal legislation. However, it is necessary to ensure that neither disparities between national laws nor lack of coordination between competent authorities jeopardise the seamless operation of the mutual assistance system provided for in this Directive.
(7)
Mutual assistance may consist of the following: the requested authority may supply the applicant authority with the information which the latter needs in order to recover claims arising in the applicant Member State and notify to the debtor all documents relating to such claims emanating from the applicant Member State. The requested authority may also recover, at the request of the applicant authority, the claims arising in the applicant Member State, or take precautionary measures to guarantee the recovery of these claims.
(8)
The adoption of a uniform instrument to be used for enforcement measures in the requested Member State, as well as the adoption of a uniform standard form for notification of instruments and decisions relating to the claim, should resolve the problems of recognition and translation of instruments emanating from another Member State, which constitute a major cause of the inefficiency of the current arrangements for assistance.
(9)
A legal basis for exchange of information without prior request on specific tax refunds should be created. For reasons of efficiency, it should also be rendered possible for tax officials of a Member State to attend or to participate in administrative enquiries in another Member State. Provision should also be made for more direct information exchange between services with a view to making assistance faster and more efficient.
(10)
Given the increasing mobility within the internal market, and the restrictions imposed by the Treaty or other legislation on the guarantees that can be requested from taxpayers not established within the national territory, the possibilities for requesting recovery or precautionary measures in another Member State should be extended. As the age of a claim is a critical factor, it should be possible for Member States to make a request for mutual assistance, even though the domestic means of recovery have not yet been fully exhausted, inter alia, where recourse to such procedures in the applicant Member State would give rise to disproportionate difficulty.
(11)
A general obligation to communicate requests and documents in a digital form and via an electronic network, and with precise rules on the use of languages for requests and documents, should allow Member States to handle requests faster and more easily.
(12)
During the recovery procedure in the requested Member State, the claim, the notification made by the authorities of the applicant Member State or the instrument authorising its enforcement might be contested by the person concerned. It should be laid down that in such cases the person concerned should bring the action before the competent body of the applicant Member State and that the requested authority should suspend, unless the applicant authority requests otherwise, any enforcement proceedings which it has begun until a decision is taken by the competent body of the applicant Member State.
(13)
To encourage Member States to devote sufficient resources to the recovery of other Member States’ claims, the requested Member State should be able to recover the costs related to recovery from the debtor.
(14)
Efficiency would be best achieved if, when executing a request for assistance, the requested authority could make use of the powers provided under its national laws applying to claims concerning the same or similar taxes or duties. In the absence of a similar tax or duty, the most appropriate procedure would be that provided under the laws of the requested Member State which applies to claims concerning the tax levied on personal income. This use of national legislation should not, as a general rule, apply with regard to the preferences accorded to claims arising in the requested Member State. However, it should be made possible to extend preferences to claims of other Member States based on an agreement between the Member States concerned.
(15)
With regard to questions on limitation, it is necessary to simplify the existing rules, by providing that the suspension, interruption or prolongation of periods of limitation is in general determined according to the laws in force in the requested Member State, except where suspension, interruption or prolongation of the period of limitation is not possible under the laws in force in that State.
(16)
Efficiency requires that information communicated in the course of mutual assistance may be used in the Member State receiving the information for purposes other than those provided for in this Directive, where this is allowed under the domestic legislation of both the Member State providing the information and the Member State receiving the information.
(17)
This Directive should not prevent the fulfilment of any obligation to provide wider assistance ensuing from bilateral or multilateral agreements or arrangements.
(18)
The measures necessary for the implementation of this Directive should be adopted in accordance with Council Decision 1999/468/EC of 28 June 1999 laying down the procedures for the exercise of implementing powers conferred on the Commission (5).
(19)
In accordance with point 34 of the Interinstitutional Agreement on better law-making, Member States are encouraged to draw up, for themselves and in the interest of the Union, their own tables illustrating, as far as possible, the correlation between this Directive and the transposition measures, and to make them public.
(20)
Since the objectives of this Directive, namely the provision of a uniform system of recovery assistance within the internal market, cannot be sufficiently achieved by the Member States and can therefore, by reason of the uniformity, effectiveness and efficiency required, be better achieved at the level of the Union, the Union may adopt measures, in accordance with the principle of subsidiarity as set out in Article 5 of the Treaty. In accordance with the principle of proportionality, as set out in that Article, this Directive does not go beyond what is necessary in order to achieve those objectives.
(21)
This Directive respects the fundamental rights and observes the principles which are recognised in particular by the Charter of Fundamental Rights of the European Union,
HAS ADOPTED THIS DIRECTIVE:
CHAPTER I
GENERAL PROVISIONS
Article 1
Subject matter
This Directive lays down the rules under which the Member States are to provide assistance for the recovery in a Member State of any claims referred to in Article 2 which arise in another Member State.
Article 2
Scope
1. This Directive shall apply to claims relating to the following:
(a)
all taxes and duties of any kind levied by or on behalf of a Member State or its territorial or administrative subdivisions, including the local authorities, or on behalf of the Union;
(b)
refunds, interventions and other measures forming part of the system of total or partial financing of the European Agricultural Guarantee Fund (EAGF) and the European Agricultural Fund for Rural Development (EAFRD), including sums to be collected in connection with these actions;
(c)
levies and other duties provided for under the common organisation of the market for the sugar sector.
2. The scope of this Directive shall include:
(a)
administrative penalties, fines, fees and surcharges relating to the claims for which mutual assistance may be requested in accordance with paragraph 1, imposed by the administrative authorities that are competent to levy the taxes or duties concerned or carry out administrative enquiries with regard to them, or confirmed by administrative or judicial bodies at the request of those administrative authorities;
(b)
fees for certificates and similar documents issued in connection with administrative procedures related to taxes and duties;
(c)
interest and costs relating to the claims for which mutual assistance may be requested in accordance with paragraph 1 or point (a) or (b) of this paragraph.
3. This Directive shall not apply to:
(a)
compulsory social security contributions payable to the Member State or a subdivision of the Member State, or to social security institutions established under public law;
(b)
fees not referred to in paragraph 2;
(c)
dues of a contractual nature, such as consideration for public utilities;
(d)
criminal penalties imposed on the basis of a public prosecution or other criminal penalties not covered by paragraph 2(a).
Article 3
Definitions
For the purposes of this Directive:
(a)
‘applicant authority’ means a central liaison office, a liaison office or a liaison department of a Member State which makes a request for assistance concerning a claim referred to in Article 2;
(b)
‘requested authority’ means a central liaison office, a liaison office or a liaison department of a Member State to which a request for assistance is made;
(c)
‘person’ means:
(i)
a natural person;
(ii)
a legal person;
(iii)
where the legislation in force so provides, an association of persons recognised as having the capacity to perform legal acts but lacking the legal status of a legal person; or
(iv)
any other legal arrangement of whatever nature and form, which has legal personality or not, owning or managing assets which, including income derived therefrom, are subject to any of the taxes covered by this Directive;
(d)
‘by electronic means’ means using electronic equipment for the processing, including digital compression, and storage of data, and employing wires, radio transmission, optical technologies or other electromagnetic means;
(e)
‘CCN network’ means the common platform based on the common communication network (CCN) developed by the Union for all transmissions by electronic means between competent authorities in the area of customs and taxation.
Article 4
Organisation
1. Each Member State shall inform the Commission by 20 May 2010 of its competent authority or authorities (hereinafter respectively referred to as the ‘competent authority’) for the purpose of this Directive and shall inform the Commission without delay of any changes thereof.
The Commission shall make the information received available to the other Member States and publish a list of the competent authorities of the Member States in the Official Journal of the European Union.
2. The competent authority shall designate a central liaison office which shall have principal responsibility for contacts with other Member States in the field of mutual assistance covered by this Directive.
The central liaison office may also be designated as responsible for contacts with the Commission.
3. The competent authority of each Member State may designate liaison offices which shall be responsible for contacts with other Member States concerning mutual assistance with regard to one or more specific types or categories of taxes and duties referred to in Article 2.
4. The competent authority of each Member State may designate offices, other than the central liaison office or liaison offices, as liaison departments. Liaison departments shall request or grant mutual assistance under this Directive in relation to their specific territorial or operational competences.
5. Where a liaison office or a liaison department receives a request for mutual assistance requiring action outside the competence assigned to it, it shall forward the request without delay to the competent office or department, if known, or to the central liaison office, and inform the applicant authority thereof.
6. The competent authority of each Member State shall inform the Commission of its central liaison office and any liaison offices or liaison departments which it has designated. The Commission shall make the information received available to the Member States.
7. Every communication shall be sent by or on behalf or, on a case by case basis, with the agreement of the central liaison office, which shall ensure effectiveness of communication.
CHAPTER II
EXCHANGE OF INFORMATION
Article 5
Request for information
1. At the request of the applicant authority, the requested authority shall provide any information which is foreseeably relevant to the applicant authority in the recovery of its claims as referred to in Article 2.
For the purpose of providing that information, the requested authority shall arrange for the carrying-out of any administrative enquiries necessary to obtain it.
2. The requested authority shall not be obliged to supply information:
(a)
which it would not be able to obtain for the purpose of recovering similar claims arising in the requested Member State;
(b)
which would disclose any commercial, industrial or professional secrets;
(c)
the disclosure of which would be liable to prejudice the security of or be contrary to the public policy of the requested Member State.
3. Paragraph 2 shall in no case be construed as permitting a requested authority of a Member State to decline to supply information solely because this information is held by a bank, other financial institution, nominee or person acting in an agency or a fiduciary capacity or because it relates to ownership interests in a person.
4. The requested authority shall inform the applicant authority of the grounds for refusing a request for information.
Article 6
Exchange of information without prior request
Where a refund of taxes or duties, other than value-added tax, relates to a person established or resident in another Member State, the Member State from which the refund is to be made may inform the Member State of establishment or residence of the upcoming refund.
Article 7
Presence in administrative offices and participation in administrative enquiries
1. By agreement between the applicant authority and the requested authority and in accordance with the arrangements laid down by the requested authority, officials authorised by the applicant authority may, with a view to promoting mutual assistance provided for in this Directive:
(a)
be present in the offices where the administrative authorities of the requested Member State carry out their duties;
(b)
be present during administrative enquiries carried out in the territory of the requested Member State;
(c)
assist the competent officials of the requested Member State during court proceedings in that Member State.
2. In so far as it is permitted under the legislation in force in the requested Member State, the agreement referred to in paragraph 1(b) may provide that officials of the applicant Member State may interview individuals and examine records.
3. Officials authorised by the applicant authority who make use of the possibilities offered by paragraphs 1 and 2 shall at all times be able to produce written authority stating their identity and their official capacity.
CHAPTER III
ASSISTANCE FOR THE NOTIFICATION OF DOCUMENTS
Article 8
Request for notification of certain documents relating to claims
1. At the request of the applicant authority, the requested authority shall notify to the addressee all documents, including those of a judicial nature, which emanate from the applicant Member State and which relate to a claim as referred to in Article 2 or to its recovery.
The request for notification shall be accompanied by a standard form containing at least the following information:
(a)
name, address and other data relevant to the identification of the addressee;
(b)
the purpose of the notification and the period within which notification should be effected;
(c)
a description of the attached document and the nature and amount of the claim concerned;
(d)
name, address and other contact details regarding:
(i)
the office responsible with regard to the attached document, and, if different;
(ii)
the office where further information can be obtained concerning the notified document or concerning the possibilities to contest the payment obligation.
2. The applicant authority shall make a request for notification pursuant to this article only when it is unable to notify in accordance with the rules governing the notification of the document concerned in the applicant Member State, or when such notification would give rise to disproportionate difficulties.
3. The requested authority shall forthwith inform the applicant authority of any action taken on its request for notification and, more especially, of the date of notification of the document to the addressee.
Article 9
Means of notification
1. The requested authority shall ensure that notification in the requested Member State is effected in accordance with the national laws, regulations and administrative practices in force in the requested Member State.
2. Paragraph 1 shall be without prejudice to any other form of notification made by a competent authority of the applicant Member State in accordance with the rules in force in that Member State.
A competent authority established in the applicant Member State may notify any document directly by registered mail or electronically to a person within the territory of another Member State.
CHAPTER IV
RECOVERY OR PRECAUTIONARY MEASURES
Article 10
Request for recovery
1. At the request of the applicant authority, the requested authority shall recover claims which are the subject of an instrument permitting enforcement in the applicant Member State.
2. As soon as any relevant information relating to the matter which gave rise to the request for recovery comes to the knowledge of the applicant authority, it shall forward it to the requested authority.
Article 11
Conditions governing a request for recovery
1. The applicant authority may not make a request for recovery if and as long as the claim and/or the instrument permitting its enforcement in the applicant Member State are contested in that Member State, except in cases where the third subparagraph of Article 14(4) applies.
2. Before the applicant authority makes a request for recovery, appropriate recovery procedures available in the applicant Member State shall be applied, except in the following situations:
(a)
where it is obvious that there are no assets for recovery in the applicant Member State or that such procedures will not result in the payment in full of the claim, and the applicant authority has specific information indicating that the person concerned has assets in the requested Member State;
(b)
where recourse to such procedures in the applicant Member State would give rise to disproportionate difficulty.
Article 12
Instrument permitting enforcement in the requested Member State and other accompanying documents
1. Any request for recovery shall be accompanied by a uniform instrument permitting enforcement in the requested Member State.
This uniform instrument permitting enforcement in the requested Member State shall reflect the substantial contents of the initial instrument permitting enforcement, and constitute the sole basis for the recovery and precautionary measures taken in the requested Member State. It shall not be subject to any act of recognition, supplementing or replacement in that Member State.
The uniform instrument permitting enforcement shall contain at least the following information:
(a)
information relevant to the identification of the initial instrument permitting enforcement, a description of the claim, including its nature, the period covered by the claim, any dates of relevance to the enforcement process, and the amount of the claim and its different components such as principal, interest accrued, etc.;
(b)
name and other data relevant to the identification of the debtor;
(c)
name, address and other contact details regarding:
(i)
the office responsible for the assessment of the claim, and, if different;
(ii)
the office where further information can be obtained concerning the claim or the possibilities for contesting the payment obligation.
2. The request for recovery of a claim may be accompanied by other documents relating to the claim issued in the applicant Member State.
Article 13
Execution of the request for recovery
1. For the purpose of the recovery in the requested Member State, any claim in respect of which a request for recovery has been made shall be treated as if it was a claim of the requested Member State, except where otherwise provided for in this Directive. The requested authority shall make use of the powers and procedures provided under the laws, regulations or administrative provisions of the requested Member State applying to claims concerning the same or, in the absence of the same, a similar tax or duty, except where otherwise provided for in this Directive.
If the requested authority considers that the same or similar taxes or duties are not levied on its territory, it shall make use of the powers and procedures provided under the laws, regulations or administrative provisions of the requested Member State which apply to claims concerning the tax levied on personal income, except where otherwise provided for in this Directive.
The requested Member State shall not be obliged to grant other Member States’ claims preferences accorded to similar claims arising in that Member State, except where otherwise agreed between the Member States concerned or provided in the law of the requested Member State. A Member State which grants preferences to another Member State’s claims may not refuse to grant the same preferences to the same or similar claims of other Member States on the same conditions.
The requested Member State shall recover the claim in its own currency.
2. The requested authority shall inform the applicant authority with due diligence of any action it has taken on the request for recovery.
3. From the date on which the recovery request is received, the requested authority shall charge interest for late payment in accordance with the laws, regulations and administrative provisions in force in the requested Member State.
4. The requested authority may, where the laws, regulations or administrative provisions in force in the requested Member State so permit, allow the debtor time to pay or authorise payment by instalment and it may charge interest in that respect. It shall subsequently inform the applicant authority of any such decision.
5. Without prejudice to Article 20(1), the requested authority shall remit to the applicant authority the amounts recovered with respect to the claim and the interest referred to in paragraphs 3 and 4 of this Article.
Article 14
Disputes
1. Disputes concerning the claim, the initial instrument permitting enforcement in the applicant Member State or the uniform instrument permitting enforcement in the requested Member State and disputes concerning the validity of a notification made by a competent authority of the applicant Member State shall fall within the competence of the competent bodies of the applicant Member State. If, in the course of the recovery procedure, the claim, the initial instrument permitting enforcement in the applicant Member State or the uniform instrument permitting enforcement in the requested Member State is contested by an interested party, the requested authority shall inform that party that such an action must be brought by the latter before the competent body of the applicant Member State in accordance with the laws in force there.
2. Disputes concerning the enforcement measures taken in the requested Member State or concerning the validity of a notification made by a competent authority of the requested Member State shall be brought before the competent body of that Member State in accordance with its laws and regulations.
3. Where an action as referred to in paragraph 1 has been brought before the competent body of the applicant Member State, the applicant authority shall inform the requested authority thereof and shall indicate the extent to which the claim is not contested.
4. As soon as the requested authority has received the information referred to in paragraph 3, either from the applicant authority or from the interested party, it shall suspend the enforcement procedure, as far as the contested part of the claim is concerned, pending the decision of the body competent in the matter, unless the applicant authority requests otherwise in accordance with the third subparagraph of this paragraph.
At the request of the applicant authority, or where otherwise deemed to be necessary by the requested authority, and without prejudice to Article 16, the requested authority may take precautionary measures to guarantee recovery in so far as the laws or regulations in force in the requested Member State allow such action.
The applicant authority may, in accordance with the laws, regulations and administrative practices in force in the applicant Member State, ask the requested authority to recover a contested claim or the contested part of a claim, in so far as the relevant laws, regulations and administrative practices in force in the requested Member State allow such action. Any such request shall be reasoned. If the result of contestation is subsequently favourable to the debtor, the applicant authority shall be liable for reimbursing any sums recovered, together with any compensation due, in accordance with the laws in force in the requested Member State.
If a mutual agreement procedure has been initiated by the competent authorities of the applicant Member State or the requested Member State, and the outcome of the procedure may affect the claim in respect of which assistance has been requested, the recovery measures shall be suspended or stopped until that procedure has been terminated, unless it concerns a case of immediate urgency because of fraud or insolvency. If the recovery measures are suspended or stopped, the second subparagraph shall apply.
Article 15
Amendment or withdrawal of the request for recovery assistance
1. The applicant authority shall inform the requested authority immediately of any subsequent amendment to its request for recovery or of the withdrawal of its request, indicating the reasons for amendment or withdrawal.
2. If the amendment of the request is caused by a decision of the competent body referred to in Article 14(1), the applicant authority shall communicate this decision together with a revised uniform instrument permitting enforcement in the requested Member State. The requested authority shall then proceed with further recovery measures on the basis of the revised instrument.
Recovery or precautionary measures already taken on the basis of the original uniform instrument permitting enforcement in the requested Member State may be continued on the basis of the revised instrument, unless the amendment of the request is due to invalidity of the initial instrument permitting enforcement in the applicant Member State or the original uniform instrument permitting enforcement in the requested Member State.
Articles 12 and 14 shall apply in relation to the revised instrument.
Article 16
Request for precautionary measures
1. At the request of the applicant authority, the requested authority shall take precautionary measures, if allowed by its national law and in accordance with its administrative practices, to ensure recovery where a claim or the instrument permitting enforcement in the applicant Member State is contested at the time when the request is made, or where the claim is not yet the subject of an instrument permitting enforcement in the applicant Member State, in so far as precautionary measures are also possible, in a similar situation, under the national law and administrative practices of the applicant Member State.
The document drawn up for permitting precautionary measures in the applicant Member State and relating to the claim for which mutual assistance is requested, if any, shall be attached to the request for precautionary measures in the requested Member State. This document shall not be subject to any act of recognition, supplementing or replacement in the requested Member State.
2. The request for precautionary measures may be accompanied by other documents relating to the claim, issued in the applicant Member State.
Article 17
Rules governing the request for precautionary measures
In order to give effect to Article 16, Articles 10(2), 13(1) and (2), 14, and 15 shall apply mutatis mutandis.
Article 18
Limits to the requested authority’s obligations
1. The requested authority shall not be obliged to grant the assistance provided for in Articles 10 to 16 if recovery of the claim would, because of the situation of the debtor, create serious economic or social difficulties in the requested Member State, in so far as the laws, regulations and administrative practices in force in that Member State allow such exception for national claims.
2. The requested authority shall not be obliged to grant the assistance provided for in Articles 5 and 7 to 16, if the initial request for assistance pursuant to Article 5, 7, 8, 10 or 16 is made in respect of claims which are more than 5 years old, dating from the due date of the claim in the applicant Member State to the date of the initial request for assistance.
However, in cases where the claim or the initial instrument permitting enforcement in the applicant Member State is contested, the 5-year period shall be deemed to begin from the moment when it is established in the applicant Member State that the claim or the instrument permitting enforcement may no longer be contested.
Moreover, in cases where a postponement of the payment or instalment plan is granted by the competent authorities of the applicant Member State, the 5-year period shall be deemed to begin from the moment when the entire payment period has come to its end.
However, in those cases the requested authority shall not be obliged to grant the assistance in respect of claims which are more than 10 years old, dating from the due date of the claim in the applicant Member State.
3. A Member State shall not be obliged to grant assistance if the total amount of the claims covered by this Directive, for which assistance is requested, is less than EUR 1 500.
4. The requested authority shall inform the applicant authority of the grounds for refusing a request for assistance.
Article 19
Questions on limitation
1. Questions concerning periods of limitation shall be governed solely by the laws in force in the applicant Member State.
2. In relation to the suspension, interruption or prolongation of periods of limitation, any steps taken in the recovery of claims by or on behalf of the requested authority in pursuance of a request for assistance which have the effect of suspending, interrupting or prolonging the period of limitation according to the laws in force in the requested Member State shall be deemed to have the same effect in the applicant Member State, on condition that the corresponding effect is provided for under the laws in force in the applicant Member State.
If suspension, interruption or prolongation of the period of limitation is not possible under the laws in force in the requested Member State, any steps taken in the recovery of claims by or on behalf of the requested authority in pursuance of a request for assistance which, if they had been carried out by or on behalf of the applicant authority in its Member State, would have had the effect of suspending, interrupting or prolonging the period of limitation according to the laws in force in the applicant Member State shall be deemed to have been taken in the latter State, in so far as that effect is concerned.
The first and second subparagraphs shall not affect the right of the competent authorities in the applicant Member State to take measures to suspend, interrupt or prolong the period of limitation in accordance with the laws in force in that Member State.
3. The applicant authority and the requested authority shall inform each other of any action which interrupts, suspends or prolongs the limitation period of the claim for which the recovery or precautionary measures were requested, or which may have this effect.
Article 20
Costs
1. In addition to the amounts referred to in Article 13(5), the requested authority shall seek to recover from the person concerned and retain the costs linked to the recovery that it incurred, in accordance with the laws and regulations of the requested Member State.
2. Member States shall renounce all claims on each other for the reimbursement of costs arising from any mutual assistance they grant each other pursuant to this Directive.
However, where recovery creates a specific problem, concerns a very large amount in costs or relates to organised crime, the applicant and requested authorities may agree reimbursement arrangements specific to the cases in question.
3. Notwithstanding paragraph 2, the applicant Member State shall remain liable to the requested Member State for any costs and any losses incurred as a result of actions held to be unfounded, as far as either the substance of the claim or the validity of the instrument permitting enforcement and/or precautionary measures issued by the applicant authority are concerned.
CHAPTER V
GENERAL RULES GOVERNING ALL TYPES OF ASSISTANCE REQUESTS
Article 21
Standard forms and means of communication
1. Requests pursuant to Article 5(1) for information, requests pursuant to Article 8(1) for notification, requests pursuant to Article 10(1) for recovery or requests pursuant to Article 16(1) for precautionary measures shall be sent by electronic means, using a standard form, unless this is impracticable for technical reasons. As far as possible, these forms shall also be used for any further communication with regard to the request.
The uniform instrument permitting enforcement in the requested Member State, the document permitting precautionary measures in the applicant Member State and the other documents referred to in Articles 12 and 16 shall also be sent by electronic means, unless this is impracticable for technical reasons.
Where appropriate, the standard forms may be accompanied by reports, statements and any other documents, or certified true copies or extracts thereof, which shall also be sent by electronic means, unless this is impracticable for technical reasons.
Standard forms and communication by electronic means may also be used for the exchange of information pursuant to Article 6.
2. Paragraph 1 shall not apply to the information and documentation obtained through the presence in administrative offices in another Member State or through the participation in administrative enquiries in another Member State, in accordance with Article 7.
3. If communication is not made by electronic means or with use of standard forms, this shall not affect the validity of the information obtained or of the measures taken in the execution of a request for assistance.
Article 22
Use of languages
1. All requests for assistance, standard forms for notification and uniform instruments permitting enforcement in the requested Member States shall be sent in, or shall be accompanied by a translation into, the official language, or one of the official languages, of the requested Member State. The fact that certain parts thereof are written in a language other than the official language, or one of the official languages, of the requested Member State, shall not affect their validity or the validity of the procedure, in so far as that other language is one agreed between the Member States concerned.
2. The documents for which notification is requested pursuant to Article 8 may be sent to the requested authority in an official language of the applicant Member State.
3. Where a request is accompanied by documents other than those referred to in paragraphs 1 and 2, the requested authority may, where necessary, require from the applicant authority a translation of such documents into the official language, or one of the official languages of the requested Member State, or into any other language bilaterally agreed between the Member States concerned.
Article 23
Disclosure of information and documents
1. Information communicated in any form pursuant to this Directive shall be covered by the obligation of official secrecy and enjoy the protection extended to similar information under the national law of the Member State which received it.
Such information may be used for the purpose of applying enforcement or precautionary measures with regard to claims covered by this Directive. It may also be used for assessment and enforcement of compulsory social security contributions.
2. Persons duly accredited by the Security Accreditation Authority of the European Commission may have access to this information only in so far as it is necessary for care, maintenance and development of the CCN network.
3. The Member State providing the information shall permit its use for purposes other than those referred to in paragraph 1 in the Member State receiving the information, if, under the legislation of the Member State providing the information, the information may be used for similar purposes.
4. Where the applicant or requested authority considers that information obtained pursuant to this Directive is likely to be useful for the purposes referred to in paragraph 1 to a third Member State, it may transmit that information to that third Member State, provided this transmission is in accordance with the rules and procedures laid down in this Directive. It shall inform the Member State of origin of the information about its intention to share that information with a third Member State. The Member State of origin of the information may oppose such a sharing of information within ten working days of the date at which it received the communication from the Member State wishing to share the information.
5. Permission to use information pursuant to paragraph 3 which has been transmitted pursuant to paragraph 4 may be granted only by the Member State from which the information originates.
6. Information communicated in any form pursuant to this Directive may be invoked or used as evidence by all authorities within the Member State receiving the information on the same basis as similar information obtained within that State.
CHAPTER VI
FINAL PROVISIONS
Article 24
Application of other agreements on assistance
1. This Directive shall be without prejudice to the fulfilment of any obligation to provide wider assistance ensuing from bilateral or multilateral agreements or arrangements, including for the notification of legal or extra-legal acts.
2. Where the Member States conclude such bilateral or multilateral agreements or arrangements on matters covered by this Directive other than to deal with individual cases, they shall inform the Commission thereof without delay. The Commission shall in turn inform the other Member States.
3. When providing such greater measure of mutual assistance under a bilateral or multilateral agreement or arrangement, Member States may make use of the electronic communication network and the standard forms adopted for the implementation of this Directive.
Article 25
Committee
1. The Commission shall be assisted by the Recovery Committee.
2. Where reference is made to this paragraph, Articles 5 and 7 of Decision 1999/468/EC shall apply.
The period referred to in Article 5(6) of Decision 1999/468/EC shall be set at 3 months.
Article 26
Implementing provisions
The Commission shall adopt, in accordance with the procedure referred to in Article 25(2), detailed rules for implementing Article 4(2), (3) and (4), Article 5(1), Articles 8, 10, 12(1), Article 13(2), (3), (4) and (5), Articles 15, 16(1) and 21(1).
Those rules shall relate to at least the following:
(a)
the practical arrangements with regard to the organisation of the contacts between the central liaison offices, the other liaison offices and the liaison departments, referred to in Article 4(2), (3) and (4), of different Member States, and the contacts with the Commission;
(b)
the means by which communications between authorities may be transmitted;
(c)
the format and other details of the standard forms to be used for the purposes of Article 5(1), Articles 8, 10(1), Article 12(1) and Article 16(1);
(d)
the conversion of the sums to be recovered and the transfer of sums recovered.
Article 27
Reporting
1. Each Member State shall inform the Commission annually by 31 March of the following:
(a)
the number of requests for information, notification and recovery or for precautionary measures which it sends to each requested Member State and which it receives from each applicant Member State each year;
(b)
the amount of the claims for which recovery assistance is requested and the amounts recovered.
2. Member States may also provide any other information that may be useful for evaluating the provision of mutual assistance under this Directive.
3. The Commission shall report every 5 years to the European Parliament and the Council on the operation of the arrangements established by this Directive.
Article 28
Transposition
1. Member States shall adopt and publish, by 31 December 2011, the laws, regulations and administrative provisions necessary to comply with this Directive. They shall forthwith inform the Commission thereof.
They shall apply these provisions from 1 January 2012.
When these provisions are adopted by Member States, they shall contain a reference to this Directive or shall be accompanied by such a reference on the occasion of their official publication. The methods of making such reference shall be laid down by Member States.
2. Member States shall communicate to the Commission the text of the main provisions of national law which they adopt in the field covered by this Directive.
Article 29
Repeal of Directive 2008/55/EC
Directive 2008/55/EC is repealed with effect from 1 January 2012.
References to the repealed Directive shall be construed as references to this Directive.
Article 30
Entry into force
This Directive shall enter into force on the 20th day following its publication in the Official Journal of the European Union.
Article 31
Addressees
This Directive is addressed to the Member States.
Done at Brussels, 16 March 2010.