NAŘÍZENÍ KOMISE (EU) č. 360/2012
ze dne 25. dubna 2012
o použití článků 107 a 108 Smlouvy o fungování Evropské unie na podporu de minimis udílenou podnikům poskytujícím služby obecného hospodářského zájmu
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 994/98 ze dne 7. května 1998 o použití článků 92 a 93 Smlouvy o založení Evropského společenství na určité kategorie horizontální státní podpory (1), a zejména na čl. 2 odst. 1 uvedeného nařízení,
po zveřejnění předlohy tohoto nařízení (2),
po konzultaci s Poradním výborem pro státní podpory,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Nařízení (ES) č. 994/98 zmocňuje Komisi stanovit nařízením strop, pod kterým se opatření podpory považují za opatření nesplňující všechna kritéria stanovená v čl. 107 odst. 1 Smlouvy, a nepodléhají tedy oznamovacímu postupu podle čl. 108 odst. 3 Smlouvy.
(2)
Na základě uvedeného nařízení Komise přijala zejména nařízení (ES) č. 1998/2006 ze dne 15. prosince 2006 o použití článků 87 a 88 Smlouvy na podporu de minimis (3), kterým se pro podporu de minimis stanoví obecný strop ve výši 200 000 EUR na jednoho příjemce na období tří účetních let.
(3)
Komise při používání pravidel státní podpory na podniky poskytující služby obecného hospodářského zájmu ve smyslu čl. 106 odst. 2 Smlouvy zjistila, že strop, pod nímž lze mít za to, že výhody poskytované takovým podnikům neovlivňují obchod mezi členskými státy a/nebo nenarušují hospodářskou soutěž nebo nehrozí, že by ji narušily, se může v některých případech lišit od obecného stropu podpor de minimis stanoveného v nařízení (ES) č. 1998/2006. Přinejmenším některé tyto výhody totiž mohou představovat náhradu dodatečných nákladů souvisejících s poskytováním služeb obecného hospodářského zájmu. Kromě toho má řada činností, které lze označit za poskytování služeb obecného hospodářského zájmu, omezený zeměpisný rozsah. Je proto vhodné doplnit nařízení (ES) č. 1998/2006 dalším nařízením, které by obsahovalo specifická pravidla podpory de minimis pro podniky poskytující služby obecného hospodářského zájmu. Pro výši podpory de minimis, kterou za dané časové období může každý podnik obdržet, by se měl stanovit strop.
(4)
Na základě zkušeností Komise by se mělo mít za to, že podpora udílená podnikům poskytujícím službu obecného hospodářského zájmu neovlivňuje obchod mezi členskými státy a/nebo nenarušuje hospodářskou soutěž ani nehrozí jejím narušením, pokud celková výše podpory udělené na poskytování služeb obecného hospodářského zájmu, kterou příjemce obdrží, není vyšší než 500 000 EUR za kterékoli období tří účetních let. Pro odvětví silniční osobní dopravy není vhodné uplatňovat nižší strop - vzhledem k vývoji v tomto odvětví a povětšinou místní povaze v něm poskytovaných služeb obecného hospodářského zájmu by se měl použít strop ve výši 500 000 EUR.
(5)
Období, které se bere do úvahy za účelem určení, zda je strop dosažen, by mělo sestávat z účetních let používaných podnikem pro daňové účely v dotčeném členském státě. Příslušné období tří let by se mělo posuzovat v postupných krocích, takže při každém novém přidělení podpory de minimis je třeba určit celkovou částku poskytnuté podpory de minimis v dotčeném účetním roce i během předchozích dvou účetních let. Pro tyto účely je třeba vzít do úvahy podporu poskytnutou členským státem, i když je částečně nebo zcela financována ze zdrojů pocházejících z Unie. Opatření státní podpory přesahující strop de minimis by nemělo být možné dělit na několik menších částek tak, aby uvedené částky spadaly do působnosti tohoto nařízení.
(6)
Toto nařízení by se mělo vztahovat pouze na podporu udílenou za poskytování služby obecného hospodářského zájmu. Přijímající podnik by tudíž měl být písemně pověřen výkonem služby obecného hospodářského zájmu, na základě které se podpora udílí. I když by pověřovací akt měl podnik informovat o službě obecného hospodářského zájmu, na základě které se podpora udílí, nemusí nutně obsahovat všechny podrobné informace stanovené v rozhodnutí Komise 2012/21/EU ze dne 20. prosince 2011 o použití čl. 106 odst. 2 Smlouvy o fungování Evropské unie na státní podporu ve formě vyrovnávací platby za závazek veřejné služby udělené určitým podnikům pověřeným poskytováním služeb obecného hospodářského zájmu (4).
(7)
Vzhledem ke zvláštním pravidlům uplatňovaným v odvětví prvovýroby zemědělských produktů, rybolovu, akvakultury a silniční nákladní dopravy, ke skutečnosti, že podniky v těchto odvětvích bývají službami obecného hospodářského zájmu pověřovány zřídka, a k nebezpečí, že v těchto odvětvích může splňovat kritéria čl. 107 odst. 1 Smlouvy dokonce i podpora menší, než je strop stanovený v tomto nařízení, by se toto nařízení nemělo vztahovat na uvedená odvětví. Pokud jsou však podniky činné v odvětví prvovýroby zemědělských produktů, rybolovu a akvakultury nebo silniční nákladní dopravy a zároveň i v jiných odvětvích nebo činnostech, toto nařízení by se mělo vztahovat na tato jiná odvětví nebo činnosti (jako je například sběr odpadků na moři) za předpokladu, že členské státy zajistí, aby činnosti ve vyloučených odvětvích nebyly předmětem podpory de minimis podle tohoto nařízení vhodnými způsoby, jako je oddělení činností nebo rozlišení nákladů. Členské státy mohou splnit tuto povinnost zejména omezením částky podpory de minimis na vyrovnání nákladů za poskytování služby, včetně přiměřeného zisku. Toto nařízení by se nemělo vztahovat na odvětví uhelného průmyslu s ohledem na jeho zvláštní rysy a na skutečnost, že v tomto odvětví se podniky službami obecného hospodářského zájmu pověřují zřídka.
(8)
Zváží-li se podobnost zpracovávání a uvádění na trh zemědělských produktů na straně jedné a nezemědělských produktů na straně druhé, toto nařízení by se mělo vztahovat na zpracovávání a uvádění na trh u zemědělských produktů za předpokladu, že jsou splněny určité podmínky. Činnosti probíhající v zemědělských podnicích a potřebné pro přípravu produktu k prvnímu prodeji, například sklizeň, řezání nebo mlácení obilovin či balení vajec, ani první prodej dalším prodejcům nebo zpracovatelům by se v této souvislosti za zpracovávání nebo uvádění na trh považovat neměly.
(9)
Soudní dvůr stanovil (5), že jakmile Unie přijme právní předpis o společné organizaci trhu v určitém zemědělském odvětví, nesmějí členské státy přijmout žádné opatření, které by jej mohlo porušovat nebo k němu stanovit výjimky. Z tohoto důvodu by se toto nařízení nemělo vztahovat na podpory, jejichž výše je stanovena na základě ceny nebo množství zakoupených produktů nebo produktů uvedených na trh. Nemělo by se vztahovat ani na podpory de minimis, které jsou vázány na povinnost dělit se o tuto podporu s prvovýrobcem.
(10)
Toto nařízení by se nemělo vztahovat na podporu de minimis napomáhající vývozu nebo na podporu de minimis zvýhodňující domácí výrobky před dováženými.
(11)
Toto nařízení by se nemělo vztahovat na podniky v obtížích ve smyslu Pokynů Společenství pro státní podporu na záchranu a restrukturalizaci podniků v obtížích (6), jelikož není vhodné poskytovat provozní podporu podnikům v obtížích mimo rámec konceptu restrukturalizace a dále vzhledem k obtížím spojeným se stanovením hrubého grantového ekvivalentu podpory udělované tomuto druhu podniků.
(12)
V souladu se zásadami, kterými se řídí podpora podle čl. 107 odst. 1 Smlouvy, by se měla podpora de minimis považovat za poskytnutou v okamžiku, kdy podnik získá na tuto podporu právní nárok podle platného vnitrostátního právního režimu.
(13)
Aby se zamezilo obcházení maximálních intenzit podpory stanovených v různých nástrojích Unie, neměla by být podpora de minimis kumulována se státní podporou na tytéž způsobilé náklady, pokud by takováto kumulace měla za následek intenzitu podpory převyšující intenzitu upřesněnou pro konkrétní podmínky každého případu v nařízení o blokové výjimce nebo v rozhodnutí přijatém Komisí.
(14)
Tímto nařízením by nemělo být omezeno používání nařízení (ES) č. 1998/2006 na podniky poskytující služby obecného hospodářského zájmu. Členské státy by měly mít při poskytování podpor na poskytování služeb obecného hospodářského zájmu možnost volně vycházet buď z tohoto nařízení, nebo z nařízení (ES) č. 1998/2006.
(15)
Soudní dvůr ve svém rozsudku ve věci Altmark (7) stanovil řadu podmínek, které musí být splněny, aby vyrovnávací platba za poskytování služby obecného hospodářského zájmu nepředstavovala státní podporu. Uvedené podmínky zaručují, že vyrovnávací platba omezená na čisté náklady, které nesly efektivní podniky v souvislosti s poskytováním služby obecného hospodářského zájmu, nepředstavuje státní podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 Smlouvy. Vyrovnávací platba nad rámec uvedených čistých nákladů představuje státní podporu, která může být prohlášena za slučitelnou na základě platných pravidel Unie. Aby se toto nařízení nepoužívalo k obcházení podmínek stanovených v rozsudku ve věci Altmark a aby podpora de minimis poskytnutá v rámci tohoto nařízení neovlivňovala obchod z důvodů kumulace s jinými vyrovnávacími platbami za tu samou službu obecného hospodářského zájmu, neměla by být podpora de minimis v rámci tohoto nařízení kumulována s žádnou další vyrovnávací platbou za stejnou službu bez ohledu na to, zda představuje, nebo nepředstavuje státní podporu ve smyslu rozhodnutí ve věci Altmark či slučitelnou státní podporu podle rozhodnutí 2012/21/EU nebo podle sdělení Komise - Rámec Evropské unie pro státní podporu ve formě vyrovnávací platby za závazek veřejné služby (2011) (8). Toto nařízení by se tedy nemělo vztahovat na vyrovnávací platby obdržené za poskytování služby obecného hospodářského zájmu, za které se již vyplácí jiná vyrovnávací platba, s výjimkou případů, kdy tato jiná vyrovnávací platba představuje podporu de minimis podle jiných nařízení o podpoře de minimis a kdy jsou splněna pravidla kumulace stanovená tímto nařízením.
(16)
Pro účely transparentnosti, stejného zacházení a správného používání stropu de minimis by měly všechny členské státy používat stejnou metodu výpočtu. V zájmu zjednodušení tohoto výpočtu a v souladu se stávající praxí používání pravidla de minimis by měla být podpora, která se neposkytuje formou grantu vypláceného v hotovosti, přepočítávána na hrubý grantový ekvivalent finančního příspěvku. Pro výpočet hrubého grantového ekvivalentu transparentních typů podpory jiných než grantů a podpory poskytované v několika splátkách je nutné používat tržní sazby platné v době, kdy se taková podpora poskytuje. Za účelem jednotného, transparentního a jednoduchého používání pravidel státní podpory by se tržní sazby pro účely tohoto nařízení měly považovat za referenční sazby, jak je v současné době stanoveno ve sdělení Komise o revizi metody stanovování referenčních a diskontních sazeb (9).
(17)
Pro účely transparentnosti, stejného zacházení a účinného sledování by se toto nařízení mělo použít jen v případě podpory de minimis, která je transparentní. Transparentní podpora je podpora, pro niž lze předem přesně vypočíst hrubý grantový ekvivalent bez potřeby provádět hodnocení rizik. Tento přesný výpočet se může například uskutečnit u grantů, úrokových subvencí nebo u daňových osvobození se stanoveným stropem. Podpora obsažená v kapitálových injekcích by se neměla považovat za transparentní podporu de minimis s výjimkou případů, kdy celková částka injekce z veřejných zdrojů nedosáhne stropu de minimis. Podpora ve formě opatření týkajících se rizikového kapitálu uvedená v Pokynech Společenství pro státní podporu investic rizikového kapitálu do malých a středních podniků (10) by se neměla považovat za transparentní podporu de minimis, pokud se prostřednictvím daného režimu rizikového kapitálu neposkytuje každému cílovému podniku kapitál pouze do stropu de minimis. Podpora poskytovaná formou půjček by se měla považovat za transparentní podporu de minimis, jestliže byl hrubý grantový ekvivalent vypočten na základě tržních úrokových sazeb běžných v době udělení grantu.
(18)
Je nutné vytvořit právní jistotu pro systémy záruk, které nemají potenciál k ovlivnění trhu nebo narušení hospodářské soutěže a ke kterým je k dispozici dostatek údajů umožňující spolehlivé posouzení jakýchkoli potenciálních účinků. Toto nařízení by tudíž mělo transponovat strop de minimis ve výši 500 000 EUR do konkrétního stropu pro záruky založeného na zaručené částce individuální půjčky, jež tvoří základ dané záruky. Tento zvláštní strop by měl být vypočítán za použití metodiky k posouzení částky státní podpory zahrnuté do systémů záruk k jištění půjček životaschopným podnikům. Metodika a údaje použité k výpočtu stropu pro záruky by měly vyloučit podniky v obtížích podle Pokynů Společenství pro státní podporu na záchranu a restrukturalizaci podniků v obtížích. Tento specifický strop se tudíž nepoužije na jednotlivé podpory poskytované mimo rozsah systému záruk, na podpory poskytované podnikům v obtížích ani na záruky pro transakce, které nepředstavují půjčku, např. záruky na kapitálové transakce. Specifický strop by měl být stanoven na základě skutečnosti, že při přihlédnutí k maximální sazbě (čistému podílu nesplacení) ve výši 13 % představující nejhorší možný scénář pro systémy záruk v Unii lze mít za to, že záruka ve výši 3 750 000 EUR představuje hrubý grantový ekvivalent, který je totožný se stropem de minimis ve výši 500 000 EUR. Tento specifický strop by se měl vztahovat pouze na záruky pokrývající příslušné půjčky do výše 80 %. Členské státy mohou pro účely posouzení hrubého grantového ekvivalentu obsaženého v záruce použít i oznámenou a Komisí schválenou metodiku vycházející z některého nařízení Komise v oblasti státních podpor, jestliže schválená metodika výslovně řeší daný druh záruk a příslušných transakcí v kontextu používání tohoto nařízení.
(19)
Po oznámení členským státem může Komise přezkoumat, zda opatření podpory, které nespočívá v grantu, půjčce, záruce, kapitálových injekcích, opatřeních týkajících se rizikového kapitálu nebo daňových osvobozeních se stanoveným stropem, vede k hrubému grantovému ekvivalentu, jenž nepřevyšuje strop de minimis, a mohla by se na ně tudíž vztahovat ustanovení tohoto nařízení.
(20)
Komise je povinna zajistit, aby se dodržovala pravidla státní podpory a zejména aby podpora poskytovaná podle pravidel de minimis splňovala jejich podmínky. V souladu se zásadou spolupráce stanovenou v čl. 4 odst. 3 Smlouvy o Evropské unii by členské státy měly plnění tohoto úkolu usnadnit tím, že pomocí vhodných mechanismů zajistí, aby celková výše podpory de minimis udělená jednomu podniku na poskytování služeb obecného hospodářského zájmu nepřesáhla celkový povolený strop. K tomuto účelu a v zájmu zajištění souladu s ustanoveními o kumulaci podpor de minimis podle jiných nařízení o podpoře de minimis členské státy při poskytování podpory de minimis podle tohoto nařízení informují dotčený podnik o výši podpory a o jejím charakteru de minimis odkazem na toto nařízení. Kromě toho by měl dotčený členský stát před poskytnutím takové podpory obdržet od podniku prohlášení o ostatních podporách de minimis, na které se vztahuje toto nařízení nebo jiná nařízení o podpoře de minimis a které obdržel během daného účetního roku a dvou předcházejících účetních let. Alternativně by měl mít členský stát možnost zajistit dodržování stropu podpory pomocí centrálního rejstříku.
(21)
Toto nařízení se použije, aniž by byly dotčeny požadavky práva Unie v oblasti veřejných zakázek nebo dodatečné požadavky vyplývající ze Smlouvy nebo z odvětvových právních předpisů Unie.
(22)
Toto nařízení by se mělo použít na podpory, které byly uděleny před jeho vstupem v platnost podnikům poskytujícím služby obecného hospodářského zájmu.
(23)
Pět let po vstupu tohoto nařízení v platnost hodlá Komise provést jeho přezkum,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Oblast působnosti a definice
1. Toto nařízení se použije na podporu udílenou podnikům poskytujícím služby obecného hospodářského zájmu ve smyslu čl. 106 odst. 2 Smlouvy.
2. Toto nařízení se nevztahuje:
a)
na podporu poskytovanou podnikům činným v odvětvích rybolovu a akvakultury, na které se vztahuje nařízení Rady (ES) č. 104/2000 (11);
b)
na podporu poskytovanou podnikům v oblasti prvovýroby zemědělských produktů;
c)
na podporu poskytovanou podnikům v oblasti zpracovávání zemědělských produktů a jejich uvádění na trh, a to v těchto případech:
i)
je-li výše podpory stanovena na základě ceny nebo množství produktů zakoupených od prvovýrobců nebo uvedených na trh danými podniky,
ii)
je-li poskytnutí podpory závislé na podmínce, že bude zčásti nebo zcela předána prvovýrobcům;
d)
na podporu na činnosti spojené s vývozem do třetích zemí nebo do členských států, zejména na podporu přímo spojenou s vyváženým množstvím, s vytvořením a provozem distribuční sítě nebo s jinými běžnými výdaji souvisejícími s vývozní činností;
e)
na podporu podmíněnou užitím domácích produktů na úkor produktů dovážených;
f)
na podporu poskytovanou podnikům v uhelném průmyslu vymezenou v rozhodnutí Rady 2010/787/EU (12);
g)
na podporu podnikům provozujícím silniční nákladní dopravu pro cizí potřebu;
h)
na podporu poskytovanou podnikům v obtížích.
Pokud jsou podniky činné v odvětvích uvedených v prvním pododstavci v písmenech a), b), c) nebo g) a zároveň i v jiných odvětvích nevyloučených z působnosti tohoto nařízení, toto nařízení se vztahuje pouze na podporu poskytovanou na tato jiná odvětví nebo činnosti za předpokladu, že členské státy vhodnými způsoby, jako je oddělení činností nebo rozlišení nákladů, zajistí, aby činnosti ve vyloučených odvětvích nebyly předmětem podpory de minimis podle tohoto nařízení.
3. Pro účely tohoto nařízení se rozumí:
a)
„zemědělskými produkty“ produkty uvedené v příloze I Smlouvy s výjimkou produktů rybolovu;
b)
„zpracováním zemědělských produktů“ jakékoli zpracování zemědělského produktu vedoucí ke vzniku produktu, který je též zemědělským produktem, s výjimkou činností probíhajících v zemědělských podnicích a potřebných pro přípravu živočišných nebo rostlinných produktů k prvnímu prodeji;
c)
„uváděním zemědělských produktů na trh“ přechovávání nebo vystavování produktu za účelem jeho prodeje, nabízení produktu k prodeji, dodávka produktu nebo jakýkoli další způsob jeho umístění na trh s výjimkou prvního prodeje prvovýrobcem dalším prodejcům nebo zpracovatelům a s výjimkou jakýchkoli činností souvisejících s přípravou produktu k tomuto prvnímu prodeji; prodej od prvovýrobce konečnému spotřebiteli se považuje za uvádění na trh, pokud k němu dojde v samostatných prostorách vyhrazených pro tento účel.
Článek 2
Podpora de minimis
1. Má se za to, že podpora udělovaná podnikům v souvislosti s poskytováním služby obecného hospodářského zájmu nesplňuje všechna kritéria čl. 107 odst. 1 Smlouvy, a proto je vyňata z oznamovací povinnosti podle čl. 108 odst. 3 Smlouvy, jestliže splňuje podmínky stanovené v odstavcích 2 až 8 tohoto článku.
2. Celková výše podpory de minimis udělené jednomu podniku poskytujícímu služby obecného hospodářského zájmu nesmí v žádném tříletém účetním období přesáhnout částku 500 000 EUR.
Tento strop se uplatní nezávisle na formě podpory de minimis a nezávisle na tom, zda je podpora poskytnutá členským státem zcela nebo částečně financována ze zdrojů Unie. Období se stanoví podle účetních let používaných podnikem v příslušném členském státě.
3. Strop stanovený v odstavci 2 je vyjádřen jako grant v hotovosti. U všech použitých částek se jedná o hrubé částky, tj. před srážkou daně nebo jiných poplatků. Je-li podpora poskytnuta jinak než formou grantu, stanoví se její výše jako hrubý grantový ekvivalent.
Podpora vyplácená v několika splátkách se diskontuje na svou hodnotu v okamžiku poskytnutí. Úroková sazba, která se použije pro účely diskontace, je diskontní sazba platná v době poskytnutí grantu.
4. Toto nařízení se použije pouze na podporu, u níž lze předem přesně vypočítat hrubý grantový ekvivalent bez nutnosti provádět hodnocení rizik („transparentní podpora“). Konkrétně:
a)
podpora ve formě půjček se považuje za transparentní podporu de minimis, byl-li hrubý grantový ekvivalent vypočten na základě referenční sazby platné v době poskytnutí grantu;
b)
podpora ve formě kapitálových injekcí se nepovažuje za transparentní podporu de minimis s výjimkou případů, kdy celková částka injekce z veřejných prostředků nepřesáhne strop de minimis;
c)
podporu ve formě opatření týkajících se rizikového kapitálu nelze považovat za transparentní podporu de minimis s výjimkou případů, kdy je v rámci daného režimu rizikového kapitálu poskytován kapitál každému z cílových podniků pouze do stropu de minimis;
d)
jednotlivá podpora poskytnutá v rámci určitého režimu záruk podnikům, které nejsou podniky v obtížích, se považuje za transparentní podporu de minimis, jestliže zaručená část půjčky poskytnuté podle tohoto režimu nepřesáhne 3 750 000 EUR na jeden podnik. Pokud zaručená část příslušné půjčky tvoří pouze podíl tohoto stropu, má se za to, že hrubý grantový ekvivalent této záruky odpovídá témuž podílu stropu uvedeného v odstavci 2. Záruka nesmí převýšit 80 % půjčky. Režimy záruk se rovněž považují za transparentní, jestliže:
i)
před jejich prováděním byla metodika výpočtu hrubého grantového ekvivalentu záruk oznámena Komisi a schválena podle jiného nařízení přijatého Komisí v oblasti státní podpory a
ii)
schválená metodika výslovně řeší daný druh záruk a příslušných transakcí v kontextu používání tohoto nařízení.
5. Jestliže celková podpora de minimis udělená podle tohoto nařízení podniku poskytujícímu služby obecného hospodářského zájmu přesahuje strop stanovený v odstavci 2, nevztahují se na tuto podporu, a to ani na část, která tento strop nepřekračuje, výhody tohoto nařízení. Pro toto opatření podpory se v takovém případě výhod tohoto nařízení nelze dovolávat.
6. Podporu de minimis podle tohoto nařízení nelze kumulovat se státní podporou na tytéž způsobilé náklady, pokud by taková kumulace zvýšila intenzitu podpory nad míru intenzity, která je pro specifické okolnosti každého případu stanovena v nařízení o blokové výjimce nebo v rozhodnutí Komise.
7. Podporu de minimis podle tohoto nařízení lze kumulovat s podporou de minimis podle jiných nařízení o podpoře de minimis až do stropu stanoveného v odstavci 2.
8. Podporu de minimis udělenou podle tohoto nařízení nelze kumulovat s žádnou vyrovnávací platbou na tutéž službu obecného hospodářského zájmu bez ohledu na to, zda tato vyrovnávací platba představuje, nebo nepředstavuje státní podporu.
Článek 3
Sledování
1. Jestliže členský stát hodlá poskytnout některému podniku podporu de minimis podle tohoto nařízení, písemně jej informuje o navrhované výši podpory vyjádřené jako hrubý grantový ekvivalent, o službě veřejného hospodářského zájmu, k níž se vztahuje, a o charakteru de minimis této podpory a výslovně odkáže na toto nařízení citací jeho názvu a uvedením informace o jeho vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie. V případě, že se podpora de minimis podle tohoto nařízení poskytuje různým podnikům na základě určitého režimu a těmto podnikům jsou v rámci tohoto režimu poskytnuty různě vysoké individuální podpory, může se daný členský stát rozhodnout, že uvedenou povinnost splní informováním podniků o pevné částce odpovídající maximální částce podpory, která může být v daném režimu poskytnuta. V takovém případě se tato pevná částka použije při zjišťování, zda byl dodržen strop stanovený v čl. 2 odst. 2. Před udělením podpory členský stát obdrží od podniku poskytujícího službu obecného hospodářského zájmu prohlášení v písemné či elektronické podobě o jakýchkoli dalších podporách de minimis, které daný podnik poskytující služby obecného hospodářského zájmu obdržel během dvou předcházejících účetních let a daného účetního roku podle tohoto nařízení nebo podle jiných nařízení o podpoře de minimis.
Členský stát poskytne novou podporu de minimis podle tohoto nařízení teprve po přezkoumání, zda nová podpora nezvýší celkovou podporu de minimis, kterou podnik poskytující služby obecného hospodářského zájmu obdržel podle tohoto nařízení, nad strop stanovený v čl. 2 odst. 2 a zda jsou dodržena pravidla kumulace stanovená v čl. 2 odst. 6, 7 a 8.
2. Jestliže členský stát zřídil centrální rejstřík podpory de minimis obsahující úplné informace o všech podporách de minimis, které podnikům poskytujícím služby obecného hospodářského zájmu poskytly veškeré orgány daného členského státu, první pododstavec odstavce 1 se nepoužije od okamžiku, kdy rejstřík vykryje období tří let.
3. Členské státy zaznamenávají a shromažďují veškeré informace týkající se použití tohoto nařízení. Tyto záznamy musí obsahovat všechny informace, které prokáží, že byly splněny podmínky tohoto nařízení. Záznamy o individuálních podporách de minimis se archivují po dobu deseti účetních let ode dne jejich poskytnutí. Záznamy týkající se režimu podpory de minimis se archivují po dobu deseti let ode dne, kdy byla v rámci tohoto režimu poskytnuta poslední individuální podpora. Na písemnou žádost poskytne dotyčný členský stát Komisi ve lhůtě dvaceti pracovních dnů nebo v delší lhůtě, která je v žádosti stanovena, všechny informace, které Komise považuje za nezbytné k posouzení toho, zda byly dodrženy podmínky tohoto nařízení, zejména celková výše podpory de minimis, kterou podnik obdržel podle tohoto nařízení a podle jiných nařízení o podpoře de minimis.
Článek 4
Přechodná ustanovení
Toto nařízení se použije na podporu de minimis udělenou na poskytování služeb obecného hospodářského zájmu před jeho vstupem v platnost, pokud tato podpora splňuje všechny podmínky stanovené v článcích 1 a 2. Jakákoli podpora na poskytování služeb obecného hospodářského zájmu, která tyto podmínky nesplňuje, bude posouzena v souladu s příslušnými rozhodnutími, rámci, pokyny, sděleními a oznámeními.
Po uplynutí platnosti tohoto nařízení je možné každou podporu de minimis, která splňuje podmínky tohoto nařízení, právoplatně provádět ještě dalších šest měsíců.
Článek 5
Vstup v platnost a doba platnosti
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Použije se do 31. prosince 2018.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 25. dubna 2012.
COMMISSION REGULATION (EU) No 360/2012
of 25 April 2012
on the application of Articles 107 and 108 of the Treaty on the Functioning of the European Union to de minimis aid granted to undertakings providing services of general economic interest
(Text with EEA relevance)
THE EUROPEAN COMMISSION,
Having regard to the Treaty on the Functioning of the European Union,
Having regard to Council Regulation (EC) No 994/98 of 7 May 1998 on the application of Articles 92 and 93 of the Treaty establishing the European Community to certain categories of horizontal State aid (1), and in particular Article 2(1) thereof,
Having published a draft of this Regulation (2),
After consulting the Advisory Committee on State Aid,
Whereas:
(1)
Regulation (EC) No 994/98 empowers the Commission to set out in a Regulation a threshold below which aid measures are considered not to meet all the criteria laid down in Article 107(1) of the Treaty and therefore do not fall under the notification procedure provided for in Article 108(3) of the Treaty.
(2)
On the basis of that Regulation, the Commission has adopted, in particular, Regulation (EC) No 1998/2006 of 15 December 2006 on the application of Articles 87 and 88 of the Treaty to de minimis aid (3), which sets a general de minimis ceiling of EUR 200 000 per beneficiary over a period of three fiscal years.
(3)
The Commission’s experience in applying the State aid rules to undertakings providing services of general economic interest within the meaning of Article 106(2) of the Treaty has shown that the ceiling below which advantages granted to such undertakings may be deemed not to affect trade between Member States and/or not to distort or threaten to distort competition can, in some cases, differ from the general de minimis ceiling established in Regulation (EC) No 1998/2006. Indeed, at least some of those advantages are likely to constitute compensation for additional costs linked to the provision of services of general economic interest. Moreover, many activities qualifying as the provision of services of general economic interest have a limited territorial scope. It is therefore appropriate to introduce, alongside Regulation (EC) No 1998/2006, a Regulation containing specific de minimis rules for undertakings providing services of general economic interest. A ceiling should be established for the amount of de minimis aid each undertaking may receive over a specific period of time.
(4)
In the light of the Commission’s experience, aid granted to undertakings providing a service of general economic interest should be deemed not to affect trade between Member States and/or not to distort or threaten to distort competition provided that the total amount of aid granted for the provision of services of general economic interest received by the beneficiary undertaking does not exceed EUR 500 000 over any period of three fiscal years. In view of the development of the road passenger transport sector and of the mostly local nature of services of general economic interest in this field, it is not appropriate to apply a lower ceiling to this sector and the ceiling of EUR 500 000 should apply.
(5)
The years to be taken into account for the purpose of determining whether that ceiling is met should be the fiscal years as used for fiscal purposes by the undertaking in the Member State concerned. The relevant period of three years should be assessed on a rolling basis so that, for each new grant of de minimis aid, the total amount of de minimis aid granted in the fiscal year concerned, as well as during the previous two fiscal years, needs to be determined. Aid granted by a Member State should be taken into account for this purpose even when financed entirely or partly by resources of Union origin. It should not be possible for aid measures exceeding the de minimis ceiling to be broken down into a number of smaller parts in order to bring such parts within the scope of this Regulation.
(6)
This Regulation should apply only to aid granted for the provision of a service of general economic interest. The beneficiary undertaking should therefore be entrusted in writing with the service of general economic interest in respect of which the aid is granted. While the entrustment act should inform the undertaking of the service of general economic interest in respect of which it is granted, it must not necessarily contain all the detailed information as set out in Commission Decision 2012/21/EU of 20 December 2011 on the application of Article 106(2) of the Treaty on the Functioning of the European Union to State aid in the form of public service compensation granted to certain undertakings entrusted with the operation of services of general economic interest (4).
(7)
In view of the special rules which apply in the sectors of primary production of agricultural products, fisheries, aquaculture and road freight transport, of the fact that undertakings in those sectors are rarely entrusted with services of general economic interest, and of the risk that amounts of aid below the ceiling set out in this Regulation could fulfil the criteria of Article 107(1) of the Treaty in those sectors, this Regulation should not apply to those sectors. However, if undertakings are active in the sectors of primary production of agricultural products, fisheries, aquaculture or road freight transport as well as in other sectors or activities, this Regulation should apply to those other sectors or activities (such as for example collection of litter at sea) provided that Member States ensure that the activities in the excluded sectors do not benefit from the de minimis aid under this Regulation, by appropriate means such as separation of activities or distinction of costs. Member States can fulfill this obligation, in particular, by limiting the amount of de minimis aid to the compensation of the costs of the provision of the service, including a reasonable profit. This Regulation should not apply to the coal sector, in view of its special characteristics and of fact that undertakings in those sectors are rarely entrusted with services of general economic interest.
(8)
Considering the similarities between the processing and marketing of agricultural products, on the one hand, and of non-agricultural products, on the other, this Regulation should apply to the processing and marketing of agricultural products, provided that certain conditions are met. Neither on-farm activities necessary for preparing a product for the first sale, such as harvesting, cutting and threshing of cereals, or packing of eggs, nor the first sale to resellers or processors should be considered as processing or marketing in this respect.
(9)
The Court of Justice has established (5) that, once the Union has legislated for the establishment of a common organisation of the market in a given sector of agriculture, Member States are under an obligation to refrain from taking any measure which might undermine or create exceptions to it. For this reason, this Regulation should not apply to aid the amount of which is set on the basis of the price or quantity of products purchased or put on the market. Nor should it apply to de minimis support which is linked to an obligation to share the aid with primary producers.
(10)
This Regulation should not apply to de minimis export aid or de minimis aid favouring domestic over imported products.
(11)
This Regulation should not apply to undertakings in difficulty within the meaning of the Community guidelines on State aid for rescuing and restructuring firms in difficulty (6) since it is not appropriate to grant operating aid to firms in difficulty outside of a restructuring concept and there are difficulties linked to determining the gross grant equivalent of aid granted to undertakings of this type.
(12)
In accordance with the principles governing aid falling within Article 107(1) of the Treaty, de minimis aid should be considered to be granted at the moment the legal right to receive the aid is conferred on the undertaking under the applicable national legal regime.
(13)
In order to avoid circumvention of maximum aid intensities laid down in different Union instruments, de minimis aid should not be cumulated with State aid in respect of the same eligible costs if such cumulation would result in an aid intensity exceeding that specified in the particular circumstances of each case by a block exemption regulation or decision adopted by the Commission.
(14)
This Regulation should not restrict the application of Regulation (EC) No 1998/2006 to undertakings providing services of general economic interest. Member States should remain free to rely either on this Regulation or on Regulation (EC) No 1998/2006 as regards aid granted for the provision of services of general economic interest.
(15)
The Court of Justice, in its Altmark judgment (7), has identified a number of conditions which must be fulfilled in order for compensation for the provision of a service of general economic interest not to constitute State aid. Those conditions ensure that compensation limited to the net costs incurred by efficient undertakings for the provision of a service of general economic interest does not constitute State aid within the meaning of Article 107(1) of the Treaty. Compensation in excess of those net costs constitutes State aid which may be declared compatible on the basis of the applicable Union rules. In order to avoid this Regulation being applied to circumvent the conditions identified in the Altmark judgment, and in order to avoid de minimis aid granted under this Regulation affecting trade due to its cumulation with other compensation for the same service of general economic interest, de minimis aid under this Regulation should not be cumulated with any other compensation in respect of the same service, regardless of whether or not it constitutes State aid under the Altmark judgment or compatible State aid under Decision 2012/21/EU or under the Communication from the Commission - European Union framework for State aid in the form of public service compensation (2011) (8). Therefore, this Regulation should not apply to compensation received for the provision of a service of general economic interest in respect of which other types of compensation are also being granted, except where that other compensation constitutes de minimis aid according to other de minimis regulations and the cumulation rules set out in this Regulation are complied with.
(16)
For the purposes of transparency, equal treatment and correct application of the de minimis ceiling, all Member States should apply the same method of calculation. In order to facilitate such calculation and in accordance with present practice in applying the de minimis rule, aid amounts not taking the form of a cash grant should be converted into their gross grant equivalent. Calculation of the grant equivalent of transparent types of aid other than grants and of aid payable in several instalments requires the use of market rates prevailing at the time of granting such aid. With a view to uniform, transparent and simple application of the State aid rules, the market rates for the purposes of this Regulation should be deemed to be the reference rates, as currently set out in the Communication from the Commission on the revision of the method for setting the reference and discount rates (9).
(17)
For the purposes of transparency, equal treatment and effective monitoring, this Regulation should apply only to de minimis aid which is transparent. Transparent aid is aid for which it is possible to calculate precisely the gross grant equivalent ex ante without a need to undertake a risk assessment. Such a precise calculation can, for instance, be made for grants, interest rate subsidies and capped tax exemptions. Aid comprised in capital injections should not be considered as transparent de minimis aid, unless the total amount of the public injection is lower than the de minimis ceiling. Aid comprised in risk capital measures as referred to in the Community guidelines on State aid to promote risk capital investments in small and medium-sized enterprises (10) should not be considered as transparent de minimis aid, unless the risk capital scheme concerned provides capital only up to the de minimis ceiling to each target undertaking. Aid comprised in loans should be treated as transparent de minimis aid when the gross grant equivalent has been calculated on the basis of market interest rates prevailing at the time of grant.
(18)
Legal certainty needs to be provided for guarantee schemes which do not have the potential to affect trade and distort competition and in respect of which sufficient data are available to assess any potential effects reliably. This Regulation should therefore transpose the de minimis ceiling of EUR 500 000 into a guarantee-specific ceiling based on the guaranteed amount of the individual loan underlying such guarantee. This specific ceiling should be calculated using a methodology assessing the State aid amount included in guarantee schemes covering loans in favour of viable undertakings. The methodology and the data used to calculate the guarantee-specific ceiling should exclude undertakings in difficulty as referred to in the Community guidelines on State aid for rescuing and restructuring firms in difficulty. This specific ceiling should therefore not apply to individual aid granted outside the scope of a guarantee scheme, to aid granted to undertakings in difficulty, or to guarantees on underlying transactions not constituting a loan, such as guarantees on equity transactions. The specific ceiling should be determined on the basis of the fact that taking account of a cap rate (net default rate) of 13 %, representing a worst case scenario for guarantee schemes in the Union, a guarantee amounting to EUR 3 750 000 can be considered as having a gross grant equivalent identical to the EUR 500 000de minimis ceiling. Only guarantees covering up to 80 % of the underlying loan should be covered by these specific ceilings. A methodology accepted by the Commission following notification of such methodology on the basis of a Commission regulation in the State aid area may also be used by Member States for the purpose of assessing the gross grant equivalent contained in a guarantee, if the approved methodology explicitly addresses the type of guarantees and the type of underlying transactions at stake in the context of the application of this Regulation.
(19)
Upon notification by a Member State, the Commission may examine whether an aid measure which does not consist in a grant, loan, guarantee, capital injection, risk capital measure or capped tax exemption leads to a gross grant equivalent that does not exceed the de minimis ceiling and could therefore be covered by the provisions of this Regulation.
(20)
The Commission has a duty to ensure that State aid rules are complied with and in particular that aid granted under the de minimis rules adheres to the conditions thereof. In accordance with the cooperation principle laid down in Article 4(3) of the Treaty on European Union, Member States should facilitate the fulfilment of this task by establishing the necessary tools in order to ensure that the total amount of de minimis aid granted to the same undertaking for the provision of services of general economic interest does not exceed the overall permissible ceiling. To that end and to ensure compliance with the provisions on cumulation with de minimis aid under other de minimis regulations, when granting de minimis aid under this Regulation, Member States should inform the undertaking concerned of the amount of the aid and of its de minimis character by referring to this Regulation. Moreover, prior to granting such aid the Member State concerned should obtain from the undertaking a declaration about other de minimis aid covered by this Regulation or by other de minimis regulations received during the fiscal year concerned and the two previous fiscal years. Alternatively, the Member State should have the possibility to ensure that the ceiling is observed by means of a central register.
(21)
This Regulation should apply without prejudice to the requirements of Union law in the area of public procurement or of additional requirements flowing from the Treaty or from sectoral Union legislation.
(22)
This Regulation should apply to aid granted before its entry into force to undertakings providing services of general economic interest.
(23)
The Commission intends to carry out a review of this Regulation five years after its entry into force,
HAS ADOPTED THIS REGULATION:
Article 1
Scope and definitions
1. This Regulation applies to aid granted to undertakings providing a service of general economic interest within the meaning of Article 106(2) of the Treaty.
2. This Regulation does not apply to:
(a)
aid granted to undertakings active in the fishery and aquaculture sectors, as covered by Council Regulation (EC) No 104/2000 (11);
(b)
aid granted to undertakings active in the primary production of agricultural products;
(c)
aid granted to undertakings active in the processing and marketing of agricultural products, in the following cases:
(i)
when the amount of the aid is fixed on the basis of the price or quantity of such products purchased from primary producers or put on the market by the undertakings concerned,
(ii)
when the aid is conditional on being partly or entirely passed on to primary producers;
(d)
aid to export-related activities towards third countries or Member States, namely aid directly linked to the quantities exported, to the establishment and operation of a distribution network or to other current expenditure linked to the export activity;
(e)
aid contingent upon the use of domestic over imported goods;
(f)
aid granted to undertakings active in the coal sector, as defined in Council Decision 2010/787/EU (12);
(g)
aid granted to undertakings performing road freight transport for hire or reward;
(h)
aid granted to undertakings in difficulty.
If undertakings are active in the sectors referred to in points (a), (b), (c) or (g) of the first subparagraph as well as in sectors not excluded from the scope of application of this Regulation, this Regulation applies only to aid granted in respect of those other sectors or activities, provided that Member States ensure that the activities in the excluded sectors do not benefit from the de minimis aid under this Regulation, by appropriate means such as separation of activities or distinction of costs.
3. For the purposes of this Regulation:
(a)
‘agricultural products’ means products listed in Annex I to the Treaty, with the exception of fishery products;
(b)
‘processing of agricultural products’ means any operation on an agricultural product resulting in a product which is also an agricultural product, except on-farm activities necessary for preparing an animal or plant product for the first sale;
(c)
‘marketing of agricultural products’ means holding or display with a view to sale, offering for sale, delivery or any other manner of placing on the market, except the first sale by a primary producer to resellers or processors and any activity preparing a product for such first sale; a sale by a primary producer to final consumers shall be considered as marketing if it takes place in separate premises reserved for that purpose.
Article 2
De minimis aid
1. Aid granted to undertakings for the provision of a service of general economic interest shall be deemed not to meet all the criteria of Article 107(1) of the Treaty and shall therefore be exempt from the notification requirement of Article 108(3) of the Treaty if it fulfils the conditions laid down in paragraphs 2 to 8 of this Article.
2. The total amount of de minimis aid granted to any one undertaking providing services of general economic interest shall not exceed EUR 500 000 over any period of three fiscal years.
This ceiling shall apply irrespective of the form of the de minimis aid and regardless of whether the aid granted by the Member State is financed entirely or partly by resources of Union origin. The period shall be determined by reference to the fiscal years used by the undertaking in the Member State concerned.
3. The ceiling laid down in paragraph 2 shall be expressed as a cash grant. All figures used shall be gross, that is, before any deduction of tax or other charges. Where aid is awarded in a form other than a grant, the aid amount shall be the gross grant equivalent of the aid.
Aid payable in several instalments shall be discounted to its value at the moment of it being granted. The interest rate to be used for discounting purposes shall be the discount rate applicable at the time of grant.
4. This Regulation shall apply only to aid in respect of which it is possible to calculate precisely the gross grant equivalent of the aid ex ante without need to undertake a risk assessment (‘transparent aid’). In particular:
(a)
aid comprised in loans shall be considered as transparent de minimis aid when the gross grant equivalent has been calculated on the basis of the reference rate applicable at the time of the grant;
(b)
aid comprised in capital injections shall not be considered as transparent de minimis aid, unless the total amount of the public injection does not exceed the de minimis ceiling;
(c)
aid comprised in risk capital measures shall not be considered as transparent de minimis aid, unless the risk capital scheme concerned provides capital only up to the de minimis ceiling to each target undertaking;
(d)
individual aid provided under a guarantee scheme to undertakings which are not undertakings in difficulty shall be treated as transparent de minimis aid when the guaranteed part of the underlying loan provided under such scheme does not exceed EUR 3 750 000 per undertaking. If the guaranteed part of the underlying loan only accounts for a given proportion of this ceiling, the gross grant equivalent of that guarantee shall be deemed to correspond to the same proportion of the ceiling laid down in paragraph 2. The guarantee shall not exceed 80 % of the underlying loan. Guarantee schemes shall also be considered as transparent if:
(i)
before the implementation of the scheme, the methodology to calculate the gross grant equivalent of the guarantees has been accepted following notification of this methodology to the Commission under a regulation adopted by the Commission in the State aid area, and
(ii)
the approved methodology explicitly addresses the type of guarantees and the type of underlying transactions at stake in the context of the application of this Regulation.
5. Where the overall amount of de minimis aid under this Regulation granted to an undertaking for the provision of services of general economic interest exceeds the ceiling laid down in paragraph 2, that amount may not benefit from this Regulation, even for a fraction not exceeding that ceiling. In such a case, the benefit of this Regulation may not be claimed for this aid measure.
6. De minimis aid under this Regulation shall not be cumulated with State aid in respect of the same eligible costs if such cumulation would result in an aid intensity exceeding that stipulated in the specific circumstances of each case by a block exemption regulation or decision adopted by the Commission.
7. De minimis aid under this Regulation may be cumulated with de minimis aid under other de minimis regulations up to the ceiling laid down in paragraph 2.
8. De minimis aid under this Regulation shall not be cumulated with any compensation in respect of the same service of general economic interest, regardless of whether or not it constitutes State aid.
Article 3
Monitoring
1. Where a Member State intends to grant de minimis aid under this Regulation to an undertaking, it shall inform that undertaking in writing of the prospective amount of the aid expressed as gross grant equivalent, of the service of general economic interest in respect of which it is granted and of the de minimis character of the aid, making express reference to this Regulation and citing its title and publication reference in the Official Journal of the European Union. Where de minimis aid under this Regulation is granted to different undertakings on the basis of a scheme and different amounts of individual aid are granted to those undertakings under that scheme, the Member State concerned may choose to fulfil that obligation by informing the undertakings of a fixed sum corresponding to the maximum aid amount to be granted under that scheme. In such case, the fixed sum shall be used for determining whether the ceiling laid down in Article 2(2) is met. Prior to granting the aid, the Member State shall also obtain a declaration from the undertaking providing the service of general economic interest, in written or electronic form, about any other de minimis aid received under this Regulation or under other de minimis regulations during the previous two fiscal years and the current fiscal year.
The Member State shall grant the new de minimis aid under this Regulation only after having checked that this will not raise the total amount of de minimis aid granted to the undertaking concerned to a level above the ceiling laid down in Article 2(2) and that the cumulation rules in Article 2(6), (7) and (8) are complied with.
2. Where a Member State has set up a central register of de minimis aid containing complete information on all de minimis aid granted to undertakings providing services of general economic interest by any authority within that Member State, the first subparagraph of paragraph 1 shall cease to apply from the moment the register covers a period of three years.
3. Member States shall record and compile all the information regarding the application of this Regulation. Such records shall contain all information necessary to demonstrate that the conditions of this Regulation have been complied with. Records regarding individual de minimis aid shall be maintained for 10 fiscal years from the date on which the aid was granted. Records regarding a de minimis aid scheme shall be maintained for 10 years from the date on which the last individual aid was granted under such a scheme. On written request, the Member State concerned shall provide the Commission, within a period of 20 working days or such longer period as may be fixed in the request, with all the information that the Commission considers necessary for assessing whether the conditions of this Regulation have been complied with, and in particular the total amount of de minimis aid under this Regulation and under other de minimis regulations received by any undertaking.
Article 4
Transitional provisions
This Regulation shall apply to de minimis aid granted for the provision of services of general economic interest before its entry into force, provided that such aid fulfils the conditions laid down in Articles 1 and 2. Any aid for the provision of services of general economic interest which does not fulfil those conditions shall be assessed in accordance with the relevant decisions, frameworks, guidelines, communications and notices.
At the end of the period of validity of this Regulation, any de minimis aid which fulfils the conditions of this Regulation may be validly implemented for a further period of six months.
Article 5
Entry into force and period of validity
This Regulation shall enter into force on the third day following that of its publication in the Official Journal of the European Union.
It shall apply until 31 December 2018.
This Regulation shall be binding in its entirety and directly applicable in all Member States.
Done at Brussels, 25 April 2012.