ROZHODNUTÍ KOMISE
ze dne 11. ledna 2012
o státní podpoře C 21/10 (ex E 1/10) - Finsko na základě nepřijetí příslušných opatření pro systém pojištění v odvětví rybolovu poté, co Komise přijala revidované pokyny pro posuzování státní podpory v odvětví rybolovu a akvakultury
(oznámeno pod číslem K(2011) 10065)
(Pouze finské a švédské znění je závazné)
(Text s významem pro EHP)
(2012/287/EU)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie (dále jen „SFEU“), a zejména na čl. 108 odst. 1 a 2 této smlouvy,
po výzvě zúčastněných stran k předložení připomínek (1) v souladu s výše uvedenými ustanoveními,
vzhledem k těmto důvodům:
1. POSTUP
(1)
V roce 2004 Komise přijala revidované Pokyny pro posuzování státní podpory v odvětví rybolovu a akvakultury (dále jen „pokyny“) (2). Dopisem ze dne 21. října 2004 a na základě bodu 5.2 těchto pokynů Komise požádala členské státy, mimo jiné Finsko, aby změnily své stávající režimy podpory tak, aby byly slučitelné s těmito novými pokyny nejpozději do 1. ledna 2005, a aby písemně potvrdily, že přijímají návrhy příslušných opatření, a to nejpozději do 15. listopadu 2004 (3).
(2)
V dopisech ze dne 15. listopadu 2004, 20. ledna 2005 a 14. června 2005 Finsko uvedlo, že nesouhlasí se změnou režimu podpor „systém pojištění v odvětví rybolovu“ s cílem uvést jej v soulad s těmito novými pokyny. Tento režim byl Komisi oznámen dopisem ze dne 27. dubna 1995 na základě čl. 144 písm. a) Smlouvy o přistoupení Finské republiky k Evropské unii a byl následně považován za existující podporu ve smyslu čl. 88 odst. 1 Smlouvy o ES (nyní článek 108 SFEU).
(3)
Dne 11. října 2005 proběhlo setkání, jehož se zúčastnili zástupci Komise a Finska. Dopisem ze dne 24. listopadu 2005 Finsko zaslalo dodatečné informace.
(4)
Pokyny byly znovu zrevidovány v roce 2008 (4) a Komise dopisy ze dne 15. dubna 2008 rovněž požádala členské státy, aby změnily své stávající režimy nejpozději do 1. září 2008 (5).
(5)
Finsko odpovědělo dopisem ze dne 30. května 2008, že je stále připraveno změnit svůj systém pojištění v odvětví rybolovu, jak bylo navrženo v roce 2005, ale ne v rozsahu, který vyžadují příslušná opatření. Dne 6. března 2009 proběhlo nové setkání, jehož se zúčastnili zástupci Komise a Finska.
(6)
Poslední žádost o informace Komise zaslala dne 1. října 2009 a uvedla v ní, že pokud Finsko nepřijme navrhovaná příslušná opatření, bude se Komise muset řídit postupem podle čl. 19 odst. 2 a čl. 4 odst. 4 nařízení Rady (ES) č. 659/1999 (6) a zahájit formální vyšetřovací řízení stanovené v čl. 108 odst. 2 SFEU. Finsko odpovědělo dopisem ze dne 18. listopadu 2009.
(7)
Jelikož Finsko nepřijalo v celém rozsahu tento návrh na změnu tohoto režimu, rozhodla Komise o zahájení uvedeného řízení. Uvedené rozhodnutí, které bylo zveřejněno v Úředním věstníku (7), bylo oznámeno dopisem ze dne 15. září 2010.
(8)
Finsko odpovědělo dopisem ze dne 15. listopadu 2010. Kromě toho po zveřejnění rozhodnutí v Úředním věstníku Komise obdržela připomínky od tří zúčastněných stran: dva dopisy od dvou sdružení zastupujících finské profesionální rybáře, Suomen Ammatikalastajalitto SAKL ry (dopis ze dne 8. listopadu 2011) a Kalatalouden Keskusliitto (dopis ze dne 16. listopadu 2010) a dopis od šesti sdružení pojišťoven pro odvětví rybolovu nacházejících se ve Finsku (dopis ze dne 16. listopadu 2010). Kopie těchto dopisů byly zaslány finským orgánům dne 6. prosince 2010. Později se dne 13. ledna 2011 zástupci těchto sdružení setkali se zástupci útvarů Komise a poskytli doplňující dokumenty.
(9)
Jelikož Komise potřebovala určité vyjasnění informace obsažené v dopise ze dne 15. listopadu 2010, uskutečnilo se dne 4. dubna 2011 setkání se zástupci finských orgánů v prostorách Komise. Finské orgány zaslaly rovněž doplňující informace ve zprávách ze dne 13. dubna a 13. května 2011.
(10)
Jelikož z informací, které Finsko zaslalo, vyplývá, že je připraveno změnit režim tak, aby byl slučitelný s vnitřním trhem, Komise dopisem ze dne 6. července 2011 Finsko požádala, aby potvrdilo svůj oficiální závazek změnit právní předpisy, které jsou právním základem uvedeného režimu. Finsko kladně odpovědělo dopisem ze dne 19. září 2011.
2. POPIS PODPORY
(11)
Tento režim podpory se opírá o zákon č. 331 ze dne 23. července 1958, naposledy pozměněný zákonem č. 1236 ze dne 29. ledna 1999 (8). Finsko oznámilo tento režim Komisi hned po vstupu do Evropského společenství, a to na základě čl. 144 písm. a) Smlouvy o přistoupení Finska k Evropské unii. Od té doby se tento režim podpory považuje za existující podporu ve smyslu článku 88 Smlouvy o ES (nyní čl. 108 odst. 1 SFEU).
(12)
Příjemci tohoto režimu pojištění jsou rybářské podniky, které se ve Finsku trvale věnují rybolovné činnosti. Pojištění poskytuje šest sdružení pojišťoven pro odvětví rybolovu pokrývajících celé Finsko. Každé sdružení pokrývá vymezenou zeměpisnou oblast.
(13)
Podle článku 7 uvedených předpisů se rybářským sdružením vyplácí roční státní podpory představující část nároků, které sdružení zaplatilo v rámci pojistných smluv, na které se tyto právní předpisy vztahují. Podle článku 2 se mohou nároky týkat následujících škod:
-
škody na sítích, lovných šňůrách na lososy a dlouhých lovných šňůrách a na kotvách k nim připojených, lanech a ostatních pomocných zařízeních,
-
škody na rybářských plavidlech registrovaných ve Finsku,
-
škody na dopravních a nákladních vozidlech, které se v zimě používají k rybolovu na ledě, rybářských chatách a plovoucích nebo vlečných zátahových sítích.
(14)
V právních předpisech jsou rovněž popsány podmínky, které musí nároky splňovat, mají-li být vzaty v potaz. Pro posouzení Komise jsou zvláště důležité následující podmínky: pojištěné položky musí být dostatečně kvalitně vyrobené a plně provozuschopné; na žádost musí být zařízení pojištěno na plnou hodnotu; škoda musí být spolehlivě prokázána.
(15)
Dopisem ze dne 15. listopadu 2004 Finsko vysvětlilo, jak tento režim podpory funguje v souvislosti se škodami, které rybářské podniky utrpěly. Zaprvé se jedná o franšízu spojenou s výší způsobilého nároku, která odpovídá 25 % v případě škod nepřesahujících 504,56 EUR nebo maximálně 5 % v případě škod přesahujících tuto hodnotu; po odečtení této franšízy se získá částka vyrovnávací platby, kterou podniku vyplatí příslušné sdružení pro pojištění v odvětví rybolovu. Náhrada vyplacená sdružení pro pojištění v odvětví rybolovu ze strany státu se tedy rovná 40 % vyplacených náhrad, pokud výše škody nedosahuje 504,56 EUR, a 90 %, pokud tato částka přesahuje 504,56 EUR.
(16)
Finsko v dalším dopisu ze dne 24. listopadu 2005 navrhlo, aby tento režim byl změněn tak, aby státní podpora byla vyplacena pouze na vyrovnání škod způsobených zvláštními podmínkami ve Finsku, včetně podmínky, že ke škodě došlo severně od 59. rovnoběžky.
(17)
Finsko v dopise ze dne 15. listopadu 2004 popsalo, co považuje za zvláštní podmínky ve Finsku, pokud jde o rybolovné činnosti. Tyto podmínky jsou způsobené klimatickými podmínkami spolu s mimo jiné tvořením ledu, který může poškodit jak plavidla, tak i zařízení, a teplotami pod bodem mrazu, které mohou poškodit motor plavidla. Tyto zvláštní podmínky jsou ještě zesíleny faktory, jako je topografie moří Finska s mělkými vodami a nerovnoměrným mořským dnem v kompaktním souostroví; v těchto podmínkách jsou rizika ztroskotání související s bouřemi a proudy v mrazivých podmínkách spíše vysoká. Kromě toho zde žije početná populace tuleňů, kteří způsobují významné ztráty v odvětví rybolovu tím, že poškozují zařízení; škody na zařízení (tenatových sítí) mohou být také někdy způsobeny kormorány.
(18)
Od roku 2004 do roku 2009 je roční počet událostí, jež si vyžádaly vyrovnávací platbu, celková roční vyrovnávací platba vyplacená sdruženími pojišťoven pro odvětví rybolovu a zčásti uhrazená státem následující:
Rok
Dotčené podniky
Počet případů
Vyplacená vyrovnávací platba (EUR)
Úhrada od státu(EUR)
2009
472
470
1 296 961
1 026 132
2008
486
459
1 256 200
980 065
2007
503
530
1 564 340
1 197 217
2006
519
496
1 234 761
920 167
2005
543
539
1 333 027
992 826
2004
576
568
1 607 919
1 111 195
(19)
Platby uskutečněné sdruženími se týkají přibližně z 50 % zařízení, 45 % plavidel a 5 % ostatního zařízení.
3. DŮVODY PRO ZAHÁJENÍ FORMÁLNÍHO VYŠETŘOVACÍHO ŘÍZENÍ
(20)
Jak je uvedeno výše (9), byl tento režim Komisi oznámen v roce 1995 na základě čl. 144 písm. a) Smlouvy o přistoupení Finské republiky k Evropské unii a byl následně považován za existující podporu ve smyslu čl. 88 odst. 1 Smlouvy o ES. Pokyny, které se používaly do revize z roku 2004, obsahovaly specifické ustanovení o podpoře pro pojistné a na základě toho byl tento režim podpory považován za slučitelný s vnitřním trhem. Toto ustanovení bylo s revizí za rok 2004 vyškrtnuto.
(21)
Komise měla při zahájení tohoto řízení za to, že škody, na něž se vztahuje systém pojištění v odvětví rybolovu nelze považovat za způsobené mimořádnou událostí nebo přírodní katastrofou, ale spíše stálou a strukturální situací, tj. stálým a strukturálním kontextem, v jehož rámci je vykonávána rybolovná činnost ve finských vodách.
(22)
Z tohoto důvodu a v souladu s pokyny (10) měla Komise za to, že tato podpora je provozní podporou, která je v zásadě neslučitelná vzhledem k tomu, že má vliv na zvýšení obchodní likvidity podniků, které ji využívají, a že je poskytnuta, aniž by příjemcům ukládala jakékoli povinnosti.
(23)
Komise nepřijala argumenty finských orgánů, které tento režim podpor zdůvodňovaly tím, že jej kvalifikovaly jako službu obecného hospodářského zájmu ve smyslu čl. 106 odst. 2 SFEU. Finsko neposkytlo žádné konkrétní argumenty zdůvodňující, že poskytnutí pojištění rybářským podnikům by mohlo být kvalifikováno jako služba uvedeného druhu, a Komise s ohledem na vlastnosti tohoto režimu neshledala důvod je takto kvalifikovat. Komise zejména zjistila, že sdružení pojišťoven pro odvětví rybolovu poskytují pojišťovací služby pouze určitým skupinám podniků, jejichž ekonomická činnost spočívá ve výrobě zboží prodávaného na trhu, tj. podniků, které jsou činné v odvětví rybolovu. Komise proto měla silné pochybnosti, že poskytování obchodního pojištění vybraným skupinám hospodářských subjektů může být považováno za služby obecného hospodářského zájmu.
4. PŘIPOMÍNKY FINSKÝCH ORGÁNŮ A TŘETÍCH ZÚČASTNĚNÝCH STRAN
4.1 Připomínky finských orgánů
(24)
Finské orgány připomněly hlavní vlastnosti fungování tohoto systému pojištění. Poskytly rovněž podrobný popis zvláštní podmínek, s nimiž se odvětví rybolovu ve Finsku vypořádává: specifické klimatické podmínky s ledem a tmou v zimě, topografie pobřežních vod s mělkými vodami a nerovnoměrným mořským dnem, existence početné populace tuleňů.
(25)
Poskytly rovněž informace o nedostatku nabídky na pokrytí pojištění odvětví rybolovu ze soukromého pojišťovnictví se stejnou úrovní krytí pro tento druh škod. Na podporu svého postoje k odpovědi připojily dopis finské konfederace finančního odvětví - Finanssialan Keskusliitto.
(26)
Kromě toho uvedly, že hodnota dovozu odpovídá 6,8 násobku hodnoty vývozu. V roce 2009 Finsko dovezlo 95 046 tun ryb v hodnotě 244,5 milionu EUR a vyvezlo 59 905 tun v hodnotě 36 milionů EUR. Pouze 30 % spotřebovávaných ryb pochází z Finska. Roční spotřeba finských ryb se od roku 2000 do roku 2009 snížila ze 6,1 na 4,5 kg, zatímco spotřeba dovezených ryb se zvýšila ze 6,6 na 11,2 kg. Podle finských orgánů z toho vyplývá, že tato státní podpora nemůže mít žádný negativní dopad na hospodářskou soutěž.
(27)
Finské orgány připomínají, že Komise ve svém rozhodnutí zahájit řízení poznamenala, že vypuštění ustanovení o poskytování podpory na pojistné v pokynech z roku 2004 znamená, že tento druh státní podpory již není dovolen. Finské orgány s uvedeným postojem nesouhlasí. Za prvé, tento režim pojištění má nadále plné opodstatnění z důvodu klimatických a zeměpisných podmínek ve finských vodách. Kromě toho byl tento režim v roce 2000 považován za slučitelný s vnitřním trhem, přestože taková podpora nebyla uvedena mezi podporami, které mohly být považovány za slučitelné s vnitřním trhem podle tehdy používaných pokynů z roku 1997 (11), v kontextu podobném tomu, který existoval od roku 2004 s pokyny z roku 2004 a 2008.
(28)
Finsko však v těchto vyjádřeních uvádí, že je připraveno změnit svůj režim takto:
-
vyloučení plavidel lovících na otevřeném moři, což v praxi znamená vyloučení plavidel delších než 12 metrů,
-
způsobilost jen v případě škod utrpěných v pobřežních vodách Finska nebo jeho výhradním hospodářském prostoru,
-
krytí škod způsobených jen specifickými podmínkami ve Finsku, a tedy způsobených nepříznivými klimatickými nebo zeměpisnými podmínkami (led, sníh, silné bouře, útesy v mělkých vodách) nebo tuleni a kormorány, které utrpí plavidla a rybářská zařízení i dopravní a nákladní vozidla a jiné specifické vybavení používané k rybolovu v zimě.
(29)
Finsko se domnívá, že tato změna by se dala uskutečnit do 31. prosince 2012. Toto prodlení je nutné ze dvou důvodů: Za prvé nutností změnit stávající právní předpisy, které jsou v platnosti a tvoří právní základ tohoto režimu (zákon č. 331 ze dne 23. července 1958), a za druhé nutností ukončit stávající smlouvy v rámci stávajícího režimu. Nový systém pojištění v odvětví rybolovu by tedy vstoupil v platnost dne 1. ledna 2013.
(30)
Jak je uvedeno výše (12), finské orgány dopisem ze dne 19. září 2011 potvrdily svůj závazek změnit právní předpisy, které tvoří právní základ uvedeného režimu. Uvedly, že pokud Komise přijme své konečné rozhodnutí v rozumné lhůtě, budou moci předložit svému parlamentu návrh dostatečně brzy v roce 2012, aby zákon mohl nabýt účinnosti dne 1. ledna 2013. Zdůraznily však, že na zavedení nových pravidel bude nutné přechodné období, protože bude třeba změnit podmínky platných pojistných smluv. Pro tento účel mají za to, že by se tyto změny ve smlouvách mohly uskutečnit k 1. lednu 2014 a změněné podmínky na podporu poskytovanou pojistiteli by se mohly uplatňovat od uvedeného data.
4.2 Připomínky třetích stran
(31)
Své připomínky Komisi zaslala dvě rybářská sdružení: Suoman Ammattikalastajaliitto a Katatalouden Keskuliitto. Podobně jako finské orgány, obě sdružení zdůraznila specifické podmínky rybolovu ve Finsku a nedostupnost nabídek pojištění na krytí škod. Jedno z nich (Suoman Ammattikalastajaliitto) poznamenalo, že Komise neposkytla žádný důkaz o tom, že by tento režim podpory mohl narušit hospodářskou soutěž mezi členskými státy, přičemž zejména uvedlo, že profesionální rybolov je v současnosti zdrojem jen 7 % spotřebovávaných ryb v zemi a že finský rybářský průmysl a trh s rybami proto závisí na dovozu ryb. Z tohoto důvodu toto sdružení považuje předběžné závěry uvedené v rozhodnutí o zahájení řízení za neopodstatněné.
(32)
Stanovisko finských orgánů podporují rovněž sdružení pojišťoven pro odvětví rybolovu. Poukazují na to, že rybářský průmysl ve Finsku čelí velmi specifickým klimatickým a zeměpisným podmínkám. Uvádějí, že tento systém pojištění se zavedl z nedostatku nabídky od soukromého pojistného sektoru, který nebyl ochoten krýt uvedená rizika rybolovu, jenž je činností okrajového významu. Kromě toho jsou sdružení pojišťoven pro odvětví rybolovu povinna pojistit všechny rybáře usazené v regionu jejich příslušnosti.
5. POSOUZENÍ PODPORY
5.1 Existence státní podpory
(33)
V čl. 107 odst. 1 SFEU je uvedeno, že „podpory poskytované v jakékoli formě státem nebo ze státních prostředků, které narušují nebo mohou narušit hospodářskou soutěž tím, že zvýhodňují určité podniky nebo určitá odvětví výroby, jsou, pokud ovlivňují obchod mezi členskými státy, neslučitelné s vnitřním trhem, nestanoví-li Smlouvy jinak“.
(34)
Náhrada, kterou sdružení pojišťoven pro odvětví rybolovu vyplácí rybářským podnikům, zčásti pochází z peněz, které těmto sdružením poskytuje stát. Tyto peníze pocházejí ze státního rozpočtu. Jelikož tato náhrada podnikům odvětví rybolovu přináší finanční zvýhodnění, jde o odvětvové zvýhodnění prostřednictvím státních zdrojů.
(35)
V souladu s judikaturou Evropského soudního dvora už pouhý fakt, že se ve srovnání s jinými konkurenčními podniky posílí konkurenční postavení jednoho podniku v důsledku ekonomického zvýhodnění, kterého by jinak tento podnik v běžném podnikání nedosáhl, poukazuje na možné narušení hospodářské soutěže (13). Kromě toho podpora podniku, který svou činnost provozuje na otevřeném trhu v rámci Unie, by mohla narušit obchod mezi členskými státy (14).
(36)
Vzhledem k tomu, že se v Evropské unii obchoduje s produkty rybolovu ve velké míře, posiluje toto opatření postavení těchto podniků na trhu Unie a mohlo by proto narušit hospodářskou soutěž nebo hrozit jejím narušením a ovlivnit obchod v rámci Unie (15). Skutečnost, že dovoz je vyšší než vývoz nebo že většina spotřebovávaných ryb pochází z jiných zemí, není relevantní. Naopak prokazuje, že trh s produkty rybolovu ve Finsku je skutečně velmi otevřený, a naznačuje tak, že podpora finským podnikům posiluje jejich postavení vůči podnikům usazeným v jiných členských státech a narušuje nebo by mohla narušit hospodářskou soutěž. I skutečnost, že množství spotřebovávaných dovezených ryb vzrostlo ve srovnání s množstvím místních spotřebovávaných ryb v tomto ohledu nic nemění; mohlo by to jen naznačovat, že finské podniky neprovedly potřebné úpravy, aby se mohly přizpůsobit vývoji ekonomických podmínek na trhu s produkty rybolovu ve Finsku. V každém případě tyto podniky mají prospěch z podpory, která posiluje jejich postavení na vnitřním trhu vůči zahraničním podnikům.
(37)
Vzhledem k výše uvedeným skutečnostem lze dospět k závěru, že podmínky čl. 107 odst. 1 jsou splněny a že náhrada vyplácená rybářským podnikům pocházející ze státního rozpočtu představuje státní podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU.
5.2 Slučitelnost s vnitřním trhem
5.2.1 Povaha tohoto režimu podpory
(38)
Cílem systému pojištění v odvětví rybolovu je pokrýt výdaje, které jsou částečně kryty pojistným. Sám o sobě nepředstavuje podporu na pojistné; jeho cílem není krýt část pojistného, ale krýt část nároků v případě náhrad, které podniky předkládají sdružením pojišťoven pro odvětví rybolovu.
(39)
Jelikož se však tyto nároky předkládají těmto sdružením, která musí uhradit způsobilou částku utrpěných škod, má Komise za to, že tato podpora se projeví snížením pojistného, které by rybářské podniky musely zaplatit, pokud by sdružení pojišťoven pro odvětví rybolovu neočekávala, že finanční prostředky dostanou od státu. Má tedy stejný dopad jako režim podpory na pojistné. Tento režim může být proto posuzován jako režim podpory na pojistné.
5.2.2 Slučitelnost s vnitřním trhem
(40)
Komise nemůže souhlasit s názorem finských orgánů, podle nichž je situace v souvislosti s pokyny z roku 2004 a 2008 srovnatelná se situací v souvislosti s pokyny 1997, protože se ani v jedněch z nich nenacházelo ustanovení o podpoře na pojistné. Z vypuštění zvláštního ustanovení o uvedené podpoře v roce 2004, které bylo předtím zakotveno v pokynech z roku 2001 (16), vyplývá, že Komise při revizi v roce 2004 jasně usoudila, že se na takovou podporu už nemůže vztahovat výjimka ze zásady neslučitelnosti státní podpory s vnitřním trhem a že ji nelze považovat za slučitelnou s vnitřním trhem od vstupu pokynů z roku 2004 v platnost. Uvedené politické rozhodnutí se další revizí, tj. v pokynech z roku 2008, nezměnilo.
(41)
Celkový rámec, podle kterého Komise posuzuje státní podporu na pojistné, se navíc změnil. Komise tento režim státní podpory v roce 2000 (17) považovala za slučitelný s vnitřním trhem v případě náhrady, která vyplývá z „výjimečných podmínek specifických pro finské počasí a pobřežní oblasti“. Při odůvodnění svého rozhodnutí Komise odkázala na situaci v zemědělském sektoru, pro který rovněž v pokynech neexistovalo žádné ustanovení vztahující se na zemědělský sektor, v souvislosti s pojištěním proti přírodním katastrofám a výjimečnými pojištěními ale Komise obvykle rozhodovala kladně případ od případu. V roce 2000 Komise objasnila svou politiku v zemědělství i rybářství a v příslušných pokynech stanovila kritéria, která se mají při posuzování (18) takového druhu podpory dodržovat. Uvedená kritéria od té doby stále existují v pokynech pro odvětví zemědělství (19), zatímco v pokynech pro odvětví rybářství již neexistují. Zatímco Komise v odvětví zemědělství tedy stanovila přesná kritéria pro považování pojistného za slučitelné s vnitřním trhem, z pokynů pro odvětví rybářství byla uvedená kritéria vypuštěna. V případě odvětví rybolovu je tedy Komise nucena se vrátit k obecné zásadě neslučitelnosti státních podpor a posuzovat slučitelnost nebo neslučitelnost uvedeného druhu režimu na základě ustanovení, která se mohou uplatňovat.
(42)
Ze současných ustanovení lze použít odstavec 4.9, ve kterém se uvádí, že v zásadě nelze považovat za slučitelné opatření podpory, pro které neexistuje použitelné ustanovení v jiných odstavcích, ve kterých jsou uvedeny jednotlivé kategorie podpor, které lze považovat za slučitelné s vnitřním trhem.
(43)
Výjimečně lze režim podpory považovat za slučitelný s vnitřním trhem, pokud členský stát prokáže, že režim splňuje různé zásady uvedené v pokynech a slouží cílům společné rybářské politiky.
(44)
Finsko ve své odpovědi na zahájení řízení předložilo konkrétní návrhy na změnu režimu restriktivním způsobem (20). Kromě toho odůvodnilo pokračování režimu tím, že na pojistném trhu není k dispozici možnost krýt značnou část těchto škod.
(45)
Finská konfederace finančního odvětví Finanssialan Keskusliitto ve svém dopise přiloženém k této odpovědi uznává, že by nemohla krýt všechny škody, jako je tomu momentálně v případě sdružení pojišťoven pro odvětví rybolovu. Šlo by jen o velmi částečné krytí a v některých případech, například při poškození zařízení, by nebylo možné vůbec. Pojišťovny nemohou tyto škody považovat za pojistitelné, nebo, pokud by je za pojistitelné považovaly, pojistné by převyšovalo rozumnou míru.
(46)
Z toho vyplývá, že sdružení pojišťoven pro odvětví rybolovu nemohou narušit hospodářskou soutěž, pokud jde o soukromé pojišťovny. Znamená to, že pokud jde o krytí těchto škod soukromými firmami ve Finsku, trh selhal.
(47)
Komise se domnívá, že opatření státní podpory, kterým se napravuje selhání trhu, lze považovat za slučitelné s vnitřním trhem, pokud splňuje cíle společného zájmu. Jsou tak splněny požadavky, které jsou zmíněny v bodě 4.9 pokynů týkajících se dodržování zásad uvedených v pokynech a cílech společné rybářské politiky.
(48)
Cílem společné rybářské politiky je zajistit takové využívání živých vodních zdrojů, které zajistí udržitelné hospodářské, environmentální a sociální podmínky (21). Komise se domnívá, že režim pozměněný v souladu se změnami, které Finsko popsalo, by k zajištění takových podmínek přispěl. Při využívání těchto zdrojů by to spolu s uplatňováním pravidel ochrany a řízení umožnilo dále lovit za podmínek, které jsou specifické pro pobřežní vody Finska, včetně škod způsobených na vybavení (rybolovné sítě) tuleni a někdy kormorány. Přispělo by to k zajištění zdravých ekonomických, environmentálních a sociálních podmínek rybářským podnikům vypořádávajícím se při lovu v těchto vodách se zvláštními omezeními. Rovněž by to přispělo k zachování sociálně-ekonomické struktury dotyčných pobřežních společenství.
(49)
Komise kromě toho poznamenává, že pokud bude tento režim podpory změněn, v žádném případě nenabídne plnou náhradu dotčených škod. Současný systém, ve kterém se nejprve uplatní franšíza a pak jen částečná úhrada náhrady (22), zůstane zachován. Zůstává požadavek protihodnoty od příjemců tohoto režimu podpory podle bodu 3.3 pokynů.
(50)
Komise se konečně domnívá, že období, které Finsko považuje za nezbytné pro změnu režimu (23), je přijatelné. S ohledem na nezbytný legislativní postup je 1. leden 2013 rozumnou lhůtou po nabytí účinnosti právního předpisu, kterým se mění současný právní základ režimu. Kromě toho budou v té době platné pojistné smlouvy mezi rybářskými podniky a sdruženími pojišťoven pro odvětví rybolovu během roku 2012 obnoveny za podmínek, které platí k uvedenému datu, s uplynutím platnosti během roku 2013. Je namístě umožnit, aby tyto smlouvy platily až do uplynutí jejich platnosti na základě dohodnutých podmínek. V roce 2013 budou obnoveny v souladu s novými podmínkami, které se v té době budou uplatňovat. Konečná lhůta 31. prosince 2013 a nabytí účinnosti těchto upravených smluv následující den, tj. 1. ledna 2014, je proto oprávněná.
6. ZÁVĚR
(51)
Vzhledem k výše uvedené analýze dospěla Komise k závěru, že „systém pojištění v odvětví rybolovu“ lze považovat za slučitelný s vnitřním trhem, pokud bude změněn v souladu s těmito zásadami:
-
vyloučení plavidel lovících na otevřeném moři, což v praxi znamená vyloučení plavidel delších než 12 metrů,
-
způsobilost jen v případě škod utrpěných v pobřežních vodách Finska nebo jeho výhradním hospodářském prostoru,
-
pouze krytí škod způsobených specifickými podmínkami ve Finsku, a tedy způsobených nepříznivými klimatickými nebo zeměpisnými podmínkami (led, sníh, silné bouře, útesy v mělkých vodách) nebo tuleni a kormorány, které utrpí plavidla a rybářská zařízení i dopravní a nákladní vozidla a jiné specifické vybavení používané k rybolovu v zimě.
(52)
Komise bere na vědomí závazek finských orgánů změnit právní základ uvedeného režimu podpory nejpozději do 1. ledna 2013, aby se podmínky pojistných smluv změnily nejpozději do 1. ledna 2014,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
1. Stávající režim podpory „systém pojištění v odvětví rybolovu“, který byl předmětem návrhu vhodných opatření po revizi pokynů pro posuzování státní podpory v odvětví rybolovu a akvakultury, je slučitelný s vnitřním trhem, pokud se změní v souladu s těmito závazky Finska:
-
vyloučení plavidel lovících na otevřeném moři, což v praxi znamená vyloučení plavidel delších než 12 metrů,
-
způsobilost jen v případě škod utrpěných v pobřežních vodách Finska nebo jeho výhradním hospodářském prostoru
-
pouze krytí škod způsobených specifickými podmínkami ve Finsku, a tedy způsobených nepříznivými klimatickými nebo zeměpisnými podmínkami (led, sníh, silné bouře, útesy v mělkých vodách) nebo tuleni a kormorány, které utrpí plavidla a rybářská zařízení i dopravní a nákladní vozidla a jiné specifické vybavení používané k rybolovu v zimě.
2. Právní předpisy, kterými se tento režim mění, vstoupí v platnost nejpozději do dne 1. ledna 2013 a příslušné pojistné smlouvy uzavřené na jejich základě vstoupí v platnost nejpozději do dne 1. ledna 2014.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno Finské republice.
V Bruselu dne 11. ledna 2012.
COMMISSION DECISION
of 11 January 2012
on State aid C 21/10 (ex E 1/10) - Finland following the non-acceptance of the appropriate measures for the Fisheries Insurance Scheme after the adoption by the Commission of revised Guidelines for the examination of State aid to fisheries and aquaculture
(notified under document C(2011) 10065)
(Only the Finnish and Swedish texts are authentic)
(Text with EEA relevance)
(2012/287/EU)
THE EUROPEAN COMMISSION,
Having regard to the Treaty on the Functioning of the European Union and in particular paragraphs 1 and 2 of Article 108 thereof,
Having called on interested parties to submit their comments (1) pursuant to the provisions cited above,
Whereas:
1. PROCEDURE
(1)
In 2004, the Commission adopted revised Guidelines for the examination of State aid to fisheries and aquaculture (thereafter ‘the Guidelines’) (2). By letter of 21 October 2004, pursuant to point 5.2 of these Guidelines, the Commission requested Member States, inter alia Finland, to modify their existing aid schemes in order to make them compatible with these new Guidelines at the latest for 1 January 2005 and to confirm in writing that they accept the proposals for appropriate measures no later than 15 November 2004 (3).
(2)
By letters of 15 November 2004, 20 January 2005 and 14 June 2005, Finland indicated that they did not agree to amend the aid scheme ‘Fisheries Insurance Scheme’ in order to make it compatible with these new Guidelines. That scheme was notified to the Commission on 27 April 1995 on the basis of Article 144 (a) of the Treaty of Accession of the Republic of Finland to the European Union, and subsequently was deemed to be existing aid within the meaning of Article 88(1) of the EC Treaty (now Article 108 TFEU).
(3)
A meeting was held between the Commission and Finland on 11 October 2005. Finland sent additional information by letter of 24 November 2005.
(4)
The Guidelines were again revised in 2008 (4) and the Commission requested also Member States, by letters of 15 April 2008, to modify their existing schemes by 1 September 2008 at the latest (5).
(5)
Finland replied by letter of 30 May 2008 that it was still prepared to amend its Fisheries Insurance Scheme as proposed in 2005 but not to the extent required by the appropriate measures. A new meeting was held on 6 March 2009 between the Commission and Finland.
(6)
A last request for information was sent by the Commission on 1 October 2009, indicating that, in case Finland does not accept the proposed appropriate measures, the Commission would be obliged to follow the procedure of Articles 19(2) and Article 4(4) of Council Regulation (EC) No 659/1999 (6) and initiate the formal investigation procedure laid down in Article 108(2) TFEU. Finland replied by letter of 18 November 2009.
(7)
As Finland has not accepted in its entirety the proposal for modification in respect of this scheme, the Commission decided to initiate that procedure. That decision was notified by letter of 15 September 2010 which was published in the Official Journal (7).
(8)
Finland replied by letter of 15 November 2010. In addition, following the publication of the decision in the Official Journal, the Commission received comments by three interested parties: two letters sent by two associations representing Finnish professional fishermen, Suomen Ammatikalastajalitto SAKL ry (letter of 8 November 2011) and Kalatalouden Keskusliitto (letter of 16 November 2010) and a letter sent by the six fisheries insurance associations existing in Finland (letter of 16 November 2010). Copies of these letters were sent to the Finnish authorities on 6 December 2010. Later, representatives of these associations came to meet the Commission services on 13 January 2011 and provided complementary documents.
(9)
As the Commission needed some clarification on the information contained in the letter sent by on 15 November 2010, a meeting was held with the Finnish authorities in the Commission premises on 4 April 2011. The Finnish authorities sent also additional information by messages of 13 April and 13 May 2011.
(10)
Finally, as it stemmed from the information sent by Finland that it was ready to amend the scheme in such a way that it would bring it compatible with the internal market, the Commission requested Finland, by letter of 6 July 2011, to confirm its official commitment to amend the legislation which constitutes the legal basis of that scheme. Finland replied positively by letter of 19 September 2011.
2. DESCRIPTION OF THE AID
(11)
This aid scheme is based on Law No 331 of 23 July 1958, last amended by law No 1236 of 29 January 1999 (8). Finland communicated this scheme to the Commission just after it joined the European Community, on the basis of Article 144 (a) of the Treaty of Accession of Finland to the European Union. Since then, this aid scheme has been deemed to be existing aid in the meaning of Article 88 of the EC Treaty (now Article 108(1) TFEU).
(12)
The beneficiaries of this insurance scheme are the fishing enterprises permanently exercising the fishing activity in Finland. This insurance is provided by six fisheries insurance associations covering the whole of Finland. Each association covers a determined geographical area.
(13)
According to Article 7 of that law, an annual State aid payment is made to the fishery association amounting to a part of the claims which the association has paid out under insurance contracts covered by this law. According to Article 2, the claims may cover the following damages:
-
damages to nets, salmon-lines, longlines and to the anchors attached thereto, ropes and other ancillary gear,
-
damages to fishing vessels registered in Finland,
-
damages to transport and haulage vehicles used for winter fishing on the ice, fishing huts and seine floating or trawling gear.
(14)
The law describes also the conditions required for the claims to be considered. The following conditions are particularly relevant for the Commission’s assessment: the items insured must be sufficiently well-made and fully serviceable; the equipment must have been insured at application for its full value; the damage must be reliably shown.
(15)
In its letter of 15 November 2004, Finland has explained how this aid scheme works in relation with the damages suffered by the fishing enterprises. First, there is a franchise linked to the amount of the eligible claim, corresponding to 25 % in the case of damages not exceeding EUR 504,56 or a maximum of 5 % in the case of damages exceeding that figure; the subtraction of this franchise gives the amount of the compensation paid to the enterprise by the fisheries insurance association concerned. The reimbursement paid to the fisheries insurance association by the State is then equal to 40 % of the compensation paid out when the amount of damages is up to EUR 504,56 and 90 % when this amount is beyond EUR 504,56.
(16)
In its subsequent letter of 24 November 2005, Finland proposed that this scheme be amended so that State aid would be paid only to compensate for damages caused by the particular conditions pertaining in Finland, including the condition that the damage occurs north of the 59th parallel.
(17)
Finland described in its letter of 15 November 2004 what it considers as specific conditions pertaining to Finland for the fishing activity. These conditions are caused by the climatic conditions with inter alia ice formation which can cause damage to both vessels and gear and freezing temperatures which can affect the engine of the vessel. These specific conditions are aggravated by factors such as the marine topography of Finland with shallow waters and uneven sea bottom in a dense archipelago; in these conditions, the risks of shipwreck associated with storms and currents in icy conditions is rather high. In addition, there is a large seal population which cause significant losses to the fishing industry by damaging the gear; damages can also sometimes be caused to the gear (gill nets) by the cormorants.
(18)
From the year 2004 to the year 2009, the annual number of events which have resulted in compensation, the global annual compensation paid by the fisheries insurance associations and the part reimbursed by the State are as follows:
Year
Enterprises covered
Number of cases
Compensation paid (EUR)
Reimbursement by the State (EUR)
2009
472
470
1 296 961
1 026 132
2008
486
459
1 256 200
980 065
2007
503
530
1 564 340
1 197 217
2006
519
496
1 234 761
920 167
2005
543
539
1 333 027
992 826
2004
576
568
1 607 919
1 111 195
(19)
The payments made by the associations are related around 50 % to the gear, 45 % to the vessels and 5 % to the other equipment.
3. GROUNDS FOR INITIATING THE FORMAL INVESTIGATION PROCEDURE
(20)
As indicated above (9), this aid scheme was notified to the Commission in 1995 on the basis of Article 144 (a) of the Treaty of Accession of the Republic of Finland to the European Union and subsequently was deemed to be existing aid within the meaning of Article 88(1) of the EC Treaty. The Guidelines which were applying until the 2004 revision contained a specific provision on aid for insurance premiums and it was on that basis that this aid scheme was considered compatible with the internal market. That provision was taken out with the 2004 revision.
(21)
The Commission considered in the initiating of this procedure that the damages covered by the Fisheries Insurance Scheme cannot be considered caused by an exceptional occurrence or a natural disaster but rather caused by a permanent and structural situation, that is to say the permanent and structural context within which fishing activity is exercised in Finnish waters.
(22)
For that reason, in accordance with the Guidelines (10), the Commission considered that this aid was an operating aid which is in principle incompatible since it has the effect to increase the business liquidity of the enterprises which benefit from it and was granted without imposing any obligation on the part of recipients.
(23)
The Commission did not agree with the argumentation of the Finnish authorities which justified this aid scheme by qualifying it as a service of general economic interest in the sense of Article 106(2) of the TFEU. Finland did not provide any specific argument justifying that the provision of insurance to fisheries undertakings could be qualified as a service of that kind and the Commission did not find, with regard to the characteristics of that scheme, that it could be qualified as such. In particular, the Commission observed that the fisheries insurance associations provide insurance services to only a specific group of enterprises having an economic activity consisting in the production of goods sold on the market, those active in the fishing sector. The Commission had therefore strong doubts that the providing of commercial insurance to a selected group of economic undertakings might qualify as a service of general economic interest.
4. COMMENTS FROM THE FINNISH AUTHORITIES AND FROM THE THIRD PARTIES INTERESTED
4.1. Comments from the Finnish authorities
(24)
The Finnish authorities have reminded the main characteristics of the functioning of this insurance system. They have also brought a thorough description of the specific conditions that the fishing industry is facing in Finland: specific climatic conditions with ice and darkness in winter, the topography of the coastal waters with shallow waters and uneven sea-bottom, the existence of a large seal population.
(25)
They have also brought information on the lack of offer for coverage insurance from the private insurance sector to the fishing industry with the same level of coverage for this kind of damages. To support their position, they have attached to their reply a letter from the Finnish Confederation of the Financial Sector Finanssialan Keskusliitto.
(26)
In addition, they have indicated that the value of the imports corresponds to 6,8 times the value of the exports. In 2009, Finland has imported 95 046 tonnes of fish for a value of EUR 244,5 million while it has exported 59 905 tonnes for a value of EUR 36 million. Only 30 % of the fish consumed is originating from Finland. The annual consumption of Finnish fish has decreased between 2000 and 2009 from 6,1 to 4,5 kg while the one of imported fish has increased from 6,6 to 11,2 kg. According to the Finnish authorities, this shows that this State aid scheme cannot have any negative effect on competition.
(27)
The Finnish authorities remind that the Commission, in its decision for the initiating of the procedure, observed that the deletion of the provision on aid for insurance premiums in the Guidelines 2004 meant that this kind of State aid was not anymore allowed. The Finnish authorities do not agree with that position. First of all, this insurance scheme remains fully justified by the specific climatic and geographic conditions occurring to Finnish waters. In addition, this scheme was considered compatible in 2000, although such aid was not among those listed as allowed to be considered compatible by the Guidelines 1997 (11) which were applying at that time, in a context which is similar to the one existing from 2004 with the Guidelines 2004 and 2008.
(28)
However, in these comments, Finland indicates that it is ready to modify its scheme as follows:
-
exclusion of the vessels exercising fishing in open sea, which means in practice the exclusion of the vessels over 12 metres long,
-
eligibility only for damages suffered in territorial waters of Finland or in its economic exclusive zone,
-
coverage of the damages which are caused only by the specific conditions of Finland and thus caused by the adverse climatic or geographical conditions (ice, snow, strong storms, reefs in shallow waters) or by the seals and cormorants, and suffered by the vessels and fishing gear as well as transport and haulage vehicles and other specific equipment used for winter fishing.
(29)
Finland considers that this modification could be done within 31 December 2012. This delay is necessary for two reasons: first, the need to amend the current legislation in force and constituting the legal basis of this scheme (Law No 331 of 23 July 1958) and, second, the need to terminate the current contracts under the existing scheme. The new Fisheries Insurance Scheme would then enter into force on 1 January 2013.
(30)
As indicated above (12), the Finnish authorities confirmed by letter of 19 September 2011 their commitment to amend the legislation which constitutes the legal basis of that scheme. They indicated that, if the Commission takes its final decision within a reasonable period of time, they will be able to present a proposal to its Parliament early enough in 2012 to enable the law to come into force on 1 January 2013. However, they stressed that a transitional period is needed for introducing the new rules because changes in the terms of the insurance contracts in force will be required. For that purpose, they consider that these changes in these contracts could be done by 1 January 2014 and the amended conditions be applied to the aid granted to the insurers from that date onwards.
4.2. Comments from third parties
(31)
Two fishermen’s associations sent comments to the Commission: Suoman Ammattikalastajaliitto and Katatalouden Keskuliitto. On the same line than the Finnish authorities, both associations put the emphasis on the specific conditions of fishing in Finland and the unavailability of insurance offer for the damages covered. One of them (Suoman Ammattikalastajaliitto) observed that the Commission has not provided any evidence that this aid scheme is likely to affect competition between Member States, noting in particular that professional fishing is currently the source of only 7 % of the fish consumed in the country and Finland’s fishing industry and fish market are therefore dependent on imported fish. For that reason, this association regards the preliminary conclusion expressed in the initiating of the procedure as unfounded.
(32)
The Fisheries Insurance Associations support also the position expressed by the Finnish authorities. They point out that fishing industry in Finnish waters is facing very specific climatic and geographic conditions. They indicate that this insurance system was established because of the lack of offer from the private insurance sector which was not ready to cover such risks for the fishing activity which is an activity of marginal importance. In addition, the Fisheries Insurance Associations are obliged to insure all fishermen established in the region of their competence.
5. ASSESSMENT OF THE AID
5.1. Existence of State aid
(33)
Article 107(1) of the TFEU states that ‘Save as otherwise provided in the Treaties, any aid granted by a Member State or through State resources in any form whatsoever which distorts or threatens to distort competition by favouring certain undertakings or the production of certain goods shall, in so far as it affects trade between Member States, be incompatible with the internal market’.
(34)
The compensation paid to the fishing enterprises by the fisheries insurance associations comes partly from monies granted to these associations by the State. These monies come from the State budget. As this compensation brings a financial advantage to the enterprises of the fishing sector, it is a sectorial advantage granted through State resources.
(35)
According to the case law of the Court of Justice, the mere fact that the competitive position of an undertaking is strengthened compared with other competing undertakings, by giving it an economic benefit which it would not otherwise have received in the normal course of its business, points to a possible distortion of competition (13). Further, aid for an undertaking that operates in a market open to intra-Union trade is liable to affect trade between Member States (14).
(36)
Given that there is substantial trade in fisheries products inside the European Union, this measure reinforces the position of these enterprises on the Union market and hence is liable to distort or threatens to distort competition and affect intra-Union trade (15). The fact that the imports are higher than the exports or that most of the fish consumed comes from other countries is not relevant. On the contrary, this shows that the market for fisheries products in Finland is indeed very open and suggests then that aid to the Finnish undertakings supports their position with regard to the undertakings established in the other Member States and distorts or threatens to distort competition. Even the fact that the quantity of imported fish consumed may have increased compared to the one of non imported fish consumed does not change anything from that point of view; it could only suggest that the Finnish undertakings have not made the adaptations which were necessary to follow the evolution of the economic conditions pertaining to the market of fisheries products in Finland. In any event, these undertakings benefit from aid which supports their position on the internal market with regard to foreign undertakings.
(37)
In the light of the foregoing, it can be concluded that the conditions set out in Article 107(1) are fulfilled and that the compensation paid to the fisheries enterprises and coming from the State budget is a State aid in the sense of Article 107(1) of the TFEU.
5.2. Compatibility with the internal market
5.2.1. Nature of this aid scheme
(38)
The Fisheries Insurance Scheme is aimed at covering expenses which are partially covered by insurance premiums. It is not per se an aid for insurance premiums; it is not aimed at covering a part of insurance premiums, but at covering a part of the claims for compensation submitted by the enterprises to the fisheries insurance associations.
(39)
However, as these claims are submitted to these associations which have to pay out for the eligible amount of damages suffered, the Commission considers that the effect of this aid is to lower the premiums that the fishing enterprises should have paid if the fisheries insurance associations concerned had not expected to get monies from the State. Thus, it has the same effect as an aid scheme for insurance premiums. This scheme can therefore be considered as an aid scheme for insurance premiums.
5.2.2. Compatibility with the internal market
(40)
The Commission cannot concur with the opinion of the Finnish authorities when they say that the situation with regard to the Guidelines 2004 and 2008 is comparable to the one with the Guidelines 1997 by considering that no provision on aid for insurance premiums has been laid down in any of them. The deletion in 2004 of the specific provision on such aid which was beforehand enshrined in the Guidelines 2001 (16) shows that the Commission, with the 2004 revision, has clearly considered that such aid could not anymore benefit of a derogation from the principle of incompatibility of State aid with the internal market and be considered compatible with it from the date of entry into force of the Guidelines 2004. That policy decision has remained unchanged with the next revision, i.e. the Guidelines 2008.
(41)
Moreover, the overall framework within which the Commission is assessing State aid for insurance premiums has changed. This State aid scheme was considered compatible by the Commission in 2000 (17) for the compensation resulting from the ‘exceptional conditions specific of Finnish weather and coastal zones’. To reach that decision, the Commission referred in its reasoning to the situation in the agriculture sector for which no provision in the Guidelines applying to the agriculture sector neither existed, but where the Commission had a practice to decide positively on a case-by-case basis for aid measure in connection with insurance against natural disasters and exceptional insurances. In 2000, for both agriculture and fisheries sector, the Commission has clarified its policy by laying down criteria to be followed for the assessment (18) of such kind of aid in the respective Guidelines. Since then, such criteria still exist in the agriculture Guidelines (19) while they do not exist anymore in the fisheries Guidelines. Thus, while the Commission, in the agriculture sector, has laid down precise criteria for considering aid for insurance premiums compatible with the internal market, those criteria have been deleted in the fisheries Guidelines. For the fisheries sector, the Commission is then obliged to revert to the general principle of incompatibility of State aid and assess the compatibility or incompatibility of a scheme of that kind on the basis of the provisions which may apply.
(42)
The provision of the current Guidelines which may apply is paragraph 4.9 which says that the aid measures for which there is no applicable provision in the other paragraphs listing the different categories of aid which may be considered compatible with the internal market cannot in principle be considered compatible.
(43)
By exception, an aid scheme can however be considered compatible if the Member State demonstrates that it complies with the various principles set out in those Guidelines and serves the objectives of the common fisheries policy.
(44)
In its reply to the initiating of the procedure, Finland has made concrete proposals to amend the scheme in a restrictive manner (20). In addition it has justified its continuation by the existence of a market failure in the insurance market for the coverage of a significant part of these damages.
(45)
In its letter attached to this reply, the Finnish Confederation of the Financial Sector Finanssialan Keskusliitto recognises that they would not be able to cover all the damages as it now stands with the Fisheries Insurance Associations. This coverage would be a very partial coverage or even in some cases, for instance for the damages to gear, would not be possible. Insurance companies cannot consider such damages as insurable or, to consider them so, the insurance premiums would be beyond a reasonable rate.
(46)
This shows that the fisheries insurance associations are not in a position to distort competition with respect to the private insurance companies. This characterises the existence of a market failure in Finland for the coverage of these damages by private companies.
(47)
The Commission considers that a State aid measure which addresses a market failure can be considered compatible with the internal market when it fulfils objectives of common interest. This meets the requirements of point 4.9 of the Guidelines concerning compliance with the principles set out in the Guidelines and with the objectives of the common fisheries policy.
(48)
The objectives of the common fishery policy are to ensure the exploitation of living aquatic resources that provides sustainable economic, environmental and social conditions (21). The Commission considers that this scheme, as amended in accordance with the modifications described by Finland, would contribute to provide such conditions. Along with the application of the conservation and management rules for the exploitation of these resources, it would allow continuation of fishing in conditions which are those specific to the coastal waters of Finland, including damages caused to the equipment (fishing nets) by seals and, sometimes, cormorants. This would help providing them sound economic, environmental and social conditions to the fishing enterprises facing the specific constraints of the exercise of fishing in these waters. This would also help maintaining the socioeconomic fabric of the coastal communities concerned.
(49)
The Commission observes in addition that this aid scheme, when amended, will not in any event offer a full compensation for the damages concerned. The current system, with first a franchise and, second, only a partial reimbursement of the compensation paid (22), will remain in place. Thus, the existence of a counterpart needed from the beneficiaries of this aid scheme, as requested by point 3.3 of the Guidelines, still remains.
(50)
Finally, the Commission considers that the period that Finland considers necessary to amend the scheme (23) is acceptable. Taking into account the necessary legislative procedure, the deadline of 1 January 2013 for the entrance into force of the law amending the current legal basis of this scheme is a reasonable one. In addition, at that time, the insurance contracts in force between the fishing enterprises and the fisheries insurance associations will have been renewed during the year 2012 under the conditions applying at that date, with expiration during the year 2013. It is reasonable to allow these contracts to run until their expiration under the terms agreed. They will then be renewed again in 2013 in accordance with the new conditions applying at this time. Therefore, the ultimate deadline of 31 December 2013 with entry into force of such adapted contracts the day after, i.e. 1 January 2014, is justified.
6. CONCLUSION
(51)
In the light of the foregoing analysis, the Commission concludes that the ‘Fisheries Insurance Scheme’ can be considered compatible with the internal market when it is amended in accordance with the following principles:
-
exclusion of the vessels exercising fishing in the open sea, which means in practice the exclusion of the vessels over 12 metres long,
-
eligibility only for damages suffered in territorial waters of Finland or in its economic exclusive zone,
-
only coverage of the damages which are caused by the specific conditions of Finland and thus caused by the adverse climatic or geographical conditions (ice, snow, strong storms, reefs in shallow waters) or by the seals and cormorants, and suffered by the vessels and fishing gear as well as transport and haulage vehicles and other specific equipment used for winter fishing.
(52)
The Commission takes note of the commitment of the Finnish authorities to amend the legal basis of that aid scheme at the latest by 1 January 2013 in order that the terms of the insurance contracts be changed at the latest by 1 January 2014,
HAS ADOPTED THIS DECISION:
Article 1
1. The existing aid scheme ‘Fisheries Insurance Scheme’ which was subject to a proposal for appropriate measures after the revision of the Guidelines for the examination of State aid to fisheries and aquaculture is compatible with the internal market when it is amended in accordance with the following commitment made by Finland:
-
exclusion of the vessels exercising fishing in the open sea, which means in practice the exclusion of the vessels over 12 metres long,
-
eligibility only for damages suffered in territorial waters of Finland or in its economic exclusive zone,
-
only coverage of the damages which are caused by the specific conditions of Finland and thus caused by the adverse climatic or geographical conditions (ice, snow, strong storms, reefs in shallow waters) or by the seals and cormorants, and suffered by the vessels and fishing gear as well as transport and haulage vehicles and other specific equipment used for winter fishing.
2. The legal provisions amending this scheme shall enter into force at the latest by 1 January 2013 and the relevant insurance contracts concluded on their basis shall enter into force at the latest by 1 January 2014.
Article 2
This Decision is addressed to the Republic of Finland.
Done at Brussels, 11 January 2012.