SMĚRNICE RADY 2011/70/EURATOM
ze dne 19. července 2011,
kterou se stanoví rámec Společenství pro odpovědné a bezpečné nakládání s vyhořelým palivem a radioaktivním odpadem
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství pro atomovou energii, a zejména na články 31 a 32 této smlouvy,
s ohledem na návrh Evropské komise vypracovaný po obdržení stanoviska skupiny osob jmenovaných Výborem pro vědu a techniku z řad vědeckých odborníků členských států,
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru (1),
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu (2),
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
V čl. 2 písm. b) Smlouvy o založení Evropského společenství pro atomovou energii (dále jen „Smlouva o Euratomu“) se stanoví vypracování jednotných bezpečnostních standardů pro ochranu zdraví pracovníků a obyvatelstva.
(2)
Článek 30 Smlouvy o Euratomu uvádí, že se stanoví základní standardy ochrany zdraví obyvatelstva a pracovníků před nebezpečím ionizujícího záření.
(3)
Podle článku 37 Smlouvy o Euratomu musí členské státy Komisi poskytnout všeobecné údaje, které se týkají veškerých plánů na zneškodňování radioaktivních odpadů.
(4)
Směrnice Rady 96/29/Euratom (3) stanoví základní bezpečnostní standardy na ochranu zdraví pracovníků a obyvatelstva před riziky vyplývajícími z ionizujícího záření. Uvedená směrnice byla doplněna upřesňujícími právními předpisy.
(5)
Jak uznal Soudní dvůr Evropské unie ve své judikatuře, ustanovení kapitoly 3 Smlouvy o Euratomu (o ochraně zdraví) tvoří logický celek, který Komisi svěřuje pravomoci značného rozsahu k ochraně obyvatelstva a životního prostředí před riziky jaderného zamoření (4).
(6)
Rozhodnutí Rady 87/600/Euratom ze dne 14. prosince 1987 o opatřeních Společenství pro včasnou výměnu informací v případě radiační mimořádné situace (5) stanovilo rámec pro oznamování a poskytování informací, který členské státy použijí pro ochranu obyvatelstva v případě radiační mimořádné situace. Směrnice Rady 89/618/Euratom ze dne 27. listopadu 1989 o informování obyvatelstva o opatřeních na ochranu zdraví, která se mají použít, a o krocích, které je třeba učinit v případě radiační mimořádné situace (6), uložila členským státům povinnost informovat obyvatelstvo v případě radiační mimořádné situace.
(7)
Směrnice Rady 2003/122/Euratom (7) stanoví kontrolu vysokoaktivních uzavřených zdrojů záření a opuštěných zdrojů, včetně nepoužívaných zdrojů. V souladu se Společnou úmluvou o bezpečnosti při nakládání s vyhořelým palivem a bezpečnosti při nakládání s radioaktivními odpady (dále jen „společná úmluva“), s Kodexem chování Mezinárodní agentury pro atomovou energii (MAAE) pro bezpečnost a zabezpečení radioaktivních zdrojů a se stávajícími průmyslovými postupy lze nepoužívané uzavřené zdroje opětovně použít, recyklovat nebo uložit. V mnoha případech to vyžaduje navrácení zdroje nebo navrácení vybavení, včetně zdroje, dodavateli nebo výrobci za účelem překvalifikování či zpracování.
(8)
Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/21/ES ze dne 15. března 2006 o nakládání s odpady z těžebního průmyslu (8) se týká nakládání s odpady z těžebního průmyslu, které mohou být radioaktivní, avšak nezahrnuje zvláštní aspekty, které se týkají pouze radioaktivity a kterými se zabývá Smlouva o Euratomu.
(9)
Směrnice Rady 2006/117/Euratom (9) stanoví systém Evropského společenství pro atomovou energii (dále jen „Společenství“) pro dozor nad přeshraniční přepravou radioaktivního odpadu a vyhořelého paliva a pro její kontrolu. Uvedená směrnice byla doplněna doporučením Komise 2008/956/Euratom ze dne 4. prosince 2008 o kritériích pro vývoz radioaktivního odpadu a vyhořelého paliva do třetích zemí (10).
(10)
Směrnice Rady 2009/71/Euratom ze dne 25. června 2009, kterou se stanoví rámec Společenství pro jadernou bezpečnost jaderných zařízení (11), ukládá členským státům povinnost stanovit a udržovat vnitrostátní rámec pro jadernou bezpečnost. Přestože se uvedená směrnice týká především jaderné bezpečnosti jaderných zařízení, uvádí se v ní, že je rovněž důležité zajistit bezpečné nakládání s vyhořelým palivem a radioaktivním odpadem, mimo jiné ve skladovacích zařízeních a úložištích. Na ta zařízení, kterých se týká směrnice 2009/71/Euratom i tato směrnice, by se proto neměly vztahovat nepřiměřené nebo zbytečné povinnosti, zejména pokud jde o podávání zpráv.
(11)
Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/35/ES ze dne 26. května 2003 o účasti veřejnosti na vypracovávání některých plánů a programů týkajících se životního prostředí (12) se vztahuje na některé plány a programy v oblasti působnosti směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/42/ES ze dne 27. června 2001 o posuzování vlivů některých plánů a programů na životní prostředí (13).
(12)
Doporučení Komise 2006/851/Euratom ze dne 24. října 2006 o správě finančních zdrojů na vyřazování jaderných zařízení z provozu a nakládání s vyhořelým palivem a radioaktivními odpady (14) se zaměřuje na přiměřenost finančních prostředků, jejich finanční zajištění a transparentnost s cílem zajistit, aby byly finanční prostředky použity pouze k zamýšleným účelům.
(13)
V rámci zvláštních podmínek přistoupení Litvy, Slovenska a Bulharska k Evropské unii, kdy některé jaderné elektrárny musely být předčasně uzavřeny, se Společenství podílí na zvýšení finančních prostředků pro různé projekty týkající se vyřazování z provozu, včetně nakládání s radioaktivním odpadem a vyhořelým palivem, a poskytuje jim za určitých podmínek finanční podporu.
(14)
Společná úmluva uzavřená pod záštitou MAAE představuje pobídkový nástroj, jehož cílem je dosažení a udržení celosvětově vysoké úrovně bezpečnosti při nakládání s vyhořelým palivem a s radioaktivním odpadem pomocí zlepšování vnitrostátních opatření a mezinárodní spolupráce.
(15)
Některé členské státy se již účastní a nadále se hodlají účastnit programu nazvaného globální iniciativa pro omezení hrozeb, který prosazují USA a Rusko, a to dopravováním vyhořelého paliva z výzkumných reaktorů do Spojených států amerických a do Ruské federace.
(16)
V roce 2006 MAAE aktualizovala strukturu standardů a zveřejnila „Základní zásady bezpečnosti“, které byly spolufinancovány Společenstvím, Agenturou pro jadernou energii při Organizaci pro hospodářskou spolupráci a rozvoj a dalšími mezinárodními organizacemi. Uplatňování základních zásad bezpečnosti usnadní uplatňování mezinárodních bezpečnostních standardů a přispěje k lepší soudržnosti ujednání mezi různými státy.
(17)
Po výzvě Rady, aby byla na úrovni EU ustavena skupina na vysoké úrovni, jak se uvádí v závěrech Rady o jaderné bezpečnosti a bezpečném nakládání s vyhořelým palivem a radioaktivním odpadem ze dne 8. května 2007, byla rozhodnutím Komise 2007/530/Euratom ze dne 17. července 2007 o zřízení Evropské skupiny na vysoké úrovni pro jadernou bezpečnost a nakládání s odpadem (15) ustavena Skupina evropských dozorných orgánů pro jadernou bezpečnost (ENSREG), aby přispěla k dosažení cílů Společenství v oblasti nakládání s vyhořelým palivem a radioaktivním odpadem. Závěry a doporučení ENSREG se odrazily v usnesení Rady ze dne 16. prosince 2008 o nakládání s vyhořelým palivem a radioaktivním odpadem a v závěrech Rady ze dne 10. listopadu 2009 o zprávě Skupiny evropských dozorných orgánů pro jadernou bezpečnost.
(18)
Evropský parlament přijal dne 10. května 2007 usnesení s názvem „Hodnocení Euratomu - 50 let evropské jaderné politiky“, v němž vyjádřil potřebu harmonizovaných standardů pro nakládání s radioaktivním odpadem a vyzval Komisi k přezkoumání příslušných legislativních návrhů a k předložení nového návrhu směrnice o nakládání s radioaktivním odpadem.
(19)
Stanovení skladby zdrojů energie je sice na jednotlivých členských státech, radioaktivní odpad však vzniká ve všech členských státech, ať už při výrobě energie, při průmyslových, zemědělských, lékařských nebo výzkumných činnostech nebo prostřednictvím vyřazování jaderných zařízení z provozu a při provádění sanace a intervencí.
(20)
Při provozu jaderných reaktorů vzniká vyhořelé palivo. Každý členský stát si může stanovit svou politiku, pokud jde o palivový cyklus. Vyhořelé palivo může být buď považováno za cenný zdroj, který lze přepracovat, nebo je určeno k přímému uložení, pokud je považováno za radioaktivní odpad. Bez ohledu na to, která varianta se zvolí, je nutné zvážit uložení vysoce radioaktivního odpadu odděleného při přepracování nebo vyhořelého paliva považovaného za odpad.
(21)
Radioaktivní odpad včetně vyhořelého paliva považovaného za odpad vyžaduje dlouhodobé zadržení a izolaci od osob a životního prostředí. S ohledem na jeho specifickou povahu, totiž obsah radionuklidů, jsou nezbytná opatření na ochranu lidského zdraví a životního prostředí před nebezpečím vyplývajícím z ionizujícího záření, která zahrnují uložení v odpovídajících zařízeních na konečném úložišti. Skladování radioaktivního odpadu, včetně dlouhodobého skladování, je dočasným řešením, nikoli alternativou k jeho uložení.
(22)
Uvedená opatření by měla být podpořena vnitrostátními klasifikačními systémy pro radioaktivní odpad, jež plně zohlední specifické typy a vlastnosti radioaktivního odpadu.
(23)
Typickým řešením pro ukládání nízkoaktivního a středněaktivního odpadu jsou přípovrchová úložiště. Na technické úrovni je v současnosti obecně uznávaným názorem, že nejbezpečnější a nejudržitelnější alternativou v konečné fázi nakládání s vysokoaktivním odpadem a vyhořelým palivem považovaným za odpad je hloubkové geologické ukládání. Členské státy by při zachování své odpovědnosti za příslušné politiky v oblasti nakládání s vyhořelým palivem a nízko, středně a vysoce aktivním odpadem měly možnosti plánování a provádění jejich ukládání zahrnout do svých vnitrostátních politik. Jelikož realizace úložišť a související vývoj budou probíhat po mnoho desetiletí, mnoho programů uznává nutnost zachování pružnosti a přizpůsobivosti, například za účelem začlenění nových znalostí o podmínkách na daném místě nebo možného vývoje v oblasti daného systému uložení. Činnosti realizované v rámci technologické platformy pro provádění geologického ukládání radioaktivního odpadu by mohly v tomto směru usnadnit přístup k odborným znalostem a technologiím. Za tímto účelem lze jako vodítko při technickém vývoji systému uložení využít hledisko vratnosti a opětovného vyzvednutí odpadu coby operačních a konstrukčních kritérií. Tato kritéria by však neměla nahradit řádně konstruované úložiště mající udržitelný základ pro uzavření. Je nutné nalézt kompromis, neboť nakládání s radioaktivním odpadem a vyhořelým palivem je založeno na nejmodernějších poznatcích v oblasti vědy a technologií.
(24)
Každý členský stát by měl mít morální povinnost zabránit nepřiměřenému zatížení budoucích generací spojenému s vyhořelým palivem a radioaktivním odpadem, včetně radioaktivního odpadu, který vznikne po vyřazení stávajících jaderných zařízení z provozu. Provedením této směrnice členské státy prokážou, že přijaly přiměřená opatření ke splnění tohoto cíle.
(25)
Základní zásadou, znovu potvrzenou ve společné úmluvě, je konečná odpovědnost členských států za bezpečnost při nakládání s vyhořelým palivem a radioaktivním odpadem. Tato zásada vnitrostátní odpovědnosti spolu se zásadou primární odpovědnosti držitele povolení za bezpečnost při nakládání s vyhořelým palivem a radioaktivním odpadem pod dohledem příslušného vnitrostátního dozorného orgánu by měla být touto směrnicí podpořena a úloha a nezávislost příslušného dozorného orgánu posílena.
(26)
Má se za to, že používání radioaktivních zdrojů ze strany příslušného dozorného orgánu pro účely výkonu jeho úkolů spojených s dozorem neovlivňuje nezávislost tohoto orgánu.
(27)
Členské státy by měly zajistit, aby byly k dispozici náležité finanční prostředky pro nakládání s vyhořelým palivem a radioaktivním odpadem.
(28)
Členské státy by měly zavést vnitrostátní programy s cílem zajistit převedení politických rozhodnutí do jasných ustanovení pro včasné provádění všech fází nakládání s radioaktivním odpadem a vyhořelým palivem od jejich vzniku po jeho uložení. Tyto vnitrostátní programy by mohly mít formu jediného referenčního dokumentu nebo souboru dokumentů.
(29)
Má se za to, že vnitrostátní ujednání pro bezpečné nakládání s vyhořelým palivem a radioaktivním odpadem budou uplatňována prostřednictvím určitého právního, regulačního nebo organizačního nástroje, jehož volba spadá do pravomoci členských států.
(30)
Jednotlivé kroky při nakládání s vyhořelým palivem a radioaktivním odpadem spolu úzce souvisí. Rozhodnutí přijatá v jednom kroku mohou ovlivnit krok následující. Proto je třeba při vypracovávání vnitrostátního programu tyto vzájemné vztahy zohlednit.
(31)
Transparentnost je při nakládání s vyhořelým palivem a radioaktivním odpadem. Transparentnost by měla být zaručena tím, že se v souladu s vnitrostátními a mezinárodními závazky zajistí účinná informovanost veřejnosti a možnost zapojení všech zúčastněných stran, včetně místních orgánů a veřejnosti, do procesu rozhodování.
(32)
Proces rozhodování by bylo možné usnadnit a urychlit spoluprací mezi členskými státy a na mezinárodní úrovni, a to díky přístupu k odborným znalostem a technologiím.
(33)
Některé členské státy považují za potenciálně přínosnou, bezpečnou a nákladově efektivní alternativu sdílení zařízení pro nakládání s vyhořelým palivem a radioaktivním odpadem včetně úložišť, pokud bude založeno na dohodě mezi dotčenými členskými státy.
(34)
Dokumentace v rámci procesu rozhodování týkající se bezpečnosti by měla být úměrná úrovním rizika (odstupňovaný přístup) a měla by být základem pro rozhodnutí ohledně nakládání s vyhořelým palivem a radioaktivním odpadem. Umožnilo by to určit oblasti nejistoty, na něž je třeba se zaměřit při bezpečnostní analýze. Bezpečnostní rozhodnutí by měla vycházet ze zjištění bezpečnostní analýzy a z informací o důkladnosti a spolehlivosti této analýzy a z předpokladů v ní uvedených. Proces rozhodování by proto měl být založen na souboru argumentů a důkazů, jež mají prokázat, že v případě zařízení nebo činnosti, jež souvisí s nakládáním s vyhořelým palivem a radioaktivním odpadem, bylo dosaženo požadovaného standardu bezpečnosti. Pokud jde konkrétně o úložiště, dokumentace by měla napomoci pochopení těch hledisek, která mají vliv na bezpečnost systému úložiště, včetně přírodních (geologických) a inženýrských bariér, a na očekávaný rozvoj systému úložiště.
(35)
Povinnost provést a uplatňovat ustanovení této směrnice, pokud jde o vyhořelé palivo, by pro členský stát, který nemá žádné vyhořelé palivo, v nejbližší době je mít nebude, ani neprovádí nebo neplánuje činnosti související s vyhořelým palivem, byla nepřiměřená a zbytečná. Proto by tyto členské státy, dokud nepřijmou rozhodnutí o zahájení jakékoliv činnosti související s jaderným palivem, měly být osvobozeny od povinnosti provést a uplatňovat ustanovení této směrnice týkající se vyhořelého paliva.
(36)
Smlouva mezi vládou Republiky Slovinsko a vládou Chorvatské republiky upravující status a další právní vztahy, pokud jde o investování do jaderné elektrárny Krško, její využívání a vyřazování z provozu, upravuje společné vlastnictví jaderné elektrárny. Uvedená smlouva stanoví společnou odpovědnost za nakládání s radioaktivním odpadem a vyhořelým palivem a za jejich ukládání. Je proto třeba stanovit výjimky z určitých ustanovení této směrnice, aby se nebránilo plnému provádění uvedené dvoustranné smlouvy.
(37)
Tato směrnice sice uznává, že radiologická a neradiologická rizika spojená s vyhořelým palivem a radioaktivním odpadem by měla být zohledněna ve vnitrostátních rámcích, nezahrnuje však neradiologická rizika, která spadají do působnosti Smlouvy o fungování Evropské unie.
(38)
Zachování a další rozvíjení odborné způsobilosti a dovedností v oblasti nakládání s vyhořelým palivem a radioaktivním odpadem by jakožto nezbytný prvek zajištění vysoké úrovně bezpečnosti mělo být založeno na získávání poznatků prostřednictvím operačních zkušeností.
(39)
Vědecký výzkum a technologický rozvoj podpořené technickou spoluprací mezi zúčastněnými stranami může umožnit zlepšení při bezpečném nakládání s vyhořelým palivem a radioaktivním odpadem a může také přispět ke snížení rizika radiotoxicity vysoce radioaktivního odpadu.
(40)
Vzájemná hodnocení by mohla sloužit jako vynikající prostředek pro budování důvěry při nakládání s radioaktivním odpadem a vyhořelým palivem v Evropské unii s cílem rozvíjet a vyměňovat si zkušenosti a zajistit vysoké standardy bezpečnosti,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
KAPITOLA 1
OBLAST PŮSOBNOSTI, DEFINICE A OBECNÉ ZÁSADY
Článek 1
Předmět
1. Tato směrnice stanoví rámec Společenství pro zajištění odpovědného a bezpečného nakládání s vyhořelým palivem a radioaktivním odpadem s cílem zabránit nepřiměřenému zatížení budoucích generací.
2. Zajišťuje, aby členské státy přijaly vhodná vnitrostátní opatření pro zajištění vysoké úrovně bezpečnosti při nakládání s vyhořelým palivem a radioaktivním odpadem za účelem ochrany pracovníků a obyvatelstva před nebezpečím vyplývajícím z ionizujícího záření.
3. Zajišťuje nezbytnou informovanost a účast veřejnosti ve vztahu k nakládání s vyhořelým palivem a radioaktivním odpadem a současně řádně zohledňuje otázky bezpečnosti a chráněných obchodních informací.
4. Aniž je dotčena směrnice Rady 96/29/Euratom, doplňuje tato směrnice základní standardy, na něž odkazuje článek 30 Smlouvy o Euratomu s ohledem na bezpečnost vyhořelého paliva a radioaktivních odpadů.
Článek 2
Oblast působnosti
1. Tato směrnice se vztahuje na všechny fáze:
a)
nakládání s vyhořelým palivem, pokud toto vyhořelé palivo pochází z civilních činností;
b)
nakládání s radioaktivním odpadem od jeho vzniku po uložení, pokud tento radioaktivní odpad pochází z civilních činností.
2. Tato směrnice se nevztahuje na:
a)
odpad z těžebního průmyslu, který může být radioaktivní a který spadá do oblasti působnosti směrnice 2006/21/ES;
b)
povolené uvolňování materiálů do životního prostředí.
3. Ustanovení čl. 4 odst. 4 se nevztahuje na:
a)
navrácení nepoužívaných uzavřených zdrojů dodavateli nebo výrobci;
b)
přepravu vyhořelého paliva z výzkumných reaktorů do země, která paliva pro výzkumné reaktory dodává nebo vyrábí, a to s ohledem na platné mezinárodní dohody;
c)
odpad a vyhořelé palivo z jaderné elektrárny Krško, jedná-li se o přepravu mezi Slovinskem a Chorvatskem.
4. Touto směrnicí není dotčeno právo členského státu nebo podniku v tomto členském státě vrátit radioaktivní odpad po zpracování do země jeho původu, pokud:
a)
má být radioaktivní odpad přepraven do tohoto členského státu nebo podniku za účelem zpracování, nebo
b)
má být do tohoto členského státu nebo podniku přepraven jiný materiál za účelem získání radioaktivního odpadu.
Touto směrnicí není dotčeno právo členského státu nebo podniku v tomto členském státě, do kterého má být za účelem úpravy nebo přepracování přepraveno vyhořelé palivo, vrátit radioaktivní odpad získaný při úpravě nebo přepracování nebo dohodnutou náhradu do země původu.
Článek 3
Definice
Pro účely této směrnice se rozumí:
1)
„uzavřením“ dokončení všech činností určitou dobu po umístění vyhořelého paliva nebo radioaktivního odpadu do úložiště, včetně závěrečných technických úprav nebo jiných prací nutných k uvedení zařízení do stavu, který bude dlouhodobě bezpečný;
2)
„příslušným dozorným orgánem“ orgán nebo soustava orgánů, které byly v rámci členského státu určeny pro oblast dozoru nad bezpečností při nakládání s vyhořelým palivem a radioaktivním odpadem, jak je uvedeno v článku 6;
3)
„uložením“ umístění vyhořelého paliva nebo radioaktivního odpadu v zařízení bez úmyslu je znovu vyzvednout;
4)
„úložištěm“ všechna zařízení, jejichž primárním účelem je uložení radioaktivního odpadu;
5)
„povolením“ právní akt vydaný na základě pravomoci členského státu s cílem povolit činnosti související s nakládáním s vyhořelým palivem nebo radioaktivním odpadem nebo svěřit odpovědnost za umístění, projekt, výstavbu, uvedení do provozu, provoz, vyřazení z provozu nebo uzavření zařízení pro nakládání s vyhořelým palivem nebo zařízení pro nakládání s radioaktivním odpadem;
6)
„držitelem povolení“ právnická nebo fyzická osoba, která nese celkovou odpovědnost za činnosti nebo zařízení související s nakládáním s vyhořelým palivem nebo radioaktivním odpadem uvedené v povolení;
7)
„radioaktivním odpadem“ radioaktivní materiál v plynném, kapalném nebo pevném skupenství, jehož další využití členský stát nebo právnická nebo fyzická osoba, jejíž rozhodnutí členský stát schválil, nepředpokládá ani nezvažuje a který jako radioaktivní odpad podléhá dozoru příslušného dozorného orgánu v souladu s právním a regulačním rámcem členského státu;
8)
„nakládáním s radioaktivním odpadem“ všechny činnosti, které souvisí se shromažďováním, tříděním, zpracováním, úpravou, skladováním a ukládáním radioaktivních odpadů, s výjimkou přepravy mimo areál zařízení, ve kterém jsou tyto činnosti prováděny;
9)
„zařízením pro nakládání s radioaktivním odpadem“ všechna zařízení, jejichž primárním účelem je nakládání s radioaktivním odpadem;
10)
„přepracováním“ proces nebo činnost prováděné s cílem získat z vyhořelého paliva štěpný nebo množivý materiál pro další použití;
11)
„vyhořelým palivem“ jaderné palivo, které je vyzářené a bylo trvale vyjmuto z jádra reaktoru; vyhořelé palivo může být buď považováno za využitelný zdroj, který lze přepracovat, nebo je určeno k uložení, pokud je považováno za radioaktivní odpad;
12)
„nakládáním s vyhořelým palivem“ všechny činnosti, které souvisí se shromažďováním, skladováním, přepracováním nebo uložením vyhořelého paliva, s výjimkou přepravy mimo areál zařízení, ve kterém jsou tyto činnosti prováděny;
13)
„zařízením pro nakládání s vyhořelým palivem“ všechna zařízení, jejichž primárním účelem je nakládání s vyhořelým palivem;
14)
„skladováním“ přechovávání vyhořelého paliva nebo radioaktivního odpadu v zařízení s úmyslem je znovu vyzvednout.
Článek 4
Obecné zásady
1. Členské státy stanoví a udržují vnitrostátní politiky pro nakládání s vyhořelým palivem a radioaktivním odpadem. Aniž je dotčen čl. 2 odst. 3, má každý členský stát konečnou odpovědnost za nakládání s vyhořelým palivem a radioaktivním odpadem, jež v tomto státě vznikly.
2. Pokud jsou radioaktivní odpad nebo vyhořelé palivo zasílány do členského státu nebo třetí země ke zpracování nebo přepracování, má konečnou odpovědnost za bezpečné a zodpovědné uložení těchto materiálů, včetně veškerého odpadu vzniklého jako vedlejší produkt, i nadále ten členský stát nebo třetí země, z nichž byl radioaktivní odpad odeslán.
3. Vnitrostátní politiky jsou založeny na všech těchto zásadách:
a)
vznik radioaktivního odpadu je omezen na nejnižší možnou úroveň, a to ve smyslu jak aktivity, tak i objemu, pomocí vhodných konstrukčních opatření a postupů při provozu zařízení a jeho vyřazování z provozu, včetně recyklace a opětovného použití materiálů;
b)
je zohledněna vzájemná provázanost všech kroků během vzniku vyhořelého paliva a radioaktivního odpadu a nakládání s nimi;
c)
s vyhořelým palivem a radioaktivním odpadem se nakládá bezpečným způsobem, a to i v dlouhodobém měřítku za pomoci prvků pasivní bezpečnosti;
d)
opatření jsou prováděna za použití odstupňovaného přístupu;
e)
náklady spojené s nakládáním s vyhořelým palivem a radioaktivním odpadem nesou ti, kteří tyto materiály vytvořili;
f)
ve všech fázích nakládání s vyhořelým palivem a radioaktivním odpadem se použije proces rozhodování založený na důkazech a dokumentaci.
4. Radioaktivní odpad se uloží v tom členském státě, v němž vznikl, pokud v době jeho přepravy nevstoupí v platnost dohoda zohledňující kritéria stanovená Komisí v souladu s čl. 16 odst. 2 směrnice 2006/117/Euratom a uzavřená mezi dotčeným členským státem a jiným členským státem nebo třetí zemí za účelem využívání úložiště v jedné z těchto zemí.
Před uskutečněním přepravy do třetí země informuje vyvážející členský stát Komisi o obsahu takové dohody a přijme přiměřená opatření, aby zajistil, že:
a)
země určení uzavřela dohodu se Společenstvím týkající se nakládání s vyhořelým palivem a radioaktivním odpadem nebo je jednou ze stran Společné úmluvy o bezpečnosti při nakládání s vyhořelým palivem a o bezpečnosti při nakládání s radioaktivním odpadem (dále jen „společná úmluva“);
b)
země určení má programy pro nakládání s radioaktivním odpadem a jeho ukládání, jejichž cíle představují vysokou úroveň bezpečnosti a jsou rovnocenné cílům této směrnice; a
c)
úložiště v zemi určení je schváleným zařízením pro přepravovaný radioaktivní odpad, je v provozu již před uskutečněním přepravy a je řízeno v souladu s požadavky stanovenými programem této země určení pro nakládání s radioaktivním odpadem a jeho ukládání.
KAPITOLA 2
POVINNOSTI
Článek 5
Vnitrostátní rámec
1. Členské státy stanoví a udržují vnitrostátní legislativní, regulační a organizační rámec (dále jen „vnitrostátní rámec“) pro nakládání s vyhořelým palivem a radioaktivním odpadem, který vymezuje odpovědnost a zajišťuje koordinaci mezi příslušnými orgány. Vnitrostátní rámec stanoví všechny tyto prvky:
a)
vnitrostátní program provádění politiky pro nakládání s vyhořelým palivem a radioaktivním odpadem;
b)
vnitrostátní ujednání ohledně bezpečnosti při nakládání s vyhořelým palivem a radioaktivním odpadem. Stanovení způsobu přijímání těchto opatření a nástrojů pro jejich uplatňování spadá do pravomoci členských států;
c)
systém udělování povolení pro činnosti související s nakládáním s vyhořelým palivem nebo radioaktivním odpadem, pro příslušná zařízení nebo pro tyto činnosti i zařízení, včetně zákazu provádění těchto činností nebo provozu zařízení pro nakládání s vyhořelým palivem nebo radioaktivním odpadem bez povolení nebo zákazu provádění činnosti i provozu zařízení, který případně stanoví podmínky pro další řízení dané činnosti, daného zařízení nebo činnosti i zařízení;
d)
systém odpovídajících kontrol, systém řízení, dozorové kontroly, dokumentaci a podávání zpráv v souvislosti s činnostmi nebo zařízeními pro nakládání s radioaktivním odpadem a vyhořelým palivem nebo v souvislosti s těmito činnostmi a zařízeními, a to včetně vhodných opatření pro dobu po uzavření úložiště;
e)
donucovací opatření, včetně pozastavení činnosti a pozměnění, skončení platnosti nebo zrušení povolení spolu s případnými požadavky na alternativní řešení vedoucí ke zvýšení bezpečnosti;
f)
přidělení povinností orgánům zapojeným do jednotlivých fází nakládání s vyhořelým palivem a radioaktivním odpadem. Vnitrostátní rámec by měl zejména udělit primární odpovědnost za vyhořelé palivo a radioaktivní odpad těm, kteří toto palivo nebo odpad vytvořili, nebo, ve zvláštních případech, držiteli povolení, kterému byla tato odpovědnost svěřena příslušnými orgány;
g)
vnitrostátní požadavky na informovanost a účast veřejnosti;
h)
režim nebo režimy financování pro nakládání s vyhořelým palivem a radioaktivním odpadem v souladu s článkem 9.
2. Členské státy zajistí, aby byl vnitrostátní rámec případně zdokonalován, a to při zohlednění provozních zkušeností, poznatků získaných během procesu rozhodování uvedeného v čl. 4 odst. 3 písm. f) a vývoje příslušných technologií a výzkumu.
Článek 6
Příslušný dozorný orgán
1. Každý členský stát zřídí příslušný dozorný orgán v oblasti bezpečnosti při nakládání s vyhořelým palivem a radioaktivním odpadem a zajistí jeho činnost.
2. Členské státy zajistí, aby byl příslušný dozorný orgán funkčně oddělen od jiných subjektů nebo organizací činných v oblasti podpory či využívání jaderné energie nebo radioaktivních materiálů, včetně výroby elektrické energie a využívání radioizotopů, nebo v oblasti nakládání s vyhořelým palivem a radioaktivním odpadem s cílem zajistit, aby byl ve své dozorné funkci z hlediska nepřípustného vlivu skutečně nezávislý.
3. Členské státy zajistí, aby byly příslušnému dozornému orgánu svěřeny pravomoci a přiděleny lidské a finanční zdroje nezbytné k plnění jeho povinností v souvislosti s vnitrostátním rámcem podle čl. 5 odst. 1 písm. b), c), d) a e).
Článek 7
Držitelé povolení
1. Členské státy zajistí, aby prvotní odpovědnost za bezpečnost zařízení pro nakládání s vyhořelým palivem a radioaktivním odpadem nebo za bezpečnost souvisejících činností měl držitel povolení. Tato odpovědnost není převoditelná.
2. Členské státy zajistí, aby zavedený vnitrostátní rámec od držitelů povolení vyžadoval, aby pod regulační kontrolou příslušného regulačního orgánu pravidelně posuzovali, ověřovali a v přiměřeně dosažitelné míře průběžně zlepšovali bezpečnost jejich zařízení pro nakládání s vyhořelým palivem a radioaktivním odpadem nebo příslušných činností systematickým a ověřitelným způsobem. Tohoto cíle bude dosaženo prostřednictvím vhodné bezpečnostní analýzy a dalších argumentů a důkazů.
3. V rámci udělování povolení pro zařízení nebo činnost se prokazování bezpečnosti vztahuje na přípravu a provádění této činnosti a na vývoj, provoz a vyřazení tohoto zařízení z provozu nebo na uzavření úložiště, jakož i na období po uzavření úložiště. Rozsah prokazování bezpečnosti je úměrný složitosti operace a závažnosti nebezpečí, které radioaktivní odpad a vyhořelé palivo, jakož i zařízení nebo činnost představuje. Proces udělování povolení přispěje k bezpečnosti zařízení nebo činnosti za běžných provozních podmínek, při předpokládaných provozních událostech a projektových nehodách. Poskytne požadovanou jistotu ohledně bezpečnosti zařízení nebo činnosti. Jsou zavedena opatření pro předcházení haváriím a zmírňování jejich následků, včetně ověření fyzických bariér a administrativních ochranných postupů ze strany držitele oprávnění, které by musely selhat, aby pracovníci a obyvatelstvo byli významně ohroženi ionizujícím zářením. Tímto přístupem dojde k určení a omezení nejistot.
4. Členské státy zajistí, aby vnitrostátní rámec od držitelů povolení vyžadoval zavedení a provádění integrovaných systémů řízení, včetně zabezpečení jakosti, ve kterých je patřičně upřednostněn celý proces nakládání s vyhořelým palivem a radioaktivním odpadem a které jsou pravidelně ověřovány příslušným dozorným orgánem.
5. Členské státy zajistí, aby vnitrostátní rámec od držitelů povolení vyžadoval, aby pro splnění svých povinností souvisejících s bezpečností při nakládání s vyhořelým palivem a radioaktivním odpadem stanovených v odstavcích 1 až 4 zajistili a udržovali odpovídající finanční a lidské zdroje.
Článek 8
Odborná způsobilost a dovednosti
Členské státy zajistí, aby vnitrostátní rámec vyžadoval od všech stran ujednání týkající se vzdělávání a odborné přípravy jejich zaměstnanců, jakož i činností v oblasti výzkumu a vývoje, které vyhovují potřebám vnitrostátního programu pro nakládání s vyhořelým palivem a radioaktivním odpadem, za účelem získávání, zachovávání a dalšího rozvoje nezbytné odborné způsobilosti a dovedností.
Článek 9
Finanční zdroje
Členské státy zajistí, aby vnitrostátní rámec vyžadoval dostupnost přiměřených finančních zdrojů, budou-li potřeba pro provádění vnitrostátních programů uvedených v článku 11, zejména pro nakládání s vyhořelým palivem a radioaktivním odpadem, a to při řádném zohlednění odpovědnosti těch, kteří vyhořelé palivo a radioaktivní odpad vytvořili.
Článek 10
Transparentnost
1. Členské státy zajistí, aby nezbytné informace týkající se nakládání s vyhořelým palivem a radioaktivním odpadem byly dostupné pracovníkům a široké veřejnosti. V rámci této povinnosti musí být zajištěno, aby příslušný dozorný orgán informoval veřejnost v oblasti své působnosti. Informace se veřejnosti zpřístupní v souladu s vnitrostátními právními předpisy a mezinárodními závazky a za podmínky, že to neohrozí jiné zájmy, například bezpečnostní, které byly uznány v rámci vnitrostátních právních předpisů nebo mezinárodních závazků.
2. Členské státy zajistí, aby veřejnost měla v souladu s vnitrostátními právními předpisy a mezinárodními závazky potřebnou příležitost účinně se účastnit procesu rozhodování týkajícího se nakládání s vyhořelým palivem a radioaktivním odpadem.
Článek 11
Vnitrostátní programy
1. Každý členský stát zajistí provádění svého vnitrostátního programu pro nakládání s vyhořelým palivem a radioaktivním odpadem (dále jen „vnitrostátní program“), který se vztahuje na všechny druhy vyhořelého paliva a radioaktivního odpadu spadající do jeho pravomoci a na všechny fáze nakládání s vyhořelým palivem a radioaktivním odpadem od jejich vzniku po uložení.
2. Každý členský stát pravidelně přezkoumává a aktualizuje svůj vnitrostátní program, přičemž náležitě zohledňuje vědeckotechnický pokrok a doporučení, získané zkušenosti a osvědčené postupy vyplývající ze vzájemných hodnocení.
Článek 12
Obsah vnitrostátních programů
1. Vnitrostátní programy stanoví způsob, jakým členské státy hodlají za účelem splnění cílů této směrnice provádět vnitrostátní politiky podle článku 4 pro odpovědné a bezpečné nakládání s vyhořelým palivem a radioaktivním odpadem, a zahrnují všechny tyto prvky:
a)
celkové cíle vnitrostátní politiky členských států, pokud jde o nakládání s vyhořelým palivem a radioaktivním odpadem;
b)
významné mezníky a jasné časové harmonogramy pro dosažení těchto mezníků vzhledem k všeobecným cílům vnitrostátních programů;
c)
inventář veškerého vyhořelého paliva a radioaktivního odpadu a odhad budoucích množství, včetně odpadu vzniklého při vyřazování zařízení z provozu, který jasně uvádí umístění a množství radioaktivního odpadu a vyhořelého paliva v souladu s odpovídající klasifikací radioaktivního odpadu;
d)
koncepce nebo plány a technická řešení pro nakládání s vyhořelým palivem a radioaktivním odpadem od jejich vzniku po uložení;
e)
koncepce nebo plány pro fázi životnosti úložiště po jeho uzavření, včetně doby, po kterou budou zachovány odpovídající kontroly, a způsobů dlouhodobého uchování znalostí o úložišti;
f)
činnosti výzkumu, vývoje a prokazování, které jsou nutné k provádění řešení pro nakládání s vyhořelým palivem a radioaktivním odpadem;
g)
povinnost v souvislosti s prováděním vnitrostátního programu a klíčové ukazatele výkonnosti pro sledování pokroku při provádění;
h)
posouzení nákladů na vnitrostátní program a podklady a hypotézy pro toto posouzení, které musí obsahovat i časový profil;
i)
platný režim či režimy financování;
j)
politiku či proces transparentnosti podle článku 10;
k)
případnou dohodu či dohody uzavřené s některým členským státem nebo třetí zemí ohledně nakládání s vyhořelým palivem nebo radioaktivním odpadem, včetně využívání úložišť.
2. Vnitrostátní program a vnitrostátní politika mohou být obsaženy v jediném dokumentu nebo v souboru dokumentů.
Článek 13
Oznámení
1. Členské státy oznamují Komisi své vnitrostátní programy a jejich následné významné změny.
2. Komise může do šesti měsíců po oznámení požádat o vyjasnění nebo vyjádřit svůj názor na to, zda je obsah vnitrostátních programů v souladu s článkem 12.
3. Do šesti měsíců od obdržení reakce Komise poskytnou členské státy požadované vysvětlení nebo Komisi informují o jakékoli revizi vnitrostátního programu.
4. Při rozhodování o poskytnutí finanční nebo technické pomoci Společenství pro zařízení nebo činnosti související s nakládáním s vyhořelým palivem a radioaktivním odpadem zohlední Komise vysvětlení poskytnutá členskými státy a pokrok při provádění jejich vnitrostátních programů.
Článek 14
Podávání zpráv
1. Poprvé do 23. srpna 2015 a poté každé tři roky předkládají členské státy Komisi zprávu o provádění této směrnice, přičemž využívají přezkum a podávání zpráv podle společné úmluvy.
2. Komise na základě zpráv členských států předloží Evropskému parlamentu a Radě:
a)
zprávu o pokroku v provádění této směrnice a
b)
inventář radioaktivního odpadu a vyhořelého paliva, které se nachází na území Společenství, a výhled do budoucna.
3. Členské státy pravidelně, a to alespoň jednou za deset let, zajistí provedení vlastního posouzení vnitrostátního rámce, příslušného dozorného orgánu, vnitrostátního programu a jeho provádění a vyzvou k provedení mezinárodního vzájemného hodnocení vnitrostátního rámce, příslušného dozorného orgánu nebo vnitrostátního programu s cílem zajistit, aby při nakládání s vyhořelým palivem a radioaktivním odpadem byly zajištěny vysoké standardy bezpečnosti. Výsledky všech vzájemných hodnocení se oznámí Komisi a ostatním členským státům a mohou být zveřejněny, pokud to není v rozporu s bezpečností a chráněnými obchodními informacemi.
KAPITOLA 3
ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 15
Provedení
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí do 23. srpna 2015. Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Tyto předpisy přijaté členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení. Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Povinnost provést ustanovení této směrnice týkající se vyhořelého paliva se nevztahuje na Dánsko, Estonsko, Irsko, Lotyšsko, Lucembursko, Kypr a Maltu, pokud se nerozhodnou vyvíjet činnost související s jaderným palivem.
3. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice, a veškeré jejich následné změny.
4. Členské státy oznámí Komisi poprvé obsah svého vnitrostátního programu zahrnujícího všechny body uvedené v článku 12 co nejdříve, nejpozději však do 23. srpna 2015.
Článek 16
Vstup v platnost
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Článek 17
Určení
Tato směrnice je určena členským státům.
V Bruselu dne 19. července 2011.
COUNCIL DIRECTIVE 2011/70/EURATOM
of 19 July 2011
establishing a Community framework for the responsible and safe management of spent fuel and radioactive waste
THE COUNCIL OF THE EUROPEAN UNION,
Having regard to the Treaty establishing the European Atomic Energy Community, and in particular Articles 31 and 32 thereof,
Having regard to the proposal from the European Commission, drawn up after obtaining the opinion of a group of persons appointed by the Scientific and Technical Committee from among scientific experts in the Member States,
Having regard to the opinion of the European Economic and Social Committee (1),
Having regard to the opinion of the European Parliament (2),
Whereas:
(1)
Article 2(b) of the Treaty establishing the European Atomic Energy Community (‘Euratom Treaty’) provides for the establishment of uniform safety standards to protect the health of workers and of the general public.
(2)
Article 30 of the Euratom Treaty provides for the establishment of basic standards for the protection of the health of workers and the general public against the dangers arising from ionising radiations.
(3)
Article 37 of the Euratom Treaty requires Member States to provide the Commission with general data relating to any plan for the disposal of radioactive waste.
(4)
Council Directive 96/29/Euratom (3) establishes basic safety standards for the protection of the health of workers and the general public against the dangers arising from ionising radiation. That Directive has been supplemented by more specific legislation.
(5)
As recognised by the Court of Justice of the European Union in its case-law, the provisions of Chapter 3 of the Euratom Treaty, on health and safety, form a coherent whole conferring upon the Commission powers of some considerable scope in order to protect the population and the environment against the risks of nuclear contamination (4).
(6)
Council Decision 87/600/Euratom of 14 December 1987 on Community arrangements for the early exchange of information in the event of a radiological emergency (5) established a framework for notification and provision of information to be used by the Member States in order to protect the general public in case of a radiological emergency. Council Directive 89/618/Euratom of 27 November 1989 on informing the general public about health protection measures to be applied and steps to be taken in the event of a radiological emergency (6) imposed obligations on the Member States to inform the general public in the event of a radiological emergency.
(7)
Council Directive 2003/122/Euratom (7) provides for the control of high-activity sealed radioactive sources and orphan sources, including disused sources. In accordance with the Joint Convention on the Safety of Spent Fuel Management and on the Safety of Radioactive Waste Management (‘the Joint Convention’) and the International Atomic Energy Agency (IAEA) Code of Conduct on the Safety and Security of Radioactive Sources, and current industrial practices, disused sealed sources can be reused, recycled or disposed of. In many cases, this needs a return of the source or return of the equipment, including the source, to a supplier or a manufacturer, for requalification or processing.
(8)
Directive 2006/21/EC of the European Parliament and of the Council of 15 March 2006 on the management of waste from extractive industries (8) covers the management of waste from extractive industries which may be radioactive, but excluding such aspects as are specific to radioactivity, which are matters dealt with under the Euratom Treaty.
(9)
Council Directive 2006/117/Euratom (9) lays down a European Atomic Energy Community (‘Community’) system of supervision and control of transboundary shipments of radioactive waste and spent fuel. That Directive was supplemented by Commission Recommendation 2008/956/Euratom of 4 December 2008 on criteria for the export of radioactive waste and spent fuel to third countries (10).
(10)
Council Directive 2009/71/Euratom of 25 June 2009 establishing a Community framework for the nuclear safety of nuclear installations (11) imposes obligations on the Member States to establish and maintain a national framework for nuclear safety. While that Directive concerns principally the nuclear safety of nuclear installations, it states that it is also important to ensure the safe management of spent fuel and radioactive waste, including at storage and disposal facilities. Therefore, those facilities, addressed both in Directive 2009/71/Euratom and in this Directive, should not be subject to disproportionate or unnecessary obligations, especially as regards reporting.
(11)
Directive 2003/35/EC of the European Parliament and of the Council of 26 May 2003 providing for public participation in respect of the drawing up of certain plans and programmes relating to the environment (12) applies to certain plans and programmes within the scope of Directive 2001/42/EC of the European Parliament and of the Council of 27 June 2001 on the assessment of the effects of certain plans and programmes on the environment (13).
(12)
Commission Recommendation 2006/851/Euratom of 24 October 2006 on the management of the financial resources for the decommissioning of nuclear installations, spent fuel and radioactive waste (14) focuses on the adequacy of funding, its financial security and its transparency in order to ensure that the funds are only used for the intended purposes.
(13)
Under the specific terms of accession of Lithuania, Slovakia and Bulgaria to the European Union, where certain nuclear power plants were subject to early shutdown, the Community has taken part in the raising of financial resources and provides financial support subject to certain conditions to various decommissioning projects, including management of radioactive waste and spent fuel.
(14)
The Joint Convention, concluded under the auspices of the IAEA, represents an incentive instrument which aims at achieving and maintaining a high level of safety worldwide in spent fuel and radioactive waste management through the enhancement of national measures and international cooperation.
(15)
Some Member States have already participated and intend to participate further in the US-Russian driven programme, called the Global Threat Reduction Initiative, by shipping the spent fuel of research reactors to the United States of America and to the Russian Federation.
(16)
In 2006, the IAEA updated the structure of standards and published the Fundamental Safety Principles, which were jointly sponsored by the Community, the Organisation for Economic Cooperation and Development/Nuclear Energy Agency and other international organisations. Applying the Fundamental Safety Principles will facilitate the application of international safety standards and will make for greater consistency between the arrangements of different states.
(17)
Following the Council’s invitation to set up a High Level Group at EU level, as recorded in its Conclusions of 8 May 2007 on Nuclear Safety and Safe Management of Spent Nuclear Fuel and Radioactive Waste, the European Nuclear Safety Regulators Group (ENSREG) was set up by Commission Decision 2007/530/Euratom of 17 July 2007 on establishing the European High Level Group on Nuclear Safety and Waste Management (15) to contribute to the achievement of the Community objectives in the field of spent fuel and radioactive waste management. The conclusions and recommendations of ENSREG were reflected in the Council Resolution of 16 December 2008 on Spent Fuel and Radioactive Waste Management and the Council Conclusions of 10 November 2009 on the report by the European Nuclear Safety Regulators Group.
(18)
The European Parliament adopted on 10 May 2007 a Resolution ‘Assessing Euratom - 50 Years of European nuclear energy policy’ where it called for harmonised standards for radioactive waste management and invited the Commission to review the relevant drafts of its legislative proposal and submit a new proposal for a directive on radioactive waste management.
(19)
While each Member State remains free to define its energy mix, all Member States generate radioactive waste from power generation or in the course of industrial, agricultural, medical and research activities, or through decommissioning of nuclear facilities or in situations of remediation and interventions.
(20)
The operation of nuclear reactors generates spent fuel. Each Member State remains free to define its fuel cycle policy. The spent fuel can be regarded either as a valuable resource that may be reprocessed or as radioactive waste that is destined for direct disposal. Whatever option is chosen, the disposal of high-level waste, separated at reprocessing, or of spent fuel regarded as waste should be considered.
(21)
Radioactive waste, including spent fuel considered as waste, requires containment and isolation from humans and the living environment over the long term. Its specific nature, namely that it contains radionuclides, requires arrangements to protect human health and the environment against dangers arising from ionising radiation, including disposal in appropriate facilities as the end location point. The storage of radioactive waste, including long-term storage, is an interim solution, but not an alternative to disposal.
(22)
A national radioactive waste classification scheme should support those arrangements, taking fully into account the specific types and properties of radioactive waste.
(23)
The typical disposal concept for low and intermediate-level waste is near-surface disposal. It is broadly accepted at the technical level that, at this time, deep geological disposal represents the safest and most sustainable option as the end point of the management of high-level waste and spent fuel considered as waste. Member States, while retaining responsibility for their respective policies in respect of the management of their spent fuel and low, intermediate or high-level radioactive waste, should include planning and implementation of disposal options in their national policies. Since the implementation and development of a disposal facility will take place over many decades, many programmes recognise the necessity of remaining flexible and adaptable, e.g. in order to incorporate new knowledge about site conditions or the possible evolution of the disposal system. The activities conducted under the Implementing Geological Disposal of Radioactive Waste Technology Platform (IGD-TP) could facilitate access to expertise and technology in this respect. To that end, reversibility and retrievability as operating and design criteria may be used to guide the technical development of a disposal system. However, those criteria should not be a substitute for a well designed disposal facility that has a defensible basis for closure. A compromise is needed as the management of radioactive waste and spent fuel is based on state-of-the-art science and technology.
(24)
It should be an ethical obligation of each Member State to avoid any undue burden on future generations in respect of spent fuel and radioactive waste including any radioactive waste expected from decommissioning of existing nuclear installations. Through the implementation of this Directive Member States will have demonstrated that they have taken reasonable steps to ensure that that objective is met.
(25)
The ultimate responsibility of Member States for the safety of spent fuel and radioactive waste management is a fundamental principle reaffirmed by the Joint Convention. That principle of national responsibility, as well as the principle of prime responsibility of the licence holder for the safety of spent fuel and radioactive waste management under the supervision of its competent regulatory authority, should be enhanced and the role and independence of the competent regulatory authority should be reinforced by this Directive.
(26)
It is understood that the utilisation of radioactive sources by a competent regulatory authority for the purpose of carrying out its regulatory tasks does not affect its independence.
(27)
Member States should ensure that adequate funding is available for the management of spent fuel and radioactive waste.
(28)
Member States should establish national programmes to ensure the transposition of political decisions into clear provisions for the timely implementation of all steps of spent fuel and radioactive waste management from generation to disposal. It should be possible for such national programmes to be in the form of a single reference document or a set of documents.
(29)
It is understood that national arrangements for the safety of spent fuel and radioactive waste management will be applied through some form of legal, regulatory or organisational instrument, the choice of which rests within the competence of the Member States.
(30)
The different steps in spent fuel and radioactive waste management are closely interrelated. Decisions taken in one individual step may affect a subsequent step. Therefore such interdependencies should be taken into account when developing national programmes.
(31)
Transparency is important in the management of spent fuel and radioactive waste. Transparency should be provided by ensuring effective public information and opportunities for all stakeholders concerned, including local authorities and the public, to participate in the decision-making processes in accordance with national and international obligations.
(32)
Cooperation between Member States and at an international level could facilitate and accelerate decision-making through access to expertise and technology.
(33)
Some Member States consider that the sharing of facilities for spent fuel and radioactive waste management, including disposal facilities, is a potentially beneficial, safe and cost-effective option when based on an agreement between the Member States concerned.
(34)
The documentation of the decision-making process as it relates to safety should be commensurate with the levels of risk (graded approach) and should provide a basis for decisions related to the management of spent fuel and radioactive waste. This should enable the identification of areas of uncertainty on which attention needs to be focused in an assessment of safety. Safety decisions should be based on the findings of an assessment of safety and information on the robustness and reliability of that assessment and the assumptions made therein. The decision-making process should therefore be based on a collection of arguments and evidence that seek to demonstrate that the required standard of safety is achieved for a facility or activity related to the management of spent fuel and radioactive waste. In the particular case of a disposal facility, the documentation should improve understanding of those aspects influencing the safety of the disposal system, including natural (geological) and engineered barriers, and the expected development of the disposal system over time.
(35)
A Member State which has no spent fuel, no immediate prospect of having spent fuel and no present or planned activities related to spent fuel, would be under a disproportionate and unnecessary obligation if it had to transpose and implement the provisions of this Directive with regard to spent fuel. Therefore, such Member States should be exempted, for as long as they have not taken a decision to develop any activity related to nuclear fuel, from the obligation to transpose and implement the provisions related to spent fuel of this Directive.
(36)
A Treaty between the government of the Republic of Slovenia and the government of the Republic of Croatia on the regulation of the status and other legal relations regarding investment, exploitation and decommissioning of the Krško nuclear power plant governs the co-ownership of a nuclear power plant. That Treaty provides for shared responsibility for the management and disposal of radioactive waste and spent fuel. Therefore an exemption to certain provisions of this Directive should be laid down in order not to hinder the full implementation of that bilateral Treaty.
(37)
While recognising that radiological and non-radiological hazards associated with spent fuel and radioactive waste should be taken into account in the national framework, this Directive does not cover non-radiological hazards, which fall under the Treaty on the Functioning of the European Union.
(38)
Maintenance and further development of competences and skills in the management of spent fuel and radioactive waste, as an essential element to ensure high levels of safety, should be based on learning through operational experience.
(39)
Scientific research and technological development supported by technical cooperation between actors may open horizons to improve the safe management of spent fuel and radioactive waste, as well as contribute to reducing the risk of the radiotoxicity of high-level waste.
(40)
Peer review could serve as an excellent means of building confidence and trust in the management of radioactive waste and spent fuel in the European Union, with the aim of developing and exchanging experience and ensuring high standards,
HAS ADOPTED THIS DIRECTIVE:
CHAPTER 1
SCOPE, DEFINITIONS AND GENERAL PRINCIPLES
Article 1
Subject-matter
1. This Directive establishes a Community framework for ensuring responsible and safe management of spent fuel and radioactive waste to avoid imposing undue burdens on future generations.
2. It ensures that Member States provide for appropriate national arrangements for a high level of safety in spent fuel and radioactive waste management to protect workers and the general public against the dangers arising from ionising radiation.
3. It ensures the provision of necessary public information and participation in relation to spent fuel and radioactive waste management while having due regard to security and proprietary information issues.
4. Without prejudice to Directive 96/29/Euratom, this Directive supplements the basic standards referred to in Article 30 of the Euratom Treaty as regards the safety of spent fuel and radioactive waste.
Article 2
Scope
1. This Directive shall apply to all stages of:
(a)
spent fuel management when the spent fuel results from civilian activities;
(b)
radioactive waste management, from generation to disposal, when the radioactive waste results from civilian activities.
2. This Directive shall not apply to:
(a)
waste from extractive industries which may be radioactive and which falls within the scope of Directive 2006/21/EC;
(b)
authorised releases.
3. Article 4(4) of this Directive shall not apply to:
(a)
repatriation of disused sealed sources to a supplier or manufacturer;
(b)
shipment of spent fuel of research reactors to a country where research reactor fuels are supplied or manufactured, taking into account applicable international agreements;
(c)
the waste and spent fuel of the existing Krško nuclear power plant, when it concerns shipments between Slovenia and Croatia.
4. This Directive shall not affect the right of a Member State or an undertaking in that Member State to return radioactive waste after processing to its country of origin where:
(a)
the radioactive waste is to be shipped to that Member State or undertaking for processing; or
(b)
other material is to be shipped to that Member State or undertaking with the purpose of recovering the radioactive waste.
This Directive shall not affect the right of a Member State or an undertaking in that Member State to which spent fuel is to be shipped for treatment or reprocessing to return to its country of origin radioactive waste recovered from the treatment or reprocessing operation, or an agreed equivalent.
Article 3
Definitions
For the purpose of this Directive the following definitions shall apply:
(1)
‘closure’ means the completion of all operations at some time after the emplacement of spent fuel or radioactive waste in a disposal facility, including the final engineering or other work required to bring the facility to a condition that will be safe in the long term;
(2)
‘competent regulatory authority’ means an authority or a system of authorities designated in a Member State in the field of regulation of the safety of spent fuel or radioactive waste management as referred to in Article 6;
(3)
‘disposal’ means the emplacement of spent fuel or radioactive waste in a facility without the intention of retrieval;
(4)
‘disposal facility’ means any facility or installation the primary purpose of which is radioactive waste disposal;
(5)
‘licence’ means any legal document granted under the jurisdiction of a Member State to carry out any activity related to the management of spent fuel or radioactive waste, or to confer responsibility for siting, design, construction, commissioning, operation, decommissioning or closure of a spent fuel management facility or of a radioactive waste management facility;
(6)
‘licence holder’ means a legal or natural person having overall responsibility for any activity or facility related to the management of spent fuel or radioactive waste as specified in a licence;
(7)
‘radioactive waste’ means radioactive material in gaseous, liquid or solid form for which no further use is foreseen or considered by the Member State or by a legal or natural person whose decision is accepted by the Member State, and which is regulated as radioactive waste by a competent regulatory authority under the legislative and regulatory framework of the Member State;
(8)
‘radioactive waste management’ means all activities that relate to handling, pretreatment, treatment, conditioning, storage, or disposal of radioactive waste, excluding off-site transportation;
(9)
‘radioactive waste management facility’ means any facility or installation the primary purpose of which is radioactive waste management;
(10)
‘reprocessing’ means a process or operation, the purpose of which is to extract fissile and fertile materials from spent fuel for further use;
(11)
‘spent fuel’ means nuclear fuel that has been irradiated in and permanently removed from a reactor core; spent fuel may either be considered as a usable resource that can be reprocessed or be destined for disposal if regarded as radioactive waste;
(12)
‘spent fuel management’ means all activities that relate to the handling, storage, reprocessing, or disposal of spent fuel, excluding off-site transportation;
(13)
‘spent fuel management facility’ means any facility or installation the primary purpose of which is spent fuel management;
(14)
‘storage’ means the holding of spent fuel or of radioactive waste in a facility with the intention of retrieval.
Article 4
General principles
1. Member States shall establish and maintain national policies on spent fuel and radioactive waste management. Without prejudice to Article 2(3), each Member State shall have ultimate responsibility for management of the spent fuel and radioactive waste generated in it.
2. Where radioactive waste or spent fuel is shipped for processing or reprocessing to a Member State or a third country, the ultimate responsibility for the safe and responsible disposal of those materials, including any waste as a by-product, shall remain with the Member State or third country from which the radioactive material was shipped.
3. National policies shall be based on all of the following principles:
(a)
the generation of radioactive waste shall be kept to the minimum which is reasonably practicable, both in terms of activity and volume, by means of appropriate design measures and of operating and decommissioning practices, including the recycling and reuse of materials;
(b)
the interdependencies between all steps in spent fuel and radioactive waste generation and management shall be taken into account;
(c)
spent fuel and radioactive waste shall be safely managed, including in the long term with passive safety features;
(d)
implementation of measures shall follow a graded approach;
(e)
the costs for the management of spent fuel and radioactive waste shall be borne by those who generated those materials;
(f)
an evidence-based and documented decision-making process shall be applied with regard to all stages of the management of spent fuel and radioactive waste.
4. Radioactive waste shall be disposed of in the Member State in which it was generated, unless at the time of shipment an agreement, taking into account the criteria established by the Commission in accordance with Article 16(2) of Directive 2006/117/Euratom, has entered into force between the Member State concerned and another Member State or a third country to use a disposal facility in one of them.
Prior to a shipment to a third country, the exporting Member State shall inform the Commission of the content of any such agreement and take reasonable measures to be assured that:
(a)
the country of destination has concluded an agreement with the Community covering spent fuel and radioactive waste management or is a party to the Joint Convention on the Safety of Spent Fuel Management and on the Safety of Radioactive Waste Management (‘the Joint Convention’);
(b)
the country of destination has radioactive waste management and disposal programmes with objectives representing a high level of safety equivalent to those established by this Directive; and
(c)
the disposal facility in the country of destination is authorised for the radioactive waste to be shipped, is operating prior to the shipment, and is managed in accordance with the requirements set down in the radioactive waste management and disposal programme of that country of destination.
CHAPTER 2
OBLIGATIONS
Article 5
National framework
1. Member States shall establish and maintain a national legislative, regulatory and organisational framework (‘national framework’) for spent fuel and radioactive waste management that allocates responsibility and provides for coordination between relevant competent bodies. The national framework shall provide for all of the following:
(a)
a national programme for the implementation of spent fuel and radioactive waste management policy;
(b)
national arrangements for the safety of spent fuel and radioactive waste management. The determination of how those arrangements are to be adopted and through which instrument they are to be applied rests within the competence of the Member States;
(c)
a system of licensing of spent fuel and radioactive waste management activities, facilities or both, including the prohibition of spent fuel or radioactive waste management activities, of the operation of a spent fuel or radioactive waste management facility without a licence or both and, if appropriate, prescribing conditions for further management of the activity, facility or both;
(d)
a system of appropriate control, a management system, regulatory inspections, documentation and reporting obligations for radioactive waste and spent fuel management activities, facilities or both, including appropriate measures for the post-closure periods of disposal facilities;
(e)
enforcement actions, including the suspension of activities and the modification, expiration or revocation of a licence together with requirements, if appropriate, for alternative solutions that lead to improved safety;
(f)
the allocation of responsibility to the bodies involved in the different steps of spent fuel and radioactive waste management; in particular, the national framework shall give primary responsibility for the spent fuel and radioactive waste to their generators or, under specific circumstances, to a licence holder to whom this responsibility has been entrusted by competent bodies;
(g)
national requirements for public information and participation;
(h)
the financing scheme(s) for spent fuel and radioactive waste management in accordance with Article 9.
2. Member States shall ensure that the national framework is improved where appropriate, taking into account operating experience, insights gained from the decision-making process referred to in Article 4(3)(f), and the development of relevant technology and research.
Article 6
Competent regulatory authority
1. Each Member State shall establish and maintain a competent regulatory authority in the field of safety of spent fuel and radioactive waste management.
2. Member States shall ensure that the competent regulatory authority is functionally separate from any other body or organisation concerned with the promotion or utilisation of nuclear energy or radioactive material, including electricity production and radioisotope applications, or with the management of spent fuel and radioactive waste, in order to ensure effective independence from undue influence on its regulatory function.
3. Member States shall ensure that the competent regulatory authority is given the legal powers and human and financial resources necessary to fulfil its obligations in connection with the national framework as described in Article 5(1)(b), (c), (d) and (e).
Article 7
Licence holders
1. Member States shall ensure that the prime responsibility for the safety of spent fuel and radioactive waste management facilities and/or activities rest with the licence holder. That responsibility can not be delegated.
2. Member States shall ensure that the national framework in place require licence holders, under the regulatory control of the competent regulatory authority, to regularly assess, verify and continuously improve, as far as is reasonably achievable, the safety of the radioactive waste and spent fuel management facility or activity in a systematic and verifiable manner. This shall be achieved through an appropriate safety assessment, other arguments and evidence.
3. As part of the licensing of a facility or activity the safety demonstration shall cover the development and operation of an activity and the development, operation and decommissioning of a facility or closure of a disposal facility as well as the post-closure phase of a disposal facility. The extent of the safety demonstration shall be commensurate with the complexity of the operation and the magnitude of the hazards associated with the radioactive waste and spent fuel, and the facility or activity. The licensing process shall contribute to safety in the facility or activity during normal operating conditions, anticipated operational occurrences and design basis accidents. It shall provide the required assurance of safety in the facility or activity. Measures shall be in place to prevent accidents and mitigate the consequences of accidents, including verification of physical barriers and the licence holder’s administrative protection procedures that would have to fail before workers and the general public would be significantly affected by ionising radiation. That approach shall identify and reduce uncertainties.
4. Member States shall ensure that the national framework require licence holders to establish and implement integrated management systems, including quality assurance, which give due priority for overall management of spent fuel and radioactive waste to safety and are regularly verified by the competent regulatory authority.
5. Member States shall ensure that the national framework require licence holders to provide for and maintain adequate financial and human resources to fulfil their obligations with respect to the safety of spent fuel and radioactive waste management as laid down in paragraphs 1 to 4.
Article 8
Expertise and skills
Member States shall ensure that the national framework require all parties to make arrangements for education and training for their staff, as well as research and development activities to cover the needs of the national programme for spent fuel and radioactive waste management in order to obtain, maintain and to further develop necessary expertise and skills.
Article 9
Financial resources
Member States shall ensure that the national framework require that adequate financial resources be available when needed for the implementation of national programmes referred to in Article 11, especially for the management of spent fuel and radioactive waste, taking due account of the responsibility of spent fuel and radioactive waste generators.
Article 10
Transparency
1. Member States shall ensure that necessary information on the management of spent fuel and radioactive waste be made available to workers and the general public. This obligation includes ensuring that the competent regulatory authority inform the public in the fields of its competence. Information shall be made available to the public in accordance with national legislation and international obligations, provided that this does not jeopardise other interests such as, inter alia, security, recognised in national legislation or international obligations.
2. Member States shall ensure that the public be given the necessary opportunities to participate effectively in the decision-making process regarding spent fuel and radioactive waste management in accordance with national legislation and international obligations.
Article 11
National programmes
1. Each Member State shall ensure the implementation of its national programme for the management of spent fuel and radioactive waste (‘national programme’), covering all types of spent fuel and radioactive waste under its jurisdiction and all stages of spent fuel and radioactive waste management from generation to disposal.
2. Each Member State shall regularly review and update its national programme, taking into account technical and scientific progress as appropriate as well as recommendations, lessons learned and good practices from peer reviews.
Article 12
Contents of national programmes
1. The national programmes shall set out how the Member States intend to implement their national policies referred to in Article 4 for the responsible and safe management of spent fuel and radioactive waste to secure the aims of this Directive, and shall include all of the following:
(a)
the overall objectives of the Member State’s national policy in respect of spent fuel and radioactive waste management;
(b)
the significant milestones and clear timeframes for the achievement of those milestones in light of the over-arching objectives of the national programme;
(c)
an inventory of all spent fuel and radioactive waste and estimates for future quantities, including those from decommissioning, clearly indicating the location and amount of the radioactive waste and spent fuel in accordance with appropriate classification of the radioactive waste;
(d)
the concepts or plans and technical solutions for spent fuel and radioactive waste management from generation to disposal;
(e)
the concepts or plans for the post-closure period of a disposal facility’s lifetime, including the period during which appropriate controls are retained and the means to be employed to preserve knowledge of that facility in the longer term;
(f)
the research, development and demonstration activities that are needed in order to implement solutions for the management of spent fuel and radioactive waste;
(g)
the responsibility for the implementation of the national programme and the key performance indicators to monitor progress towards implementation;
(h)
an assessment of the national programme costs and the underlying basis and hypotheses for that assessment, which must include a profile over time;
(i)
the financing scheme(s) in force;
(j)
a transparency policy or process as referred to in Article 10;
(k)
if any, the agreement(s) concluded with a Member State or a third country on management of spent fuel or radioactive waste, including on the use of disposal facilities.
2. The national programme together with the national policy may be contained in a single document or in a number of documents.
Article 13
Notification
1. Member States shall notify to the Commission their national programmes and any subsequent significant changes.
2. Within 6 months of the date of notification, the Commission may request clarification and/or express its opinion on whether the content of the national programme is in accordance with Article 12.
3. Within 6 months of receiving the Commission’s reaction Member States shall provide the requested clarification and/or inform the Commission of any revision of the national programmes.
4. The Commission, when deciding on the provision of Community financial or technical assistance for spent fuel and radioactive waste management facilities or activities, shall take into account the Member States’ clarifications and progress regarding the national programmes.
Article 14
Reporting
1. Member States shall submit a report to the Commission on the implementation of this Directive for the first time by 23 August 2015, and every 3 years thereafter, taking advantage of the review and reporting under the Joint Convention.
2. On the basis of the Member States’ reports, the Commission shall submit to the European Parliament and the Council the following:
(a)
a report on progress made with the implementation of this Directive; and
(b)
an inventory of radioactive waste and spent fuel present in the Community’s territory and the future prospects.
3. Member States shall periodically, and at least every 10 years, arrange for self-assessments of their national framework, competent regulatory authority, national programme and its implementation, and invite international peer review of their national framework, competent regulatory authority and/or national programme with the aim of ensuring that high safety standards are achieved in the safe management of spent fuel and radioactive waste. The outcomes of any peer review shall be reported to the Commission and the other Member States, and may be made available to the public where there is no conflict with security and proprietary information.
CHAPTER 3
FINAL PROVISIONS
Article 15
Transposition
1. Member States shall bring into force the laws, regulations and administrative provisions necessary to comply with this Directive before 23 August 2013. They shall forthwith inform the Commission thereof.
When Member States adopt these measures, they shall contain a reference to this Directive or shall be accompanied by such reference on the occasion of their official publication. The methods of making such reference shall be laid down by Member States.
2. The obligations for transposition and implementation of provisions related to spent fuel of this Directive shall not apply to Cyprus, Denmark, Estonia, Ireland, Latvia, Luxembourg and Malta for as long as they decide not to develop any activity related to nuclear fuel.
3. Member States shall communicate to the Commission the text of the main provisions of national law which they adopt in the field covered by this Directive and of any subsequent amendments to those provisions.
4. Member States shall for the first time notify to the Commission the content of their national programme covering all the items provided for in Article 12 as soon as possible, but not later than 23 August 2015.
Article 16
Entry into force
This Directive shall enter into force on the 20th day following its publication in the Official Journal of the European Union.
Article 17
Addressees
This Directive is addressed to the Member States.
Done at Brussels, 19 July 2011.