PROVÁDĚCÍ NAŘÍZENÍ RADY (EU) č. 905/2011
ze dne 1. září 2011,
kterým se ukončuje částečný prozatímní přezkum týkající se antidumpingových opatření uložených na dovoz některých polyethylentereftalátů (PET) pocházejících z Indie
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1225/2009 ze dne 30. listopadu 2009 o ochraně před dumpingovým dovozem ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství (1) (dále jen „základní nařízení“), a zejména na čl. 11 odst. 3 uvedeného nařízení,
s ohledem na návrh předložený Evropskou komisí po konzultaci s poradním výborem,
vzhledem k těmto důvodům:
1. POSTUP
1.1 Platná opatření
(1)
Nařízením (ES) č. 2604/2000 (2) uložila Rada konečné antidumpingové clo z dovozu polyethylentereftalátů (PET) pocházejících mimo jiné z Indie (dále jen „původní šetření“). Na základě přezkumu před pozbytím platnosti uložila Rada nařízením (ES) č. 192/2007 (3) konečné antidumpingové clo na dalších pět let. Antidumpingová opatření byla pozměněna nařízením Rady (ES) č. 1286/2008 (4) po částečném prozatímním přezkumu (dále jen „poslední přezkumné šetření“). Opatření byla nastavena na úrovni odstranění újmy a mají podobu zvláštního antidumpingového cla. Sazba cla se pohybuje mezi 87,5 EUR a 200,9 EUR za tunu pro jednotlivě vyjmenované indické výrobce a zbytková celní sazba uložená na dovoz od ostatních výrobců činí 153,6 EUR za tunu (dále jen „současná cla“).
(2)
Nařízením (ES) č. 2603/2000 (5) uložila Rada konečné vyrovnávací clo z dovozu PET pocházejících mimo jiné z Indie. Na základě přezkumu před pozbytím platnosti uložila Rada nařízením (ES) č. 193/2007 (6) konečné vyrovnávací clo na dalších pět let. Vyrovnávací opatření byla pozměněna nařízením Rady (ES) č. 1286/2008 po posledním přezkumném šetření. Vyrovnávací opatření mají podobu zvláštního cla. Sazba cla se pohybuje mezi 0 EUR a 106,5 EUR za tunu pro jednotlivě vyjmenované indické výrobce a zbytková celní sazba uložená na dovoz od ostatních výrobců činí 69,4 EUR za tunu (dále jen „současná vyrovnávací opatření“).
(3)
Rozhodnutím 2000/745/ES (7) Komise přijala nabídky závazků několika vyvážejících výrobců, přičemž stanovila minimální dovozní cenu (dále jen „závazek“).
1.2 Žádost o přezkum
(4)
Společnost Reliance Industries Limited, indický vyvážející výrobce PET (dále jen „žadatel“), podala žádost o částečný prozatímní přezkum podle čl. 11 odst. 3 základního nařízení. Žádost byla omezena na dumping a na žadatele. Žadatel zároveň rovněž požádal o přezkum současných vyrovnávacích opatření. Zbytková antidumpingová a vyrovnávací cla jsou použitelná na dovoz výrobků vyrobených žadatelem a prodej žadatele do Unie se řídí závazkem.
(5)
Žadatel poskytl důkazy prima facie o tom, že k vyrovnání dumpingu není nutno nadále zachovávat současnou výši současného cla. Žadatel zejména tvrdil, že se podstatně změnily výrobní náklady společnosti, což vedlo k výrazně nižšímu dumpingovému rozpětí než v době zavedení současných cel. Žadatelem provedené srovnání jeho domácích cen a jeho vývozních cen do Unie naznačovalo, že dumpingové rozpětí bylo výrazně nižší než výše současných cel.
1.3 Zahájení částečného prozatímního přezkumu
(6)
Po konzultaci s poradním výborem Komise dospěla k závěru, že žádost obsahuje dostatečné důkazy prima facie odůvodňující zahájení částečného prozatímního přezkumu (dále jen „tento přezkum“), a zveřejněním oznámení o zahájení (8) v Úředním věstníku Evropské unie dne 10. června 2010 zahájila v souladu s čl. 11 odst. 3 základního nařízení částečný prozatímní přezkum omezený na zkoumání dumpingu ve vztahu k žadateli.
1.4 Dotčený výrobek a obdobný výrobek
(7)
Přezkoumávaným výrobkem je polyethylentereftalát (PET) s viskozitním číslem nejméně 78 ml/g podle normy ISO 1628-5, v současnosti kódu KN 3907 60 20, pocházející z Indie (dále jen „dotčený výrobek“).
(8)
Šetření odhalilo, že dotčený výrobek vyráběný v Indii a prodávaný do Unie je z hlediska fyzikálních a chemických vlastností a užití shodný s výrobkem, jenž se vyrábí a prodává na domácím trhu v Indii. Byl proto vyvozen závěr, že výrobky prodávané na domácím trhu a na vývozních trzích jsou obdobné výrobky ve smyslu čl. 1 odst. 4 základního nařízení. Jelikož byl tento přezkum omezen na zjištění dumpingu ve vztahu k žadateli, nebyly učiněny závěry ohledně výrobku vyráběného a prodávaného výrobním odvětvím Unie na trhu Unie.
1.5 Dotčené strany
(9)
O zahájení přezkumu Komise úředně vyrozuměla žadatele, zástupce vyvážející země a sdružení výrobců v Unii. Zúčastněné strany dostaly příležitost, aby písemně sdělily svá stanoviska a požádaly o slyšení ve lhůtě stanovené v oznámení o zahájení.
(10)
Všechny zúčastněné strany, které o to požádaly a prokázaly, že mají zvláštní důvody ke slyšení, byly vyslechnuty.
(11)
S cílem získat informace, které pro své šetření považovala za nezbytné, zaslala Komise žadateli dotazník a ve lhůtě stanovené k tomuto účelu obdržela odpověď.
(12)
Komise si opatřila a ověřila veškeré informace považované za nezbytné pro zjištění dumpingu. Komise provedla inspekci v prostorách žadatele v Bombaji v Indii.
1.6 Období přezkumného šetření
(13)
Šetření dumpingu se týkalo období od 1. dubna 2009 do 31. března 2010 (dále jen „období přezkumného šetření“).
2. VÝSLEDKY ŠETŘENÍ
2.1 Trvalá povaha údajné změny okolností během období přezkumného šetření
(14)
V souladu s čl. 11 odst. 3 základního nařízení se posuzovalo, zda se okolnosti týkající se dumpingu podstatně změnily a zda tato změna je trvalé povahy.
(15)
Žadatel tvrdil, že změny jeho běžné hodnoty a vývozních cen od původního šetření, kterým se stanovilo jeho dumpingové rozpětí, vyplynuly z podstatné změny výrobních nákladů. Podle žadatele byla změna jeho výrobních nákladů spojená se snížením cel uplatňovaných na dovoz základní suroviny, kterou používá při výrobním procesu, do Indie. Žadatel dále rovněž tvrdil, že snížení cel vedlo k omezení vývozních pobídek, což způsobilo změnu domácích prodejních cen použitých ke stanovení běžné hodnoty.
(16)
Zjistilo se však, že i přes snížení cel a omezení vývozních pobídek byly domácí prodejní ceny společnosti, jež se použily ke stanovení běžné hodnoty během období přezkumného šetření, vyšší než ceny použité při původním šetření, v němž se stanovilo dumpingové rozpětí žadatele. Vyšší domácí prodejní ceny byly způsobeny mimo jiné vyššími náklady na některé suroviny a jiné vstupy.
(17)
Pokud jde o vývozní ceny do Unie během období přezkumného šetření, tyto ceny byly stanoveny podle čl. 2 odst. 8 a 9 základního nařízení. Přesto se muselo zejména analyzovat, zda existence cenového závazku, podle kterého byl žadatel povinen prodávat výrobek na trh Unie za cenu vyšší, než je minimální dovozní cena stanovená pro každý měsíc, měla během období přezkumného šetření vliv na vývozní ceny žadatele. Na základě níže uvedených důvodů byl vyvozen závěr, že vývoz do Unie byl cenovým závazkem skutečně ovlivněn. Vzhledem k tomu, že žadatel musel dodržovat minimální dovozní cenu vyplývající z jeho závazku, rozhodl se nevyvážet do Unie během konkrétních měsíců období přezkumného šetření, kdy jeho vývozní ceny na jiné vývozní trhy byly nižší než minimální dovozní cena.
(18)
Bylo konstatováno, že žadatel prodával výrobek do Unie pouze během šesti měsíců období přezkumného šetření. Na druhé straně v průběhu tohoto období prodával výrobky na jiné vývozní trhy, na nichž nemusel splňovat povinnosti stanovené v cenovém závazku. Ukázalo se, že vývozní ceny do třetích zemí během měsíců, kdy žadatel nevyvážel do Unie, byly podstatně nižší než stanovená minimální dovozní cena. S ohledem na výše uvedené skutečnosti lze proto oprávněně předpokládat, že jediným důvodem, proč žadatel ve zbývajících měsících neprodával výrobky do Unie, byla jeho povinnost splňovat své závazky, a nemohl tedy prodávat za cenu nižší, než je stanovená minimální dovozní cena.
(19)
Žadatel popřel zjištění, podle kterého důvod, proč neprodával výrobky na trh Unie, souvisí s existujícím závazkem. Žadatel namítal, že pokud jde o jeho prodej v období přezkumného šetření na jiné velké vývozní trhy, v některých měsících neuskutečnil žádný prodej, a nepravidelný prodej tedy nepředstavoval vlastnost specifickou pro trh Unie. Dále tvrdil, že z měsíčního srovnání dovozních cen dotčeného výrobku do Unie ze všech ostatních vyvážejících zemí a/nebo dovozních cen dotčeného výrobku pocházejícího z Indie s měsíční minimální dovozní cenou společnosti by vyplynulo, že žadatel by byl býval schopen prodávat výrobky do Unie ve všech měsících období přezkumného šetření, aniž by porušil svoje závazky.
(20)
S tvrzeními žadatele nelze souhlasit, neboť společnost na jedné straně soustředila svoji činnost na vybrané jednotlivé trhy, které mají svá specifika a nenaznačují, proč společnost neprodávala do Unie. Na druhé straně žadatelem provedená srovnání vycházela z celkových statistických údajů, zatímco zjištění tohoto přezkumu se zakládají na údajích týkajících se dané společnosti, které mají větší výpovědní hodnotu a jsou spolehlivějším zdrojem, pokud jde o vyvození závěrů. Tvrzení předložená žadatelem rovněž nebyla zcela nesporná, například v některých měsících byly celkové dovozní ceny do Unie skutečně vyšší než minimální dovozní cena, zatímco v jiných obdobích byly celkové dovozní ceny nižší, takže z nich nebylo možné vyvodit žádné obecné závěry. Je však nesporné, že žadatel prodával do Unie pouze v měsících, kdy celkové dovozní ceny do Unie odpovídaly minimální dovozní ceně nebo ji převyšovaly.
(21)
Žadatelovo tvrzení, že pokud by chtěl, mohl během daného šestiměsíčního období, kdy prodával výrobky na jiné vývozní trhy za cenu nižší než jeho minimální dovozní cena, prodávat výrobky na trh Unie, se zamítá jako spekulativní a neopodstatněné. Žadatel nepředložil žádné jiné tvrzení, pokud jde o důvody, proč během uvedených šesti měsíců neprodával výrobky do Unie, když tytéž výrobky zároveň prodával na jiných vývozních trzích za cenu nižší než jeho minimální dovozní cena. Proto byl učiněn závěr, že žadatel během určitého období neprodával výrobky do Unie z důvodu nutnosti splnit své závazky. V důsledku toho nejsou vývozní ceny účtované na trhu Unie v období přezkumného šetření spolehlivé.
(22)
Rovněž byly srovnány prodejní ceny žadatele na trhu Unie a ceny praktikované na jiných vývozních trzích, pro něž neexistoval žádný cenový závazek. Bylo konstatováno, že vývozní ceny na tyto trhy bez závazků ohledně cen byly soustavně nižší po celé období přezkumného šetření.
(23)
Žadatel zpochybnil závěry vyvozené na základě srovnání cen v Unii a na jiných vývozních trzích, přičemž tvrdil, že při analýze podle jednotlivých zemí lze zjistit, že existuje několik dalších vývozních trhů, na nichž jsou účtované ceny, jež převyšují ceny účtované na trhu Unie. V této souvislosti je však podstatnější srovnání průměrných cen než individuální rozdíly při porovnání jednotlivých zemí, které závisí na velikosti trhu, jakož i na zvláštních faktorech spjatých s hospodářskou soutěží, jež na jednotlivých trzích působí.
(24)
V důsledku toho vývozní ceny na třetí trhy lépe odrážejí běžné počínání společnosti při tvorbě cen. Z rozdílu mezi vývozními cenami do Unie a vývozními cenami do zbytku světa vyplývá, že existují silné hospodářské důvody, jež by mohly vést žadatele k tomu, aby prodával do Unie za nižší ceny, pokud by nebyla zavedena minimální dovozní cena. Za těchto okolností se má za to, že jakékoli nově vypočtené dumpingové rozpětí vycházející z vývozních cen do Unie během období přezkumného šetření by takto bylo stanoveno na základě cen, jež se podstatně a trvale nezměnily. Tentýž závěr se týká i žadatelova tvrzení uvedeného v 5. bodě odůvodnění, že ze srovnání jeho domácích cen a jeho vývozních cen do Unie by vyplynulo dumpingové rozpětí nižší než výše současných cel.
(25)
Vzhledem k výše uvedeným skutečnostem není splněna podmínka stanovená v čl. 11 odst. 3 základního nařízení, podle které by se okolnosti ohledně dumpingu měly podstatně změnit. K vyrovnání dumpingu je tudíž nutné nadále zachovávat současnou výši opatření.
(26)
Žadatel po poskytnutí informací trval na tom, že ceny, které účtuje na trhu Unie, jsou zcela spolehlivé. Vzhledem k tomu, že se tyto vývozní ceny mezi obdobím původního šetření a obdobím přezkumného šetření podstatně zvýšily, mělo by se mít údajně za to, že i vývozní chování společnosti se během tohoto období podstatně a trvale změnilo. Proto se údajně podstatně a trvale snížilo i dumpingové rozpětí společnosti.
(27)
Dále tvrdil, že trvalá povaha změny okolností není nezbytně rozhodujícím prvkem posouzení, které se má provést po zahájení přezkumu, ale že podstatnější je skutečnost, zda je k vyrovnání dumpingu nutno nadále ukládat clo. Poukázal na základní zásadu stanovenou v čl. 11 odst. 1 základního nařízení a v čl. 11 odst. 1 Antidumpingové dohody WTO, že antidumpingové clo zůstává v platnosti pouze po takovou dobu a v takovém rozsahu, které jsou nezbytné k vyrovnání účinku dumpingu, jenž působí újmu. S ohledem na tuto skutečnost žadatel tvrdil, že při analýze této potřeby by se mělo posoudit do budoucna přinejmenším to, zda je pravděpodobné nebo zda se předpokládá, že dojde k opakovanému výskytu dumpingu na dříve stanovené úrovni.
(28)
V čl. 11 odst. 1 základního nařízení se stanoví, že „antidumpingové clo zůstává v platnosti pouze po takovou dobu a v takovém rozsahu, které jsou nezbytné k vyrovnání účinku dumpingu, jenž působí újmu“. Tato zásada platí i v souvislosti s prozatímními přezkumy, což je i případ stávajícího přezkumu, v souvislosti s nimiž čl. 11 odst. 3 základního nařízení stanoví mimo jiné, že „[…] Prozatímní přezkum se zahájí, jestliže žádost obsahuje dostatečné důkazy o tom, že zachování opatření na vyrovnání dumpingu už není nutné nebo že újma v případě zrušení nebo změny opatření pravděpodobně nebude přetrvávat ani se neobnoví […]“. Ve výše uvedeném ustanovení se stanoví kritérium, které musí být splněno, pokud zúčastněná strana považuje výši opatření za příliš nízkou nebo příliš vysokou a na základě toho požaduje přezkum daných opatření. V souvislosti s postupem po zahájení přezkumu čl. 11 odst. 3 základního nařízení dále výslovně stanoví, že „v rámci šetření podle tohoto odstavce může Komise mimo jiné zkoumat, zda se okolnosti ohledně dumpingu […] podstatně změnily […]. V tomto smyslu se při konečném zjišťování přihlédne ke všem podstatným a náležitě doloženým důkazům“. V čl. 11 odst. 3 se proto stanoví další kritérium k posouzení (tj. podstatná změna okolností) v případě prozatímních přezkumů, které by se mělo během šetření posoudit společně s požadavkem pro zahájení (tj. přezkoumání, zda jsou opatření v současné výši nadále nezbytná), jak tvrdil žadatel.
(29)
Je třeba rovněž poznamenat, že při prozatímních přezkumných šetřeních je běžnou praxí přezkoumat trvalou povahu změněných okolností zjištěných během šetření. V této souvislosti judikatura Tribunálu Evropské unie (9) potvrzuje, že „orgány mají v rámci přezkumu nutnosti zachovat stávající opatření široký prostor pro uvážení, včetně možnosti provést budoucí hodnocení cenové politiky dotyčných vývozců“. Z dostupných důkazů vyplývá, že vývozní ceny účtované žadatelem na trhu Unie neodrážejí skutečnou cenovou politiku žadatele, a proto, jak je uvedeno ve 21. bodě odůvodnění, vývozní ceny účtované na trhu Unie v období přezkumného šetření nejsou spolehlivé, takže každé nově vypočítané dumpingové rozpětí vycházející z těchto cen by tudíž bylo stanovené na základě cen, jež se podstatně a trvale nezměnily, jak je uvedeno ve 24. bodě odůvodnění.
(30)
I přes závěr, že se vývozní ceny do Unie podstatně a trvale nezměnily, byla zvážena žadatelova tvrzení a skutečnost, zda jsou k vyrovnání dumpingu i nadále nezbytná opatření v jejich současné výši. V této souvislosti žadatel tvrdil, že jelikož je jeho dumpingové rozpětí podstatně nižší než to, které bylo zjištěno při původním šetření, a jeho vývozní chování na jiných trzích potvrzuje, že změna dumpingového rozpětí odráží vývoj, který je možné odůvodněně očekávat v budoucnosti, je současná výše opatření jednoznačně příliš vysoká. Zjistilo se však, že tato tvrzení nejsou podložená. Za prvé, pokud jde o vývozní chování žadatele na jiných trzích, vyšlo najevo, že v rozporu s tvrzením žadatele uvedeným v jeho žádosti byly ceny při vývozu na tyto trhy v průměru téměř o 10 % nižší než ceny při vývozu do Unie. Mezi tyto vývozní trhy ve třetích zemích patří několik zemí s různou velikostí trhu, přičemž některé z nich pravděpodobně nemají domácí výrobu PET. Tyto trhy tudíž mají své individuální charakteristiky hospodářské soutěže, jež vedou k cenám a vývoji odlišným od cen a vývoje na trhu Unie. Za druhé, i kdyby se zjistilo, že současná výše opatření by se měla změnit, jelikož už není k vyrovnání dumpingu nutná, vzhledem k uvedeným zjištěním nelze s přiměřenou přesností stanovit, jaká by byla vhodná výše, jestliže neexistují spolehlivé vývozní ceny vyplývající z běžných podmínek na trhu Unie a tyto podmínky odrážející.
(31)
Žadatel se na závěr domníval, že by se mohla provést úprava v souladu s čl. 2 odst. 10 základního nařízení, a zejména s jeho čl. 2 odst. 10 písm. k) pro „rozdíly v jiných činitelích […], pokud se prokáže, že ovlivňují srovnatelnost cen ve smyslu tohoto odstavce“.
(32)
Vzhledem k výše uvedenému závěru, že vývozní ceny se podstatně a trvale nezměnily, nelze stanovit dumpingové rozpětí. Z tohoto důvodu je žádost o úpravu irelevantní, a tudíž se zamítá.
3. UKONČENÍ ŠETŘENÍ
(33)
Vzhledem ke zjištěním, že okolnosti ohledně dumpingu se podstatně a trvale nezměnily, se má za to, že tento přezkum by měl být ukončen beze změny výše cla pro žadatele. Antidumpingová opatření uložená nařízením (ES) č. 1286/2008 na dovoz PET vyráběných žadatelem by proto měla zůstat nezměněna.
4. POSKYTNUTÍ INFORMACÍ
(34)
Žadatel a ostatní dotčené strany byli informováni o nejdůležitějších skutečnostech a úvahách, na jejichž základě bylo zamýšleno navrhnout tento přezkum ukončit. Nebyly předloženy žádné připomínky, které by změnily výše uvedený závěr.
5. ZÁVĚREČNÉ USTANOVENÍ
(35)
Tento přezkum by proto měl být ukončen beze změny nařízení (ES) č. 192/2007,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Částečný prozatímní přezkum antidumpingových opatření vztahujících se na dovoz polyethylentereftalátů v současnosti kódu KN 3907 60 20 a pocházejících mimo jiné z Indie se ukončuje beze změny platných opatření.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 1. září 2011.
COUNCIL IMPLEMENTING REGULATION (EU) No 905/2011
of 1 September 2011
terminating the partial interim review concerning the anti-dumping measures on imports of certain polyethylene terephthalate (PET) originating in India
THE COUNCIL OF THE EUROPEAN UNION,
Having regard to the Treaty on the Functioning of the European Union,
Having regard to Council Regulation (EC) No 1225/2009 of 30 November 2009 on protection against dumped imports from countries not members of the European Community (1) (the basic Regulation) and in particular Article 11(3) thereof,
Having regard to the proposal submitted by the European Commission after consulting the Advisory Committee,
Whereas:
1. PROCEDURE
1.1. Measures in force
(1)
By Regulation (EC) No 2604/2000 (2), the Council imposed a definitive anti-dumping duty on imports of polyethylene terephthalate (PET) originating, inter alia, in India (‘the original investigation’). Following an expiry review, the Council, by Regulation (EC) No 192/2007 (3) imposed a definitive anti-dumping duty for a further period of five years. The anti-dumping measures were amended by Council Regulation (EC) No 1286/2008 (4) following a partial interim review (‘the last review investigation’). The measures were set at the injury elimination level and consist of specific anti-dumping duties. The rate of the duty ranges between EUR 87,5 and EUR 200,9 per tonne for individually named Indian producers with a residual duty rate of EUR 153,6 per tonne imposed on imports from other producers (‘the current duties’).
(2)
By Regulation (EC) No 2603/2000 (5), the Council imposed a definitive countervailing duty on imports of PET originating, inter alia, in India. Following an expiry review, the Council, by Regulation (EC) No 193/2007 (6) imposed a definitive countervailing duty for a further period of five years. The countervailing measures were amended by Regulation (EC) No 1286/2008 following the last review investigation. The countervailing measures consist of a specific duty. The rate of the duty ranges between EUR 0 and EUR 106,5 per tonne for individually named Indian producers with a residual duty rate of EUR 69,4 per tonne imposed on imports from other producers (‘the current countervailing measures’).
(3)
By Decision 2000/745/EC (7) the Commission accepted undertakings offered by several exporting producers setting a minimum import price (MIP) (‘the undertaking’).
1.2. Request for a review
(4)
A request for a partial interim review pursuant to Article 11(3) of the basic Regulation was lodged by Reliance Industries Limited, an Indian exporting producer of PET (‘the applicant’). The request was limited in scope to dumping and to the applicant. The applicant at the same time also requested the review of the current countervailing measures. The residual anti-dumping and countervailing duties are applicable to imports of products produced by the applicant and sales of the applicant to the Union are governed by the undertaking.
(5)
The applicant provided prima facie evidence that the continued application of the current duty at its current level was no longer necessary to offset dumping. In particular, the applicant claimed that there had been significant changes in the production costs of the company and that these changes led to a substantially lower dumping margin since the imposition of the current duties. A comparison made by the applicant of its domestic prices and its export prices to the Union suggested that the dumping margin was substantially lower than the level of current duties.
1.3. Initiation of a partial interim review
(6)
Having determined, after consulting the Advisory Committee, that the request contained sufficient prima facie evidence to justify the initiation of the partial interim review (‘this review’), the Commission announced, by a notice of initiation (8) published in the Official Journal of the European Union on 10 June 2010, the initiation of a partial interim review pursuant to Article 11(3) of the basic Regulation limited to the examination of dumping as far as the applicant is concerned.
1.4. Product concerned and like product
(7)
The product under review is polyethylene terephthalate (PET) having a viscosity of 78 ml/g or higher, according to the ISO Standard 1628-5, currently falling within CN code 3907 60 20 and originating in India (‘the product concerned’).
(8)
The investigation revealed that the product concerned produced in India and sold to the Union is identical in terms of physical and chemical characteristics and uses to the product produced and sold on the domestic market in India. It is therefore concluded that products sold on the domestic and export markets are like products within the meaning of Article 1(4) of the basic Regulation. Since this review was limited to the determination of dumping as far as the applicant is concerned, no conclusions were reached with regard to the product produced and sold by the Union industry on the Union market.
1.5. Parties concerned
(9)
The Commission officially informed the applicant, the representatives of the exporting country and the association of Union producers about the initiation of the review. Interested parties were given the opportunity to make their views known in writing and to request a hearing within the time limit set in the notice of initiation.
(10)
All interested parties who so requested and showed that there were particular reasons for being heard were granted a hearing.
(11)
In order to obtain the information deemed necessary for its investigation, the Commission sent a questionnaire to the applicant and received a reply within the deadline set for that purpose.
(12)
The Commission sought and verified all information deemed necessary for the determination of dumping. The Commission carried out a verification visit at the premises of the applicant in Mumbai, India.
1.6. Review investigation period
(13)
The investigation of dumping covered the period from 1 April 2009 to 31 March 2010 (‘the review investigation period’ or ‘RIP’).
2. RESULTS OF THE INVESTIGATION
2.1. Lasting nature of the alleged change of circumstances during the RIP
(14)
In accordance with Article 11(3) of the basic Regulation, it was examined whether the circumstances with regard to dumping have changed significantly and whether such change was of a lasting nature.
(15)
The applicant claimed that the changes in its normal value and export prices since the original investigation establishing its dumping margin were the result of a significant change in production costs. The change in its cost of production was claimed to be linked to the reduction of customs duties applicable to imports in India of the basic raw material used in its production process. Furthermore, the applicant also claimed that the reduction of customs duties led to a reduction in export incentives which resulted in changed domestic sales prices used to determine the normal value.
(16)
However, it was found that, in spite of the reductions of custom duties and export incentives, the domestic sales prices of the company used to determine the normal value in the RIP were higher than the prices used in the original investigation establishing the applicant’s dumping margin. The higher domestic sales prices resulted, inter alia, from the increased cost of certain raw materials and other inputs.
(17)
As far as export prices to the Union in the RIP were concerned, they were determined pursuant to Article 2(8) and (9) of the basic Regulation. However, it had to be analysed in particular whether the existence of a price undertaking under which the applicant was obliged to sell its product to the Union market at a price above a MIP set for each month during the RIP has influenced the export prices of the applicant. It was concluded, for the reasons set out below, that the exports to the Union were indeed influenced by the price undertaking. In this regard, given that the applicant had to comply with the undertaking MIP obligations, it chose not to export to the Union during specific months of the RIP when its export prices to other export markets were below the MIP.
(18)
It was observed that the applicant sold its product to the Union only during six months of the RIP. On the other hand, it sold products throughout the period to other export markets where it did not have to comply with the obligation set in the price undertaking. It was noted that export prices to third countries in the months during which the applicant did not export to the Union were significantly lower than the established MIP. Therefore, in the light of the above, it can be reasonably assumed that the applicant’s sole reason for not selling products to the Union in the remaining months was that it had to comply with its undertaking and could not sell below the MIP set.
(19)
The applicant contested the finding that the reason for not selling products to the Union market was linked to the existing undertaking. The applicant argued that in regard to its sales in the RIP to other large export markets there were months during which there were no sales and thus irregular sales were not a specific feature of the Union market. It also claimed that a monthly comparison of the import prices of the product concerned to the Union from all other exporting countries and/or the import prices of the product concerned originating in India with the monthly MIP of the company would show that the applicant would have been able to sell products to the Union in all months of the RIP without breaching its undertaking.
(20)
The applicant’s arguments cannot be accepted because, on the one hand, the company focussed its activity on selected individual markets which are driven by their own market specificities and do not give indications as to why the company did not sell to the Union. On the other hand, the comparisons made by the applicant were based on overall statistical data whereas the findings of this review are based on company-specific data which is a more relevant and reliable source from which to draw conclusions. The arguments presented by the applicant were also not fully valid, e.g. in some months, overall import prices to the Union were indeed higher than the MIP, while in other periods overall import prices were lower -, no general conclusions could thus be drawn from them. However, it is undisputed that the applicant had sales to the Union only in the months when the overall import prices to the Union were at the level or higher than the MIP.
(21)
The applicant’s argument that it would have been able, should it have wanted, to sell products on the Union market during the six months period it was selling products on other export markets at a price lower than its MIP is rejected as speculative and non-substantiated. The applicant did not put forward any other argument as to the reasons why it did not sell products to the Union during those six months while at the same time it was selling the same products on other export markets at a price lower than its MIP. Therefore, it was concluded that the applicant did not sell products to the Union during a certain period because of the need to comply with its undertaking. In consequence, the export prices charged on the Union market in the RIP are not reliable.
(22)
A comparison was also made between the sales prices of the applicant to the Union market and the prices achieved on other export markets for which no price undertaking existed. It was observed that export prices to those markets without price obligations were consistently lower throughout the RIP.
(23)
The applicant questioned the conclusions drawn from the comparison of prices to the Union and other exports markets, claiming that when analysed on a country-by-country basis, there are several other export markets where prices charged are above the prices charged on the Union market. However, in this respect, the comparison of average prices is more relevant than the individual differences on a country-by-country comparison which will be linked to the size as well as to distinctive competitive factors at play on those individual markets.
(24)
Consequently, the export prices on third markets better reflect the company’s normal pricing behaviour. The price differential between export prices to the Union and export prices to the rest of the world indicates that there are strong economic arguments to induce the applicant to sell at lower prices to the Union if there were no MIP. Under these circumstances it is considered that any newly calculated dumping margin based on the export prices to the Union in the RIP would thus be set on the basis of prices that have not changed significantly and in a lasting manner. The same conclusion applies to the applicant’s claim, as mentioned in recital 5, that a comparison of its domestic prices and its export prices to the Union would show a dumping margin lower than the level of current duties.
(25)
In light of the above, the condition set in Article 11(3) of the basic Regulation that circumstances with regard to dumping changed significantly is not met. Therefore, the continued imposition of the measures at their current level is necessary to offset dumping.
(26)
After disclosure, the applicant insisted that its prices charged on the Union market are fully reliable. Since these export prices increased significantly between the original investigation period and the RIP, the company’s export behaviour should be considered also to have changed significantly and lastingly during this period. Therefore the company’s dumping margin would allegedly also have decreased significantly and in a lasting manner.
(27)
It furthermore argued that the lasting change in circumstances is not necessarily the determining element for the assessment to be made after initiating a review but it is more relevant whether the continued imposition of the duty is necessary to offset dumping. It referred to the fundamental principle set out in Article 11(1) and of the basic Regulation and Article 11.1 of the WTO Anti-dumping Agreement that anti-dumping measures shall remain in force only as long as, and to the extent that, they are necessary to counteract dumping which is causing injury. In this respect, the applicant claimed that the analysis of the necessity should be a prospective assessment that would require at the very least the likely or probable recurrence of dumping at the level previously established.
(28)
Article 11(1) of the basic Regulation provides that ‘An anti-dumping measure shall remain in force only as long as, and to the extent that, it is necessary to counteract the dumping which is causing injury’. This principle is carried through to treatment of interim reviews, such as in the case at hand, where Article 11(3) of the basic Regulation provides, inter alia, that ‘[…] An interim review shall be initiated where the request contains sufficient evidence that the continued imposition of the measure is no longer necessary to offset dumping and/or that the injury would be unlikely to continue or recur if the measure were removed or varied […].’ The aforementioned provision sets the benchmark to be met where an interested party considers that the level of measures is too low or too high and consequently requests a review of those measures. Once such a review is initiated, Article 11(3) of the basic Regulation goes on to explicitly provide that ‘in carrying out investigations pursuant to this paragraph, the Commission may, inter alia, consider whether the circumstances with regard to dumping […] have changed significantly […]. In these respects, account shall be taken in the final determination of all relevant and duly documented evidence’. Therefore Article 11(3) provides for an additional assessment criterion (i.e. a significant change in circumstances) in case of interim reviews that should be looked at during the investigation in addition to the initiation requirement (i.e. assessing whether the measures at the current level still necessary) as claimed by the applicant.
(29)
It should also be noted that it is standard practice in interim review investigations to examine the lasting nature of the changed circumstances found during an investigation. Indeed, in this respect, the case law of the General Court of the European Union (9) confirms that ‘when assessing the need to continue existing measures the institutions have a wide discretion, which includes the option of carrying out a prospective assessment of the pricing policy of the exporters concerned’. The evidence at hand shows that the export prices charged by the applicant on the Union market do not reflect the applicant’s actual pricing policy and therefore, as concluded in recital 21, the export prices charged on the Union market in the RIP are not reliable and consequently any newly calculated dumping margin based on these prices would thus be set on the basis of prices that have not changed significantly and in a lasting manner, as stated in recital 24.
(30)
Despite the conclusion that export prices to the Union have not changed significantly and in a lasting manner, consideration was given to the applicant’s arguments and to whether the measures at their current level are still necessary to counteract dumping. In this regard, the applicant claimed that sinceits dumping margin would be significantly below that found in the original investigation and its export behaviour in other markets would confirm that the change in the dumping margin reflects the trend that can reasonably be expected in the future, the current level of measures is manifestly excessive. However, these arguments were found not to be supported by the facts. First, concerning the applicant’s export behaviour on other markets, it was found that, contrary to the claim in the applicant’s request, the prices to these markets were, on average, almost 10 % lower than those to the Union. These third country export markets comprise a number of countries of different market size, with some of them unlikely to have domestic production of PET. These markets are hence defined by their own individual characteristics of competition leading to prices and trends different from those on the Union market. Second, in light of these findings, even if it were found that the current level of measures should be changed on the grounds that it was no longer necessary to counteract dumping, it is not possible to determine with a reasonable degree of accuracy what would be the appropriate level in the absence of reliable export prices which result from and reflect the normal conditions on the Union market.
(31)
Finally the applicant considered that an adjustment could be made in accordance with Article 2(10) of the basic Regulation and in particular with its point (k) for ‘differences in other factors […] if it is demonstrated that they affect price comparability as required under this paragraph’.
(32)
Given the conclusion reached above that export prices did not change in a significant and lasting manner, it is not possible to establish a dumping margin. For this reason, the claim for an adjustment is irrelevant and thereby rejected.
3. TERMINATION OF THE INVESTIGATION
(33)
In view of the findings that circumstances with regard to dumping did not change significantly and lastingly, it is considered that this review should be terminated without amending the level of the duty for the applicant. Therefore the anti-dumping measures imposed by Regulation (EC) No 1286/2008 on imports of PET produced by the applicant should remain unchanged.
4. DISCLOSURE
(34)
The applicant as well as the other parties concerned were informed of the essential facts and considerations on the basis of which it was intended to propose to terminate this review. Comments received were not such as to change the above conclusion.
5. FINAL PROVISION
(35)
This review should therefore be terminated without any amendment to Regulation (EC) No 192/2007,
HAS ADOPTED THIS REGULATION:
Article 1
The partial interim review of the anti-dumping measures applicable to imports of polyethylene terephthalate currently falling within CN code 3907 60 20 and originating, inter alia, in India, is hereby terminated without amending the measures in force.
Article 2
This Regulation shall enter into force on the day following its publication in the Official Journal of the European Union.
This Regulation shall be binding in its entirety and directly applicable in all Member States.
Done at Brussels, 1 September 2011.