ROZHODNUTÍ RADY
ze dne 25. února 2011
o podmínkách pro sjednání nového znění Měnové dohody mezi vládou Francouzské republiky, jménem Evropského společenství, a vládou Jeho Jasnosti knížete monackého
(2011/190/EU)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 219 odst. 3 této smlouvy,
s ohledem na doporučení Evropské komise,
s ohledem na stanovisko Evropské centrální banky,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Od zavedení eura má Unie pravomoci v oblasti měnové politiky a směnných kurzů.
(2)
Rada rozhoduje o podmínkách pro sjednávání a uzavírání dohod týkající se otázek měnového nebo kurzového režimu.
(3)
Dne 26. prosince 2001 byla uzavřena Měnová dohody mezi vládou Francouzské republiky, jménem Evropského společenství, a vládou Jeho Jasnosti knížete monackého (1) (dále jen „dohoda“).
(4)
Francie má s Monackým knížectvím (dále jen „Monako“) dlouholeté měnové vztahy a ty se odrážejí v různých právních nástrojích. Finanční instituce usazené v Monaku mají právo přístupu k nástrojům refinancování Banque de France a účastní se některých francouzských platebních systémů za stejných podmínek jako francouzské banky.
(5)
Ve svých závěrech ze dne 10. února 2009 Rada vyzvala Komisi, aby prověřila, jak stávající měnové dohody fungují, a zvážila, zda by se neměly zvýšit stropy pro emisi mincí.
(6)
Ve svém sdělení nazvaném „Zpráva o fungování měnových dohod s Monakem, San Marinem a Vatikánem“, dospěla Komise k závěru, že je třeba stávající dohodu pozměnit tak, aby se zajistil konzistentnější přístup, pokud jde o vztahy mezi Unií a zeměmi, které měnovou dohodu podepsaly.
(7)
Mělo by být proto sjednáno nové znění dohody za účelem přizpůsobení stropu pro emisi mincí, určení příslušného soudu pro případné řešení sporů a přizpůsobení formátu dohody novému společnému modelu měnových dohod. Dohoda by měla zůstat v platnosti, dokud obě strany neuzavřou dohodu v novém znění,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Francie oznámí Monaku, že je třeba pozměnit dohodu mezi Francouzskou republikou co možná nejdříve, a navrhne mu jednání o novém znění příslušných ustanovení dohody.
Článek 2
Při jednání o novém znění dohody usiluje Unie o dosažení těchto změn:
a)
Nové znění dohody se uzavírá mezi Unií, zastoupenou vládou Francouzské republiky a Komisí, a vládou Jeho Jasnosti knížete monackého;
b)
Je třeba zrevidovat metodu určování stropů u emise monackých euromincí. Nový strop se vypočte metodou, která zahrne na jedné straně pevnou část, jež by měla uspokojit poptávku na trhu sběratelů mincí, a zamezit tak nadměrným numismatickým spekulacím s monackými mincemi, a na druhé straně proměnlivou část, jež se vypočítá jako průměr emise mincí na hlavu ve Francii v roce n-1 vynásobený počtem obyvatel Monaka. Aniž je dotčeno vydávání sběratelských mincí, stanoví nové znění dohody minimální poměrnou část monackých euromincí, jež se mají uvést do oběhu v nominální hodnotě, na 80 % každoročně emitovaných euromincí;
c)
Orgánem příslušným pro řešení sporů v souvislosti s dohodou je Soudní dvůr Evropské unie (dále jen „Soudní dvůr“). Pokud se Unie nebo Monako domnívá, že druhá strana nesplnila závazek z nového znění dohody, může věc předat Soudnímu dvoru. Rozsudek Soudního dvora je pro obě strany závazný a obě strany učiní nezbytná opatření pro dosažení souladu s rozsudkem ve lhůtě stanovené v rozsudku Soudního dvora. Pokud Unie nebo Monako nepřijme nezbytná opatření k dosažení souladu s rozsudkem v dané lhůtě, může druhá strana nové znění dohody okamžitě vypovědět;
d)
Formát nového znění dohody se přizpůsobí.
Článek 3
Jednání s Monakem vedou Francie a Komise jménem Unie. Evropská centrální banka se jednání plně účastní a její souhlas je nezbytný ve věcech, jež spadají do oblasti její pravomoci. Francie a Komise předloží návrh nového znění dohody Hospodářskému a finančnímu výboru ke stanovisku.
Článek 4
Francie a Komise jsou zmocněny uzavřít dohodu v novém znění jménem Unie, ledaže se Hospodářský a finanční výbor nebo Evropská centrální banka domnívá, že je třeba dohodu v novém znění předložit Radě.
Článek 5
Toto rozhodnutí nabývá účinku dnem oznámení.
Článek 6
Toto rozhodnutí je určeno Francouzské republice, Komisi a Evropské centrální bance.
V Bruselu dne 25. února 2011.
COUNCIL DECISION
of 25 February 2011
on the arrangements for the renegotiation of the Monetary Agreement between the Government of the French Republic, on behalf of the European Community, and the Government of His Serene Highness the Prince of Monaco
(2011/190/EU)
THE COUNCIL OF THE EUROPEAN UNION,
Having regard to the Treaty on the Functioning of the European Union, and in particular Article 219(3) thereof,
Having regard to the recommendation from the European Commission,
Having regard to the opinion of the European Central Bank,
Whereas:
(1)
The Union has the competence for monetary and exchange rate matters as of the date of the introduction of the euro.
(2)
The Council is to determine the arrangements for the negotiation and conclusion of agreements concerning monetary or foreign exchange regime matter.
(3)
On 26 December 2001 the Monetary Agreement between the Government of the French Republic, on behalf of the European Community, and the Government of His Serene Highness the Prince of Monaco (1) (hereinafter ‘the Agreement’) was concluded.
(4)
France has long standing monetary links with the Principality of Monaco (hereinafter ‘Monaco’), which are reflected in various legal instruments. The financial institutions located in Monaco have the right to access the refinancing facilities of the Banque de France and they participate in some French payment systems under the same conditions as French banks.
(5)
In its conclusion of 10 February 2009 the Council invited the Commission to review the functioning of the existing Monetary Agreements and to consider possible increases in the ceilings for coin issuance.
(6)
The Commission concluded in the Communication on the functioning of the Monetary Agreements with Monaco, San Marino and Vatican that the Agreement in its present form needs to be amended with a view to ensuring a more consistent approach in the relations between the Union and the countries having signed a monetary agreement.
(7)
The Agreement should therefore be renegotiated with a view to adjusting the ceiling for the issuance of coins, electing a jurisdiction for possible dispute settlement, and adjusting the format of the Agreement in order to be brought closer to the new common model for monetary agreements. The Agreement should remain in force until a renegotiated agreement is concluded between the parties,
HAS ADOPTED THIS DECISION:
Article 1
France shall notify Monaco of the need to amend the Agreement at the earliest possible date and offer renegotiation on the relevant provisions of the Agreement.
Article 2
The Union shall seek the following changes in the renegotiation of the Agreement:
(a)
The renegotiated Agreement shall be concluded between the Union, represented by the Government of the French Republic and the Commission, and the Government of His Serene Highness the Prince of Monaco.
(b)
The method for determining the ceiling of issuance of Monegasque euro coins shall be revised. The new ceiling shall be calculated using a method which will combine a fixed part aimed at avoiding excessive numismatic speculation on Monegasque coins by satisfying the demand of the collector coin market and a variable part, calculated as the average per capita coin issuance of France in the year n-1 multiplied by the number of inhabitants of Monaco. Without prejudice to the issuance of collector coins, the renegotiated Agreement shall set the minimum proportion of Monegasque euro coins to be put into circulation at face value at 80 % of the euro coins issued every year.
(c)
The Court of Justice of the European Union (‘Court of Justice’) shall be elected as the body in charge of settling disputes which may arise from the application of the Agreement. If the Union or Monaco consider that the other Party has not fulfilled an obligation under the renegotiated Agreement, it may bring the matter before the Court of Justice. The judgment of the Court of Justice shall be binding on the Parties, which will take the necessary measures to comply with the judgment within a period to be decided by the Court of Justice in its judgment. In case the Union or Monaco fail to take the necessary measures to comply with the judgment within the period, the other Party can terminate immediately the renegotiated Agreement.
(d)
The format of the renegotiated Agreement shall be adjusted.
Article 3
The negotiations with Monaco shall be conducted by France and the Commission on behalf of the Union. The European Central Bank (ECB) shall be fully associated with the negotiations and its agreement shall be required on issues falling within its field of competence. France and the Commission shall submit the draft renegotiated Agreement to the Economic and Financial Committee (EFC) for opinion.
Article 4
France and the Commission shall be entitled to conclude the renegotiated Agreement on behalf of the Union, unless the EFC or the ECB is of the opinion that the renegotiated Agreement should be submitted to the Council.
Article 5
This Decision shall take effect on the day of its notification.
Article 6
This Decision is addressed to the French Republic, the Commission and the European Central Bank.
Done at Brussels, 25 February 2011.