NAŘÍZENÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY (EU) č. 994/2010
ze dne 20. října 2010
o opatřeních na zajištění bezpečnosti dodávek zemního plynu a o zrušení směrnice Rady 2004/67/ES
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 194 odst. 2 této smlouvy,
s ohledem na návrh Evropské komise,
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru (1),
po konzultaci s Výborem regionů,
v souladu s řádným legislativním postupem (2),
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Zemní plyn (dále jen „plyn“) je velmi významnou součástí dodávek energie v Evropské unii, představuje jednu čtvrtinu dodávek primární energie a využívá se především pro výrobu elektřiny, vytápění, jako surovina pro průmysl a jako palivo v dopravě.
(2)
Spotřeba plynu v Evropě v průběhu posledních desíti let rychle rostla. Se snížením domácí těžby vzrostl ještě rychleji dovoz plynu, čímž vznikla vyšší závislost na dovozu a potřeba zabývat se otázkami zajištění bezpečnosti jeho dodávek. Některé členské státy se navíc vzhledem k nedostatečnému propojení infrastruktury se zbytkem Unie ocitly v izolované oblasti („plynové ostrovy“).
(3)
Vzhledem k významu plynu ve skladbě zdrojů energie v Unii si toto nařízení klade za úkol ukázat odběratelům plynu, že byla učiněna veškerá nezbytná opatření s cílem zajistit kontinuitu dodávek, především v případě náročných klimatických podmínek, a dojde-li k narušení jeho dodávek. Těchto cílů by mělo být dosaženo prostřednictvím nejhospodárnějších opatření, aby nebyla narušena relativní konkurenceschopnost tohoto paliva ve srovnání s ostatními palivy.
(4)
Směrnice Rady 2004/67/ES (3) poprvé stanovila na úrovni Společenství právní rámec pro zajištění bezpečnosti dodávek plynu, který měl zároveň přispět k řádnému fungování vnitřního trhu s plynem v případě narušení dodávek. Zřídila Koordinační skupinu pro otázky plynu, která se ukázala být užitečnou platformou pro výměnu informací a při vymezení společných opatření mezi členskými státy, Komisí, plynárenským odvětvím a spotřebiteli. Síť zpravodajů pro energetickou bezpečnost, kterou v prosinci 2006 schválila Evropská rada, zlepšila možnosti shromažďování informací a zavedla včasné varování při možném ohrožení bezpečnosti dodávek energie. Nové právní předpisy v oblasti vnitřního trhu s energií přijaté Evropským parlamentem a Radou v červenci 2009 představují významný krok k dotvoření vnitřního trhu s energií a jejich jednoznačným cílem je zlepšit bezpečnost dodávek energie v Unii.
(5)
Podle stávajících opatření v oblasti bezpečnosti dodávek plynu, která byla přijata na úrovni Unie, však mají členské státy při volbě opatření i nadále velkou volnost. Je-li ohrožena bezpečnost dodávek pro jeden členský stát, existuje jasné riziko, že jednostranná opatření uvedeného státu mohou ohrozit řádné fungování vnitřního trhu s plynem a dodávky plynu odběratelům. Nedávné zkušenosti ukazují, nakolik je toto riziko reálné. Aby mohl vnitřní trh s plynem fungovat i v případě nedostatečných dodávek, je nezbytné zajistit solidaritu a koordinaci v reakci na krize v oblasti dodávek, a to jak z hlediska prevence, tak reakce na konkrétní narušení dodávek.
(6)
Do některých oblastí Unie je dodáván málo výhřevný plyn. Z důvodu jeho vlastností nelze tento plyn využívat v zařízeních, která jsou určena pro vysoce výhřevný plyn. Je však možné využívat vysoce výhřevný plyn v zařízeních určených pro plyn málo výhřevný, pokud byl na něj přeměněn, například přidáním dusíku. Specifičnost málo výhřevného plynu by měla být vzata v úvahu na celostátní a regionální úrovni a měla by být zohledněna v posouzení rizik a v plánech preventivních opatření a plánech pro stav nouze na těchto úrovních.
(7)
K větší bezpečnosti dodávek na úrovni Unie jako celku i v jednotlivých členských státech je nezbytná diverzifikace tras pro přepravu plynu a zdrojů dodávek pro Unii. V budoucnu bude zabezpečení dodávek záviset na vývoji palivové skladby, na rozvoji těžby v Unii a ve třetích zemích, které zásobují plynem Unii, na investicích do skladovacích zařízení a na diverzifikaci tras pro přepravu plynu a zdrojů dodávek v Unii i mimo ni, včetně zařízení na zkapalněný zemní plyn (dále jen „LNG“). V této souvislosti je třeba věnovat zvláštní pozornost prioritním krokům v oblasti infrastruktury, jak jsou vymezeny ve sdělení Komise ze dne13. listopadu 2008 nazvaném „Druhý strategický přezkum energetické politiky - Akční plán EU pro zajištění bezpečnosti dodávek energie a jejich solidární využití“, například jižnímu plynovému koridoru (Nabucco a plynovod propojující Turecko, Řecko a Itálii), diverzifikovaným a přiměřeným dodávkám LNG do Evropy, účinnému propojení v Pobaltí, Středomořskému energetickému okruhu a přiměřenému severojižnímu propojení plynovodů ve střední a jihovýchodní Evropě.
(8)
Aby se snížil dopad případných krizí vyvolaných narušením dodávek plynu, měly by členské státy usnadnit diverzifikaci energetických zdrojů, dodavatelských tras a zdrojů dodávek plynu.
(9)
Velké narušení dodávek plynu do Unie může ovlivnit všechny členské státy, Unii jako celek a smluvní strany Smlouvy o Energetickém společenství (4), podepsané v Aténách dne 25. října 2005. Může také vážně poškodit hospodářství celé Unie. Narušení dodávek plynu může mít rovněž vážné sociální dopady, zejména pak na zranitelné skupiny zákazníků.
(10)
Někteří zákazníci, včetně domácností a zákazníků poskytujících klíčové sociální služby, jako jsou činnosti ve zdravotnictví, v oblasti péče o dítě, v oblasti vzdělávání a další sociální a pečovatelské služby, jakož i, které jsou nezbytné pro fungování členského státu, jsou obzvlášť zranitelní a mohou potřebovat ochranu. Široká definice těchto chráněných zákazníků by neměla být v rozporu s mechanismy evropské solidarity.
(11)
Zpráva o provádění evropské bezpečnostní strategie schválená Evropskou radou v prosinci 2008, upozorňuje na rostoucí závislost na energii z dovozu jako na značné dodatečné riziko pro bezpečnost dodávek energie v Unii a vyzdvihuje energetickou bezpečnost jako jeden z nových úkolů v oblasti bezpečnostní politiky. Vnitřní trh s plynem je klíčovým prvkem ke zvýšení bezpečnosti dodávek energie do Unie a ke snížení vystavení členských států škodlivým účinkům narušení dodávek.
(12)
V zájmu dobře fungujícího vnitřního trhu s plynem má zásadní význam, aby opatření k zabezpečení dodávek zemního plynu nepřiměřeně nenarušovala hospodářskou soutěž nebo účinné fungování vnitřního trhu s plynem.
(13)
Výpadek jediné největší plynárenské infrastruktury, takzvaná zásada N-1, je reálným scénářem. Členské státy by měly při analýze bezpečnosti dodávek plynu každého členského státu vycházet právě z výpadku takové infrastruktury, který by měl být srovnávacím kritériem schopnosti těchto států nalézt za daný výpadek náhradu.
(14)
Dostačující a diverzifikovaná plynárenská infrastruktura v členském státě i v rámci Unie, zejména včetně nové plynárenské infrastruktury propojující stávající izolované systémy, které tvoří izolované oblasti („plynové ostrovy“), se sousedními členskými státy, má zásadní význam při řešení situací, kdy dojde k narušení dodávek. Společná minimální kritéria pro zabezpečení dodávek plynu by měla při zohlednění vnitrostátních nebo regionálních specifických podmínek zajistit stejné podmínky při zabezpečování dodávek plynu pro všechny a vytvořit významné pobídky pro budování nezbytné infrastruktury a zlepšení úrovně připravenosti pro případ krize. Na zajištění dodávek energie se mohou významně podílet opatření na straně poptávky, například přechod na jiná paliva, pokud je možné tato opatření uplatnit rychle a značně snížit poptávku v reakci na narušení dodávek. Mělo by se více propagovat účinné využívání energie, především v případech, kdy je třeba přijmout opatření na straně poptávky. Mělo by se řádně zohlednit, jaký dopad budou mít navrhovaná opatření na straně nabídky a poptávky na životní prostředí, a měla by být co nejvíce upřednostňována opatření, jejichž dopad na životní prostředí bude nejnižší, přičemž se současně zohlední problematika zabezpečení dodávek plynu.
(15)
Měly by se silně podporovat investice do nové plynárenské infrastruktury, ovšem k jejich uskutečnění by se mělo přistoupit až na základě náležitého posouzení jejich dopadu na životní prostředí v souladu s příslušnými právními akty Unie. Tato nová infrastruktura by měla zlepšit zabezpečení dodávek plynu a zároveň zajistit řádné fungování vnitřního trhu s plynem. Investice by měly být v zásadě prováděny podniky a zakládat se na hospodářských pobídkách. Mělo by se řádně zohlednit, že je třeba usnadnit integraci plynu z obnovitelných zdrojů do infrastruktury plynárenské sítě. Do investic do infrastruktury, které jsou přeshraniční povahy, by měly být v oblastech své působnosti úzce zapojeny Agentura pro spolupráci energetických regulačních orgánů (dále jen „agentura“), zřízená nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 713/2009 (5), a Evropská síť provozovatelů plynárenských přepravních soustav (dále jen „síť ENTSO pro zemní plyn“), zřízená nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 715/2009 ze dne 13. července 2009 o podmínkách přístupu k plynárenským přepravním soustavám (6), aby se tak lépe zohlednily přeshraniční důsledky. Je nutno připomenout, že v souladu s nařízením (ES) č. 713/2009 může agentura vydávat ve své působnosti stanoviska či doporučení o přeshraničních otázkách. Agentura a síť ENTSO pro zemní plyn hrají společně s dalšími tržními subjekty významnou úlohu při vypracovávání a provádění desetiletého plánu rozvoje sítě pro celou Unii, který obsahuje mimo jiné výhled přiměřenosti dodávek v Evropě, a s ohledem na přeshraniční propojení by měl mimo jiné vycházet z přiměřených potřeb jednotlivých uživatelů sítě.
(16)
Příslušné orgány nebo členské státy by měly zajistit, aby došlo k testování trhu s plynem, jelikož se jedná o jeden z nezbytných kroků v rámci procesu dosahování souladu se standardem pro infrastrukturu.
(17)
Při plnění úkolů, jež stanoví toto nařízení, by měly příslušné orgány dle potřeby úzce spolupracovat s ostatními důležitými vnitrostátními orgány, především s národními regulačními orgány, aniž jsou dotčeny jejich pravomoci v souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2009/73/ES ze dne 13. července 2009 o společných pravidlech pro vnitřní trh se zemním plynem (7).
(18)
V případě, že je třeba vytvořit nová přeshraniční propojení či rozšířit stávající propojení, měla by být v rané fázi zahájena úzká spolupráce mezi dotčenými členskými státy, příslušnými orgány a národními regulačními orgány v případě, že nejsou příslušnými orgány.
(19)
Za účelem podpory členských států při financování investic do těžby, infrastruktury a opatření týkajících se energetické účinnosti na regionální a místní úrovni mohou být k dispozici různé finanční prostředky Unie, zejména pak úvěry a záruky z Evropské investiční banky nebo financování z regionálních fondů, strukturálních fondů nebo Fondu soudržnosti. Evropská banka, jakož i nástroje vnější pomoci Společenství, například evropský nástroj sousedství a partnerství, nástroj předvstupní pomoci nebo finanční nástroj pro rozvojovou spolupráci, mohou taktéž financovat opatření ve třetích zemích s cílem zlepšit zabezpečení dodávek energie.
(20)
Toto nařízení by mělo umožnit plynárenským podnikům a odběratelům spoléhat se v případě narušení dodávek co nejdéle na tržní mechanismy. Mělo by rovněž stanovit nouzové mechanismy, které se použijí, pokud již trhy samy nedokáží přiměřeně reagovat na narušení dodávek plynu. Za účelem zmírňování účinků narušení dodávek by tržní nástroje měly být upřednostňovány i ve stavu nouze.
(21)
Po vstupu nových právních předpisů pro vnitřní trh s energií, přijatých v červenci 2009 v platnost, se na plynárenství budou vztahovat nová ustanovení, díky nimž budou mít členské státy, národní regulační orgány, provozovatelé přepravních soustav a agentura jasně vymezené úkoly a povinnosti a zároveň se zlepší transparentnost trhu v zájmu jeho účinného fungování, zajištění bezpečnosti dodávek a ochrany zákazníků.
(22)
Dotvořením vnitřního trhu s plynem a účinnou hospodářskou soutěží na tomto trhu zajistí Unie nejvyšší úroveň bezpečnosti dodávek do všech členských států, pokud bude trh moci plně fungovat v případě narušení dodávek, které se dotkne části Unie, ať už je příčina narušení jakákoli. Za tímto účelem je zapotřebí komplexního a účinného společného přístupu k bezpečnosti dodávek, především transparentnosti, solidarity a nediskriminujících politik, které jsou slučitelné s fungováním vnitřního trhu, aby se zabránilo jeho narušení a nedošlo k oslabení reakcí trhu na narušení dodávek.
(23)
Zajištění bezpečnosti dodávek plynu je v jejich oblastech činnosti a působnosti společným úkolem plynárenských podniků, členských států, především prostřednictvím jejich příslušných orgánů, a Komise. Tam, kde je to vhodné, by měly národní regulační orgány, pokud nejsou příslušnými orgány, rovněž napomáhat při zajišťování bezpečnosti dodávek plynu ve svých oblastech činnosti a působnosti v souladu se směrnicí 2009/73/ES. Odběratelé zemního plynu, kteří jej využívají k výrobě elektřiny nebo k průmyslovým účelům, mohou navíc hrát významnou úlohu také při zajišťování bezpečnosti dodávek plynu tím, že jsou schopni reagovat na krizi opatřeními na straně poptávky, například přerušitelnými smlouvami a přechodem na jiné palivo, která mají přímý dopad na rovnováhu nabídky a poptávky.
(24)
V zájmu zachování účinného fungování vnitřního trhu s plynem, zejména v případě narušení dodávek a v krizových situacích, má proto zcela klíčový význam, aby se přesně vymezily úkoly a povinnosti všech plynárenských podniků a příslušných orgánů. Úkoly a povinnosti by měly být stanoveny tak, aby se zajistilo, že je dodržován tříúrovňový přístup, který zahrnuje nejprve příslušné plynárenské podniky a průmysl, potom členské státy na vnitrostátní a regionální úrovni, a konečně Unii. V případě krizové situace v oblasti dodávek by měly mít tržní subjekty dostatečnou příležitost reagovat na situaci prostřednictvím tržních opatření. Pokud by reakce tržních subjektů nebyly dostatečné, měly by členské státy a jejich příslušné orgány přijmout opatření s cílem odstranit nebo zmírnit dopady dané krize v oblasti dodávek plynu. Pouze pokud by tato opatření nebyla dostatečná, měla by být přijata opatření na regionální úrovni nebo na úrovni Unie zaměřená na odstranění nebo zmírnění dopadů uvedené krize. Pokud to bude možné, měla by být upřednostňována regionální řešení.
(25)
V duchu solidarity bude za účelem uplatňování tohoto nařízení zavedena široká regionální spolupráce zahrnující orgány veřejné správy a plynárenské podniky, jejímž cílem bude optimalizovat přínosy, jež s sebou přináší koordinace opatření přijatých za účelem zmírnění známých rizik, a uplatňovat opatření, která budou pro zúčastněné strany co nejhospodárnější.
(26)
Stanoveny by měly být i dostatečně harmonizované standardy bezpečnosti dodávek, jež by se vztahovaly přinejmenším na situaci, která nastala v lednu 2009, a zohledňovaly rozdíly mezi členskými státy, přičemž by se přihlíželo k povinnostem veřejné služby a opatřením na ochranu zákazníků, jak jsou uvedeny v článku 3 směrnice 2009/73/ES. Aby poskytovaly nezbytnou právní jistotu, měly by být tyto standardy bezpečnosti dodávek plynu stabilní a jednoznačně vymezené, aniž by pro plynárenské podniky, včetně nových subjektů a malých podniků, nebo pro konečné odběratele představovaly neodůvodněnou a nepřiměřenou zátěž. Tyto standardy by měly také zaručit rovný přístup plynárenských podniků v Unii k zákazníkům z různých členských států. Opatření, která jsou nezbytná k zajištění toho, aby byl splněn standard pro dodávky, mohou zahrnovat doplňkové skladovací kapacity a objemy, skladování v potrubí, smlouvy o dodávkách, přerušitelné smlouvy a veškerá další opatření s podobným účinkem a také nezbytná technická opatření k zabezpečení dodávek plynu.
(27)
V zájmu účinného fungování trhu s plynem je nezbytné, aby plynárenské podniky uskutečnily včas nezbytné investice do domácí těžby a infrastruktur, jakými jsou například propojení, a to zejména ta, která poskytují přístup k plynárenské síti Unie, zařízení umožňující fyzické obousměrné toky plynu potrubím, zásobníky a zařízení na znovuzplynování LNG, a měly při těchto investicích na paměti možná narušení dodávek, například situaci z ledna 2009. Při prognóze budoucích finančních potřeb plynárenské infrastruktury ve vztahu k nástrojům Unie by měla Komise podle potřeby upřednostňovat projekty infrastruktury, které prohlubují integraci vnitřního trhu s plynem a zabezpečení jeho dodávek.
(28)
Provozovatelům přepravních soustav by nemělo být bráněno, aby zvážili případy, kdy by investice do vytvoření fyzických kapacit pro přepravu plynu v obou směrech (dále jen „obousměrná kapacita“) v rámci přeshraničních propojení se třetími zeměmi mohlo napomoci větší bezpečnosti dodávek, především v případě třetích zemí, které zajišťují tranzit plynu mezi dvěma členskými státy.
(29)
Je důležité, aby byly zachovány dodávky plynu, zejména pokud jde o zákazníky z domácností, jakož i o omezený počet dalších zákazníků, zejména zákazníků poskytujících klíčové sociální služby, které mohou dotyčné členské státy definovat, pokud jim dále není možné zajistit dodávky tržním způsobem. Je nezbytně nutné, aby byla vymezena opatření, která se přijmou během krize, a to ještě před tím, než jakákoli krize nastane a aby byly dodržovány bezpečnostní požadavky, včetně případů, kdy jsou chránění zákazníci připojeni ke stejné distribuční síti jako ostatní odběratelé. Je-li kapacita přístupu k infrastruktuře z technických důvodů omezená, mohou tato opatření zahrnovat uplatnění poměrného snížení původně rezervovaných kapacit.
(30)
Příslušné orgány by se obecně měly řídit svým plánem pro stav nouze. V řádně zdůvodněných mimořádných případech však mohou přijímat opatření, která se od těchto plánů odchylují.
(31)
Pro splnění povinností týkajících se zabezpečení dodávek si lze vybírat z mnoha nástrojů. Tyto nástroje by měly být podle potřeby využívány v celostátním a regionálním kontextu a v kontextu Unie, aby se dosáhlo konzistentního a hospodárného výsledku.
(32)
Bezpečnostními aspekty dodávek z hlediska dlouhodobého plánování investic do dostatečných přeshraničních kapacit a jiných infrastruktur zajišťujících dlouhodobou schopnost soustavy zaručit bezpečnost dodávek a uspokojovat přiměřenou poptávku se zabývá směrnice 2009/73/ES. Ke splnění standardů bezpečnosti dodávek může být zapotřebí přechodné období, aby bylo možné uskutečnit nezbytné investice. Základním nástrojem pro určení požadovaných investic potřebných na úrovni Unie je desetiletý plán rozvoje sítě pro celou Unii, který vypracovala síť ENTSO pro zemní plyn pod dohledem agentury, mimo jiné za účelem splnění požadavků na infrastrukturu stanovených v tomto nařízení.
(33)
Síť ENTSO pro zemní plyn a agentura by se ve své oblasti působnosti měly jako členové Koordinační skupiny pro otázky plynu plně zapojit do procesu spolupráce a konzultací na úrovni Unie.
(34)
Koordinační skupina pro otázky plynu je hlavním orgánem, který Komise konzultuje v souvislosti s vypracováváním plánů preventivních opatření a plánů pro stav nouze. Připomíná se, že síť ENTSO pro zemní plyn a agentura jsou členy Koordinační skupiny pro otázky plynu a budou v této souvislosti konzultovány.
(35)
Aby se zajistila co nejvyšší připravenost na narušení dodávek, měly by příslušné orgány po konzultaci s plynárenskými podniky vypracovat plány pro stav nouze. Tyto plány by měly být ve vzájemném souladu na národní, regionální nebo na úrovni Unie. Jejich obsah by měl vycházet z osvědčených postupů ve stávajících plánech a jasně by měl vymezit úlohy a povinnosti všech dotčených plynárenských podniků a příslušných orgánů. Je-li to možné a nutné, měly by být na regionální úrovni vypracovány společné plány pro stav nouze.
(36)
Za účelem prohloubení solidarity mezi členskými státy, dojde-li k vyhlášení stavu nouze pro Unii, a zejména s cílem podpořit členské státy, jež jsou vystaveny méně příznivým zeměpisným či geologickým podmínkám, by členské státy měly vytvořit opatření k uplatnění této solidarity. Plynárenské podniky by měly přijmout opatření, jako jsou obchodní dohody, které mohou zahrnovat zvýšený vývoz plynu nebo zvýšený odběr ze zásobníků. Je důležité podpořit uzavírání ujednání mezi plynárenskými podniky. Opatření obsažená v plánu pro stav nouze by měla zahrnovat mechanismy, které v případě potřeby zajistí spravedlivé kompenzace pro plynárenské podniky. Solidární opatření mohou být zvlášť vhodná mezi členskými státy, jimž Komise doporučuje vypracovat společné plány preventivních opatření nebo plány pro stav nouze na regionální úrovni.
(37)
V souvislosti s tímto nařízením má Komise významnou úlohu v případě stavu nouze, a to jak na úrovni Unie, tak na regionální úrovni.
(38)
Solidarita na evropské úrovni by případně měla mít rovněž podobu pomoci při civilní ochraně poskytované Unií a jejími členskými státy. Tuto pomoc by měl usnadnit a koordinovat mechanismus civilní ochrany Společenství vytvořený rozhodnutím Rady 2007/779/ES, Euratom (8).
(39)
Tímto nařízením nejsou dotčena svrchovaná práva členských států týkající se jejich vlastních přírodních zdrojů.
(40)
Směrnice Rady 2008/114/ES ze dne 8. prosince 2008 o určování a označování evropských kritických infrastruktur a o posouzení potřeby zvýšit jejich ochranu (9) stanoví postup, který má za cíl zlepšit v Unii ochranu označených evropských kritických struktur, včetně některých plynárenských infrastruktur. Směrnice 2008/114/ES společně se stávajícím nařízením přispívají k tvorbě komplexního přístupu k energetické bezpečnosti Unie.
(41)
Plány pro stav nouze je třeba pravidelně aktualizovat a zveřejňovat. Měly by být předmětem vzájemného hodnocení a zkoušek.
(42)
Koordinační skupina pro otázky plynu by měla být Komisi poradcem pro usnadňování koordinace opatření v oblasti zabezpečení dodávek pro případ stavu nouze v Unii. Rovněž by měla sledovat přiměřenost a vhodnost opatření přijatých podle tohoto nařízení.
(43)
Tímto nařízením by měly být plynárenské podniky a příslušné orgány členských států zmocněny k tomu, aby zajistily účinné a co nejdelší fungování vnitřního trhu s plynem při narušení dodávek, a to ještě před tím, než příslušné orgány přijmou opatření na řešení situace, v níž již trh není schopen zajistit požadované dodávky plynu. Tato výjimečná opatření by měla být plně v souladu s právem Unie a měla by být oznámena Komisi.
(44)
Vzhledem k tomu, že pro bezpečnost dodávek plynu v Unii jsou klíčové dodávky plynu ze třetích zemí, by měla Komise své kroky ve vztahu ke třetím zemím koordinovat, a společně se zeměmi těžby a tranzitními zeměmi by se měla podílet na ujednáních pro řešení krizových situací a zajistit stabilní tok plynu do Unie. Komise by měla být oprávněna, po konzultaci se zúčastněnými třetími zeměmi, využít monitorovací pracovní skupinu pro sledování toků plynu do Unie v krizových situacích, a při vzniku krize z důvodu obtíží ve třetí zemi se ujmout zprostředkování a usnadnění jednání.
(45)
Je důležité, aby podmínky dodávání plynu ze třetích zemí nevedly k narušení hospodářské soutěže a byly v souladu s pravidly vnitřního trhu.
(46)
Pokud existují důvěryhodné informace o situaci vně Unie, která ohrožuje zabezpečení dodávek jednomu nebo více členským státům, a mohla by spustit mechanismus včasného varování mezi Unií a třetí zemí, měla by Komise neprodleně informovat Koordinační skupinu pro otázky plynu, a Unie by měla přijmout vhodná opatření s cílem zmírnit následky této situace.
(47)
V únoru 2009 dospěla Rada ve složení pro energetiku k závěru, že transparentnost a spolehlivost by se měla zlepšit smysluplnou výměnou informací mezi Komisí a členskými státy o vztazích se třetími zeměmi v oblasti energetiky, včetně dlouhodobých ujednání o dodávkách, při zachování důvěrnosti obchodně citlivých informací.
(48)
Pravidla stanovená ve Smlouvě o Evropské unii a Smlouvě o fungování Evropské unie, především pravidla hospodářské soutěže, se uplatňují na služby obecného hospodářského zájmu, pokud to nebrání poskytování těchto služeb, přičemž členské státy si zachovávají rozsáhlou možnost volného uvážení při stanovování, zadávání a organizování povinností veřejné služby.
(49)
Vzhledem k tomu, že cíle tohoto nařízení, totiž zabezpečení dodávek plynu v Unii, nelze uspokojivě dosáhnout na úrovni členských států, a proto jich lze z důvodu rozsahu a účinků tohoto nařízení lépe dosáhnout na úrovni Unie, může Unie přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 Smlouvy o Evropské unii. V souladu se zásadou proporcionality stanovenou v uvedeném článku nepřekračuje toto nařízení rámec toho, co je nezbytné pro dosažení tohoto cíle.
(50)
Směrnice 2004/67/ES by měla být zrušena,
PŘIJALY TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Předmět
Cílem ustanovení tohoto nařízení je zajistit bezpečnost dodávek zemního plynu (dále jen „plyn“) zajištěním řádného a nepřetržitého fungování vnitřního trhu s plynem, připuštěním mimořádných opatření v situacích, v nichž trh nemůže zajistit požadované dodávky plynu, a jasným stanovením a rozdělením odpovědnosti mezi plynárenské podniky, členské státy a Unii, pokud jde o preventivní opatření a reakci na konkrétní narušení dodávek. Toto nařízení zavádí také transparentní mechanismy v duchu solidarity, které umožňují koordinovat přípravu a reakci na stav nouze na úrovni členského státu, regionu a Unie.
Článek 2
Definice
Pro účely tohoto nařízení se použijí definice obsažené ve směrnici 2009/73/ES, nařízení (ES) č. 713/2009 a nařízení (ES) č. 715/2009.
Kromě toho se použijí tyto definice:
1.
„chráněnými zákazníky“ se rozumějí všichni zákazníci z domácností, kteří jsou připojeni k distribuční síti; pokud tak dotyčný členský stát rozhodne, mohou jimi být i:
a)
malé a střední podniky, jsou-li připojeny k některé plynárenské distribuční soustavě, a klíčové sociální služby, jsou-li připojeny k plynárenské distribuční soustavě či přepravní soustavě, za předpokladu, že všichni tito dodateční zákazníci nepředstavují více než 20 % konečného využívání plynu;
b)
zařízení dálkového topení, pokud poskytují teplo domácnostem a zákazníkům uvedeným v písmenu a), nemohou přejít na jiné palivo a jsou připojena k plynárenské distribuční soustavě či přepravní soustavě.
Co nejdříve a nejpozději 3. prosince 2011 oznámí členské státy Komisi, zda hodlají zahrnout do definice chráněných zákazníků také zákazníky uvedené v písmenu a), písmenu b) nebo v obou písmenech;
2.
„příslušným orgánem“ se rozumí ústřední orgán státní správy nebo národní regulační orgán, kterému členský stát uloží odpovědnost za zajištění toho, aby byla prováděna opatření stanovená v tomto nařízení. Tím není dotčena možnost členských států umožnit příslušnému orgánu, aby některými úkoly stanovenými v tomto nařízení pověřil jiné subjekty. Takové úkoly musí být prováděny za dohledu příslušného orgánu a být upřesněny v plánech uvedených v článku 4.
Článek 3
Odpovědnost za bezpečnost dodávek plynu
1. Odpovědnost za bezpečnost dodávek plynu nesou ve svých oblastech činnosti a působnosti společně plynárenské podniky, členský státy, především prostřednictvím svých příslušných orgánů a Komise. Tato společná odpovědnost vyžaduje velkou míru vzájemné spolupráce.
2. Každý členský stát určí co nejdříve a nejpozději 3. prosince 2011 příslušný orgán, který zajišťuje provádění opatření stanovených tímto nařízením. Ve vhodných případech provádějí opatření, která má podle tohoto nařízení provádět příslušný orgán, až do jeho úředního určení vnitrostátní subjekty, jež za bezpečnost dodávek plynu odpovídají v současnosti. Tato opatření zahrnují vypracování posouzení rizik uvedeného v článku 9, vypracování plánů preventivních opatření na základě tohoto posouzení, vypracování plánu pro stav nouze a pravidelné sledování bezpečnosti dodávek plynu na vnitrostátní úrovni. Příslušné orgány navzájem spolupracují, aby se zabránilo narušení dodávek a omezily se případné škody způsobené takovým narušením. Nic nebrání členským státům přijímat prováděcí právní předpisy nezbytné pro splnění požadavků stanovených tímto nařízením.
3. Každý členský stát oznámí Komisi název příslušného orgánu neprodleně poté, co jej určí, a tam, kde je to vhodné, názvy vnitrostátních subjektů, jež odpovídají za bezpečnost dodávek plynu a dočasně zastávají funkci příslušného orgánu v souladu s odstavcem 2. Každý členský stát tato určení zveřejní.
4. Při provádění opatření stanovených tímto nařízením vymezí příslušný orgán úlohy a povinnosti jednotlivých účastníků tak, aby se zajistilo, že bude dodržován tříúrovňový přístup, který zahrnuje nejprve příslušné plynárenské podniky a průmysl, potom členské státy na celostátní a regionální úrovni a konečně Unii.
5. Tam, kde je to vhodné, koordinuje Komise v souladu s tímto nařízením opatření příslušných orgánů na regionální úrovni a na úrovni Unie, mimo jiné prostřednictvím Koordinační skupiny pro otázky plynu uvedené v článku 12 nebo skupiny pro krizové řízení podle čl. 11 odst. 4, a to zejména v případě stavu nouze na úrovni Unie či na regionální úrovni, jak jej definuje čl. 11 odst. 1.
6. Opatření na zabezpečení dodávek plynu obsažená v plánech preventivních opatření a plánech pro stav nouze musí být jasně vymezena, transparentní, přiměřená, nediskriminující a ověřitelná, nesmějí nepřiměřeně narušovat hospodářskou soutěž a účinné fungování vnitřního trhu s plynem a nesmějí ohrozit bezpečnost dodávek plynu jiným členským státům či Unii jako celku.
Článek 4
Vypracování plánu preventivních opatření a plánu pro stav nouze
1. Aniž je dotčen odstavec 3, vypracuje příslušný orgán každého členského státu po konzultaci s plynárenskými podniky, příslušnými organizacemi zastupujícími zájmy domácností a průmyslových odběratelů plynu a národním regulačním orgánem, není-li příslušným orgánem, na celostátní úrovni:
a)
plán preventivních opatření obsahující opatření, která jsou nezbytná k odstranění nebo ke zmírnění zjištěných rizik, v souladu s posouzením rizik vypracovaným na základě článku 9; a
b)
plán pro stav nouze obsahující opatření, která se mají přijmout ke zmírnění dopadu narušení dodávek plynu nebo k jeho odstranění v souladu s článkem 10.
2. Příslušné orgány si před přijetím plánu preventivních opatření a plánu pro stav nouze na vnitrostátní úrovni do3. června 2012 vymění své návrhy těchto plánů a povedou konzultace jak mezi sebou na odpovídající regionální úrovni, tak s Komisí, aby byl vyloučen nesoulad jimi navrhovaných plánů a opatření s plány preventivních opatření a s plány pro stav nouze ostatních členských států a aby byla dodržena ustanovení tohoto nařízení a dalších právních předpisů Unie. Tyto konzultace probíhají zejména mezi sousedícími členskými státy, obzvláště pak mezi izolovanými systémy tvořícími izolované oblasti („plynové ostrovy“) a jejich sousedními členskými státy, a mohou zahrnovat například členské státy uvedené na orientačním seznamu uvedeném v příloze IV.
3. Na základě konzultací uvedených v odstavci 2 a případných doporučení Komise mohou dotčené příslušné orgány rozhodnout o vypracování společných plánů preventivních opatření na regionální úrovni (dále jen „společné plány preventivních opatření“) a společných plánů pro stav nouze na regionální úrovni (dále jen „společné plány pro stav nouze“), které by doplňovaly plány vypracované na úrovni celostátní. V případě společných plánů dotčené příslušné orgány tam, kde je to vhodné, usilují o uzavření dohod s cílem naplňovat tuto regionální spolupráci. V případě potřeby tyto dohody formálně schválí členské státy.
4. Při vypracovávání a provádění plánu preventivních opatření a plánu pro stav nouze na celostátní nebo regionální úrovni příslušný orgán řádně zohlední nepřetržitý bezpečný provoz plynárenské soustavy a v uvedených plánech zohlední a uvede technická omezení, jimž provoz sítě podléhá, včetně technických a bezpečnostních důvodů, které mohou vést ke snížení toku v případě stavu nouze.
5. Plány preventivních opatření a plány pro stav nouze a případné společné plány musí být schváleny a zveřejněny do 3. prosince 2012. Tyto plány musí být neprodleně oznámeny Komisi. Komise o nich informuje Koordinační skupinu pro otázky plynu. Příslušné orgány zajistí pravidelné sledování provádění těchto plánů.
6. Do tří měsíců poté, co příslušné orgány oznámí plány uvedené v odstavci 5:
a)
Komise tyto plány vyhodnotí v souladu s písmenem b). Za tímto účelem Komise konzultuje Koordinační skupinu pro otázky plynu a řádně přihlédne k jejímu stanovisku. Komise podá o svém hodnocení plánů zprávu Koordinační skupině pro otázky plynu a
b)
v případě, že na základě těchto konzultací Komise
i)
shledá, že plán preventivních opatření nebo plán pro stav nouze neomezuje účinně rizika zjištěná v posouzení rizik, může dotčenému příslušnému orgánu nebo dotčeným příslušným orgánům doporučit, aby tento plán změnily,
ii)
shledá, že určitý plán preventivních opatření nebo plán pro stav nouze není v souladu s rizikovým scénářem nebo plánem jiného příslušného orgánu nebo že je v rozporu s tímto nařízením, či jiným právním předpisem Unie, požádá o jeho změnu,
iii)
shledá, že plán preventivních opatření ohrožuje zabezpečení dodávek plynu jinému členskému státu nebo celé Unii, přijme rozhodnutí požadující po příslušném orgánu, aby daný plán přehodnotil, přičemž může k jeho změně podat konkrétní doporučení. Komise své rozhodnutí podrobně zdůvodní.
7. Dotčený příslušný orgán změní svůj plán preventivních opatření nebo plán pro stav nouze do čtyř měsíců od oznámení žádosti Komise uvedené v odst. 6 písm. b) bodě ii) a buď oznámí Komisi pozměněný plán, nebojí sdělí důvody, proč s žádostí nesouhlasí. V případě neshody může Komise svou žádost do dvou měsíců od obdržení oznámení od příslušného orgánu vzít zpět nebo svolat schůzku s dotčenými příslušnými orgány, a pokud to považuje za nutné, i s Koordinační skupinou pro otázky plynu, aby s nimi záležitost projednala. Komise předloží podrobné odůvodnění své žádosti o změnu daného plánu. Příslušný orgán k postoji Komise náležitě přihlédne. V případě, že se konečné rozhodnutí příslušného orgánu od postoje Komise liší, tento orgán do dvou měsíců od obdržení postoje Komise předloží a zveřejní důvody svého rozhodnutí spolu se svým rozhodnutím a postojem Komise. Je-li daný plán změněn a je-li to na místě, příslušný orgán neprodleně zveřejní jeho pozměněné znění.
8. Dotčený příslušný orgán buď změní svůj plán preventivních opatření do tří měsíců od oznámení rozhodnutí Komise uvedeného v odst. 6 písm. b) bodě iii) a oznámí Komisi pozměněný plán, nebo jí sdělí důvody, proč s jejím rozhodnutím nesouhlasí. V případě neshody může Komise do dvou měsíců od obdržení odpovědi příslušného orgánu rozhodnout, že svou žádost změní nebo vezme zpět. Pokud Komise svou žádost potvrdí, musí dotčený příslušný orgán tento plán změnit do dvou měsíců od oznámení rozhodnutí Komise, přihlédnout přitom co nejvíce k doporučením Komise uvedeným v odst. 6 písm. b) bodě iii) a oznámit jej Komisi.
Komise při vypracovávání svého stanoviska k pozměněnému plánu, které musí být předloženo do dvou měsíců od oznámení od příslušného orgánu, informuje Koordinační skupinu pro otázky plynu a k jejím doporučením náležitě přihlíží. Dotčený příslušný orgán co nejvíce přihlíží ke stanovisku Komise a do dvou měsíců od obdržení tohoto stanoviska schválí a zveřejní výsledný pozměněný plán.
9. Důvěrnost obchodně citlivých informací musí být zachována.
Článek 5
Obsah národních a společných plánů preventivních opatření
1. Národní plány preventivních opatření a společné plány preventivních opatření musí obsahovat:
a)
výsledky posouzení rizik stanoveného v článku 9;
b)
opatření, objemy a kapacity nutné z hlediska splnění standardů pro infrastrukturu a standardů pro dodávky a jejich harmonogram, jak je uvedeno v článcích 6 a 8, případně včetně míry, do jaké mohou opatření na straně poptávky dostatečně a včas kompenzovat narušení dodávek plynu uvedené v čl. 6 odst. 2, určení jediné největší plynárenské infrastruktury společného zájmu v případě, kdy se uplatní čl. 6 odst. 3, a standard pro zvýšené dodávky plynu podle čl. 8 odst. 2;
c)
povinnosti uložené plynárenským podnikům a dalším příslušným subjektům, včetně povinností týkajících se bezpečného provozu plynárenských soustav;
d)
ostatní preventivní opatření, jako například opatření týkající se nutnosti lepšího propojení sousedících členských států a, je-li to vhodné, možnost diverzifikace tras přepravy plynu a zdrojů dodávek, k řešení zjištěných rizik s cílem zachovat dodávky plynu všem odběratelům v nejvyšší možné míře;
e)
tam, kde je to na místě, mechanismy spolupráce s jinými členskými státy zaměřené na vypracování a provádění společných plánů preventivních opatření a společných plánů pro stav nouze, jak je uvedeno v čl. 4 odst. 3;
f)
informace o stávajících a budoucích propojeních, včetně propojení, která umožňují přístup do plynárenské soustavy Unie, o přeshraničních tocích plynu, o přeshraničním přístupu ke skladovacím zařízením a o fyzické kapacitě pro přepravu plynu oběma směry (dále jen „obousměrná kapacita“), zejména v případě stavu nouze;
g)
informace o veškerých příslušných povinnostech veřejné služby, které se týkají zabezpečení dodávek plynu.
2. Celostátní plány preventivních opatření a společné plány preventivních opatření, zejména opatření ke splnění standardu pro infrastrukturu stanoveného v článku 6, musí zohledňovat desetiletý plán rozvoje sítě pro celou Unii vypracovaný sítí ENTSO pro zemní plyn podle čl. 8 odst. 10 nařízení (ES) č. 715/2009.
3. Plány preventivních opatření a společné plány preventivních opatření musí být založeny především na tržních opatřeních a zohledňovat hospodářský dopad, účinnost a účelnost opatření, vliv na fungování vnitřního trhu s energií a dopad na životní prostředí a na odběratele a nesmějí představovat nepřiměřenou zátěž pro plynárenské podniky ani mít nepříznivý dopad na fungování vnitřního trhu s plynem.
4. Pokud okolnosti nevyžadují častější aktualizace, musí být vnitrostátní plány preventivních opatření a společné plány preventivních opatření aktualizovány každé dva roky a musí odrážet aktualizované posouzení rizik,. Před schválením aktualizovaného plánu probíhají konzultace mezi příslušnými orgány podle čl. 4 odst. 2.
Článek 6
Standard pro infrastrukturu
1. Členské státy, nebo pokud tak členský stát stanoví, příslušný orgán zajistí přijetí nezbytných opatření, aby v případě narušení jediné největší plynárenské infrastruktury měla zbývající infrastruktura stanovená na základě vzorce N-1 uvedeného v bodě 2 přílohy I, do 3. prosince 2014 kapacitu dodávat nezbytný objem plynu pro uspokojení celkové poptávky po plynu v oblasti výpočtu v den výjimečně vysoké poptávky po plynu, ke které dochází statisticky jednou za dvacet let, aniž je dotčen odstavec 2 tohoto článku. Tím nejsou dotčeny povinnosti provozovatelů plynárenské soustavy učinit tam, kde je to vhodné a nutné, odpovídající investice, ani povinnosti provozovatelů přepravní soustavy stanovené ve směrnici 2009/73/ES a v nařízení (ES) č. 715/2009.
2. Povinnost zajistit, aby měla zbývající infrastruktura kapacitu uspokojit celkovou poptávku po plynu, jak je uvedeno v odstavci 1, se též považuje za splněnou, pokud příslušný orgán v plánu preventivních opatření prokáže, že narušení dodávek lze dostatečně a včas nahradit vhodnými tržními opatřeními na straně poptávky. Za tímto účelem se použije vzorec uvedený v bodě 4 přílohy I.
3. Na základě posouzení rizik uvedeného v článku 9 mohou dotčené příslušné orgány, je-li to vhodné, rozhodnout, že povinnost uvedená v odstavci 1 tohoto článku musí být splněna na regionální úrovni, a nikoli na úrovni členského státu. V tomto případě se vypracují společné plány preventivních opatření podle čl. 4 odst. 3. Použije se bod 5 přílohy I.
4. Každý příslušný orgán po konzultaci s příslušnými plynárenskými podniky neprodleně vyrozumí Komisi o každém případě nedodržení povinností uvedených v odstavci 1 a informuje ji o důvodech tohoto nedodržení.
5. Provozovatelé přepravní soustavy co nejdříve a nejpozději 3. prosince 2013 umožní permanentní obousměrnou kapacitu ve všech přeshraničních propojeních mezi členskými státy, kromě případů, kdy:
a)
se jedná o připojení k těžebním zařízením, zařízením na zkapalněný zemní plyn (LNG) či distribučním soustavám nebo
b)
byla udělena výjimka podle článku 7.
Do 3. prosince 2013 přizpůsobí provozovatelé přepravních soustav fungování jejich částí nebo soustav jako celku, aby byl v místě přeshraničních propojení možný fyzický tok plynu oběma směry.
6. Pokud v místě určitého přeshraničního propojení již existuje obousměrná kapacita nebo se právě buduje, je povinnost uvedená v prvním pododstavci odstavce 5 považována v místě tohoto propojení za splněnou, ledaže jeden nebo více členských států požadují z důvodu zabezpečení dodávek plynu rozšíření kapacity. Pokud je vznesen požadavek na rozšíření kapacity, použije se postup stanovený v článku 7.
7. Členské státy, nebo pokud tak členský stát stanoví, příslušný orgán zajistí, že jako první krok je vždy transparentním, podrobným a nediskriminačním způsobem prozkoumán trh, aby se zjistilo, zda trh vyžaduje investice do infrastruktury, které jsou nutné ke splnění povinností stanovených v odstavcích 1 a 5.
8. Národní regulační orgány zohlední účelně vynaložené náklady na splnění povinností stanovených v odstavci 1 a náklady na umožnění permanentní obousměrné kapacity tím, že poskytnou přiměřené pobídky při stanovování nebo schvalování sazeb nebo metodik v souladu s čl. 41 odst. 8 směrnice 2009/73/ES a článkem 13 nařízení (ES) č. 715/2009. Pokud trh nevyžaduje investice k umožnění obousměrné kapacity nebo vzniknou-li touto investicí náklady ve více než jednom členském státě anebo v jednom členském státě tak, že prospěch z nich má jeden nebo několik dalších členských států, rozhodnou o rozložení nákladů společně národní regulační orgány všech dotčených členských států, a to před přijetím jakéhokoli rozhodnutí o dané investici. Při rozhodování o rozložení nákladů se přihlíží zejména k tomu, jakým způsobem se investice do infrastruktury podílejí na větší bezpečnosti dodávek plynu do příslušných členských států. Použije se čl. 8 odst. 1 nařízení (ES) č. 713/2009.
9. Příslušný orgán zajistí, aby jakákoli nová přepravní infrastruktura přispívala k zajištění bezpečnosti dodávek plynu na základě rozvoje důkladně propojené sítě, případně včetně dostatečného počtu hraničních vstupních a výstupních bodů, a to v závislosti na požadavcích trhu a zjištěných rizicích. Příslušný orgán podle potřeby v posouzení rizik uvede, kde se vyskytují problematická místa a zda jsou vstupní kapacity a infrastruktury jednotlivých členských států, zejména přepravní soustavy, schopny přizpůsobit průtok plynu v daném státě scénáři narušení jediné největší plynárenské infrastruktury, z kterého se vycházelo při posuzování rizik.
10. Lucembursko, Slovinsko a Švédsko nejsou výjimečně povinny splnit povinnosti uvedené v odstavci 1 tohoto článku při zajištění dodávky plynu chráněným zákazníkům podle článku 8, ale usilují o jejich splnění. Tato výjimka platí, pokud:
a)
v případě Lucemburska má tento členský stát alespoň dvě propojení s jinými členskými státy, alespoň dva různé zdroje dodávek plynu a žádné zařízení na skladování plynu ani zařízení na LNG na svém území;
b)
v případě Slovinska má tento členský stát alespoň dvě propojení s jinými členskými státy, alespoň dva různé zdroje dodávek plynu a žádné zařízení na skladování plynu ani zařízení na LNG na svém území;
c)
v případě Švédska tento členský stát nepřepravuje na svém území plyn do jiného členského státu a jeho vlastní roční hrubá spotřeba plynu nedosahuje 2 milionů tun ropného ekvivalentu a představuje méně než 5 % celkové primární spotřeby energie.
Tyto tři členské státy zajistí transparentním, podrobným a nediskriminačním způsobem pravidelné hodnocení trhu z hlediska investic do infrastruktury a výsledky tohoto hodnocení zveřejní.
Členské státy uvedené v prvním pododstavci informují Komisi o veškerých změnách podmínek uvedených ve zmíněném pododstavci. Výjimka stanovená v prvním pododstavci pozbývá platnosti, jestliže alespoň jedna z těchto podmínek již není splněna.
Každý z členských států uvedených v prvním pododstavci předá Komisi do 3. prosince 2018 zprávu, v níž bude popsána situace z hlediska příslušných podmínek uvedených ve zmíněném pododstavci a možnosti splnění povinností stanovených v odstavci 1, a to s přihlédnutím k hospodářským důsledkům splnění standardu pro infrastrukturu, výsledkům hodnocení trhu a vývoje trhu s plynem a projektům plynárenské infrastruktury v daném regionu. Na základě této zprávy, a pokud jsou i nadále splněny příslušné podmínky uvedené v prvním pododstavci tohoto odstavce, může Komise rozhodnout, že výjimka stanovená v prvním pododstavci může platit po dobu dalších čtyř let. V případě kladného rozhodnutí se postup stanovený v tomto pododstavci opakuje každé čtyři roky.
Článek 7
Postup pro umožnění obousměrné kapacity či pro žádost o udělení výjimky
1. Pro každé přeshraniční propojení mezi členskými státy kromě členských států, na něž se vztahuje výjimka podle čl. 6 odst. 5 písm. a), a kromě případů, kdy obousměrná kapacita již existuje nebo se právě buduje a kdy ani jeden členský stát nepožádal z důvodu bezpečnosti dodávek plynu o rozšíření kapacity, musí provozovatelé přepravních soustav po konzultaci se všemi dalšími dotčenými provozovateli přepravních soustav do 3. března 2012 předložit svým členským státům,nebo pokud tak členské státy stanoví, jejich příslušným orgánům nebo regulačním orgánům (v tomto článku společně jen „dotčené orgány“):
a)
návrh na vybudování obousměrné kapacity co do zpětného toku plynu (dále jen „kapacita zpětného toku“) nebo
b)
žádost o udělení výjimky z povinnosti umožnit obousměrnou kapacitu.
2. Návrh na vybudování kapacity zpětného toku nebo žádost o udělení výjimky podle odstavce 1 se musí zakládat na hodnocení požadavků trhu, prognózách ohledně poptávky a nabídky, technické proveditelnosti, nákladech na vybudování kapacity zpětného toku, včetně následného zvýšení kapacity přepravní soustavy, a na přínosu pro zajištění bezpečnosti dodávky plynu, přičemž. tam, kde je to vhodné, přihlížejí k tomu nakolik může kapacita zpětného toku spolu s dalšími možnými opatřeními přispět ke splnění standardu pro infrastrukturu stanoveného v článku 6 členskými státy, které mají prospěch z kapacity zpětného toku.
3. Dotčený orgán, kterému je předložen návrh nebo žádost o udělení výjimky, neprodleně vyrozumí dotčené orgány jiných členských států, které by podle posouzení rizik mohly mít prospěch z kapacity zpětného toku, a Komisi o daném návrhu nebo žádosti. Uvedený orgán poskytne dotčeným orgánům a Komisi možnost vydat do čtyř měsíců od tohoto vyrozumění stanovisko.
4. Na základě kritérií uvedených v odstavci 2 a posouzení rizik provedené v souladu s článkem 9, dotčený orgán do dvou měsíců od konce období uvedeného v odstavci 3 tohoto článku co nejvíce přihlédne ke stanoviskům obdrženým podle odstavce 3 tohoto článku a k hlediskům, které nejsou čistě ekonomické povahy, jako je zajištění bezpečnosti dodávek plynu a přispění k vnitřnímu trhu s plynem, a:
a)
udělí výjimku, pokud by kapacita zpětného toku nevedla k podstatně větší bezpečnosti dodávek plynu v žádném členském státě či regionu nebo pokud by byly investiční náklady podstatně vyšší než předpokládaný prospěch pro bezpečnost dodávek plynu, nebo
b)
přijme návrh na vybudování kapacity zpětného toku, nebo
c)
požádá provozovatele přepravní soustavy, aby svůj návrh přepracoval.
Dotčený orgán oznámí své rozhodnutí Komisi co nejdříve spolu s veškerými příslušnými informacemi o důvodech tohoto rozhodnutí, včetně stanovisek obdržených podle odstavce 3 tohoto článku. Dotčené orgány se vynasnaží zajistit, aby si rozhodnutí, která se týkají stejných propojení nebo propojených plynovodů a která na sobě vzájemně závisejí, vzájemně neodporovala.
5. Komise může do dvou měsíců od obdržení tohoto oznámení a v případě rozporu mezi rozhodnutím dotčeného orgánu a stanovisky jiných dotčených orgánů, kterých se to týká, požádat dotčený orgán o změnu rozhodnutí. Pokud si Komise vyžádá doplňující informace, může být tato lhůta prodloužena o jeden měsíc. Veškeré návrhy Komise, které požadují změnu rozhodnutí dotčeného orgánu, se musí zakládat na prvcích a kritériích uvedených v odstavci 2 a odst. 4 prvním pododstavci písm. a) a přihlížet k důvodům, z nichž vychází rozhodnutí dotčeného orgánu. Dotčený orgán žádosti vyhoví tím, že ve lhůtě čtyř týdnů své rozhodnutí změní. Pokud se Komise v uvedené dvouměsíční lhůtě nevyjádří, má se za to, že vůči rozhodnutí dotyčného orgánu nemá námitky.
6. Vyplývá-li z výsledků posouzení rizik provedené podle článku 9, že je nutná další kapacita zpětného toku, opakuje se na žádost provozovatele přepravní soustavy, dotčeného orgánu nebo Komise postup stanovený v odstavcích 1 až 5 tohoto článku.
7. Komise a dotčený orgán vždy zachovávají důvěrnost obchodně citlivých informací.
Článek 8
Standard pro dodávky
1. Příslušný orgán uloží plynárenským podnikům, které určí, povinnost přijmout opatření pro zajištění dodávek plynu chráněným zákazníkům členského státu v těchto případech:
a)
při mimořádných teplotních hodnotách v průběhu sedmidenního období poptávkových špiček, ke kterým dochází statisticky jednou za dvacet let;
b)
v období výjimečně vysoké poptávky po plynu v délce nejméně 30 dní, ke kterým dochází statisticky jednou za dvacet let, a
c)
v období v délce nejméně 30 dní v případě narušení jediné největší plynárenské infrastruktury za průměrných zimních podmínek.
Příslušný orgán určí plynárenské podniky uvedené v prvním pododstavci do 3. června 2012.
2. Standard pro zvýšené dodávky plynu nad 30 dní pro období uvedená v odst. 1 písm. b) a c) nebo jakékoli další povinnosti stanovené z důvodu zabezpečení dodávek plynu vycházejí z posouzení rizik uvedeného v článku 9, jsou předmětem plánu preventivních opatření a:
a)
musí být v souladu s čl. 3 odst. 6;
b)
nesmějí vést k nepřiměřenému narušení hospodářské soutěže ani poškozovat fungování vnitřního trhu s plynem;
c)
nesmějí mít nepříznivý vliv na schopnost kteréhokoli členského státu zásobovat v případě stavu nouze na vnitrostátní úrovni, na úrovni Unie nebo na regionální úrovni anebo své chráněné zákazníky podle tohoto článku a
d)
musí splňovat kritéria stanovená v čl. 11 odst. 5 v případě stavu nouze na úrovni Unie nebo na regionální úrovni.
Příslušný orgán v plánu preventivních opatření a plánu pro stav nouze v duchu solidarity stanoví, jak by bylo možné v případě stavu nouze na úrovni Unie nebo na regionální úrovni dočasně snížit zvýšený standard pro dodávky plynu nebo omezit další povinnosti uložené plynárenským podnikům.
3. Po obdobích, která příslušný orgán stanoví v souladu s odstavci 1 a 2, nebo za nepříznivějších podmínek, než jaké jsou uvedeny v odstavci 1, se příslušný orgán a plynárenské podniky vynasnaží v co nejvyšší míře zachovat dodávky plynu, zejména chráněným zákazníkům.
4. Povinnosti uložené plynárenským podnikům ke splnění standardu pro dodávky podle tohoto článku nesmějí být diskriminující ani představovat pro tyto podniky neúměrnou zátěž.
5. Plynárenské podniky mohou případně tyto povinnosti splnit na regionální úrovni nebo na úrovni Unie. Příslušný orgán nepožaduje splnění standardů uvedených v tomto článku pouze na základě infrastruktury umístěné v jeho územní působnosti.
6. Příslušný orgán zajistí, aby podmínky pro dodávky chráněným zákazníkům byly stanoveny, aniž by bylo dotčeno řádné fungování vnitřního trhu s plynem a za cenu zohledňující tržní hodnotu těchto dodávek.
Článek 9
Posouzení rizik
1. Každý příslušný orgán do 3. prosince 2011 plně posoudí na základě následujících společných prvků rizika ovlivňující bezpečnost dodávek plynu ve svém členském státě:
a)
uplatněním standardů uvedených v článcích 6 a 8, které ukazují výpočet vzorce N-1, použité předpoklady, včetně předpokladů pro výpočet vzorce N-1 na regionální úrovni, a údaje nutné pro tento výpočet;
b)
zvážením všech významných vnitrostátních a regionálních okolností, zejména velikosti trhu, konfigurace soustavy, skutečných toků plynu, včetně odtoku plynu z daného členského státu, kapacity fyzického toku plynu oběma směry, včetně možné budoucí nutnosti zvýšení kapacity přepravní soustavy, přítomnosti těžby a skladování a úlohy plynu ve skladbě zdrojů energie, zejména s ohledem na dálkové vytápění a výrobu elektřiny a na fungování průmyslových odvětví, a hledisek bezpečnosti dodávek a kvality plynu;
c)
simulací různých scénářů výjimečně vysoké poptávky po plynu a narušení dodávek, jako například poruchy hlavních přepravních infrastruktur, zásobníků nebo terminálů LNG a narušení dodávek od dodavatelů ze třetích zemí, s přihlédnutím k jejich výskytu v minulosti a pravděpodobnosti, ročnímu období, četnosti a době trvání jejich výskytu, případným geopolitickým rizikům, jakož i hodnocením pravděpodobných důsledků těchto scénářů;
d)
určením interakce a korelace rizik s ostatními členskými státy, mimo jiné otázky propojení, přeshraničních dodávek, přeshraničního přístupu ke skladovacím zařízením a obousměrné kapacity;
e)
přihlédnutím k maximální propojovací kapacitě všech hraničních vstupních a výstupních bodů.
2. V případě použití čl. 4 odst. 3 vypracují dotčené příslušné orgány společné posouzení rizik také na regionální úrovni.
3. Plynárenské podniky, průmysloví odběratelé plynu, příslušné organizace zastupující zájmy domácností a průmyslových odběratelů plynu, členské státy a národní regulační orgán není-li příslušným orgánem, spolupracují s příslušným orgánem a poskytují mu na požádání veškeré nezbytné informace pro posouzení rizik.
4. Posouzení rizik se poprvé aktualizuje nejpozději 18 měsíců po přijetí plánů preventivních opatření a plánů pro stav nouze uvedených v článku 4, a poté každé dva roky před 30. zářím daného roku, pokud okolnosti nevyžadují jeho častější aktualizaci. Posouzení rizik přihlíží k pokroku, jehož bylo dosaženo v oblasti investic nutných z hlediska splnění standardu pro infrastruktury uvedeného v článku 6, a k obtížím, s nimiž se jednotlivé členské státy setkaly při zavádění nových alternativních řešení.
5. Posouzení rizik, včetně jeho aktualizovaných verzí, se neprodleně poskytne Komisi.
Článek 10
Plán pro stav nouze a krizové úrovně
1. Plány pro stav nouze a společné plány pro stav nouze:
a)
vycházejí z krizových úrovní vymezených v odstavci 3;
b)
vymezují úlohu a povinnosti plynárenských podniků a průmyslových odběratelů plynu, včetně důležitých výrobců elektřiny, s přihlédnutím k tomu, do jaké míry jsou ovlivněny případným narušením dodávek plynu, a jejich interakci s příslušnými orgány a případně i s národními regulačními orgány na každé z krizových úrovní definovaných v odstavci 3;
c)
vymezují úlohu a povinnosti příslušných orgánů a dalších subjektů, které byly pověřeny úkoly podle čl. 2 bodu 2, na každé z krizových úrovní vymezených v odstavci 3 tohoto článku;
d)
zajišťují, aby měly plynárenské podniky a průmysloví odběratelé dostatečnou možnost reagovat na každé z krizových úrovní;
e)
stanoví, pokud je to vhodné, opatření a kroky, které je třeba přijmout s cílem zmírnit možný dopad narušení dodávek plynu na dálkové vytápění a na dodávky elektřiny vyráběné z plynu;
f)
stanoví podrobné postupy a opatření, kterými je nutno se řídit na každé krizové úrovni, včetně odpovídajících systémů týkajících se informačních toků;
g)
určí krizového manažera nebo skupinu a vymezí jeho úlohu;
h)
stanoví podíl tržních opatření, zejména opatření uvedených v příloze II na řešení situace na úrovni výstrahy a zmírňování situace ve stavu nouze;
i)
stanoví podíl jiných než tržních opatření, zejména opatření uvedených v příloze III, která se plánují nebo mají být provedena ve stavu nouze, a posoudí, v jaké míře je použití těchto jiných než tržních opatření zapotřebí k řešení krize, posoudí jejich účinky a vymezí postupy pro jejich provádění, přičemž zohledňují, že jiná než tržní opatření se mají použít, pouze pokud samotná tržní opatření již nemohou zajistit dodávky plynu především chráněným zákazníkům;
j)
obsahují popis použitých mechanismů pro spolupráci s ostatními členskými státy na všech krizových úrovních;
k)
upřesňují zpravodajské povinnosti, které jsou plynárenským podnikům uloženy na úrovni výstrahy a ve stavu nouze;
l)
stanoví seznam předem vymezených opatření pro poskytnutí plynu v případě stavu nouze, včetně obchodních dohod mezi stranami zapojenými do těchto opatření, a případně mechanismů kompenzace pro plynárenské podniky, s řádným ohledem na důvěrnost citlivých údajů. Tato opatření mohou zahrnovat přeshraniční dohody mezi členskými státy nebo plynárenskými podniky.
2. Nevyžadují-li okolnosti častější aktualizace, jsou národní plán pro stav nouze a společný plán pro stav nouze aktualizovány každé dva roky a musejí odrážet aktualizované posouzení rizik. Před přijetím aktualizovaných plánů probíhají konzultace mezi příslušnými orgány podle čl. 4 odst. 2.
3. Třemi hlavními krizovými úrovněmi jsou:
a)
úroveň včasného varování (včasné varování): pokud existují konkrétní, závažné a spolehlivé informace, že může dojít k situaci, která pravděpodobně povede k podstatnému zhoršení situace v oblasti dodávek plynu a k vyhlášení úrovně výstrahy či stavu nouze; úroveň včasného varování může být spuštěna mechanismem včasného varování;
b)
úroveň výstrahy (výstraha): pokud dojde k narušení dodávek nebo vznikne výjimečně vysoká poptávka po plynu, která vede k podstatnému zhoršení situace v oblasti dodávek plynu, ale trh je stále schopen se vypořádat s tímto narušením dodávek nebo zvýšenou poptávkou, aniž by bylo potřeba přijmout jiná než tržní opatření;
c)
úroveň stavu nouze (stav nouze): v případě výjimečně vysoké poptávky po plynu, závažného narušení jeho dodávek nebo jiného podstatného zhoršení situace v oblasti dodávek plynu a v případě, že byla uplatněna veškerá vhodná tržní opatření, avšak dodávky plynu nepostačují k tomu, aby pokryly zbývající poptávku po plynu, takže je nutné dodatečně přistoupit k jiným než tržním opatřením přijatým zejména s cílem zajistit dodávky plynu chráněným zákazníkům podle článku 8.
4. Národní plány pro stav nouze a společné plány pro stav nouze zajistí, aby byl v případě stavu nouze zachován v souladu s nařízením (ES) č. 715/2009 přeshraniční přístup k infrastruktuře, pokud je to technicky možné a bezpečné. Plány musí být v souladu s čl. 3 odst. 6 tohoto nařízení a nesmějí zavádět žádné opatření, které by nepřiměřeně omezovalo přeshraniční tok plynu.
5. Pokud příslušný orgán vyhlásí kteroukoli z krizových úrovní uvedených v odstavci 3, okamžitě uvědomí Komisi a poskytne jí veškeré nezbytné informace, zejména informace o opatřeních, která hodlá přijmout. V případě stavu nouze, který může vést k žádosti o pomoc od Unie a jejích členských států, to příslušný orgán dotyčného členského státu neprodleně oznámí Monitorovacímu a informačnímu středisku civilní ochrany Komise.
6. Pokud příslušný orgán vyhlásí stav nouze, musí se řídit předem vymezenými opatřeními podle plánu pro stav nouze a okamžitě Komisi informovat zejména o opatřeních, která hodlá uskutečnit podle odstavce 1. V řádně odůvodněných mimořádných případech však může příslušný orgán přijímat opatření, která se od plánu pro stav nouze odchylují. Příslušný orgán okamžitě informuje Komisi o veškerých takových opatřeních a odůvodní je.
7. Členské státy a zejména příslušné orgány zajistí, aby:
a)
nebyla zavedena žádná opatření, která by mohla kdykoli nepřiměřeně omezovat tok plynu na vnitřním trhu;
b)
nebyla zavedena žádá opatření, která by mohla závažným způsobem ohrozit situaci v oblasti dodávek plynu v jiném členském státě, a
c)
byl v souladu s nařízením (ES) č. 715/2009 zachován přeshraniční přístup k infrastruktuře, pokud je to technicky možné a bezpečné, v souladu s plánem pro stav nouze.
8. Komise co nejdříve a nejpozději do pěti dnů od obdržení informací od příslušného orgánu uvedeného v odstavci 5 ověří, zda je vyhlášení stavu nouze oprávněné podle odst. 3 písm. c) a zda se přijatá opatření co nepřesněji řídí kroky stanovenými v plánu pro stav nouze, nepředstavují pro plynárenské podniky neúměrnou zátěž a jsou v souladu s odstavcem 7. Komise může na žádost příslušného orgánu, plynárenských podniků nebo z vlastního podnětu požádat příslušný orgán, aby změnil opatření, která jsou v rozporu s podmínkami stanovenými v odstavci 7 a v první větě tohoto odstavce. Komise může rovněž příslušný orgán požádat, aby odvolal vyhlášení stavu nouze, pokud podle Komise není podle odst. 3 písm. c) oprávněné nebo již přestalo být oprávněné.
Příslušný orgán změní svá opatření do tří dnů od oznámení žádosti Komise a oznámí to Komisi, nebo Komisi uvede důvody, proč s žádostí nesouhlasí. V tomto případě může Komise do tří dnů svou žádost změnit nebo ji vzít zpět anebo svolat schůzku s dotčeným příslušným orgánem nebo případně příslušnými orgány, a pokud to považuje za nutné, i s Koordinační skupinou pro otázky plynu, aby s nimi záležitost projednala. Komise svou žádost o změnu příslušných opatření podrobně odůvodní. Příslušný orgán ke stanovisku Komise náležitě přihlédne. Pokud se konečné rozhodnutí příslušného orgánu liší od stanoviska Komise, příslušný orgán své rozhodnutí odůvodní.
Článek 11
Reakce na stav nouze na úrovni Unie a na regionální úrovni
1. Komise může na žádost příslušného orgánu, který vyhlásil stav nouze, a na základě ověření podle čl. 10 odst. 8 vyhlásit stav nouze na úrovni Unie nebo na regionální úrovni pro zvláště postižený zeměpisný region. Na žádost nejméně dvou příslušných orgánů, které vyhlásily stav nouze, a na základě ověření podle čl. 10 odst. 8, a pokud důvody pro tento stav nouze spolu souvisejí, Komise vyhlásí podle potřeby stav nouze na úrovni Unie nebo na regionální úrovni. Ve všech případech zjistí Komise za použití nejvhodnějších prostředků komunikace pro danou situaci názory ostatních příslušných orgánů a náležitě zohlední všechny relevantní informace, které od nich získá. Když Komise usoudí, že důvody pro stav nouze na úrovni Unie nebo na regionální úrovni již neopodstatňují vyhlášení stavu nouze, vyhlásí konec stavu nouze na úrovni Unie nebo na regionální úrovni. Ve všech případech Komise uvede důvody svého rozhodnutí a uvědomí o něm Radu.
2. Komise svolá Koordinační skupinu pro otázky plynu, jakmile vyhlásí stav nouze na úrovni Unie nebo na regionální úrovni. Během takového stavu nouze může Komise na žádost nejméně tří členských států omezit účast v Koordinační skupině pro otázky plynu na celé schůzce nebo její části na zástupce členských států a příslušné orgány.
3. V případě stavu nouze na úrovni Unie nebo na regionální úrovni, jak je uvedeno v odstavci 1, Komise koordinuje opatření příslušných orgánů a plně zohlední relevantní informace Koordinační skupiny pro otázky plynu a výsledky konzultací s ní. Komise zejména
a)
zajistí výměnu informací;
b)
zajistí konzistentnost a účinnost opatření na úrovni členského státu a regionu ve vztahu k Unii;
c)
koordinuje opatření vůči třetím zemím.
4. Komise může svolat skupinu pro krizové řízení složenou z krizových manažerů členských států, jichž se stav nouze týká uvedených v čl. 10 odst. 1 písm. g). Komise může po dohodě s krizovými manažery přizvat k účasti další zúčastněné subjekty. Komise zajistí, aby Koordinační skupina pro otázky plynu byla o činnosti skupiny pro krizové řízení pravidelně informována.
5. Členské státy a zejména příslušné orgány zajistí, aby:
a)
nebyla zavedena žádná opatření, která by mohla kdykoli nepřiměřeně omezovat tok plynu na vnitřním trhu, zejména tok plynu na postižené trhy;
b)
nebyla zavedena žádná opatření, která by mohla závažným způsobem ohrozit situaci v oblasti dodávek plynu v jiném členském státě; a
c)
byl v souladu s nařízením (ES) č. 715/2009 zachován přeshraniční přístup k infrastruktuře, pokud je to technicky možné a bezpečné, v souladu s plánem pro stav nouze.
6. Pokud Komise na žádost příslušného orgánu nebo plynárenského podniku nebo z vlastního podnětu shledá, že v rámci stavu nouze na úrovni Unie nebo na regionální úrovni je opatření učiněné členským státem nebo příslušným orgánem nebo chování plynárenského podniku v rozporu s odstavcem 5, požádá daný členský stát nebo příslušný orgán, aby své opatření změnil nebo aby učinil opatření, která zajistí soulad s odstavcem 5, a svou žádost odůvodní. Náležitá pozornost musí být věnována nutnosti zajistit nepřetržitý bezpečný provoz plynárenské soustavy.
Členský stát nebo příslušný orgán změní své opatření do tří dnů od oznámení žádosti Komise a oznámí to Komisi, nebo Komisi uvede důvody, proč s žádostí nesouhlasí. V tom případě může Komise svou žádost do tří dnů změnit nebo vzít zpět anebo svolat schůzku s členským státem nebo příslušným orgánem, a pokud to považuje za nutné, i s Koordinační skupinou pro otázky plynu, aby s nimi záležitost projednala. Komise svou žádost o jakoukoli změnu opatření podrobně odůvodní. Členský stát a příslušný orgán ke stanovisku Komise náležitě přihlédnou. Pokud se konečné rozhodnutí příslušného orgánu nebo členského státu liší od stanoviska Komise, příslušný orgán nebo členský stát své rozhodnutí odůvodní.
7. Komise po konzultaci s Koordinační skupinou pro otázky plynu vytvoří stálý rezervní seznam pro monitorovací pracovní skupinu složenou z odborníků z odvětví a zástupců Komise. V případě potřeby může tato monitorovací pracovní skupina zahájit činnost mimo Unii a ve spolupráci s dodavatelskými a tranzitními třetími zeměmi sledovat toky plynu do Unie a podávat o nich zprávy.
8. Příslušný orgán poskytne Monitorovacímu a informačnímu středisku civilní ochrany Komise informace o případné potřebě pomoci. Monitorovací a informační středisko civilní ochrany posoudí celkovou situaci a poskytne poradenství ohledně pomoci, která by měla být poskytnuta nejvíce postiženým členským státům a případně i třetím zemím.
Článek 12
Koordinační skupina pro otázky plynu
1. Zřizuje se Koordinační skupina pro otázky plynu s cílem usnadnit koordinaci opatření v oblasti zabezpečení dodávek plynu. Skupina se skládá ze zástupců členských států, zejména jejich příslušných orgánů, a agentury, sítě ENTSO pro zemní plyn a subjektů zastupujících dotyčné odvětví a ze zástupců relevantních odběratelů. Komise po konzultaci s členskými státy rozhodne o složení skupiny tak, aby byla zaručena její plná reprezentativnost. Skupině předsedá Komise. Skupina přijme svůj jednací řád.
2. V souladu s tímto nařízením je Koordinační skupina pro otázky plynu konzultována a poskytuje Komisi pomoc v oblasti:
a)
bezpečnosti dodávek plynu, a to kdykoli a zvláště za stavu nouze;
b)
všech informací, které mají význam pro dodávky plynu na úrovni celostátní, regionální a úrovni Unie;
c)
osvědčených postupů a možných pokynů pro všechny dotčené subjekty;
d)
úrovně zabezpečení dodávek, srovnávacích kritérií a metodik posuzování;
e)
celostátních, regionálních a unijních scénářů a testování úrovní připravenosti;
f)
posouzení plánů preventivních opatření a plánů pro stav nouze a provádění opatření v nich stanovených;
g)
koordinace opatření pro řešení stavu nouze v rámci Unie, se třetími zeměmi, které jsou stranami Smlouvy o energetickém společenství, a s jinými třetími zeměmi;
h)
pomoci, kterou potřebují nejvíce postižené členské státy.
3. Komise svolává Koordinační skupinu pro otázky plynu pravidelně a sděluje jí informace, které obdržela od příslušných orgánů, přičemž zachová důvěrnost obchodně citlivých informací.
Článek 13
Výměna informací
1. Mají-li členské státy v současnosti povinnosti veřejné služby, které se týkají zajištění bezpečnosti dodávek plynu, zveřejní je do 3. ledna 2011. Všechny následné aktualizace nebo další povinnosti veřejné služby, které se týkají zajištění bezpečnosti dodávek plynu, se rovněž zveřejní, jakmile je členské státy přijmou.
2. Během stavu nouze zpřístupní dotyčné plynárenské podniky příslušnému orgánu každodenně zejména tyto informace:
a)
denní poptávku po plynu a prognózy nabídky na další tři dny;
b)
tok plynu za den ve všech hraničních vstupních a výstupních bodech, jakož i ve všech místech připojení zařízení na těžbu, zásobníku či terminálu LNG k síti, vyjádřený v milionech m3/den;
c)
období, vyjádřené počtem dnů, po které se předpokládá, že lze zajistit dodávky plynu chráněným zákazníkům.
3. Komise je v případě stavu nouze na úrovni Unie nebo na regionální úrovni oprávněna požádat příslušný orgán, aby jí neprodleně poskytl přinejmenším:
a)
informace stanovené v odstavci 2;
b)
informace o plánovaných opatřeních, která se mají uskutečnit, a opatřeních, která již provedl příslušný orgán s cílem zmírnit stav nouze, jakož i informace o jejich účinnosti;
c)
podané žádosti o dodatečná opatření, která mají uskutečnit další příslušné orgány;
d)
opatření provedená na žádost jiných příslušných orgánů.
4. Příslušné orgány a Komise zachovávají důvěrnost obchodně citlivých informací.
5. Po skončení stavu nouze příslušný orgán co nejdříve a nejpozději šest týdnů po odvolání stavu nouze poskytne Komisi podrobné posouzení stavu nouze a účinnosti provedených opatření, včetně posouzení hospodářského dopadu stavu nouze, dopadu na odvětví elektroenergetiky a pomoci poskytnuté Unii a jejím členským státům nebo obdržené od Unie a jejích členských států. Toto posouzení se zpřístupní Koordinační skupině pro otázky plynu a zohlední se v aktualizacích plánů preventivních opatření a plánů pro stav nouze.
Komise provede analýzu hodnocení příslušných orgánů a její výsledky předloží v souhrnné podobě členským státům, Evropskému parlamentu a Koordinační skupině pro otázky plynu.
6. Aby mohla Komise posoudit situaci v oblasti zabezpečení dodávek na úrovni Unie:
a)
členské státy jí do 3. prosince 2011 sdělí stávající mezivládní dohody uzavřené se třetími zeměmi, které mají dopad na rozvoj plynárenských infrastruktur a dodávek plynu. Pokud členské státy uzavírají nové mezivládní dohody, která mají takový dopad, uvědomí o nich Komisi;
b)
v případě stávajících smluv do 3. prosince 2011 a dále v případě nových smluv nebo změny stávajících smluv plynárenské podniky oznámí dotčeným příslušným orgánům tyto podrobné údaje ke smlouvám uzavřeným s dodavateli ze třetích zemí na dobu delší než jeden rok:
i)
dobu trvání smlouvy,
ii)
celkové smluvní objemy, v ročním vyjádření a v průměrném objemu za měsíc,
iii)
smluvně dohodnuté nejvyšší denní objemy pro případ vyhlášení výstrahy nebo stavu nouze,
iv)
smluvená místa dodávek.
Příslušný orgán oznámí tyto údaje v souhrnné podobě Komisi. V případě uzavření nových smluv nebo změn stávajících smluv by měl být celý soubor údajů pravidelně znovu oznámen v souhrnné podobě. Příslušný orgán a Komise zajistí zachování důvěrnosti těchto informací.
Článek 14
Sledování ze strany Komise
Komise nepřetržitě sleduje opatření týkající se bezpečnosti dodávek plynu a podává o nich zprávy, a to zejména prostřednictvím každoročního hodnocení zpráv uvedených v článku 5 směrnice 2009/73/ES a informací o uplatňování článku 11 a čl. 52 odst. 1 uvedené směrnice a po zpřístupnění i informací poskytovaných v posouzeních rizik a v plánech preventivních opatření a plánech pro stav nouze vytvořených podle tohoto nařízení.
Komise do 3. prosince 2014 na základě zprávy uvedené v čl. 4 odst. 6 a po konzultaci s Koordinační skupinou pro otázky plynu:
a)
vypracuje závěry týkající se možných prostředků ke zlepšení zajištění bezpečnosti dodávek plynu na úrovni Unie, vyhodnotí možnost provedení posouzení rizik a vypracování plánů preventivních opatření a plánů pro stav nouze na úrovni Unie a podá Evropskému parlamentu a Radě zprávu o uplatňování tohoto nařízení, včetně pokroku učiněného v oblasti propojenosti trhu, a
b)
podá Evropskému parlamentu a Radě zprávu o celkové konzistentnosti plánů preventivních opatření a plánů pro stav nouze členských států a o tom, jak přispívají k solidaritě a připravenosti z pohledu Unie.
Zpráva podle potřeby obsahuje doporučení na zdokonalení tohoto nařízení.
Článek 15
Zrušení
Aniž jsou dotčeny závazky členských států týkající se lhůt pro provedení a použitelnost směrnice 2004/67/ES, zrušuje se uvedená směrnice s účinkem ke dni 2. prosince 2010, s výjimkou čl. 4 odst. 1 a 2, které se uplatňují do doby, než příslušný členský stát definuje chráněné zákazníky podle čl. 2 odst. 1 tohoto nařízení a určí plynárenské podniky podle č. 8 odst. 1 tohoto nařízení.
Bez ohledu na první pododstavec tohoto článku pozbývá čl. 4 odst. 1 a 2 směrnice 2004/67/ES platnosti dnem 3. června 2012.
Článek 16
Odchylka
Toto nařízení se nevztahuje na Maltu a na Kypr do té doby, dokud nebude na jejich území dodáván plyn. Pro Maltu a Kypr se lhůty stanovené v čl. 2 druhém pododstavci bodě 1, čl. 3 odst. 2, čl. 4 odst. 2 a 5, čl. 6 odst. 1 a 5, čl. 8 odst. 1, čl. 9 odst. 1 a čl. 13 odst. 6 písm. a) a b) použijí takto:
a)
v případě čl. 2 druhého pododstavce bodu 1, čl. 3 odst. 2, čl. 9 odst. 1 a čl. 13 odst. 6 písm. a) a b): 12 měsíců;
b)
v případě čl. 4 odst. 2 a čl. 8 odst. 1: 18 měsíců;
c)
v případě čl. 4 odst. 5: 24 měsíců;
d)
v případě čl. 6 odst. 5: 36 měsíců;
e)
v případě čl. 6 odst. 1: 48 měsíců
ode dne, kdy bude na jejich území poprvé dodán plyn.
Článek 17
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Ustanovení čl. 6 odst. 8, čl. 10 odst. 4 první věty a odst. 7 písm. c) a čl. 11 odst. 5 písm. c) se použijí ode dne 3. března 2011.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Ve Štrasburku dne 20. října 2010.
REGULATION (EU) No 994/2010 OF THE EUROPEAN PARLIAMENT AND OF THE COUNCIL
of 20 October 2010
concerning measures to safeguard security of gas supply and repealing Council Directive 2004/67/EC
(Text with EEA relevance)
THE EUROPEAN PARLIAMENT AND THE COUNCIL OF THE EUROPEAN UNION,
Having regard to the Treaty on the Functioning of the European Union, and in particular Article 194(2) thereof,
Having regard to the proposal from the European Commission,
Having regard to the opinion of the European Economic and Social Committee (1),
Having consulted the Committee of the Regions,
Acting in accordance with the ordinary legislative procedure (2),
Whereas:
(1)
Natural gas (gas) is an essential component in the energy supply of the European Union, constituting one quarter of primary energy supply and contributing mainly to electricity generation, heating, feedstock for industry and fuel for transportation.
(2)
Gas consumption in Europe has increased rapidly during the last 10 years. With decreasing domestic production, gas imports have increased even more rapidly, thus creating a higher import dependence and the need to address security of gas supply aspects. In addition, some Member States find themselves on a gas island as a result of an absence of infrastructure connections with the rest of the Union.
(3)
Given the importance of gas in the energy mix of the Union, this Regulation aims at demonstrating to gas customers that all the necessary measures are being taken to ensure their continuous supply, particularly in case of difficult climatic conditions and in the event of disruption. It is recognised that these objectives should be achieved through the most cost-efficient measures in order not to affect the relative competitiveness of this fuel compared to other fuels.
(4)
Council Directive 2004/67/EC (3) established for the first time a legal framework at Community level to safeguard security of gas supply and to contribute to the proper functioning of the internal gas market in the case of supply disruptions. It established the Gas Coordination Group which has been useful to exchange information and define common actions between Member States, the Commission, the gas industry and consumers. The Network of Energy Security Correspondents endorsed by the European Council in December 2006 has improved the capacity to collect information and has provided early warning of potential threats to the security of energy supply. The new internal energy market legislation adopted by the European Parliament and the Council in July 2009 constitutes an important step to complete the internal energy market and has an explicit objective to enhance the Union’s security of energy supply.
(5)
However, under the current measures regarding the security of gas supply that have been taken at Union level, Member States still enjoy a large margin of discretion as to the choice of measures. Where the security of supply of a Member State is threatened, there is a clear risk that measures developed unilaterally by that Member State may jeopardise the proper functioning of the internal gas market and the supply of gas to customers. Recent experience has demonstrated the reality of that risk. In order to allow the internal gas market to function even in the face of a shortage of supply, it is necessary to provide for solidarity and coordination in the response to supply crises, both concerning preventive action and the reaction to concrete disruptions of supply.
(6)
Low calorific gas is supplied in certain regions in the Union. Given its characteristics, low calorific gas cannot be used in appliances designed for high calorific gas. It is, however, possible to use high calorific gas in appliances designed for low calorific gas, provided that it has been converted into low calorific gas, for instance by adding nitrogen. The specificities of low calorific gas should be considered at national and regional levels and should be taken into account in the risk assessment and the Preventive Action and Emergency Plans at national and regional levels.
(7)
The diversification of gas routes and of sources of supply for the Union is essential for improving the security of supply of the Union as a whole and its Member States individually. Security of supply will depend in the future on the evolution of the fuel mix, the development of production in the Union and in third countries supplying the Union, investments in storage facilities and in the diversification of gas routes and of sources of supply within and outside the Union including Liquefied Natural Gas (LNG) facilities. In this context particular attention should be given to priority infrastructure actions as identified in the Commission communication of 13 November 2008 entitled ‘Second Strategic Energy Review - An EU energy security and solidarity action plan’, e.g. the southern gas corridor (Nabucco and Interconnector Turkey Greece Italy), a diversified and adequate LNG supply for Europe, effective interconnection of the Baltic region, the Mediterranean Energy Ring and adequate north-south gas interconnections within central and south-east Europe.
(8)
In order to reduce the impact of potential crises triggered by the disruption of gas supplies, Member States should facilitate the diversification of energy sources and gas delivery routes and supply sources.
(9)
A major disruption of gas supply to the Union can affect all Member States, the Union as a whole and Contracting Parties to the Treaty establishing the Energy Community (4), signed in Athens on 25 October 2005. It can also lead to severe economic damage across the Union’s economy. Likewise, the disruption of gas supply can have a severe social impact, in particular on vulnerable groups of customers.
(10)
Certain customers, including, inter alia, households and customers providing essential social services such as healthcare and childcare activities, educational activities and other social and welfare services as well as services indispensable for the functioning of a Member State, are particularly vulnerable and might need protection. A wide definition of such protected customers should not conflict with European solidarity mechanisms.
(11)
The Report on the Implementation of the European Security Strategy approved by the European Council in December 2008 highlights the growing reliance on imported energy as a significant additional risk for the Union’s security of energy supply and stresses energy security as one of the new challenges for security policy. The internal gas market is a central element to increase the security of energy supply in the Union and to reduce the exposure of individual Member States to the harmful effects of supply disruptions.
(12)
For a well functioning internal gas market it is essential that measures taken to safeguard the security of gas supply do not unduly distort competition or the effective functioning of the internal gas market.
(13)
The failure of the single largest gas infrastructure, the so-called N - 1 principle, is a realistic scenario. Using the failure of such an infrastructure as a benchmark of what Member States should be able to compensate is a valid starting point for an analysis of the security of gas supply of each Member State.
(14)
Sufficient and diversified gas infrastructure within a Member State and across the Union, including in particular new gas infrastructure connecting current isolated systems forming gas islands to their neighbouring Member States, is essential for tackling supply interruptions. Common minimum criteria on security of gas supply should ensure a level playing field for security of gas supply while taking into account national or regional specificities and should create significant incentives to build the necessary infrastructure and to improve the level of preparedness in case of crisis. Demand-side measures such as fuel switching may have a valuable role to play in ensuring energy security where they can be applied quickly and reduce demand appreciably to react to a supply disruption. The efficient use of energy should be further promoted, in particular where demand-side measures are needed. The environmental impact of the proposed demand and supply-side measures should be taken into due account and preference should be given as far as possible to measures with the least impact on the environment while taking into account security of supply aspects.
(15)
Investments in new gas infrastructure should be strongly promoted and should be effected only after an appropriate environmental impact assessment, in accordance with the relevant legal acts of the Union. Such new infrastructure should enhance the security of gas supply while ensuring the proper functioning of the internal market in gas. Investments should as a matter of principle be made by undertakings and be based on economic incentives. Due account should be taken of the need to facilitate the integration of gas from renewable energy sources into the gas network infrastructure. Where an infrastructure investment is of cross-border nature the Agency for the Cooperation of Energy Regulators (the Agency) established by Regulation (EC) No 713/2009 of the European Parliament and of the Council (5) and the European Network of Transmission System Operators for Gas (the ENTSO for Gas) established by Regulation (EC) No 715/2009 of the European Parliament and of the Council of 13 July 2009 on conditions for access to the natural gas transmission networks (6) should be closely involved, within the areas of their respective competences, in order to take better account of the cross-border implications. It is recalled that, in accordance with Regulation (EC) No 713/2009, the Agency may issue opinions or recommendations on cross-border issues within its area of competence and activity. The Agency and the ENTSO for Gas, together with other market participants, play an important role in the establishment and implementation of the Union-wide 10-year network development plan which will include, inter alia, a European supply adequacy outlook and, regarding cross-border interconnections, should, inter alia, build on the reasonable needs of different network users.
(16)
The Competent Authorities or the Member States should ensure that the gas market is tested as one of the necessary steps in the course of the process leading to compliance with the infrastructure standard.
(17)
In carrying out the tasks specified in this Regulation, the Competent Authorities should closely cooperate with other relevant national authorities, in particular national regulatory authorities, as appropriate and without prejudice to their competences under Directive 2009/73/EC of the European Parliament and of the Council of 13 July 2009 concerning common rules for the internal market in natural gas (7).
(18)
Where new cross-border interconnections are needed or existing ones need to be extended, close cooperation between the Member States concerned, Competent Authorities and the national regulatory authorities, where they are not the Competent Authorities, should take place at an early stage.
(19)
Different sources of Union funding are available to support Member States to finance the necessary investment in production, infrastructure and energy-efficiency measures at regional and local level, notably loans and guarantees from the European Investment Bank or funding from regional, structural or cohesion funds. The European Investment Bank as well as the Union’s external instruments such as the European Neighbourhood and Partnership Instrument, the Instrument for Pre-accession Assistance and the Financing Instrument for Development Cooperation can also finance actions in third countries in order to improve security of energy supply.
(20)
This Regulation should enable natural gas undertakings and customers to rely on market mechanisms for as long as possible when coping with disruptions. It should also provide for emergency mechanisms to be used when markets alone are no longer able to deal adequately with a gas supply disruption. Even in an emergency, market-based instruments should be given priority to mitigate the effects of the supply disruption.
(21)
Following the entry into force of the new internal energy market legislation adopted in July 2009, new provisions will apply to the gas sector, creating clear roles and responsibilities for Member States, national regulatory authorities, transmission system operators and the Agency, and improving the transparency of the market to enhance its functioning, the security of supply and the protection of customers.
(22)
The completion of the internal gas market and effective competition within that market offer the Union the highest level of security of supply for all Member States, provided that the market is allowed to function fully in the event of disruption of supply affecting a part of the Union, whatever the cause of the disruption. To this end, a comprehensive and effective common approach to security of supply is required, particularly transparency, solidarity and non-discriminatory policies compatible with the functioning of the internal market, avoiding market distortions and the undermining of market responses to disruptions.
(23)
Security of gas supply is a shared responsibility of natural gas undertakings, Member States, notably through their Competent Authorities, and the Commission within their respective areas of activities and competence. Where appropriate, the national regulatory authorities, where they are not the Competent Authorities, should also contribute to security of gas supply within their areas of activities and competence in accordance with Directive 2009/73/EC. Moreover, customers using gas for electricity generation or industrial purposes may also have an important role to play in security of gas supply through their ability to respond to a crisis with demand-side measures, for instance interruptible contracts and fuel switching, as this directly impacts on the supply/demand balance.
(24)
The precise definition of the roles and responsibilities of all natural gas undertakings and Competent Authorities is therefore crucial in maintaining a well-functioning internal gas market, particularly in supply disruptions and crisis situations. Such roles and responsibilities should be established in such a way as to ensure that a three-level approach is respected which would involve first the relevant natural gas undertakings and industry, then Member States at national or regional level, and then the Union. In the event of a supply crisis, market players should be given sufficient opportunity to respond to the situation with market-based measures. Where the reactions of market players are not sufficient, Member States and their Competent Authorities should take measures to remove or mitigate the effects of the supply crisis. Only where these measures are insufficient should measures be taken at regional or Union level to remove or mitigate the effects of the supply crisis. Regional solutions should be sought as far as possible.
(25)
In a spirit of solidarity, regional cooperation, involving public authorities and natural gas undertakings, will be widely established to implement this Regulation in order to optimise the benefits in terms of coordination of measures to mitigate the risks identified and to implement the most cost-effective measures for the parties concerned.
(26)
Sufficiently harmonised security of supply standards covering at least the situation that occurred in January 2009, taking into account the difference between Member States, should be established, taking into account public service obligations and customer protection measures as referred to in Article 3 of Directive 2009/73/EC. Such security of supply standards should be stable, so as to provide the necessary legal certainty, should be clearly defined, and should not impose unreasonable and disproportionate burdens on natural gas undertakings, including new entrants and small undertakings, or on end users. Those standards should also guarantee equality of access for natural gas undertakings of the Union to national customers. Measures necessary to ensure the fulfilment of the supply standard may include additional storage capacities and volumes, linepack, supply contracts, interruptible contracts or any other measures that have a similar effect, as well as the necessary technical measures to ensure the safety of gas supply.
(27)
It is essential in the interests of a well-functioning gas market that the necessary investments in indigenous production and infrastructures, such as interconnections, in particular those providing access to the gas network of the Union, equipment allowing physical bi-directional gas flows on pipelines as well as storage and LNG re-gasification facilities, be made by natural gas undertakings in good time, bearing in mind possible supply disruptions such as the one that occurred in January 2009. When forecasting the financial needs for gas infrastructure in relation to Union instruments, the Commission should give, as appropriate, priority to the infrastructure projects which support the integration of the internal gas market and security of gas supply.
(28)
Transmission system operators should not be prevented from considering the situation where investments enabling physical capacity to transport gas in both directions (bi-directional capacity) in cross-border interconnections with third countries could contribute to improving security of supply, especially in the case of third countries which ensure transit flows between two Member States.
(29)
It is important that gas supply be maintained particularly as regards household customers, as well as a limited number of additional customers, especially customers delivering essential social services, which can be defined by the Member States concerned, in cases in which the market cannot continue to supply them. It is essential that the measures to be taken during a crisis be defined in advance and respect safety requirements, including where protected customers are connected to the same distribution network as other customers. Such measures may involve the use of pro-rata reductions in proportion to the originally booked capacity in cases where capacity for access to infrastructure is reduced for technical reasons.
(30)
As a rule, the Competent Authorities should abide by their Emergency Plan. In duly justified exceptional circumstances they may take action which deviates from those Plans.
(31)
A large choice of instruments is available to comply with security of supply obligations. Those instruments should be used in national, regional and Union contexts, as appropriate, to ensure that they deliver a consistent and cost-effective result.
(32)
The security of supply aspects of long-term planning of investments in sufficient cross-border capacities and other infrastructures, ensuring the long-term ability of the system to guarantee security of supply and meet reasonable demands, are addressed by Directive 2009/73/EC. Meeting the security of supply standards may require a transitional period to allow the necessary investments to be made. The Union-wide 10-year network development plan drawn up by the ENTSO for Gas and supervised by the Agency is a fundamental tool to identify the required investments needed at Union level, inter alia, in order to implement the infrastructure requirements laid down in this Regulation.
(33)
The ENTSO for Gas and the Agency, as members of the Gas Coordination Group, should be fully involved, within their areas of responsibility, in the process of cooperation and consultations at Union level.
(34)
The Gas Coordination Group is the main body to be consulted by the Commission in the context of the establishment of the Preventive Action Plans and the Emergency Plans. It is recalled that the ENTSO for Gas and the Agency are members of the Gas Coordination Group and will be consulted in that context.
(35)
In order to ensure the highest level of preparedness in the event of supply disruption, Emergency Plans should be established by the Competent Authorities, after consulting the natural gas undertakings. Such plans should not be inconsistent with each other at national, regional or Union level. Their content should follow best practices among existing Plans and should define clear roles and responsibilities for all natural gas undertakings and Competent Authorities concerned. Joint Emergency Plans at regional level should be established where possible and necessary.
(36)
To strengthen solidarity between Member States in the event of a Union emergency and in particular to support Member States which are exposed to less favourable geographical or geological conditions, Member States should devise measures to exercise solidarity. Natural gas undertakings should devise measures such as commercial agreements, which may comprise increased gas exports or increased releases from storages. It is important to encourage the conclusion of arrangements between natural gas undertakings. The actions of the Emergency Plan should include mechanisms, where appropriate, ensuring fair and equitable compensation of the natural gas undertakings. Solidarity measures may be particularly appropriate between Member States for which the Commission recommends the establishment of joint Preventive Action Plans or Emergency Plans at regional level.
(37)
In the context of this Regulation, the Commission has an important role to play in the event of an emergency, be it at Union or regional level.
(38)
European solidarity should also, where needed, take the form of civil protection assistance provided by the Union and its Member States. Such assistance should be facilitated and coordinated by the Community Civil Protection Mechanism established by Council Decision 2007/779/EC, Euratom (8).
(39)
The sovereign rights of Member States over their own energy resources are not affected by this Regulation.
(40)
Council Directive 2008/114/EC of 8 December 2008 on the identification and designation of European critical infrastructures and the assessment of the need to improve their protection (9) lays down a process with a view to enhancing the security of designated European critical infrastructures, including certain gas infrastructures, in the Union. Directive 2008/114/EC together with this Regulation contribute to creating a comprehensive approach to the energy security of the Union.
(41)
Emergency Plans should be updated regularly and published. They should be subject to peer review and tested.
(42)
The Gas Coordination Group should act as adviser to the Commission to facilitate the coordination of security of supply measures in the event of a Union emergency. It should also monitor the adequacy and appropriateness of measures to be taken under this Regulation.
(43)
This Regulation aims at empowering natural gas undertakings and Competent Authorities of the Member States to ensure that the internal gas market works effectively for as long as possible in the event of a supply disruption, prior to measures being taken by Competent Authorities to address the situation in which the market can no longer deliver the required gas supplies. Such exceptional measures should be fully compliant with Union law and should be notified to the Commission.
(44)
Since gas supplies from third countries are central to the security of gas supply of the Union, the Commission should coordinate the actions with regard to third countries, working with the supplying and transiting third countries on arrangements to handle crisis situations and to ensure a stable gas flow to the Union. The Commission should be entitled to deploy a task force to monitor gas flows into the Union in crisis situations, in consultation with the third countries involved, and, where a crisis arises due to difficulties in a third country, to assume a mediation and facilitation role.
(45)
It is important that the conditions for the supply from third countries do not distort competition and are in accordance with internal market rules.
(46)
Where there is reliable information of a situation outside the Union that threatens the security of supply of one or several Member States and that may trigger an early warning mechanism between the Union and a third country, the Commission should inform the Gas Coordination Group without delay and the Union should take appropriate actions to try to defuse the situation.
(47)
In February 2009, the Council concluded that transparency and reliability should be increased through the meaningful exchange of information between the Commission and Member States on energy relations with third countries, including long-term supply arrangements, while preserving commercially sensitive information.
(48)
While rules contained in the Treaty on European Union and in the Treaty on the Functioning of the European Union, in particular the rules on competition, apply to services of general economic interest in so far as the application of such rules does not obstruct the performance of such services, Member States enjoy a wide discretion in providing for, commissioning and organising public service obligations.
(49)
Since the objective of this Regulation, namely to ensure the security of gas supply in the Union, cannot be sufficiently achieved by the Member States alone and can therefore, by reason of the scale or effects of the action, be better achieved at Union level, the Union may adopt measures, in accordance with the principle of subsidiarity as set out in Article 5 of the Treaty on European Union. In accordance with the principle of proportionality, as set out in that Article, this Regulation does not go beyond what is necessary in order to achieve that objective.
(50)
Directive 2004/67/EC should be repealed,
HAVE ADOPTED THIS REGULATION:
Article 1
Subject matter
This Regulation establishes provisions aimed at safeguarding the security of gas supply by ensuring the proper and continuous functioning of the internal market in natural gas (gas), by allowing for exceptional measures to be implemented when the market can no longer deliver the required gas supplies and by providing for a clear definition and attribution of responsibilities among natural gas undertakings, the Member States and the Union regarding both preventive action and the reaction to concrete disruptions of supply. This Regulation also provides transparent mechanisms, in a spirit of solidarity, for the coordination of planning for, and response to, an emergency at Member State, regional and Union levels.
Article 2
Definitions
For the purpose of this Regulation the definitions of Directive 2009/73/EC, Regulation (EC) No 713/2009 and Regulation (EC) No 715/2009 shall apply.
In addition the following definitions shall apply:
1.
‘protected customers’ means all household customers connected to a gas distribution network and, in addition, where the Member State concerned so decides, may also include:
(a)
small and medium-sized enterprises, provided that they are connected to a gas distribution network, and essential social services, provided that they are connected to a gas distribution or transmission network, and provided that all these additional customers do not represent more than 20 % of the final use of gas; and/or
(b)
district heating installations to the extent that they deliver heating to household customers and to the customers referred to in point (a) provided that these installations are not able to switch to other fuels and are connected to a gas distribution or transmission network.
As soon as possible and no later than 3 December 2011 Member States shall notify the Commission whether they intend to include points (a) and/or (b) in their definition of protected customers;
2.
‘Competent Authority’ means the national governmental authority or the national regulatory authority designated by each Member State to be responsible for ensuring the implementation of the measures set out in this Regulation. This is without prejudice to the ability of Member States to allow the Competent Authority to delegate specific tasks set out in this Regulation to other bodies. Such delegated tasks shall be performed under the supervision of the Competent Authority and shall be specified in the plans referred to in Article 4.
Article 3
Responsibility for security of gas supply
1. Security of gas supply is a shared responsibility of natural gas undertakings, Member States, notably through their Competent Authorities, and the Commission, within their respective areas of activities and competence. Such shared responsibility requires a high degree of cooperation between them.
2. As soon as possible and no later than 3 December 2011, each Member State shall designate a Competent Authority that ensures the implementation of the measures provided for in this Regulation. Where appropriate, until the Competent Authority is formally designated, the national entities currently responsible for security of gas supply shall carry out the measures to be implemented by the Competent Authority in accordance with this Regulation. Those measures shall include the carrying out of the risk assessment referred to in Article 9, and, on the basis of that risk assessment, the establishment of a Preventive Action Plan and an Emergency Plan, and the regular monitoring of security of gas supply at national level. Competent Authorities shall cooperate with each other to seek to prevent a supply disruption and to limit damages in such an event. Nothing shall prevent Member States from adopting implementing legislation, if needed, to comply with the requirements of this Regulation.
3. Each Member State shall notify to the Commission without delay the name of the Competent Authority, once designated, and, where appropriate, the names of the national entities responsible for security of gas supply acting as provisional Competent Authority in accordance with paragraph 2. Each Member State shall make such designations public.
4. When implementing the measures provided for in this Regulation, the Competent Authority shall establish the roles and responsibilities of the different actors involved in such a way as to ensure that a three-level approach is respected which involves first the relevant natural gas undertakings and industry, then Member States at national or regional level, and then the Union.
5. The Commission shall, where appropriate, coordinate the action of the Competent Authorities at regional and Union levels, as set out in this Regulation, inter alia, through the Gas Coordination Group referred to in Article 12 or the crisis management group referred to in Article 11(4), in particular in the event of a Union or regional emergency as defined in Article 11(1).
6. The measures to ensure the security of supply contained in the Preventive Action Plans and in the Emergency Plans shall be clearly defined, transparent, proportionate, non-discriminatory and verifiable, shall not unduly distort competition and the effective functioning of the internal market in gas and shall not endanger the security of gas supply of other Member States or of the Union as a whole.
Article 4
Establishment of a Preventive Action Plan and an Emergency Plan
1. The Competent Authority of each Member State, after consulting the natural gas undertakings, the relevant organisations representing the interests of household and industrial gas customers and the national regulatory authority, where it is not the Competent Authority, shall, without prejudice to paragraph 3, establish at national level:
(a)
a Preventive Action Plan containing the measures needed to remove or mitigate the risks identified, in accordance with the risk assessment undertaken pursuant to Article 9; and
(b)
an Emergency Plan containing the measures to be taken to remove or mitigate the impact of a gas supply disruption in accordance with Article 10.
2. Before adopting a Preventive Action Plan and an Emergency Plan at national level, the Competent Authorities shall, by 3 June 2012, exchange their draft Preventive Action Plans and Emergency Plans and consult each other at the appropriate regional level, and the Commission, with a view to ensuring that their draft Plans and measures are not inconsistent with the Preventive Action Plan and the Emergency Plan of another Member State and that they comply with this Regulation and with other provisions of Union law. Such consultation shall be carried out in particular between neighbouring Member States, notably between isolated systems forming gas islands and their neighbouring Member States, and may cover for instance those Member States identified in the indicative list of Annex IV.
3. Based on the consultations referred to in paragraph 2 and possible recommendations from the Commission, the Competent Authorities concerned may decide to establish joint Preventive Action Plans at regional level (joint Preventive Action Plans) and joint Emergency Plans at regional level (joint Emergency Plans), in addition to the Plans established at national level. In the case of joint Plans, the Competent Authorities concerned shall endeavour, where appropriate, to conclude agreements in order to implement regional cooperation. If necessary, these agreements shall be formally endorsed by Member States.
4. When establishing and implementing the Preventive Action Plan and the Emergency Plan at national and/or regional level, the Competent Authority shall take due account of the safe operation of the gas system at all times and address and set out in those Plans the technical constraints affecting the operation of the network, including the technical and safety reasons which may lead to the reduction of flows in the event of an emergency.
5. No later than 3 December 2012, the Preventive Action Plans and Emergency Plans, including, where applicable, joint Plans, shall be adopted and made public. Such Plans shall be notified to the Commission without delay. The Commission shall inform the Gas Coordination Group. Competent Authorities shall ensure the regular monitoring of the implementation of such Plans.
6. Within 3 months of the notification by the Competent Authorities of the Plans referred to in paragraph 5:
(a)
the Commission shall assess those Plans, in accordance with point (b). In order to do so, the Commission shall consult the Gas Coordination Group on those Plans and duly take its opinion into account. The Commission shall report its assessment of the Plans to the Gas Coordination Group; and
(b)
where the Commission, based on these consultations:
(i)
assesses that a Preventive Action Plan or an Emergency Plan is not effective to mitigate the risks as identified in the risk assessment, it may recommend to the Competent Authority or Competent Authorities concerned to amend the relevant Plan;
(ii)
considers that a Preventive Action Plan or an Emergency Plan is inconsistent with the risk scenarios or with the Plans of another Competent Authority, or that it does not comply with the provisions of this Regulation or other provisions of Union law, it shall request that the relevant Plan be amended;
(iii)
considers that the Preventive Action Plan endangers the security of gas supply of other Member States or of the Union as a whole, it shall decide to require the Competent Authority to review that Preventive Action Plan and may present specific recommendations for amending it. The Commission shall give detailed reasons for its decision.
7. Within 4 months of notification of the Commission’s request referred to in paragraph 6(b)(ii), the Competent Authority concerned shall amend its Preventive Action Plan or Emergency Plan and notify the amended Plan to the Commission, or shall inform the Commission of the reasons for which it does not agree with the request. In the event of disagreement, the Commission may, within 2 months of the reply of the Competent Authority, withdraw its request or convene the Competent Authorities concerned and, where the Commission deems it necessary, the Gas Coordination Group, in order to consider the issue. The Commission shall set out its detailed reasoning for requesting any amendments to the Plan. The Competent Authority shall take full account of the position of the Commission. Where the final decision of the Competent Authority diverges from the Commission’s position, the Competent Authority shall provide and make public, together with that decision and the Commission position, the reasoning underlying such decision within 2 months of receipt of the position of the Commission. Where applicable, the Competent Authority shall without delay make the amended Plan public.
8. Within 3 months of notification of the Commission’s decision referred to in paragraph 6(b)(iii), the Competent Authority concerned shall amend its Preventive Action Plan and notify the amended Plan to the Commission, or shall inform the Commission of the reasons for which it does not agree with the decision. In the event of disagreement, the Commission may, within 2 months of the reply of the Competent Authority, decide to amend or withdraw its request. If the Commission maintains its request, the Competent Authority concerned shall amend the Plan within 2 months of the notification of the Commission’s decision, taking utmost account of the Commission’s recommendations referred to in paragraph 6(b)(iii), and shall notify it to the Commission.
The Commission shall inform the Gas Coordination Group and duly take into account their recommendations when drafting its opinion on the amended Plan, which shall be delivered within 2 months of the notification of the Competent Authority. The Competent Authority concerned shall take utmost account of the Commission’s opinion and within 2 months of receipt of the Commission’s opinion shall adopt and make public the resulting amended Plan.
9. The confidentiality of commercially sensitive information shall be preserved.
Article 5
Content of the national and joint Preventive Action Plans
1. The national and joint Preventive Action Plans shall contain:
(a)
the results of the risk assessment as laid down in Article 9;
(b)
the measures, volumes, capacities and the timing needed to fulfil the infrastructure and supply standards, as laid down in Articles 6 and 8, including where applicable, the extent to which demand-side measures can sufficiently compensate, in a timely manner, for a supply disruption as referred to in Article 6(2), the identification of the single largest gas infrastructure of common interest in the case of application of Article 6(3) and any increased supply standard under Article 8(2);
(c)
obligations imposed on natural gas undertakings and other relevant bodies, including for the safe operation of the gas system;
(d)
the other preventive measures, such as those relating to the need to enhance interconnections between neighbouring Member States and the possibility to diversify gas routes and sources of supply, if appropriate, to address the risks identified in order to maintain gas supply to all customers as far as possible;
(e)
the mechanisms to be used for cooperation with other Member States for preparing and implementing joint Preventive Action Plans and joint Emergency Plans, as referred to in Article 4(3), where applicable;
(f)
information on existing and future interconnections, including those providing access to the gas network of the Union, cross-border flows, cross-border access to storage facilities and the physical capacity to transport gas in both directions (bi-directional capacity), in particular in the event of an emergency;
(g)
information on all public service obligations that relate to security of gas supply.
2. The national and joint Preventive Action Plans, in particular the actions to meet the infrastructure standard as laid down in Article 6, shall take into account the Union-wide 10-year network development plan to be elaborated by the ENTSO for Gas pursuant to Article 8(10) of Regulation (EC) No 715/2009.
3. The national and joint Preventive Action Plans shall be based primarily on market measures, and shall take into account the economic impact, effectiveness and efficiency of the measures, the effects on the functioning of the internal energy market and the impact on the environment and on consumers, and shall not put an undue burden on natural gas undertakings, nor negatively impact on the functioning of the internal market in gas.
4. The national and joint Preventive Action Plans shall be updated every 2 years, unless circumstances warrant more frequent updates, and shall reflect the updated risk assessment. The consultation provided for between Competent Authorities under Article 4(2) shall be carried out before the adoption of the updated Plan.
Article 6
Infrastructure standard
1. Member States or, where a Member State so provides, the Competent Authority shall ensure that the necessary measures are taken so that by 3 December 2014 at the latest, in the event of a disruption of the single largest gas infrastructure, the capacity of the remaining infrastructure, determined according to the N - 1 formula as provided in point 2 of Annex I, is able, without prejudice to paragraph 2 of this Article, to satisfy total gas demand of the calculated area during a day of exceptionally high gas demand occurring with a statistical probability of once in 20 years. This is without prejudice, where appropriate and necessary, to the responsibility of system operators to make the corresponding investments and to the obligations of transmission system operators as laid down in Directive 2009/73/EC and Regulation (EC) No 715/2009.
2. The obligation to ensure that the remaining infrastructure has the capacity to satisfy total gas demand, as referred to in paragraph 1, shall also be considered to be fulfilled where the Competent Authority demonstrates in the Preventive Action Plan that a supply disruption may be sufficiently compensated for, in a timely manner, by appropriate market-based demand-side measures. For that purpose, the formula provided in point 4 of Annex I shall be used.
3. Where appropriate, according to the risk assessment referred to in Article 9, the Competent Authorities concerned may decide that the obligation set out in paragraph 1 of this Article shall be fulfilled at a regional level, instead of at national level. In that event, joint Preventive Action Plans pursuant to Article 4(3) shall be established. Point 5 of Annex I shall apply.
4. Each Competent Authority shall, after consulting the relevant natural gas undertakings, report to the Commission without delay any non-compliance with the obligation set out in paragraph 1 and inform the Commission of the reasons for such non-compliance.
5. The transmission system operators shall enable permanent bi-directional capacity on all cross-border interconnections between Member States as early as possible and at the latest by 3 December 2013, except:
(a)
in the case of connections to production facilities, to LNG facilities and to distribution networks; or
(b)
where an exemption has been granted in accordance with Article 7.
By 3 December 2013, the transmission system operators shall adapt the functioning of the transmission systems in part or as a whole so as to enable physical gas flows in both directions on cross-border interconnections.
6. Where bi-directional capacity already exists or is under construction for a particular cross-border interconnection, the obligation referred to in the first subparagraph of paragraph 5 shall be deemed to be met for that interconnection except where an enhancement of capacity is requested by one or more Member States for security of supply reasons. Where such a request for enhancement is made, the procedure set out in Article 7 shall apply.
7. Member States or, where a Member State so provides, the Competent Authority, shall ensure that, as a first step, the market is always tested in a transparent, detailed and non-discriminatory manner to assess whether the investment in infrastructure needed to fulfil the obligations set out in paragraphs 1 and 5 is required by the market.
8. National Regulatory Authorities shall take into account the efficiently incurred costs of fulfilling the obligation set out in paragraph 1 and the costs of enabling permanent bi-directional capacity so as to grant appropriate incentives when fixing or approving, in a transparent and detailed manner, the tariffs or methodologies in accordance with Article 41(8) of Directive 2009/73/EC and Article 13 of Regulation (EC) No 715/2009. In so far as an investment for enabling bi-directional capacity is not required by the market and where this investment incurs costs in more than one Member State or in one Member State for the benefit of one or more other Member States, the national regulatory authorities of all Member States concerned shall jointly decide on cost allocation before any investment decision is taken. The cost allocation shall in particular take into account the proportion of the benefits of the infrastructure investments for the increase of security of supply of the Member States concerned. Article 8(1) of Regulation (EC) No 713/2009 shall apply.
9. The Competent Authority shall ensure that any new transmission infrastructure contributes to the security of supply through the development of a well-connected network, including, where appropriate, by means of a sufficient number of cross-border entry and exit points according to market demand and the risks identified. The Competent Authority shall, where appropriate, assess in the risk assessment where internal bottlenecks exist and whether national entry capacity and infrastructures, in particular transmission networks, are capable of adapting the national gas flows to the scenario of the disruption of the single largest gas infrastructure identified in the risk assessment.
10. Luxembourg, Slovenia and Sweden shall, by way of exception, not be bound by, but shall endeavour to meet, the obligation set out in paragraph 1 of this Article, while ensuring the gas supplies to protected customers in accordance with Article 8. That exception shall apply for as long as:
(a)
in the case of Luxembourg: it has at least two interconnectors with other Member States, at least two different sources of supply and no gas storage facilities or an LNG facility on its territory;
(b)
in the case of Slovenia: it has at least two interconnectors with other Member States, at least two different sources of supply and no gas storage facilities or an LNG facility on its territory;
(c)
in the case of Sweden: it has no gas transit to other Member States on its territory, an annual gross inland gas consumption of less than 2 Mtoe and less than 5 % of total primary energy consumption from gas.
Those three Member States shall ensure, in a transparent, detailed and non-discriminatory manner, regular market testing for investments in infrastructure and make public the results of those tests.
The Member States referred to in the first subparagraph shall inform the Commission of any change in respect of the conditions set out in that subparagraph. The exception laid down in the first subparagraph shall cease to apply where at least one of those conditions is no longer fulfilled.
By 3 December 2018, each of the Member States referred to in the first subparagraph shall transmit a report to the Commission describing the situation with respect to the respective conditions set out in that subparagraph and the prospects for the compliance with the obligation in paragraph 1, taking into account the economic impact of meeting the infrastructure standard, the results of the market testing and the gas market development and gas infrastructure projects in the region. On the basis of the report and if the respective conditions set out in the first subparagraph of this paragraph are still met, the Commission may decide that the exception set out in the first subparagraph can continue to apply for 4 more years. In the event of a positive decision, the procedure set out in this subparagraph shall be repeated after 4 years.
Article 7
Procedure for enabling bi-directional capacity or seeking exemption
1. For each cross-border interconnection between Member States, except for those exempted under Article 6(5)(a) and except where bi-directional capacity already exists or is under construction and no enhancement has been requested by one or more Member States for security of supply reasons, transmission system operators shall, not later than 3 March 2012, submit to their Member States or, where Member States so provide, their Competent Authorities or their regulatory authorities (together referred to in this Article as the ‘authorities concerned’), after consulting with all other transmission system operators concerned:
(a)
a proposal for bi-directional capacity concerning the reverse direction (reverse flow capacity); or
(b)
a request for an exemption from the obligation to enable bi-directional capacity.
2. The proposal for reverse flow capacity or the request for exemptions referred to in paragraph 1 shall be based on an assessment of market demand, projections for demand and supply, technical feasibility, the costs of reverse flow capacity, including the consequent reinforcement of the transmission system, and the benefits for security of supply, taking also into account, where appropriate, the possible contribution of reverse flow capacity to meeting, together with other possible measures, the infrastructure standard set out in Article 6 in the case of the Member States benefiting from the reverse flow capacity.
3. The authority concerned receiving the proposal or exemption request shall notify the authorities concerned of the other Member States that could, according to the risk assessment, benefit from reverse flow capacity and the Commission of the proposal or the exemption request without delay. That authority concerned shall give those authorities concerned and the Commission the possibility to issue an opinion within a period of 4 months following receipt of that notification.
4. Within 2 months of the expiry of the period referred to in paragraph 3, the authority concerned, on the basis of the criteria referred to in paragraph 2 and of the risk assessment carried out in accordance with Article 9, and taking utmost account of the opinions received in accordance with paragraph 3 of this Article, and taking into account aspects that are not strictly economic, such as security of gas supply and the contribution to the internal gas market, shall:
(a)
grant an exemption if reverse flow capacity would not significantly enhance the security of supply of any Member State or region or if the investment costs would significantly outweigh the prospective benefits for security of supply; or
(b)
accept the proposal for reverse flow capacity; or
(c)
require the transmission system operator to amend its proposal.
The authority concerned shall notify its decision without delay to the Commission, together with all relevant information showing the reasons for the decision, including the opinions received in accordance with paragraph 3 of this Article. The authorities concerned shall endeavour to ensure that mutually dependent decisions which concern the same interconnection or interconnected pipelines do not contradict each other.
5. Within 2 months of receipt of that notification, and where there are discrepancies between the decision of the authority concerned and the opinions of other authorities concerned, the Commission may require that the authority concerned amend its decision. That period may be extended by 1 month where additional information is sought by the Commission. Any proposal by the Commission requiring amendment to the decision of the authority concerned shall be made on the basis of the elements and criteria set out in paragraph 2 and point (a) of paragraph 4, taking into account the reasons for the decision of the authority concerned. The authority concerned shall comply with the request by amending its decision within a period of 4 weeks. In the event that the Commission does not act within that 2-month period, it shall be deemed not to have raised objections to the decision of the authority concerned.
6. Where additional reverse flow capacity is needed according to the results of the risk assessment carried out in accordance with Article 9, the procedure set out in paragraphs 1 to 5 of this Article shall be repeated upon the request of a transmission system operator, an authority concerned or the Commission.
7. The Commission and the authority concerned shall preserve the confidentiality of commercially sensitive information at all times.
Article 8
Supply standard
1. The Competent Authority shall require the natural gas undertakings, that it identifies, to take measures to ensure gas supply to the protected customers of the Member State in the following cases:
(a)
extreme temperatures during a 7-day peak period occurring with a statistical probability of once in 20 years;
(b)
any period of at least 30 days of exceptionally high gas demand, occurring with a statistical probability of once in 20 years; and
(c)
for a period of at least 30 days in case of the disruption of the single largest gas infrastructure under average winter conditions.
The Competent Authority shall identify the natural gas undertakings referred to in the first subparagraph by 3 June 2012 at the latest.
2. Any increased supply standard going beyond the 30-day period referred to in points (b) and (c) of paragraph 1 or any additional obligation imposed for reasons of security of gas supply shall be based on the risk assessment referred to in Article 9, shall be reflected in the Preventive Action Plan and shall:
(a)
comply with Article 3(6);
(b)
not unduly distort competition or hamper the functioning of the internal market in gas;
(c)
not impact negatively on the ability of any other Member State to supply its protected customers in accordance with this Article in the event of a national, Union or regional emergency; and
(d)
comply with the criteria specified in Article 11(5) in the event of a Union or regional emergency.
In a spirit of solidarity, the Competent Authority shall identify in the Preventive Action Plan and the Emergency Plan how any increased supply standard or additional obligation imposed on natural gas undertakings may be temporarily reduced in the event of a Union or regional emergency.
3. After the periods defined by the Competent Authority in accordance with paragraphs 1 and 2, or under more severe conditions than those defined in paragraph 1, the Competent Authority and natural gas undertakings shall endeavour to maintain, as far as possible, the gas supply, in particular for protected customers.
4. The obligations imposed on natural gas undertakings for the fulfilment of the supply standards laid down in this Article shall be non-discriminatory and shall not impose an undue burden on those undertakings.
5. Natural gas undertakings shall be allowed to meet these obligations at a regional or Union level, where appropriate. The Competent Authority shall not require the standards laid down in this Article to be met based on infrastructure located only within its territory.
6. The Competent Authority shall ensure that conditions for supplies to protected customers are established without prejudice to the proper functioning of the internal market in gas and at a price respecting the market value of the supplies.
Article 9
Risk assessment
1. By 3 December 2011, each Competent Authority shall make a full assessment, on the basis of the following common elements, of the risks affecting the security of gas supply in its Member State by:
(a)
using the standards specified in Articles 6 and 8, showing the calculation of the N - 1 formula, the assumptions used, including those for the calculation of the N - 1 formula at regional level, and the data necessary for such calculation;
(b)
taking into account all relevant national and regional circumstances, in particular market size, network configuration, actual flows, including outflows from the Member State concerned, the possibility of physical gas flows in both directions including the potential need for consequent reinforcement of the transmission system, the presence of production and storage and the role of gas in the energy mix, in particular with respect to district heating and electricity generation and for the operation of industries, and safety and gas quality considerations;
(c)
running various scenarios of exceptionally high gas demand and supply disruption, such as failure of the main transmission infrastructures, storages or LNG terminals, and disruption of supplies from third country suppliers, taking into account the history, probability, season, frequency and duration of their occurrence as well as, where appropriate, geopolitical risks, and assessing the likely consequences of these scenarios;
(d)
identifying the interaction and correlation of risks with other Member States, including, inter alia, as regards interconnections, cross-border supplies, cross-border access to storage facilities and bi-directional capacity;
(e)
taking into account the maximal interconnection capacity of each border entry and exit point.
2. Where Article 4(3) applies, the Competent Authorities concerned shall also perform a joint risk assessment at regional level.
3. Natural gas undertakings, industrial gas customers, the relevant organisations representing the interests of household and industrial gas customers as well as Member States and the national regulatory authority, where it is not the Competent Authority, shall cooperate with the Competent Authority and provide it upon request with all necessary information for the risk assessment.
4. The risk assessment shall be updated for the first time at the latest 18 months after adoption of the Preventive Action and Emergency Plans referred to in Article 4, and thereafter every 2 years before 30 September of the relevant year unless circumstances warrant more frequent updates. The risk assessment shall take account of progress made in investments needed to cope with the infrastructure standard defined in Article 6 and of country-specific difficulties encountered in the implementation of new alternative solutions.
5. The risk assessment, including updated versions, shall be made available to the Commission without delay.
Article 10
Emergency Plans and Crisis Levels
1. The national and joint Emergency Plans shall:
(a)
build upon the crisis levels set out in paragraph 3;
(b)
define the role and responsibilities of natural gas undertakings and of industrial gas customers including relevant electricity producers, taking account of the different extents to which they are affected in the event of gas supply disruptions, and their interaction with the Competent Authorities and where appropriate with the national regulatory authorities at each of the crisis levels defined in paragraph 3;
(c)
define the role and responsibilities of the Competent Authorities and of the other bodies to which tasks have been delegated as referred to in Article 2(2) at each of the crisis levels defined in paragraph 3 of this Article;
(d)
ensure that natural gas undertakings and industrial gas customers are given sufficient opportunity to respond at each crisis level;
(e)
identify, if appropriate, the measures and actions to be taken to mitigate the potential impact of a gas supply disruption on district heating and the supply of electricity generated from gas;
(f)
establish detailed procedures and measures to be followed for each crisis level, including the corresponding schemes on information flows;
(g)
designate a crisis manager or team and define its role;
(h)
identify the contribution of market-based measures, notably those listed in Annex II, for coping with the situation at alert level and mitigating the situation at emergency level;
(i)
identify the contribution of non-market based measures planned or to be implemented for the emergency level, notably those listed in Annex III, and assess the degree to which the use of such non-market based measures is necessary to cope with a crisis, assess their effects and define the procedures to implement them, taking into account the fact that non-market based measures are to be used only when market-based mechanisms alone can no longer ensure supplies, in particular to protected customers;
(j)
describe the mechanisms used to cooperate with other Member States for each crisis level;
(k)
detail the reporting obligations imposed on natural gas undertakings at alert and emergency levels;
(l)
establish a list of predefined actions to make gas available in the event of an emergency, including commercial agreements between the parties involved in such actions and the compensation mechanisms for natural gas undertakings where appropriate, taking due account of the confidentiality of sensitive data. Such actions may involve cross-border agreements between Member States and/or natural gas undertakings.
2. The national and joint Emergency Plans shall be updated every 2 years, unless circumstances warrant more frequent updates, and shall reflect the updated risk assessment. The consultation provided for between Competent Authorities under Article 4(2) shall be carried out before the adoption of the updated Plans.
3. The three main crisis levels shall be as follows:
(a)
early warning level (early warning): when there is concrete, serious and reliable information that an event may occur which is likely to result in significant deterioration of the supply situation and is likely to lead to the alert or the emergency level being triggered; the early warning level may be activated by an early warning mechanism;
(b)
alert level (alert): when a supply disruption or exceptionally high gas demand occurs which results in significant deterioration of the supply situation, but the market is still able to manage that disruption or demand without the need to resort to non-market measures;
(c)
emergency level (emergency): in the event of exceptionally high gas demand, significant supply disruption or other significant deterioration of the supply situation and in the event that all relevant market measures have been implemented but the supply of gas is insufficient to meet the remaining gas demand so that non-market measures have to be additionally introduced with a view, in particular, to safeguarding supplies of gas to protected customers according to Article 8.
4. The national and joint Emergency Plans shall ensure that cross-border access to infrastructure in accordance with Regulation (EC) No 715/2009 is maintained as far as technically and safely possible in the event of an emergency. The Plans shall be in accordance with Article 3(6) of this Regulation and shall not introduce any measure unduly restricting the flow of gas across borders.
5. When the Competent Authority declares any of the crisis levels referred to in paragraph 3, it shall immediately inform the Commission and provide it with all the necessary information, in particular with information on the action it intends to take. In the event of an emergency which may result in a call for assistance from the Union and its Member States, the Competent Authority of the Member State concerned shall without delay notify the Commission’s Civil Protection Monitoring and Information Centre.
6. When the Competent Authority declares an emergency, it shall follow the pre-defined action as defined in its Emergency Plan and shall immediately inform the Commission in particular of the action it intends to take in accordance with paragraph 1. In duly justified exceptional circumstances, the Competent Authority may take action deviating from the Emergency Plan. The Competent Authority shall immediately inform the Commission of any such action and shall provide a justification therefore.
7. The Member States and, in particular, the Competent Authorities shall ensure that:
(a)
no measures are introduced which unduly restrict the flow of gas within the internal market at any time;
(b)
no measures are introduced that are likely to endanger seriously the gas supply situation in another Member State; and
(c)
cross-border access to infrastructure in accordance with Regulation (EC) No 715/2009 is maintained as far as technically and safely possible, in accordance with the Emergency Plan.
8. The Commission shall verify, as soon as possible, but in any case within 5 days of receiving the information of the Competent Authority referred to in paragraph 5, whether the declaration of an emergency is justified in accordance with point (c) of paragraph 3 and whether the measures taken follow as closely as possible the actions listed in the Emergency Plan and are not imposing an undue burden on natural gas undertakings and are in accordance with paragraph 7. The Commission may, at the request of a Competent Authority, natural gas undertakings or on its own initiative, request the Competent Authority to modify the measures where they are contrary to the conditions established in paragraph 7 and in the first sentence of this paragraph. The Commission may also request the Competent Authority to lift the declaration of emergency where it considers that such declaration is not or no longer justified according to point (c) of paragraph 3.
Within 3 days of the notification of the Commission’s request, the Competent Authority shall modify the measures and notify the Commission thereof, or shall inform the Commission of the reasons for which it does not agree with the request. In that case, the Commission may within 3 days amend or withdraw its request or, in order to consider the issue, convene the Competent Authority or, where appropriate, the Competent Authorities concerned, and, where the Commission deems it necessary, the Gas Coordination Group. The Commission shall set out its detailed reasoning for requesting any changes to the action. The Competent Authority shall take full account of the position of the Commission. Where the final decision of the Competent Authority diverges from the Commission’s position, the Competent Authority shall provide the reasoning underlying such decision.
Article 11
Union and regional emergency responses
1. At the request of a Competent Authority that has declared an emergency and following the verification in accordance with Article 10(8), the Commission may declare a Union emergency or a regional emergency for a specifically affected geographical region. At the request of at least two Competent Authorities that have declared an emergency and following the verification in accordance with Article 10(8), and where the reasons for these emergencies are linked, the Commission shall declare, as appropriate, a Union or regional emergency. In all cases, the Commission, using the means of communication most appropriate to the situation, shall gather the views of, and take due account of all the relevant information provided by, the other Competent Authorities. When it assesses that the underlying basis for the Union or regional emergency no longer justifies a declaration of emergency, the Commission shall declare an end to the Union or regional emergency. In all cases, the Commission shall give its reasons and inform the Council of its decision.
2. The Commission shall convene the Gas Coordination Group as soon as it declares a Union or regional emergency. During the Union or regional emergency, at the request of at least three Member States, the Commission may restrict participation in the Gas Coordination Group, for an entire meeting or part thereof, to the representatives of the Member States and the Competent Authorities.
3. In a Union or regional emergency as referred to in paragraph 1, the Commission shall coordinate the action of the Competent Authorities, taking full account of relevant information from, and the results of, the consultation of the Gas Coordination Group. In particular, the Commission shall:
(a)
ensure the exchange of information;
(b)
ensure the consistency and effectiveness of action at Member State and regional levels in relation to the Union level;
(c)
coordinate the actions with regard to third countries.
4. The Commission may convene a crisis management group composed of the crisis managers referred to in Article 10(1)(g), of the Member States concerned by the emergency. The Commission, in agreement with the crisis managers, may invite other relevant stakeholders to participate. The Commission shall ensure that the Gas Coordination Group is regularly informed about the work undertaken by the crisis management group.
5. The Member States and in particular the Competent Authorities shall ensure that:
(a)
no measures are introduced which unduly restrict the flow of gas within the internal market at any time, notably the flow of gas to the affected markets;
(b)
no measures are introduced that are likely to endanger seriously the gas supply situation in another Member State; and
(c)
cross-border access to infrastructure in accordance with Regulation (EC) No 715/2009 is maintained as far as technically and safely possible, in accordance with the Emergency Plan.
6. Where, at the request of a Competent Authority or a natural gas undertaking or on its own initiative, the Commission considers that, in a Union or regional emergency, an action taken by a Member State or a Competent Authority or the behaviour of a natural gas undertaking is contrary to paragraph 5, the Commission shall request that Member State or Competent Authority to change its action or to take action in order to ensure compliance with paragraph 5, informing it of the reasons therefore. Due account shall be taken of the need to operate the gas system safely at all times.
Within 3 days of notification of the Commission’s request, the Member State or the Competent Authority shall change its action and notify the Commission or shall set out to the Commission the reasons for which it does not agree with the request. In that case, the Commission may within 3 days amend or withdraw its request or convene the Member State or the Competent Authority and, where the Commission deems it necessary, the Gas Coordination Group in order to consider the issue. The Commission shall set out its detailed reasoning for requesting any changes to the action. The Member State or the Competent Authority shall take full account of the position of the Commission. Where the final decision of the Competent Authority or the Member State diverges from the Commission’s position, the Competent Authority or the Member State shall provide the reasoning underlying such decision.
7. The Commission, after consulting the Gas Coordination Group, shall establish a permanent reserve list for a monitoring task force consisting of industry experts and representatives of the Commission. This monitoring task force may be deployed outside the Union when necessary and shall monitor and report on the gas flows into the Union, in cooperation with the supplying and transiting third countries.
8. The Competent Authority shall provide to the Commission’s Civil Protection Monitoring and Information Centre the information on any need for assistance. The Civil Protection Monitoring and Information Centre shall assess the overall situation and provide advice on the assistance that should be provided to the most affected Member States, and where appropriate to third countries.
Article 12
Gas Coordination Group
1. A Gas Coordination Group is established to facilitate the coordination of measures concerning security of gas supply. The Group shall be composed of representatives of the Member States, in particular of their Competent Authorities, as well as the Agency, the ENTSO for Gas and representative bodies of the industry concerned and those of relevant customers. The Commission shall, in consultation with the Member States, decide on the composition of the Group, ensuring it is fully representative. The Commission shall chair the Group. The Group shall establish its rules of procedure.
2. In accordance with this Regulation, the Gas Coordination Group shall be consulted and shall assist the Commission in particular on the following issues:
(a)
security of gas supply, at any time and more specifically in the event of an emergency;
(b)
all information relevant for security of gas supply at national, regional and Union levels;
(c)
best practices and possible guidelines to all the parties concerned;
(d)
the level of security of supply, benchmarks and assessment methodologies;
(e)
national, regional and Union scenarios and testing the levels of preparedness;
(f)
the assessment of the Preventive Action Plans and the Emergency Plans and the implementation of the measures foreseen therein;
(g)
the coordination of measures to deal with an emergency within the Union, with third countries that are Contracting Parties to the Treaty establishing the Energy Community and with other third countries;
(h)
assistance needed by the most affected Member States.
3. The Commission shall convene the Gas Coordination Group on a regular basis and shall share the information received from the Competent Authorities whilst preserving the confidentiality of commercially sensitive information.
Article 13
Information exchange
1. Where Member States have existing public service obligations that relate to security of gas supply, they shall make these public by 3 January 2011. Any subsequent updates or additional public service obligations that relate to security of gas supply shall also be made public as soon as adopted by Member States.
2. During an emergency, the natural gas undertakings concerned shall make available in particular the following information to the Competent Authority on a daily basis:
(a)
daily gas demand and supply forecasts for the following 3 days;
(b)
daily flow of gas at all cross-border entry and exit points as well as all points connecting a production facility, a storage facility or an LNG terminal to the network, in mcm/d;
(c)
the period, expressed in days, for which it is expected that gas supply to the protected customers can be ensured.
3. In the event of a Union or regional emergency, the Commission is entitled to request that the Competent Authority provide it without delay with at least:
(a)
the information set out in paragraph 2;
(b)
information on the measures planned to be undertaken and already implemented by the Competent Authority to mitigate the emergency, and information on their effectiveness;
(c)
the requests made for additional measures to be taken by other Competent Authorities;
(d)
the measures implemented at the request of other Competent Authorities.
4. The Competent Authorities and the Commission shall preserve the confidentiality of commercially sensitive information.
5. After an emergency, the Competent Authority shall, as soon as possible and at the latest 6 weeks after the lifting of the emergency, provide to the Commission a detailed assessment of the emergency and the effectiveness of the implemented measures, including an assessment of the economic impact of the emergency, the impact on the electricity sector and the assistance provided to, and/or received from, the Union and its Member States. Such assessment shall be made available to the Gas Coordination Group and shall be reflected in the updates of the Preventive Action Plans and the Emergency Plans.
The Commission shall analyse the assessments of the Competent Authorities and shall inform the Member States, the European Parliament and the Gas Coordination Group of the results of its analysis in aggregate form.
6. In order to allow the Commission to assess the situation of the security of supply at Union level:
(a)
by 3 December 2011 at the latest, Member States shall communicate to the Commission the existing inter-governmental agreements concluded with third countries which have an impact on the development of gas infrastructures and gas supplies. When concluding new inter-governmental agreements with third countries which have such an impact, the Member States shall inform the Commission;
(b)
for existing contracts by 3 December 2011 at the latest, as well as for new contracts or in the event of changes to existing contracts, natural gas undertakings shall notify the Competent Authorities concerned of the following details of contracts with a duration of more than 1 year concluded with suppliers from third countries:
(i)
contract duration;
(ii)
contracted volumes in total, on an annual basis and the average volume per month;
(iii)
in the event of an alert or emergency, contracted maximal daily volumes;
(iv)
contracted delivery points.
The Competent Authority shall notify these data in aggregate form to the Commission. In the event of new contracts being concluded or changes being made to existing contracts, the whole set of data shall be notified again in aggregate form on a regular basis. The Competent Authority and the Commission shall ensure the confidentiality of the information.
Article 14
Monitoring by the Commission
The Commission shall carry out continuous monitoring of, and reporting on, security of gas supply measures, notably through an annual assessment of the reports referred to in Article 5 of Directive 2009/73/EC, and the information relating to the implementation of Article 11 and Article 52(1) of that Directive and, once available, the information provided in the risk assessment and the Preventive Action Plans and Emergency Plans to be established in accordance with this Regulation.
By 3 December 2014 at the latest, the Commission, on the basis of the report referred to in Article 4(6) and after consulting the Gas Coordination Group shall:
(a)
draw conclusions as to possible means to enhance security of supply at Union level, assess the feasibility of carrying out risk assessments and establishing Preventive Action Plans and Emergency Plans at Union level and report to the European Parliament and the Council on the implementation of this Regulation, including, inter alia, the progress made on market interconnectivity; and
(b)
report to the European Parliament and the Council on the overall consistency of Member States’ Preventive Action Plans and Emergency Plans as well as their contribution to solidarity and preparedness from a Union perspective.
The report shall include, where appropriate, recommendations for improvement of this Regulation.
Article 15
Repeal
Without prejudice to the obligations of Member States concerning the deadlines for transposition and application of Directive 2004/67/EC, that Directive is repealed from 2 December 2010 with the exception of Article 4(1) and (2) of that Directive which shall apply until the Member State concerned has defined protected customers in accordance with Article 2(1) of this Regulation and has identified the natural gas undertakings in accordance with Article 8(1) of this Regulation.
Notwithstanding the first paragraph of this Article, Article 4(1) and (2) of Directive 2004/67/EC shall no longer apply after 3 June 2012.
Article 16
Derogation
This Regulation shall not apply to Malta and Cyprus for as long as no gas is supplied on their respective territories. For Malta and Cyprus the deadlines implied by point (1) of the second paragraph of Article 2 and Article 3(2), Article 4(2) and (5), Article 6(1) and (5), Article 8(1) and Article 9(1), and Article 13(6)(a) and (b) shall apply as follows:
(a)
for point (1) of the second paragraph of Article 2, Article 3(2), Article 9(1) and Article 13(6)(a) and (b): 12 months;
(b)
for Article 4(2) and Article 8(1): 18 months;
(c)
for Article 4(5): 24 months;
(d)
for Article 6(5): 36 months;
(e)
for Article 6(1): 48 months;
from the day gas is first supplied on their respective territories.
Article 17
Entry into force
This Regulation shall enter into force on the 20th day following its publication in the Official Journal of the European Union.
Article 6(8), the first sentence of Article 10(4), Article 10(7)(c) and Article 11(5)(c) shall apply from 3 March 2011.
This Regulation shall be binding in its entirety and directly applicable in all Member States.
Done at Strasbourg, 20 October 2010.