PROVÁDĚCÍ NAŘÍZENÍ RADY (EU) č. 405/2011
ze dne 19. dubna 2011,
kterým se ukládá konečné vyrovnávací clo a s konečnou platností vybírá prozatímní clo uložené na dovoz některých tyčí a prutů z nerezavějící oceli pocházejících z Indie
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 597/2009 ze dne 11. června 2009 o ochraně před dovozem subvencovaných výrobků ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství (1) (dále jen „základní nařízení“), a zejména na čl. 15 odst. 1 uvedeného nařízení,
s ohledem na návrh předložený Evropskou komisí po konzultaci s poradním výborem,
vzhledem k těmto důvodům:
1. ŘÍZENÍ
1.1 Prozatímní opatření
(1)
Komise uložila prostřednictvím nařízení (EU) č. 1261/2010 (2) (dále jen „prozatímní nařízení“) prozatímní vyrovnávací clo na dovoz některých tyčí z nerezavějící oceli pocházejících z Indie.
(2)
Řízení bylo zahájeno na základě podnětu, který dne 15. února 2010 podala Evropská federace průmyslu železa a oceli (Eurofer) (dále jen „žadatel“) jménem výrobců představujících podstatnou část, v tomto případě více než 25 %, celkové výroby některých tyčí z nerezavějící oceli v Unii.
(3)
Jak je stanoveno ve 23. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, šetření ohledně subvencování a újmy se týkalo období od 1. dubna 2009 do 31. března 2010 (dále jen „období šetření“). Průzkum trendů významných pro posouzení újmy se týkal období od roku 2007 do konce období šetření (dále jen „posuzované období“).
1.2 Následný postup
(4)
Po sdělení nejdůležitějších skutečností a úvah, na jejichž základě bylo rozhodnuto o uložení prozatímních vyrovnávacích opatření (dále jen „poskytnutí prozatímních informací“), se k prozatímním zjištěním písemně vyjádřila řada zúčastněných stran. Strany, které o to požádaly, dostaly možnost slyšení. Komise nadále shromažďovala veškeré informace, jež považovala za nezbytné pro konečná zjištění. Ústní a písemné připomínky předložené zúčastněnými stranami byly zváženy a případně zohledněny.
(5)
Všem zúčastněným stranám byly sděleny základní skutečnosti a úvahy, z nichž vycházel záměr doporučit uložení konečného vyrovnávacího cla na dovoz některých tyčí z nerezavějící oceli pocházejících z Indie a konečný výběr částek zajištěných v podobě prozatímního cla. Po tomto konečném poskytnutí informací byla stranám ponechána lhůta, ve které mohly zaujmout stanovisko.
1.3 Strany dotčené řízením
(6)
Jelikož nebyly vzneseny žádné připomínky týkající se stran dotčených daným řízením, potvrzují se 5. až 22. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
2. DOTČENÝ VÝROBEK A OBDOBNÝ VÝROBEK
2.1 Dotčený výrobek
(7)
Je třeba připomenout, že, jak uvádí 24. bod odůvodnění prozatímního nařízení, za „dotčený výrobek“ byly určeny tyče a pruty z nerezavějící oceli, po tváření za studena nebo povrchové úpravě za studena již dále neopracované, jiné než tyče a pruty s kruhovým příčným průřezem o průměru 80 mm nebo větším, pocházející z Indie, v současnosti kódů KN 7222 20 21, 7222 20 29, 7222 20 31, 7222 20 39, 7222 20 81 a 7222 20 89.
(8)
Jeden vyvážející výrobce z Indie uvedl, že tyče z nerezavějící oceli s kruhovým příčným průřezem o průměru menším než 80 mm, které však nejsou v rozmezí tolerance H6 až H11, by měly být vyloučeny z šetření, protože se na ně nevztahuje definice výrobku.
(9)
Toto tvrzení bylo odmítnuto, neboť v definici výrobku se na toleranci neodkazuje. Kontrolní číslo výrobku (PCN) v dotazníku sice obsahuje položku výlučně určenou pro tolerance v rozmezí H6 až H11, ta je však uvedena pouze pro účely srovnání a pro výrobek, jenž je předmětem šetření, nemá závazné důsledky. Z toho důvodu se dospělo k názoru, že výrobky, které nejsou v rozmezí tolerance H6 až H11, by neměly být z šetření vyloučeny.
(10)
Je třeba poznamenat, že výrobky, které nejsou v rozmezí tolerance H6 až H11, byly pro výpočet prozatímního rozpětí subvencování a újmy zohledněny.
2.2 Obdobný výrobek
(11)
Jelikož k obdobnému výrobku nebyly vzneseny žádné připomínky, potvrzuje se 25. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
3. SUBVENCOVÁNÍ
3.1 Úvod
(12)
Ve 26. bodě odůvodnění prozatímního nařízení se odkazuje na tyto režimy, v jejichž rámci jsou údajně poskytovány subvence:
a)
režim „Kniha celních nároků“;
b)
režim předběžného povolení;
c)
režim podpory vývozu kapitálového zboží;
d)
režim pro subjekty orientované na vývoz;
e)
režim vývozních úvěrů.
(13)
Výrobní odvětví Unie vyjádřilo pochybnosti o tom, zda Komise neopomněla zohlednit řadu programů subvencí. Odvětví tak dospělo k názoru, že subvence, které indičtí výrobci podle šetření obdrželi, byly podhodnoceny.
(14)
V reakci na tuto skutečnost je nutné poznamenat, že podnět obsahoval velký počet národních a místních režimů subvencí, které byly zahrnuty do dotazníku pro vyvážející výrobce v Indii a prošetřeny Komisí. Avšak pouze v případě programů uvedených výše ve 12. bodě odůvodnění bylo shledáno, že vyvážející výrobci, jichž se šetření týkalo a již byli zařazeni do vzorku, obdrželi subvence.
(15)
Výrobní odvětví Unie také tvrdilo, že závěry Komise odporují závěru ministerstva obchodu USA (US DOC), které v nedávném řízení o uložení vyrovnávacího cla týkajícího se vývozu oceli z Indie zjistilo daleko vyšší subvence. K tomu je však třeba poznamenat, že se tyto závěry týkají jiného výrobku a jiného vyšetřovacího období. Toto tvrzení se proto zamítá.
(16)
Jelikož nebyly vzneseny žádné jiné připomínky, potvrzují se 26. až 28. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
3.2 Režim „Kniha celních nároků“ (dále jen „KCN“)
(17)
Několik stran tvrdilo, že režim KCN by neměl být považován za napadnutelné subvence, neboť účelem tohoto režimu je vyrovnat dovozní cla. Jak je vysvětleno ve 38. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, tento režim nelze považovat za přípustný režim vracení cla nebo režim vracení u náhradních vstupů ve smyslu čl. 3 odst. 1 písm. a) bodu ii) základního nařízení, jelikož nesplňuje pravidla stanovená v příloze I písm. i), v příloze II (definice a pravidla navracení) a příloze III (definice a pravidla navracení u náhradních vstupů) základního nařízení. Zejména jde o to, že vývozce nemá žádnou povinnost bezcelně dovezené zboží při výrobním procesu skutečně spotřebovat a výše kreditu není vypočtena ve vztahu ke skutečně využitým vstupům. Navíc neexistuje žádný systém nebo postup pro potvrzení, které vstupy jsou spotřebovávány při procesu výroby vyváženého výrobku nebo zda došlo k nadměrné platbě dovozního cla ve smyslu přílohy I písm. i) a příloh II a III základního nařízení. V neposlední řadě má vývozce nárok čerpat výhody režimu KCN bez ohledu na to, zda vůbec nějaké vstupy doveze. Pro získání výhody stačí, aby vývozce prostě vyvezl zboží, aniž by prokazoval, že byl dovezen nějaký vstupní materiál. Dokonce i vývozci, kteří obstarávají veškeré vstupy na místě a nedovážejí žádné zboží, které lze použít jako vstupy, mají nárok na čerpání výhod v rámci režimu KCN. Tato tvrzení se proto zamítají.
(18)
Pokud jde o prodej licence KCN, jedna strana tvrdila, že skutečná prodejní cena nedosahovala hodnoty licence a výhoda proto byla menší. V této souvislosti je třeba poznamenat, že výhoda získaná podle tohoto režimu byla vypočítána na základě výše kreditu poskytnutého v rámci této licence, bez ohledu na to, zda byla licence použita pro vyrovnání dovozních cel či zda byla skutečně prodána. Má se zato, že jakýkoli prodej licence za cenu pod její nominální hodnotou je čistě obchodní rozhodnutí, které nemění výši výhody poskytované v rámci tohoto režimu. Toto tvrzení se proto zamítá.
(19)
Jedna strana dále tvrdila, že by se výhoda získaná v rámci tohoto režimu neměla určovat podle vývozní hodnoty, nýbrž podle skutečného využití licence KCN - a to i v případě, že byl režim KCN považován za napadnutelný. Co se toho týče, je nutné připomenout, že v souladu s čl. 3 odst. 2 a článkem 5 základního nařízení byla výše napadnutelných subvencí vypočtena na základě výhody, kterou získal příjemce a která byla zjištěna za období šetření. V tomto ohledu se mělo zato, že výhodu příjemce získá v momentě, kdy dojde k vývozní transakci uskutečněné v rámci tohoto režimu. V tomto okamžiku je indická vláda povinna se zříct celních poplatků, čímž vzniká finanční příspěvek ve smyslu čl. 3 odst. 1 písm. a) bodu i) základního nařízení. Jakmile celní orgány vydají vývozní přepravní doklad uvádějící mimo jiné i výši kreditu v rámci režimu KCN, která má být pro příslušnou vývozní transakci udělena, nemůže již indická vláda sama rozhodnout, zda subvenci poskytnout či nikoli. Společnost, která ví, že v rámci režimu KCN získá subvence, je v tomto ohledu zvýhodněna, protože může tyto subvence zohlednit a nabídnout nižší ceny. Pro zjištění, zda byla výhoda poskytnuta, je rozhodující okamžik vývozu, nikoli následné využití, protože vývozce, který takové právo získal, „je na tom finančně lépe“. Toto tvrzení se proto zamítá.
(20)
Jelikož ohledně tohoto režimu nebyly vzneseny žádné další připomínky, potvrzují se 29. až 41. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
3.3 Režim předběžného povolení (dále jen „PP“)
(21)
Jedna strana tvrdila, že režim PP je třeba považovat za režim vracení cla, neboť dovezené materiály se používají na výrobu vyváženého zboží. 54. bod odůvodnění prozatímního nařízení v reakci na toto tvrzení uvádí, že podprogram využitý v tomto daném případě nelze považovat za přípustný systém vracení cla nebo režim vracení u náhradních vstupů ve smyslu čl. 3 odst. 1 písm. a) bodu ii) základního nařízení. Nevyhovuje pravidlům stanoveným v příloze I písm. i), příloze II (definice a pravidla pro navracení) a příloze III (definice a pravidla pro navracení u náhradních vstupů) základního nařízení. Indická vláda neuplatnila účinným způsobem žádný kontrolní systém ani postup, aby ověřila, zda byly vstupy spotřebovány při výrobě vyváženého výrobku a v jakém objemu (příloha II část II odst. 4 základního nařízení a v případě systémů navracení u náhradních vstupů příloha III část II odst. 2 základního nařízení). Rovněž se má za to, že standardní normy vstupů a výstupů pro dotčený výrobek nebyly dostatečně přesné a nemohou samy o sobě tvořit kontrolní systém skutečné spotřeby, protože jsou vytvořeny tak, že neumožňují indické vládě ověřovat s dostatečnou přesností, jaká množství vstupů jsou spotřebovávána při výrobě vyváženého výrobku. Indická vláda kromě toho neprovedla další přezkoumání na základě skutečných vstupů, ačkoli za normálních okolností by takové přezkoumání bylo vzhledem k absenci účinně uplatňovaného kontrolního systému potřebné (příloha II část II odst. 5 a příloha III část II odst. 3 základního nařízení). Tento podprogram je tudíž napadnutelný a příslušné tvrzení se odmítá.
(22)
Pokud jde o výpočet výše subvencí, oproti tvrzení jedné strany musely být pro určení výše napadnutelné výhody zohledněny výhody, které v rámci režimu PP získaly jiné než dotčené výrobky. V rámci režimu PP neexistuje žádná povinnost, která by omezovala využití výhody pro dovoz vstupního materiálu osvobozeného od cla v souvislosti s konkrétním výrobkem. V důsledku toho je možné využít pro dotčený výrobek všech výhod poskytovaných tímto režimem.
(23)
Jelikož ohledně tohoto režimu nebyly vzneseny žádné další připomínky, potvrzují se 42. až 58. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
3.4 Režim podpory vývozu kapitálového zboží (dále jen „PVKZ“)
(24)
Protože ohledně tohoto režimu nebyly vzneseny žádné připomínky, potvrzuje se 59. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
3.5 Režim pro subjekty orientované na vývoz (dále jen „SOV“)
(25)
Dříve než se zmíní řada připomínek předložených společností ze vzorku, která měla status SOV, je nutné připomenout, že rozhodující povinností SOV, jak je stanovena v dokumentech FT-policy 2004-2009 a FT-policy 2009-2014, je dosáhnout čistých devizových příjmů, tj. v referenčním období (5 let) musí být celková hodnota vývozů vyšší než celková hodnota dovezeného zboží. V rámci režimu pro SOV mohou být zřízeny všechny podniky, pokud se v zásadě zaváží vyvážet veškerou svou produkci zboží nebo služeb.
(26)
Za to mohou SOV využít řadu úlev uvedených v 66. bodě odůvodnění prozatímního nařízení. Tyto úlevy jsou stanoveny zákonem v závislosti na vývozní výkonnosti, a jsou proto považovány za specifické a napadnutelné podle čl. 4 odst. 4 prvního pododstavce písm. a) základního nařízení. Vývozní cíl SOV, jak je uvedeno v kapitole 6.1 dokumentu FT-policy 2009-2014, je nutnou podmínkou k získání příslušných subvencí.
(27)
Osvobození, kterých SOV využívá, jsou všechna stanovena zákonem v závislosti na vývozní výkonnosti. Režim pro SOV nelze považovat za přípustný režim vracení cla nebo režim vracení cla u náhradních vstupů ve smyslu čl. 3 odst. 1 písm. a) bodu ii) základního nařízení. Nevyhovuje přísným pravidlům stanoveným v příloze I (písmena h) a i)), v příloze II (definice a pravidla pro navracení) a příloze III (definice a pravidla pro navracení u náhradních vstupů) základního nařízení.
(28)
Dále nebylo potvrzeno, že indická vláda uplatňuje kontrolní systém či postup, aby ověřila, zda a v jakém rozsahu byly vstupy získané bezcelně nebo bez daně z prodeje spotřebovány při výrobě vyváženého výrobku (příloha II část II odst. 4 základního nařízení a v případě režimů vracení cla u náhradních vstupů příloha III část II odst. 2 základního nařízení). Uplatňovaný kontrolní systém má za cíl sledovat plnění povinnosti dosažení čistých devizových příjmů a nikoli sledovat spotřebu dovážených výrobků při výrobě vyváženého zboží.
(29)
Pokud jde o zmíněnou stranu se statusem SOV, aby bylo možné napadnout jakékoli výhody, musí být splněny tyto dvě podmínky: i) neexistence kontrolního systému a ii) poskytnutí nadměrných úlev. V této souvislosti je třeba poznamenat, že je nezbytné, aby indická vláda prokázala, že uplatňuje řádný kontrolní systém, který jí umožňuje určit jaké vstupy byly při výrobě spotřebovány a v jakém rozsahu. Neexistence řádného kontrolního systému bude dále zmíněna níže. Poskytnutí nadměrných úlev je relevantní pouze v případě, že bylo zjištěno, že určitý režim - v tomto případě režim pro SOV - je režim vracení cla bona fide, který splňuje požadavky příloh I, II a III základního nařízení. Jak již bylo vysvětleno ve výše uvedeném 27. bodu odůvodnění, režim pro SOV nelze považovat za přípustný režim vracení cla nebo režim vracení cla u náhradních vstupů ve smyslu čl. 3 odst. 1 písm. a) bodu ii) základního nařízení.
(30)
Strana dále zdůraznila, že režim pro SOV údajně automaticky umožňuje bezcelní dovoz surovin pro vývoz konečného zboží. Strana tvrdila, že režim pro SOV je srovnatelný se systémem řízení dovozů v rámci aktivního zušlechťovacího styku, nikoli s režimem vracení cla. Podle názoru této strany, se tyto dva režimy zásadně liší, třebaže oba teoreticky směřují ke stejnému výsledku (vývoz zboží, které bylo vyrobeno ze surovin, u kterých nebylo vybráno dovozní clo). Aby podpořila svůj názor, strana tvrdila, že v rámci režimu vracení cla má vývozce právo požádat o náhradu cla uloženého na suroviny, ze kterých bylo vyrobeno konečné zboží. V rámci režimu aktivního zušlechťovacího styku je vývozce osvobozen od veškerého dovozního cla, avšak má ze zákona povinnost zaplatit clo za veškeré konečné zboží prodané na domácím trhu. Strana tvrdila, že v rámci režimu aktivního zušlechťovacího styku nemohou být poskytnuty nadměrné úlevy.
(31)
K tomu je třeba v první řadě poznamenat, že pouze v případech, ve kterých existuje uplatňovaný kontrolní systém, který má sledovat spotřebu dovážených výrobků při výrobě vyváženého zboží, je možné určit, zda byly poskytnuty nadměrné úlevy. Pokud jde o tvrzení této strany, že režim pro SOV není režim vracení cla, je nutné poznamenat, že poznámka pod čarou č. 2 přílohy I základního nařízení jasně stanoví, že pro účely tohoto nařízení se „úlevou nebo vrácením“ rozumí rovněž plné nebo částečné osvobození od dovozních poplatků nebo odklad jejich platby. Mělo by být zřejmé, že základní koncept režimů vracení, náhrady či osvobození je stejný, tj. že dovozní cla na dovoz surovin se ani neplatí, ani se nenahrazují, pokud se takové suroviny použijí na výrobu výrobků následně vyvážených. Závěrem by mělo být jasné, že režim pro SOV musí být v souladu s požadavky příloh I, II a III základního nařízení, aby bylo možné určit, zda může být považován za režim vracení cla v dobré víře.
(32)
Strana dále tvrdila, že SOV je předmětem řádného kontrolního systému a dalších kontrolních opatření, pokud jde o vývoz a prodej na domácím trhu. Strana tvrdila, že v této záležitosti nejsou relevantní pouze zahraniční obchodní politika (FTP) a Příručka postupů (Handbook of Procedure - HOP), která stanoví příslušné zákony a postupy. Mělo by se také zjistit, zda v Indii existují nějaké další zákony a právní předpisy, které zřizují přiměřený a účinný kontrolní systém. Na podporu svého stanoviska strana uvedla, že, pokud jde o dovoz, nákup na domácím trhu, vývoz a prodej na domácím trhu, je v souladu s oddílem 6.10.1 Příručky postupů ze zákona povinna vést řádnou evidenci a ukládat digitálně podepsané čtvrtletní a výroční zprávy o pokroku. Strana dále tvrdila, že má v souladu s hlavním zákonem o spotřební dani z roku 1944 (Central Excise Act) zákonnou povinnost vystavovat při prodejích na domácím trhu daňový doklad, který například jasně dokládá splatné daně. Podle tohoto zákona musí tato strana také příslušným orgánům měsíčně předkládat podrobné informace o svých prodejích na domácím trhu. Podle zákona o společnostech z roku 1956 (Companies Act) a platných účetních standardů je tato strana ze zákona povinna ve svých auditovaných účetních závěrkách poskytnout podrobné informace o dovozu a veřejných zakázkách na domácím trhu, jakož i vývozu a prodeji na domácím trhu.
(33)
Pokud jde o toto tvrzení, je nesporné, že zmíněný zákon o společnostech může poskytnout rámec pro účetní standardy v Indii. Pro posouzení napadnutelnosti režimu pro SOV je však podstatné, zda indická vláda uplatňuje systém, který umožňuje ověřit, zda a v jakém rozsahu byly vstupy osvobozené od cla či daní spotřebovány při výrobě vyváženého výrobku.
(34)
Požadavky stanovené v hlavním zákonu o spotřební dani (Central Excise Act) slouží zcela jiným účelům, tj. mají zajistit, že jsou při prodejích na domácím trhu v Indii placeny příslušné daně. Zákon nekontroluje bezcelně dovezené materiály, ani nekontroluje souvislost mezi vstupy osvobozenými od cla a výslednými výrobky určenými na vývoz, takže nemůže být považován za kontrolní systém určující, zda jde o režimy vracení cla.
(35)
Pokud jde o další zavedená kontrolní opatření, je třeba připomenout, jak zmiňuje 69. bod odůvodnění prozatímního nařízení, že SOV nemá v žádném okamžiku povinnost určovat vzájemný vztah mezi každou dovozní zásilkou a místem určení odpovídajícího výsledného výrobku. Pouze takové kontroly zásilek by však indickým orgánům umožnily získat dostatek informací o konečném místě určení vstupů a zkontrolovat, zda osvobození od cla/daně z prodeje nepřevyšuje vstupy pro produkci na vývoz.
(36)
I přes pečlivé zvážení tvrzení této strany se tak potvrdilo, že indická vláda neuplatňovala žádný účinný kontrolní systém ani postup, aby ověřila, zda a v jakém rozsahu byly vstupy získané bezcelně a bez daně z prodeje spotřebovány při výrobě vyváženého výrobku (příloha II část II odst. 4 základního nařízení a v případě vracení cla u náhradních vstupů příloha III část II odst. 2 základního nařízení). Indická vláda navíc neprovedla další přezkoumání založené na skutečných vstupech, přestože by takové přezkoumání bylo při neexistenci účinného kontrolního systému zpravidla nutné (příloha II část II odst. 5 a příloha III část II odst. 3 základního nařízení). Indická vláda mimoto nepředložila žádné důkazy o tom, že nebyly poskytnuty nadměrné úlevy.
(37)
Zmíněná strana tvrdila, že pro výpočet subvencí měla Komise zohlednit cla zaplacená z prodeje konečných výrobků na domácím trhu. V reakci na toto tvrzení je třeba poznamenat, že ačkoliv účelem zřízení SOV je dosáhnout čistých devizových příjmů, může SOV část své výroby prodat na domácím trhu. Podle režimu pro SOV je zboží považováno za dovážené zboží, ačkoli je nutné zaplatit pouze 50 % preferenční celní sazbu. Z toho důvodu není SOV v jiné situaci než ostatní společnosti působící na domácím trhu, tj. z nakoupeného zboží musí platit příslušná cla/daně. V této souvislosti by mělo být jasné, že rozhodnutí indické vlády zdanit zboží určené ke spotřebě na domácím trhu neznamená, že osvobození SOV od dovozních cel a daní z prodeje není výhodou ve vztahu k vývoznímu prodeji dotčeného výrobku. Kromě toho nemá prodej na domácím trhu žádný dopad na obecnější hodnocení toho, zda existuje přiměřený kontrolní systém.
(38)
Strana také tvrdila, že Komise použila při výpočtu výše subvence chybný jmenovatel. Strana tvrdila, že správným jmenovatelem je obrat z celkového prodeje, nikoli obrat z vývozního prodeje. Toto tvrzení je nutné odmítnout. V souladu s čl. 7 odst. 2 základního nařízení byla tato výše subvence (čitatel) vypočtená podle režimu přepočtena v průběhu období šetření na celkový vývozní obrat jako příslušný jmenovatel, neboť subvence závisí na vývozní výkonnosti. Skutečnost, že SOV má možnost prodat část své produkce na domácím trhu nemění nic na tom, že jasným cílem režimu pro SOV je vývoz.
(39)
Strana tvrdila, že výhody, které získává společnost, by měly odpovídat úrokovým nákladům, kterých se indická vláda vzdala v době, která uplynula od dovozu surovin do vývozu hotových tyčí z nerezavějící oceli z Indie. Aby podpořila své tvrzení, strana se odvolala na nedávné předběžné zjištění ministerstva obchodu USA (US DOC), ke kterému toto ministerstvo došlo v souvislosti s antisubvenčním přezkumem týkajícím se nového odesílatele. V tomto případě byla nezaplacená cla považována za bezúrokovou půjčku poskytnutou společnosti v momentě dovozu. V této souvislosti je třeba poznamenat, že metodika výpočtu amerického ministerstva obchodu není pro Komisi nikterak závazná, pro Komisi jsou závazná ustanovení základního nařízení. Pokud jde o tento daný případ, použitou metodiku výpočtu vysvětlují 75. a 76. bod odůvodnění prozatímního nařízení. Toto tvrzení by v každém případě bylo relevantní pouze tehdy, pokud by zaplacení cla bylo pouze odloženo (poznámka pod čarou č. 3 přílohy I základního nařízení), nikoli pokud by od jeho zaplacení byla společnost osvobozena, jak je tomu v tomto daném případě.
(40)
Vzhledem k výše uvedenému se potvrzují 60. až 77. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
3.6 Režim vývozních úvěrů (dále jen „RVÚ“)
(41)
Jedna strana připustila, že na své vyvážené výrobky obdržela preferenční úvěr, avšak tvrdila, že sazba úvěru byla značně vyšší než běžné sazby úvěrů poskytované v EU, a proto by tento úvěr neměl být považován za výhodu.
(42)
Ohledně toho je nutné poznamenat, že výpočet výše subvencí vycházel z rozdílu mezi úroky zaplacenými za vývozní úvěry a částkou, kterou by dotčená společnost v Indii musela zaplatit za své využité běžné komerční úvěry. V tomto případě byla pro výpočet výše subvence použita domácí referenční hodnota. Toto tvrzení se proto zamítá.
(43)
Jelikož ohledně tohoto režimu nebyly vzneseny žádné další připomínky, potvrzují se 78. až 86. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
3.7 Výše napadnutelných subvencí
(44)
Výše napadnutelných subvencí v souladu s ustanoveními základního nařízení vyjádřená ad valorem dosahuje rozmezí 3,3 % až 4,3 %. Jelikož jsou tyto úrovně shodné s úrovněmi uvedenými v 87. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, tento bod odůvodnění se potvrzuje.
REŽIM→
KCN (3)
PP (3)
SOV (3)
RVÚ (3)
Celkem
SPOLEČNOST
Chandan Steel Ltd.
1,5 %
1,5 %
0,4 %
3,4 %
Venus group
2,6 % až 3,4 %
0 až 0,8 %
3,3 % (4)
Viraj Profiles Vpl. Ltd.
4,3 %
4,3 %
(45)
88. bod prozatímního nařízení uvádí metodiku stanovení subvenčního rozpětí pro spolupracující společnosti, které nebyly zařazeny do vzorku. Podle čl. 15 odst. 3 základního nařízení činí rozpětí subvencí pro spolupracující společnosti nezařazené do vzorku 4,0 %, toto rozpětí bylo vypočteno na základě váženého průměru rozpětí subvencí stanovených pro spolupracující společnosti zařazené do vzorku. Potvrzuje se proto 88. bod prozatímního nařízení.
(46)
Základ pro stanovení celostátního subvenčního rozpětí byl stanoven v 89. bodě odůvodnění prozatímního nařízení. Jelikož v této souvislosti nebyly vzneseny žádné připomínky, potvrzuje se 89. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
4. VÝROBNÍ ODVĚTVÍ UNIE
(47)
Jelikož nebyly vzneseny žádné připomínky týkající se výrobního odvětví Unie, potvrzují se 90. až 93. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
5. ÚJMA
(48)
Jelikož nebyly vzneseny žádné připomínky týkající se újmy, potvrzují se 94. až 122. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
6. PŘÍČINNÁ SOUVISLOST
(49)
Jelikož nebyly vzneseny žádné připomínky týkající se příčinné souvislosti, potvrzují se 123. až 136. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
7. ZÁJEM UNIE
(50)
Jelikož nebyly vzneseny žádné připomínky týkající se zájmu Unie, potvrzují se závěry 137. až 148. bodu odůvodnění prozatímního nařízení.
8. KONEČNÁ VYROVNÁVACÍ OPATŘENÍ
8.1 Úroveň pro odstranění újmy
(51)
Jedna strana tvrdila, že průměrné ziskové rozpětí před zdaněním ve výši 9,5 %, které vycházelo ze situace v roce 2007 a bylo využíváno pro výpočet cen nepůsobících újmu a pro zjištění rozpětí újmy, není reprezentativní pro dlouhodobé ziskové rozpětí výrobního odvětví před zdaněním. Strana tvrdila, že příslušný rok, ze kterého vycházel výpočet zisku, byl netypickým rokem, a že roky 2005 a 2006 by byly reprezentativnější, neboť to byly obvyklé hospodářské roky, ve kterých se ziskové rozpětí pohybovalo mezi 4 až 6 %.
(52)
Výpočet cílového zisku použitý v prozatímní fázi vycházel z váženého průměru ziskového rozpětí, které výrobci z Unie zařazení do vzorku získali v roce 2007. Tento rok byl považován za poslední z reprezentativních roků, ve kterých výrobci z Unie netrpěli subvencemi způsobujícími újmu. Tato připomínka se proto zamítá, výpočet ziskového rozpětí použitý v prozatímní fázi se potvrzuje.
(53)
Vzhledem k tomu, že nebyly obdrženy žádné další připomínky týkající se úrovně pro odstranění újmy, potvrzují se 149. až 153. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
8.2 Závěr o úrovni pro odstranění újmy
(54)
Potvrzuje se metodika použitá v prozatímním nařízení.
8.3 Výše cel
(55)
Vzhledem k výše uvedenému a v souladu s čl. 15 odst. 1 základního nařízení by mělo být uloženo konečné vyrovnávací clo, a to na úrovni dostatečné k odstranění újmy působené subvencovaným dovozem, aniž by bylo překročeno zjištěné subvenční rozpětí.
(56)
Na základě výše uvedených skutečností byly sazby vyrovnávacího cla stanoveny porovnáním rozpětí pro odstranění újmy a rozpětí subvencí. Navrhují se proto následující sazby vyrovnávacího cla:
Společnost
Rozpětí subvencí
Rozpětí újmy
Sazba vyrovnávacího cla
Chandan Steel Ltd.
3,4 %
28,6 %
3,4 %
Venus group
3,3 %
45,9 %
3,3 %
Viraj Profiles Vpl. Ltd.
4,3 %
51,5 %
4,3 %
Spolupracující společnosti nezařazené do vzorku
4,0 %
44,4 %
4,0 %
Všechny ostatní společnosti
4,3 %
51,5 %
4,3 %
(57)
Individuální sazby vyrovnávacího cla pro společnosti uvedené v tomto nařízení byly stanoveny na základě zjištění tohoto šetření. Odrážejí tedy situaci těchto společností zjištěnou během tohoto šetření. Tyto celní sazby (oproti celostátnímu clu použitelnému na „všechny ostatní společnosti“) jsou proto výlučně použitelné na dovozy výrobků pocházejících z Indie a vyrobených uvedenými společnostmi, tedy konkrétními uvedenými právnickými osobami. Na dovážené výrobky vyrobené jakoukoli jinou společností, která není konkrétně uvedena v normativní části tohoto nařízení, včetně subjektů ve spojení se společnostmi konkrétně uvedenými, se tyto sazby nevztahují a tyto výrobky podléhají celní sazbě použitelné na „všechny ostatní společnosti“.
(58)
Každou žádost o použití těchto individuálních sazeb vyrovnávacího cla pro společnosti (například poté, co se změnil název subjektu, nebo po vytvoření nových výrobních nebo obchodních subjektů) je třeba předložit Komisi (5) spolu se všemi příslušnými informacemi, zejména pokud jde o jakékoli změny v činnostech společnosti spojených s výrobou, domácím prodejem a vývozním prodejem, např. v souvislosti se změnou názvu nebo změnou týkající se výrobních a obchodních subjektů. Toto nařízení se v případě potřeby odpovídajícím způsobem pozmění a seznam společností požívajících výhod individuálních celních sazeb se zaktualizuje.
8.4 Konečný výběr prozatímních cel
(59)
Vzhledem k rozsahu zjištěných subvenčních rozpětí a vzhledem k úrovni újmy způsobené výrobnímu odvětví Unie se má zato, že je nezbytné s konečnou platností vybrat částky zajištěné v podobě prozatímního vyrovnávacího cla uloženého prozatímním nařízením,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Ukládá se konečné vyrovnávací clo na dovoz tyčí a prutů z nerezavějící oceli, po tváření za studena nebo povrchové úpravě za studena již dále neopracovaných, jiných než tyčí a prutů s kruhovým příčným průřezem o průměru 80 mm nebo větším, pocházejících z Indie, v současnosti kódů KN 7222 20 21, 7222 20 29, 7222 20 31, 7222 20 39, 7222 20 81 a 7222 20 89.
2. Sazba konečného vyrovnávacího cla použitelná na čistou cenu s dodáním na hranice Unie před proclením je pro výrobky popsané v odstavci 1 a vyrobené níže uvedenými společnostmi stanovena takto:
Společnost
Clo (%)
Doplňkový kód TARIC
Chandan Steel Ltd., Bombaj
3,4
B002
Venus Wire Industries Pvt. Ltd., Bombaj
Precision Metals, Bombaj
Hindustan Inox Ltd., Bombaj
Sieves Manufacturer India Pvt. Ltd., Bombaj
3,3
B003
Viraj Profiles Vpl. Ltd., Thane
4,3
B004
Společnosti uvedené v příloze
4,0
B005
Všechny ostatní společnosti
4,3
B999
3. Není-li stanoveno jinak, použijí se platné celní předpisy.
Článek 2
Částky zajištěné v podobě prozatímních vyrovnávacích cel uložených podle nařízení (EU) č. 1261/2010 na dovoz tyčí a prutů z nerezavějící oceli, po tváření za studena nebo povrchové úpravě za studena již dále neopracovaných, jiných než tyčí a prutů s kruhovým příčným průřezem o průměru 80 mm nebo větším, pocházejících z Indie, v současnosti kódů KN 7222 20 21, 7222 20 29, 7222 20 31, 7222 20 39, 7222 20 81 a 7222 20 89, se s konečnou platností vybírají.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 19. dubna 2011.
COUNCIL IMPLEMENTING REGULATION (EU) No 405/2011
of 19 April 2011
imposing a definitive countervailing duty and collecting definitively the provisional duty imposed on imports of certain stainless steel bars and rods originating in India
THE COUNCIL OF THE EUROPEAN UNION,
Having regard to the Treaty on the Functioning of the European Union,
Having regard to Council Regulation (EC) No 597/2009 of 11 June 2009 on protection against subsidised imports from countries not members of the European Community (1) (the basic Regulation), and in particular Article 15(1) thereof,
Having regard to the proposal submitted by the European Commission after having consulted the Advisory Committee,
Whereas:
1. PROCEDURE
1.1. Provisional measures
(1)
The Commission, by Regulation (EU) No 1261/2010 (2) (the provisional Regulation) imposed a provisional countervailing duty on imports of certain stainless steel bars originating in India.
(2)
The proceeding was initiated following a complaint lodged on 15 February 2010 by the European Federation of Iron and Steel Industries (Eurofer) (the complainant) on behalf of producers representing a major proportion, in this case more than 25 %, of total Union production of certain stainless steel bars.
(3)
As set out in recital 23 of the provisional regulation, the investigation of subsidisation and injury covered the period from 1 April 2009 to 31 March 2010 (‘investigation period’ or ‘IP’). The examination of the trends relevant for the assessment of injury covered the period from 2007 to the end of the investigation period (period considered).
1.2. Subsequent procedure
(4)
Subsequent to the disclosure of the essential facts and considerations on the basis of which it was decided to impose provisional countervailing measures (provisional disclosure), several interested parties made written submissions making their views known on the provisional findings. The parties who so requested were granted the opportunity to be heard. The Commission continued to seek information it deemed necessary for its definitive findings. The oral and written comments submitted by the interested parties were considered and taken into account, where appropriate.
(5)
All parties were informed of the essential facts and considerations on the basis of which it was intended to recommend the imposition of a definitive countervailing duty on imports of certain stainless steel bars originating in India and the definitive collection of the amounts secured by way of the provisional duty. The parties were also granted a period within which they could make representations subsequent to this final disclosure.
1.3. Parties concerned by the proceeding
(6)
In the absence of any comments concerning the parties concerned by the proceeding, recitals 5 to 22 of the provisional Regulation are hereby confirmed.
2. PRODUCT CONCERNED AND THE LIKE PRODUCT
2.1. Product concerned
(7)
It is recalled that, as stated in recital 24 of the provisional Regulation, ‘the product concerned’ was defined as stainless steel bars and rods, not further worked than cold-formed or cold-finished, other than bars and rods of circular cross-section of a diameter of 80 mm or more, originating in India currently falling within CN codes 7222 20 21, 7222 20 29, 7222 20 31, 7222 20 39, 7222 20 81 and 7222 20 89.
(8)
One exporting producer in India claimed that SSB of a circular cross section of a diameter of less than 80 mm but outside the tolerance range of H6 to H11 should be excluded from the investigation because it does not fall within the product scope.
(9)
This argument was rejected since the product scope does not refer to tolerances. The product control number (PCN) in the questionnaire does contain a field for tolerances limited to range H6 to H11 but this is only for comparison purposes and has no binding consequences for the product under investigation. It is therefore concluded that products outside the tolerance range of H6 to H11 should not be excluded.
(10)
It should be noted that for the calculation of the provisional subsidy and injury margins, the products outside the tolerance range of H6 to H11 were taken into account.
2.2. Like product
(11)
In the absence of any comments concerning the like product, recital 25 of the provision Regulation is hereby confirmed.
3. SUBSIDISATION
3.1. Introduction
(12)
In recital 26 of the provisional Regulation, reference was made to the following schemes, which allegedly involve the granting of subsidies:
(a)
duty entitlement passbook scheme;
(b)
advance authorisation scheme;
(c)
export promotion capital goods scheme;
(d)
export oriented units scheme;
(e)
export credit scheme.
(13)
The Union industry questioned whether the Commission failed to take into account a number of subsidy schemes, and as a result believed that the subsidies found to be received by Indian producers were underestimated.
(14)
In reply to this, it should be noted that the complaint contained a great number of national and local subsidy schemes, which were included in the questionnaire to exporting producers in India and investigated by the Commission. However, only for the schemes listed in recital 12 above, it was found that the investigated exporting producers in the sample had received subsidies.
(15)
The Union industry also argued that the Commission findings contradict a US Department of Commence (US DOC) finding in a recent countervailing proceedings concerning certain steel exports from India where much higher subsidies were found. However, it should be noted that this finding relates to a different product and cover a different investigation period. Consequently, this argument is hereby rejected.
(16)
In the absence of any other comments, recitals 26 to 28 of the provisional Regulation are hereby confirmed.
3.2. Duty entitlement passbook scheme (DEPBS)
(17)
Several parties argued that the DEPBS should not be considered as a countervailable subsidy, since the purpose of the scheme is to offset customs duties on imports. As explained in recital 38 of the provisional Regulation this scheme cannot be considered a permissible duty drawback system or substitution drawback system within the meaning of Article 3(1)(a)(ii) of the basic Regulation since it does not conform to the rules laid down in Annex I item (i), Annex II (definition and rules for drawback) and Annex III (definition and rules for substitution drawback) to the basic Regulation. In particular, an exporter is under no obligation to actually consume the goods imported free of duty in the production process and the amount of credit is not calculated in relation to actual inputs used. Moreover, there is no system or procedure in place to confirm which inputs are consumed in the production process of the exported product or whether an excess payment of import duties occurred within the meaning of item (i) of Annex I, and Annexes II and III to the basic Regulation. Lastly, an exporter is eligible for the DEPBS benefits regardless of whether it imports any inputs at all. In order to obtain the benefit, it is sufficient for an exporter to simply export goods without demonstrating that any input material was imported. Thus, even exporters which procure all of their inputs locally and do not import any goods which can be used as inputs are still entitled to benefit from the DEPBS. Therefore, these arguments are hereby rejected.
(18)
In case of sales of the DEPB licence, one party argued that the actual selling price was below the licence value and therefore the benefit was less. In this regard, it should be noted that the benefit under this scheme was calculated on the basis of the amount of credit granted in the licence regardless of whether the licence was used to offset customs duties on imports or whether the licence was actually sold. It is considered that any sale of a licence at a price less the face value is a pure commercial decision which does not alter the amount of benefit received under this scheme. Therefore, this argument is hereby rejected.
(19)
One party further argued that even if the DEPBS was considered countervailable, the benefit received under the scheme should not be based on export value, but rather the actual use of the DEPB licence. In this respect, it should be recalled that in accordance with Articles 3(2) and 5 of the basic Regulation, the amount of countervailable subsidies was calculated in terms of benefit conferred on the recipient, which is found to exist during the IP. In this regard, it was considered that the benefit is conferred on the recipient at the point of time when an export transaction is made under this scheme. At that moment, the Government of India (GOI) is liable to forego the customs duties, which constitutes a financial contribution within the meaning of Article 3(1)(a)(i) of the basic Regulation. Once the customs authorities issue an export shipping bill which shows, inter alia, the amount of DEPBS credit which is to be granted for that export transaction, the GOI has no discretion as to whether or not to grant the subsidy. By virtue of the fact that a company is aware that it will receive a subsidy under DEPBS, the company is in a more advantageous position, because it can reflect the subsidies through offering lower prices. The moment of export is decisive in order to establish conferral of a benefit, not the subsequent usage, because an exporter already with such vested right is ‘better off’ in financial terms. Consequently, this claim is hereby rejected.
(20)
In the absence of any other comments concerning this scheme, recitals 29 to 41 of the provisional Regulation are hereby confirmed.
3.3. Advance authorisation scheme (AAS)
(21)
One party argued that the AAS should be considered as a duty drawback system, because the imported materials are used to produce exported goods. In reply to this argument, it was explained in recital 54 of the provisional Regulation that the sub-scheme used in the present case cannot be considered permissible duty drawback system or substitution drawback system within the meaning of Article 3(1)(a)(ii) of the basic Regulation. It does not conform to the rules laid down in Annex I item (i), Annex II (definition and rules for drawback) and Annex III (definition and rules for substitution drawback) to the basic Regulation. The GOI did not effectively apply a verification system or a procedure to confirm whether and in what amounts inputs were consumed in the production of the exported product (Annex II(II)(4) to the basic Regulation and, in the case of substitution drawback schemes, Annex III(II)(2) to the basic Regulation). It is also considered that the standard input-output norms (SIONs) for the product concerned were not sufficiently precise and that themselves cannot constitute a verification system of actual consumption because the design of those standard norms does not enable the GOI to verify with sufficient precision what amounts of inputs were consumed in the export production. In addition, the GOI did not carry out a further examination based on actual inputs involved, although this would normally need to be carried out in the absence of an effectively applied verification system (Annex II(II)(5) and Annex III(II)(3) to the basic Regulation). The sub-scheme is therefore countervailable, and the argument is hereby rejected.
(22)
Regarding the calculation of the subsidy amount, and contrary to the submission by one party, AAS benefit generated by other than the product concerned had to be considered when establishing the amount of countervailable benefit. No obligation exists under AAS which limits the use of the benefit to the importation of duty-free input material linked to a particular product. Consequently, the product concerned can benefit from all AAS benefit generated.
(23)
In the absence of any other comments concerning this scheme, recitals 42 to 58 of the provisional Regulation are hereby confirmed
3.4. Export promotion capital goods scheme (EPCGS)
(24)
In the absence of any comments concerning this scheme, recital 59 of the provisional Regulation is hereby confirmed.
3.5. Export oriented units scheme (EOUS)
(25)
Before addressing a number of comments from the company in the sample which had the status of an EOU, it should be recalled that a crucial obligation of an EOU as set out in the FT-policy 2004-2009 and FT-policy 2009-2014 is to achieve net foreign exchange (NFE) earnings, that is in a reference period (5 years) the total value of exports has to be higher than the total value of imported goods. All enterprises which, in principle, undertake to export their entire production of goods or services may be set up under the EOUS.
(26)
In return, export oriented units are entitled to a number of concessions listed under recital 66 of the provisional Regulation. They are contingent in law upon export performance, and therefore deemed to be specific and countervailable under Article 4(4), first subparagraph, point (a) of the basic Regulation. The export objective of an EOU as set out in Chapter 6.1 of the FT-policy 2009-2014 is a conditio sine qua non to obtain the subsidies.
(27)
The exemptions an EOU enjoys are all contingent in law upon export performance. The EOUS cannot be considered as a permissible duty drawback system or substitution drawback system within the meaning of Article 3(1)(a)(ii) of the basic Regulation. It does not conform to the strict rules laid down in Annex I (items (H) and (i), Annex II (definition and rules for drawback) and Annex III (definition and rules for substitution drawback) to the basic Regulation.
(28)
In addition, it has not been confirmed that the GOI has a verification system or procedure in place to confirm whether and in what amounts duty and or sales tax free procured inputs were consumed in the production of the exported product (Annex II(II)(4) to the basic Regulation and, in the case of substitution drawback schemes, Annex III(II)(2) to the basic Regulation). The verification system in place aims at monitoring the NFE earning obligation and not the consumption of imports in relation to the production of exported goods.
(29)
In the view of the party with the status of an EOU, countervailability of any benefit is subject to two conditions: (i) lack of a verification system; and (ii) that there is excess remission. In reply to this, it should be noted that it is vital for the GOI to demonstrate that it has put in place a proper verification system to determine which inputs were consumed in the production process and in what amounts. The lack of a proper verification system will be further addressed below. Regarding the issue of excess remission, this is only relevant in a case where it has determined that a scheme, in this cases the EOUS, is a bona fide duty drawback scheme which fulfils the requirements of Annexes I, II and III to the basic Regulation. As already explained in recital 27 above, the EOUS cannot be considered as a permissible duty drawback system or substitution drawback system within the meaning of Article 3(1)(a)(ii) of the basic Regulation.
(30)
The party further underlined the default character of the EOU system as one that allows duty-free imports of raw material for exports of finals goods. The party argued that the EOU system may be assimilated with the special customs procedure of inward processing relief, not duty drawback. It claimed that irrespective of whether the outcome of these two systems is theoretically the same (export of goods that incorporate raw materials for which duty upon importation is foregone), there are substantial differences between them. In support for the claim, the party argued that in a duty drawback system, the exporter has the right to claim the refund or duties for raw material incorporated in the final goods. In the inward processing system, the exporter is exempted from any import duty but has the legal obligation to pay duty for any final goods sold domestically. The party argued that there cannot be any excess remission under the latter system.
(31)
In reply to this, it should first of all be noted that it can only be determined whether excess payment has taken place in cases where there is a verification system in place aiming to monitor the consumption of imports in relation to the production of exported goods. Regarding the party’s claim that the EOU is not a duty drawback scheme, it should be noted that footnote 2 of Annex I to the basic Regulation clearly stipulates that for the purpose of the basic Regulation ‘remission or drawback’ includes the full or partial exemption or deferral of import charges. It should be clear that the basic concept applying to duty drawback refund or exemption schemes are the same, i.e. that import duties on imports of raw materials are either not payable or refundable on the condition that such raw materials are used in the manufacture of products, which are consequently exported. Finally, it should be clear that, in order to determine whether the EOUS is to be considered as a bona fide duty drawback scheme, it has to meet the requirements of Annexes I, II and III to the basic Regulation.
(32)
The party further claimed that an EOU is subject to a proper verification system and further verification steps regarding both its export and domestic sales. It claimed that not only the foreign trade policy (FTP) and the Handbook of procedures (HOP), which establishes the laws and procedures to EOU, were relevant. It should also be investigated whether there are other Indian laws and Regulations in place which establish a reasonable and effective verification system. In support for its claim, the party argued that, according to Section 6.10.1 of the HOP, it is legally obliged to maintain proper accounts and shall file digitally signed quarterly and annual progress reports concerning imports, domestic purchases, export and domestic sales. The party further argued that, according to the Central Excise Act, 1944, when making domestic sales, it is under the legal obligation to issue a tax invoice on which, for example, the payable taxes clearly are indicated. The Central Excise Act also establishes monthly requirements according to which the party must submit to the authorities full details of its domestic sales. Also, under the Companies Act, 1956, and the applicable accounting standards, the party is legally obliged to provide detailed information on imports and domestic procurement, as well as export and domestic sales in its audited financial statements.
(33)
In reply to this, it is not disputed that the Companies Act may provide the framework for accounting standards in India. However, when accessing the countervailability of the EOU, the relevant issue is whether the GOI has a system in place which can confirm whether and in what amounts inputs free of duty or tax were consumed in the production of the exported goods.
(34)
The requirements under the Central Excise Act serve a completely different purpose, i.e. to ensure that applicable taxes are paid in case of sales on the domestic market in India. It does not verify the duty-free imported materials, and it does not control the nexus between duty-free inputs and resultant export products in order to qualify as duty drawback schemes.
(35)
Concerning further verification steps installed, it should be recalled, as mentioned under recital 69 of the provisional Regulation, that an EOU is at no point in time required to co-relate every import consignment with the destination of the corresponding resulting product. Only such consignment controls, however, would provide the Indian authorities with sufficient information about the final destination of inputs to check that duty/sales tax exemptions do not exceed inputs for export production.
(36)
Consequently, despite careful consideration of the submission made by this party, it was confirmed that the GOI has no effective verification system or procedure in place to confirm whether and in what amounts duty and sales tax-free procured inputs were consumed in the production of the exported product (Annex II(II)(4) to the basic Regulation and, in the case of substitution drawback schemes, Annex III(II)(2) to the basic Regulation). Also the GOI did not carry out a further examination based on actual inputs involved, although this would be normally required in the absence of an effective verification system (Annex II(II)(5) and Annex III(II)(3) to the basic Regulation). Furthermore no evidence was provided by the GOI that no excess remission took place.
(37)
The party argued that for the purpose of the subsidy calculation the Commission should have taken into account customs duties paid on domestic sales of finished products. In reply to this argument, it should be noted that though the purpose for setting up an EOU unit is to achieve NFE earning, the EOU unit has the possibility to sell part of its production on the domestic market. Under the EOUS, the goods will be treated as imported goods though only a concessional duty rate of 50 % has to be paid. As such, an EOU is not in a different situation than other companies operating on the domestic market, i.e. applicable duties/taxes would have to be paid on purchased goods. In this context, it should be clear that a decision of the GOI to tax goods for consumption on the domestic market does not mean that the exemption of an EOU unit from import duties and reimbursement of sales taxes is not a benefit in relation to the export sales of the product concerned. Moreover, the sales on the domestic market have no impact on the more general assessment of the adequacy of whether there is an appropriate verification system in place.
(38)
The party also argued that the Commission uses the wrong denominator when calculating the subsidy amount. It claimed that the correct denominator is the entire sales turnover and not the export sales turnover. This claim has to be rejected. In accordance with Article 7(2) of the basic Regulation, the subsidy amount (numerator) calculated under the scheme was allocated over total export turnover during the IP as appropriate denominator because the subsidy is contingent upon export performance. The possibility for an EOU to sell part of its production on the domestic market does not alter the fact that EOUS has a clear export objective.
(39)
Lastly, the party argued that the benefit conferred upon the company should be equal to the credit costs foregone by the GOI between the time the raw materials are imported and the final stainless steel bars are exported from India. In support for its claim, the party referred to a recent preliminary finding of the US DOC in an anti-subsidy new shipper review where unpaid duties were considered to be interest-free loan made to the company at the time of the importation. In reply to this, it is noted that the Commission is not bound by any calculation methodology applied by the US DOC but by the provisions of the basic Regulation. In the present case, the calculation methodology used is explained in recitals 75 and 76 of the provisional Regulation. In any event, this argument would only work if the duties were merely deferred (footnote 3 of Annex I to the basic Regulation) rather than exempted, as is the case here.
(40)
In the light of the above, recitals 60 to 77 of the provisional Regulation are hereby confirmed.
3.6. Export credit scheme (ECS)
(41)
One party acknowledged that it had received a preferential credit for its export but argued that this rate was considerably higher than the prevailing credit rates in the EU and therefore should not be considered as a benefit.
(42)
In reply to this, it should be noted that the subsidy amount was calculated on the basis of the difference between the interest paid for export credits and the amount that would have been payable for ordinary commercial credits used by the company concerned in India. In this case, a domestic benchmark was used to calculate the amount of subsidy. Therefore, this argument is hereby rejected.
(43)
In the absence of any other comments concerning this scheme, recitals 78 to 86 of the provisional Regulation are hereby confirmed.
3.7. Amount of countervailable subsidies
(44)
The amount of countervailable subsidies in accordance with the provisions of the basic Regulation, expressed ad valorem, ranges from 3,3 % to 4,3 %. As these are at the same level as set out in recital 87 of the provisional Regulation, that recital is therefore confirmed.
SCHEME→
DEPBS (3)
AAS (3)
EOU (3)
ECS (3)
Total
Company
Chandan Steel Ltd
1,5 %
1,5 %
0,4 %
3,4 %
Venus group
2,6 % to 3,4 %
0 to 0,8 %
3,3 % (4)
Viraj Profiles Vpl. Ltd
4,3 %
4,3 %
(45)
The methodology for establishing the subsidy margin for the cooperating companies not included in the sample was set out in recital 88 of the provisional Regulation. In line with Article 15(3) of the basic Regulation, the subsidy margin for the cooperating companies not included in the sample, calculated on the basis of the weighted average subsidy margin established for the cooperating companies in the sample, is 4,0 %. Hence, recital 88 of the provisional Regulation is hereby confirmed.
(46)
The basis for establishing the country-wide subsidy margin was set out in recital 89 of the provisional Regulation. In the absence of any comments in this regard, recital 89 of the provisional Regulation is hereby confirmed.
4. UNION INDUSTRY
(47)
In the absence of any comments concerning Union industry, recitals 90 to 93 of the provisional Regulation are hereby confirmed.
5. INJURY
(48)
In the absence of any comments concerning injury, recitals 94 to 122 of the provisional Regulation are hereby confirmed.
6. CAUSATION
(49)
In the absence of any comments concerning causation, recitals 123 to 136 of the provisional Regulation are hereby confirmed.
7. UNION INTEREST
(50)
In the absence of any comments concerning Union interest, the conclusions in recitals 137 to 148 of the provisional Regulation are hereby confirmed.
8. DEFINITIVE COUNTERVAILING MEASURES
8.1. Injury elimination level
(51)
One party claimed that the average pre-tax profit margin of 9,5 %, which was based on the situation in the year 2007, used to calculate the non-injurious price to establish the injury margin, was not representative for the industry’s long-term pre-tax profit margin. It was argued that the year on which this profit was based counted as an exceptional year and that the years 2005-2006 would be more representative since these were normal business years with profit margins ranging from 4 to 6 %.
(52)
The target profit used at provisional stage was based on the weighted average profit margin realised by the sampled Union producers in 2007. This year was considered to be the most recent representative year when the Union producers did not suffer from injurious subsidisation. The comment is therefore rejected, the profit margin used at provisional stage is hereby confirmed.
(53)
In the absence of other comments received concerning the injury elimination level, recitals 149 to 153 of the provisional Regulation are hereby confirmed.
8.2. Conclusion on injury elimination level
(54)
The methodology used in the provisional Regulation is hereby confirmed.
8.3. Level of the duties
(55)
In the light of the foregoing and in accordance with Article 15(1) of the basic Regulation, a definitive countervailing duty should be imposed at a level sufficient to eliminate the injury caused by the subsidised imports without exceeding the subsidy margin found.
(56)
On the basis of the above, the countervailing duty rates were established by comparing the injury elimination margins and the subsidy margins. Consequently, the proposed countervailing duty rates are as follows:
Company
Subsidy margin
Injury margin
Countervailing duty rate
Chandan Steel Ltd
3,4 %
28,6 %
3,4 %
Venus Group
3,3 %
45,9 %
3,3 %
Viraj Profiles Vpl. Ltd
4,3 %
51,5 %
4,3 %
Cooperating non-sampled companies
4,0 %
44,4 %
4,0 %
All other companies
4,3 %
51,5 %
4,3 %
(57)
The individual company countervailing duty rates specified in this Regulation were established on the basis of the findings of the present investigation. Therefore, they reflect the situation found during that investigation with respect to these companies. These duty rates (as opposed to the country-wide duty applicable to ‘all other companies’) are thus exclusively applicable to imports of products originating in India and produced by the companies and thus by the specific legal entities mentioned. Imported products produced by any other company not specifically mentioned in the operative part of this Regulation, including entities related to those specifically mentioned, cannot benefit from these rates and shall be subject to the duty rate applicable to ‘all other companies’.
(58)
Any claim requesting the application of an individual company countervailing duty rates (e.g. following a change in the name of the entity or following the setting up of new production or sales entities) should be addressed to the Commission (5) forthwith with all relevant information, in particular any modification in the company’s activities linked to production, domestic and export sales associated with, for example, that name change or that change in the production and sales entities. If appropriate, the Regulation will accordingly be amended by updating the list of companies benefiting from individual duty rates.
8.4. Definitive collection of provisional duties
(59)
In view of the magnitude of the subsidy margins found and in the light of the level of the injury caused to the Union industry, it is considered necessary that the amounts secured by way of the provisional countervailing duty, imposed by the provisional Regulation, be definitively collected,
HAS ADOPTED THIS REGULATION:
Article 1
1. A definitive countervailing duty is hereby imposed on imports of stainless steel bars and rods, not further worked than cold-formed or cold-finished, other than bars and rods of circular cross-section of a diameter of 80 mm or more, currently falling within CN codes 7222 20 21, 7222 20 29, 7222 20 31, 7222 20 39, 7222 20 81 and 7222 20 89 and originating in India.
2. The rate of the definitive countervailing duty applicable to the net, free-at-Union-frontier price, before duty, of the product described in paragraph 1 and manufactured by the companies below shall be:
Company
Duty (%)
TARIC additional code
Chandan Steel Ltd, Mumbai
3,4
B002
Venus Wire Industries Pvt. Ltd, Mumbai;
Precision Metals, Mumbai;
Hindustan Inox Ltd, Mumbai;
Sieves Manufacturer India Pvt. Ltd, Mumbai
3,3
B003
Viraj Profiles Vpl. Ltd, Thane
4,3
B004
Companies listed in the Annex
4,0
B005
All other companies
4,3
B999
3. Unless otherwise specified, the provisions in force concerning customs duties shall apply.
Article 2
Amounts secured by way of provisional countervailing duties pursuant to Regulation (EU) No 1261/2010 on imports of stainless steel bars and rods, not further worked than cold-formed or cold-finished, other than bars and rods of circular cross-section of a diameter of 80 mm or more, currently falling within CN codes 7222 20 21, 7222 20 29, 7222 20 31, 7222 20 39, 7222 20 81 and 7222 20 89, and originating in India, shall be definitively collected.
Article 3
This Regulation shall enter into force on the day following its publication in the Official Journal of the European Union.
This Regulation shall be binding in its entirety and directly applicable in all Member States.
Done at Brussels, 19 April 2011.