NAŘÍZENÍ KOMISE (EU) č. 600/2012
ze dne 21. června 2012
o ověřování výkazů emisí skleníkových plynů a výkazů tunokilometrů a akreditaci ověřovatelů podle směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/87/ES
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na směrnici Evropského parlamentu a Rady 2003/87/ES ze dne 13. října 2003 o vytvoření systému pro obchodování s povolenkami na emise skleníkových plynů ve Společenství a o změně směrnice Rady 96/61/ES (1), a zejména na čl. 15 odst. 4 této směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Celkový rámec pravidel pro akreditaci ověřovatelů je nezbytný k zajištění toho, aby ověření výkazů provozovatele nebo provozovatele letadel v rámci systému Unie pro obchodování s povolenkami na emise skleníkových plynů, jež mají být předkládány v souladu s nařízením Komise (EU) č. 601/2012 ze dne 21. června 2012 o monitorování a vykazování emisí skleníkových plynů podle směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/87/ES (2), vykonávali ověřovatelé s technickou způsobilostí k provádění svěřených úkolů nezávisle a nestranně a v souladu s požadavky a zásadami uvedenými v tomto nařízení.
(2)
Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/123/ES ze dne 12. prosince 2006 o službách na vnitřním trhu (3) stanoví obecný rámec pro usnadnění volného pohybu služeb a jejich poskytovatelů v Unii při zachování vysoké kvality služeb. Harmonizace pravidel Unie pro akreditaci a ověřování týkajících se systému Unie pro obchodování s emisemi by měla přispět ke konkurenceschopnosti trhu pro ověřovatele a zároveň zajistí transparentnost a informovanost pro provozovatele a provozovatele letadel.
(3)
Při provádění článku 15 směrnice 2003/87/ES je nutné zajistit synergii mezi komplexním rámcem pro akreditaci zavedeným nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 765/2008 ze dne 9. července 2008, kterým se stanoví požadavky na akreditaci a dozor nad trhem týkající se uvádění výrobků na trh a kterým se zrušuje nařízení (EHS) č. 339/93 (4), a souvisejícími ustanoveními rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady č. 768/2008/ES ze dne 9. července 2008 o společném rámci pro uvádění výrobků na trh a o zrušení rozhodnutí Rady 93/465/EHS (5) na jedné straně a konkrétními podmínkami systému Unie pro obchodování s povolenkami na emise skleníkových plynů a požadavky, které jsou nezbytné pro účinné provádění směrnice 2003/87/ES, na straně druhé. Nařízení (ES) č. 765/2008 by se mělo i nadále používat na ty aspekty akreditace ověřovatelů, jimiž se toto nařízení nezabývá. Zejména by mělo být zajištěno, aby tam, kde v důsledku vnitřních postupů členského státu vnitrostátní orgán jmenovaný dotčeným členským státem v souladu s nařízením (ES) č. 765/2008 uplatní postup, který je alternativou akreditace, a sice certifikaci ověřovatelů, kteří jsou fyzickými osobami, poskytne dotčený členský stát podpůrné doklady o tom, že takový orgán splňuje podobnou úroveň důvěryhodnosti jako vnitrostátní akreditační orgány, které se úspěšně podrobily vzájemnému hodnocení uspořádanému orgánem uznaným podle článku 14 uvedeného nařízení.
(4)
Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1221/2009 ze dne 25. listopadu 2009 o dobrovolné účasti organizací v systému Společenství pro environmentální řízení podniků a audit (EMAS) a o zrušení nařízení Rady (ES) č. 761/2001, rozhodnutí Komise 2001/681/ES a 2006/193/ES (6) stanoví nezávislý a neutrální akreditační systém a systém udělování licencí environmentálním ověřovatelům. V zájmu soudržnosti a snížení administrativní zátěže členských států a hospodářských subjektů je vhodné brát v úvahu synergie mezi uvedeným nařízením a tímto nařízením.
(5)
Systém ověřování a akreditace by měl zabránit zbytečnému zdvojení postupů a organizací zřízených podle jiných právních nástrojů Unie, které by vedlo k větší zátěži členských států nebo hospodářských subjektů. Proto je vhodné využít osvědčené postupy vyplývající z uplatňování harmonizovaných norem přijatých Evropským výborem pro normalizaci na základě pověření Komise v souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 98/34/ES ze dne 22. června 1998 o postupu při poskytování informací v oblasti norem a technických předpisů a předpisů pro služby informační společnosti (7), jako je harmonizovaná norma týkající se všeobecných požadavků na akreditační orgány akreditující subjekty posuzování shody a harmonizovaná norma týkající se požadavků na subjekty validování nebo ověřování skleníkových plynů pro účely akreditace nebo jiných forem uznávání, na něž byly zveřejněny odkazy v Úředním věstníku Evropské unie, a dále pak dokument EA-6/03 a jiné technické dokumenty, které vypracovala Evropská organizace pro spolupráci v oblasti akreditace nebo jiné orgány.
(6)
Při stanovení harmonizovaných pravidel pro ověřování výkazů provozovatele nebo provozovatele letadel a pro akreditaci ověřovatelů je nezbytné zajistit, aby zátěž provozovatelů emitujících nižší množství oxidu uhličitého (CO2) za rok, provozovatelů letadel považovaných za malé producenty emisí ve smyslu nařízení (EU) č. 601/2012 a rovněž zátěž na dostupné zdroje členských států nebyly nepřiměřené vůči sledovanému cíli.
(7)
Článek 27 směrnice 2003/87/ES umožňuje členským státům vyloučit ze systému Unie pro obchodování s povolenkami na emise skleníkových plynů malá zařízení podléhající rovnocenným opatřením za předpokladu, že jsou splněny podmínky stanovené v uvedeném článku. Toto nařízení by se na zařízení vyloučená podle článku 27 směrnice 2003/87/ES nemělo přímo vztahovat, pokud členský stát nerozhodne, že se toto nařízení použije.
(8)
V souladu se zásadami přílohy V směrnice 2003/87/ES by měl ověřovatel používat přístup založený na riziku s cílem získat ověřovací posudek poskytující přiměřené ujištění, že údaje o celkovém množství emisí nebo celkovém počtu tunokilometrů neobsahují závažné nepřesnosti a výkaz lze v rámci ověřování označit za uspokojivý. Úroveň ujištění by se měla vztahovat k hloubce a podrobnostem ověřovacích činností prováděných během ověřování a ke znění výkladu ověřovacího posudku. Ověřovatel by měl být s ohledem na zjištění a informace získané během ověřovacího procesu povinen upravit jednu nebo více činností v průběhu ověřování tak, aby splňovaly požadavky na dosažení přiměřeného ujištění.
(9)
Aby nedošlo k záměně úloh příslušného orgánu a ověřovatele, měly by být jasně definovány povinnosti ověřovatele při provádění ověřování. Ověřovatel by měl vycházet z plánu pro monitorování schváleného příslušným orgánem a posoudit, zda tento plán a postupy v něm popsané byly správně provedeny. Pokud ověřovatel zjistí nesoulad s nařízením (EU) č. 601/2012, měl by tuto skutečnost uvést v ověřovací zprávě.
(10)
Pro provedení účinného ověření výkazu provozovatele nebo provozovatele letadel je třeba zcela porozumět jejich činnostem. Ověřovatel by měl požadované ověřovací činnosti provádět pouze po předběžném posouzení toho, zda je k tomu odborně způsobilý. Ve snaze o zajištění vysoké úrovně kvality ověřovacích činností by měla být vytvořena harmonizovaná pravidla pro předběžné posouzení toho, zda je ověřovatel odborně způsobilý, nezávislý a nestranný při provádění požadovaných ověřovacích činností v souladu s pravidly a zásadami uvedenými v tomto nařízení.
(11)
Výměna příslušných informací mezi provozovatelem nebo provozovatelem letadel a ověřovatelem je důležitá ve všech aspektech ověřovacího procesu, zejména ve fázi před uzavřením smlouvy, při provádění strategické analýzy ověřovatelem a po celou dobu ověřování. Je nutné stanovit soubor harmonizovaných požadavků, podle nichž by se měla tato výměna informací mezi provozovatelem nebo provozovatelem letadel a ověřovatelem vždy řídit.
(12)
Všechny ověřovací činnosti v ověřovacím procesu jsou vzájemně propojeny a měly by být završeny tím, že ověřovatel vydá ověřovací zprávu, která obsahuje prohlášení o ověření shodující se s výsledkem ověření. Měly by být stanoveny harmonizované požadavky na ověřovací zprávy a provádění ověřovacích činností, které zajistí, aby ověřovací zprávy a ověřovací činnosti v členských státech splňovaly stejné normy.
(13)
Analýza náchylnosti k nepřesnostem vykazovaných údajů, které by mohly být závažné, je důležitou součástí ověřovacího procesu a určuje, jakým způsobem by měl ověřovatel ověřovací činnosti provádět. Každý prvek ověřovacího procesu je proto do značné míry spojen s výsledkem analýzy rizika vzniku nepřesností.
(14)
Pro ověření výkazu provozovatelů letadel a výkazu provozovatelů úložišť, jež jsou předmětem směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/31/ES ze dne 23. dubna 2009 o geologickém ukládání oxidu uhličitého a o změně směrnice Rady 85/337/EHS, směrnic Evropského parlamentu a Rady 2000/60/ES, 2001/80/ES, 2004/35/ES, 2006/12/ES a 2008/1/ES a nařízení (ES) č. 1013/2006 (8), by mělo být zavedeno zvláštní ustanovení.
(15)
Správné a účinné vykazování emisí skleníkových plynů provozovatelem nebo provozovatelem letadel je důležité pro účely provádění směrnice 2003/87/ES. K zajištění správného fungování procesu monitorování a vykazování by součástí ověřovacích činností prováděných ověřovatelem mělo být neustálé zlepšování výkonnosti provozovatele nebo provozovatele letadel.
(16)
Ověřovací činnosti a vydávání ověřovacích zpráv by měli provádět odborně způsobilí ověřovatelé a jejich zaměstnanci. Ověřovatelé by měli zavést a neustále zlepšovat interní procesy, které zajistí, aby byli všichni zaměstnanci podílející se na ověřovacích činnostech odborně způsobilí k provádění úkolů, kterými byli pověřeni. Kritéria pro stanovení odborné způsobilosti ověřovatele by měla být ve všech členských státech stejná a měla by být ověřitelná, objektivní a transparentní.
(17)
Vnitrostátní akreditační orgán zřízený v souladu s nařízením (ES) č. 765/2008 by měl být oprávněn akreditovat odbornou způsobilost ověřovatele k provádění ověřovacích činností podle tohoto nařízení a vydávat k této odborné způsobilosti oficiální stanoviska, přijímat správní opatření a vykonávat dozor nad ověřovateli.
(18)
Členský stát, který nepovažuje zřízení vnitrostátního akreditačního orgánu nebo provádění ověřovacích činností za hospodářsky smysluplné nebo udržitelné, by se měl obrátit o pomoc na vnitrostátní akreditační orgán jiného členského státu. Provádění akreditačních činností podle tohoto nařízení by mělo být povoleno pouze těm vnitrostátním akreditačním orgánům, které byly úspěšně podrobeny vzájemnému hodnocení uspořádanému orgánem uznaným podle článku 14 nařízení (ES) č. 765/2008.
(19)
U vnitrostátních akreditačních orgánů, které prokáží soulad s tímto nařízením a které se již úspěšně podrobily vzájemnému hodnocení uspořádanému orgánem uznaným podle článku 14 nařízení (ES) č. 765/2008, by se mělo předpokládat, že splňují procedurální požadavky uložené vnitrostátním akreditačním orgánům, např. požadavky na strukturu vnitrostátních akreditačních orgánů, vytvoření procesu ověřování odborné způsobilosti, vytvoření nezbytných postupů a systému řízení a opatření k zajištění důvěrnosti získaných informací, a měly by být zbaveny povinnosti podrobit se novému vzájemnému hodnocení po vstupu tohoto nařízení v platnost. V souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2003/4/ES ze dne 28. ledna 2003 o přístupu veřejnosti k informacím o životním prostředí a o zrušení směrnice Rady 90/313/EHS (9) by měly být za účelem zajištění transparentnosti zveřejněny informace o životním prostředí uvedené v ověřených výkazech provozovatele nebo provozovatele letadel přijatých orgány veřejné správy s výhradou některých požadavků na ochranu důvěrných informací.
(20)
Pro správné fungování systému pro obchodování s povolenkami na emise skleníkových plynů a dohled nad kvalitou ověřování je důležitá účinná spolupráce mezi vnitrostátními akreditačními orgány nebo případně jinými vnitrostátními orgány a příslušnými orgány. Z důvodu transparentnosti je nutné zajistit, aby vnitrostátní akreditační orgány nebo případně jiné vnitrostátní orgány a příslušné orgány stanovily účinné prostředky pro výměnu informací. Výměna informací mezi příslušnými orgány navzájem a mezi příslušnými orgány a vnitrostátními akreditačními orgány nebo jinými vnitrostátními orgány by se měla řídit nejpřísnějšími zárukami důvěrnosti a služebního tajemství a měla by probíhat v souladu s příslušným vnitrostátním právem a právem Unie.
(21)
Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro změnu klimatu,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
KAPITOLA I
OBECNÁ USTANOVENÍ
Článek 1
Předmět
Toto nařízení obsahuje ustanovení pro ověřování výkazů předkládaných podle směrnice 2003/87/ES a pro akreditaci ověřovatelů a dohledu nad nimi.
Aniž jsou dotčeno nařízení (ES) č. 765/2008, toto nařízení dále obsahuje ustanovení týkající se vzájemného uznávání ověřovatelů a vzájemného hodnocení vnitrostátních akreditačních orgánů podle článku 15 směrnice 2003/87/ES.
Článek 2
Oblast působnosti
Toto nařízení se vztahuje na ověřování údajů o emisích skleníkových plynů a údajů o tunokilometrech v období od 1. ledna 2013 vykazovaných podle článku 14 směrnice 2003/87/ES.
Článek 3
Definice
Pro účely tohoto nařízení se kromě definic, jež stanoví článek 3 směrnice 2003/87/ES a článek 3 nařízení (EU) č. 601/2012, použijí i tyto definice:
1)
„detekčním rizikem“ se rozumí riziko, že ověřovatel nezjistí závažnou nepřesnost;
2)
„akreditací“ se rozumí osvědčení vnitrostátního akreditačního orgánu, že ověřovatel splňuje požadavky stanovené harmonizovanými normami ve smyslu čl. 2 bodu 9 nařízení (ES) č. 765/2008 a požadavky stanovené v tomto nařízení, jež jsou nezbytné k ověření výkazu provozovatele nebo provozovatele letadel;
3)
„ověřovatelem“ se rozumí právnická osoba nebo jiný právní subjekt provádějící ověřovací činnosti podle tohoto nařízení, které jsou v okamžiku vydání ověřovací zprávy akreditovány vnitrostátním akreditačním orgánem podle nařízení (ES) č. 765/2008 a podle tohoto nařízení, nebo fyzická osoba, která je v okamžiku vydání ověřovací zprávy pověřena jiným způsobem, aniž je dotčen čl. 5 odst. 2 prvního z uvedených nařízení;
4)
„ověřením“ se rozumí činnosti prováděné ověřovatelem za účelem vydání ověřovací zprávy podle tohoto nařízení;
5)
„závažnou nepřesností“ se rozumí nepřesnost, která podle názoru ověřovatele překračuje sama o sobě nebo ve spojení s jinými nepřesnostmi úroveň závažnosti nebo která by mohla negativně ovlivnit hodnocení výkazu provozovatele nebo provozovatele letadel příslušným orgánem;
6)
„výkazem provozovatele nebo provozovatele letadel“ se rozumí roční výkaz emisí, který provozovatel nebo provozovatel letadel předkládá podle čl. 14 odst. 3 směrnice 2003/87/ES, nebo výkaz tunokilometrů, který provozovatel letadel předkládá pro účely žádosti o přidělení povolenek podle článků 3e a 3f uvedené směrnice;
7)
„rozsahem akreditace“ se rozumí činnosti uvedené v příloze I, na které se o akreditaci žádá nebo na které byla akreditace udělena;
8)
„odbornou způsobilostí“ se rozumí schopnost uplatňovat znalosti a dovednosti pro výkon určité činnosti;
9)
„úrovní závažnosti“ se rozumí kvantitativní prahová hodnota nebo mezní bod, nad nímž jsou nepřesnosti samy o sobě nebo ve spojení s jinými nepřesnostmi považovány ověřovatelem za závažné;
10)
„kontrolním systémem“ se rozumí posouzení rizik provozovatelem nebo provozovatelem letadel a celý soubor kontrolních činností, včetně jejich trvalého řízení, který provozovatel nebo provozovatel letadel vytvoří, zdokumentuje, zavede a spravuje podle článku 58 nařízení (EU) č. 601/2012;
11)
„kontrolními činnostmi“ se rozumějí veškeré úkony, které provozovatel nebo provozovatel letadel provede - nebo opatření, která zavede - ke zmírnění inherentních rizik;
12)
„neshodou“ se rozumí jeden z těchto případů:
a)
pro účely ověření výkazu emisí provozovatele: jakýkoli úkon nebo opomenutí úkonu ze strany provozovatele, které jsou v rozporu s povolením k vypouštění emisí skleníkových plynů a požadavky plánu pro monitorování schváleného příslušným orgánem;
b)
pro účely ověření výkazu emisí nebo tunokilometrů provozovatele letadel: jakýkoli úkon nebo opomenutí úkonu ze strany provozovatele letadel, které jsou v rozporu s požadavky plánu pro monitorování schváleného příslušným orgánem;
c)
pro účely akreditace podle kapitoly IV: jakýkoli úkon nebo opomenutí úkonu ze strany ověřovatele, které jsou v rozporu s požadavky tohoto nařízení;
13)
„místem“ se pro účely ověření výkazu emisí nebo tunokilometrů provozovatele letadel rozumí umístění, v nichž je definován a řízen proces monitorování, včetně umístění, v nichž jsou kontrolovány a ukládány příslušné údaje a informace;
14)
„kontrolním prostředím“ se rozumí prostředí, v němž funguje systém vnitřní kontroly, a celková činnost vedení provozovatele nebo provozovatele letadel pro zajištění informací o tomto systému vnitřní kontroly;
15)
„inherentním rizikem“ se rozumí náchylnost parametru ve výkazu provozovatele nebo provozovatele letadel k nepřesnostem, které by mohly být závažné samy o sobě nebo ve spojení s jinými nepřesnostmi, před zohledněním účinku všech příslušných kontrolních činností;
16)
„kontrolním rizikem“ se rozumí náchylnost parametru ve výkazu provozovatele nebo provozovatele letadel k nepřesnostem, které by mohly být závažné samy o sobě nebo ve spojení s jinými nepřesnostmi a kterým kontrolní systém nezamezí nebo které včas nezjistí a neopraví;
17)
„ověřovacím rizikem“ se rozumí riziko, které je funkcí inherentního, kontrolního a detekčního rizika, že ověřovatel vydá nesprávný ověřovací posudek, pokud výkaz provozovatele nebo provozovatele letadel obsahuje závažné nepřesnosti;
18)
„přiměřeným ujištěním“ se rozumí vysoká, nikoli však absolutní úroveň ujištění kladně vyjádřená v ověřovacím posudku a udávající, zda výkaz provozovatele nebo provozovatele letadel, který je předmětem ověření, neobsahuje závažnou nepřesnost;
19)
„analytickými postupy“ se rozumí analýza výkyvů a trendů v údajích včetně analýzy vztahů v údajích, které nejsou v souladu s jinými příslušnými informacemi nebo které se odchylují od předvídaného množství;
20)
„interní dokumentací o ověření“ se rozumí veškerá interní dokumentace, kterou ověřovatel shromáždil s cílem zaznamenat všechny podpůrné doklady a zdůvodnit činnosti prováděné za účelem ověření výkazu provozovatele nebo provozovatele letadel;
21)
„vedoucím auditorem systému EU ETS“ se rozumí auditor systému EU ETS pověřený vedením a kontrolou ověřovacího týmu a zodpovědný za ověření výkazu provozovatele nebo provozovatele letadel a za podávání zpráv o tomto ověření;
22)
„auditorem systému EU ETS“ se rozumí jednotlivý člen ověřovacího týmu zodpovědný za ověření výkazu provozovatele nebo provozovatele letadel, který není vedoucím auditorem systému EU ETS;
23)
„technickým odborníkem“ se rozumí osoba poskytující podrobné znalosti a odborné zkušenosti ohledně určitého předmětu potřebného k provádění ověřovacích činností pro účely kapitoly III a k provádění akreditačních činností pro účely kapitoly V;
24)
„úrovní ujištění“ se rozumí stupeň ujištění, který ověřovatel uvádí v ověřovací zprávě s cílem snížit ověřovací riziko podle okolností ověřovací povinnosti;
25)
„posuzovatelem“ se rozumí osoba jmenovaná vnitrostátním akreditačním orgánem k posouzení ověřovatele podle tohoto nařízení, a to samostatně nebo jako člen posuzovacího týmu;
26)
„vedoucím posuzovatelem“ se rozumí posuzovatel, který celkově odpovídá za posouzení ověřovatele podle tohoto nařízení;
27)
„nepřesností“ se rozumí opomenutí, zkreslení nebo chyba v údajích vykázaných provozovatelem nebo provozovatelem letadel s výjimkou přípustné nejistoty podle čl. 12 odst. 1 písm. a) nařízení (EU) č. 601/2012.
Článek 4
Předpoklad shody
Pokud ověřovatel prokáže shodu s kritérii stanovenými v příslušných harmonizovaných normách ve smyslu čl. 2 bodu 9 nařízení (ES) č. 765/2008 nebo v jeho částech, na něž byly zveřejněny odkazy v Úředním věstníku Evropské unie, předpokládá se, že splňuje požadavky stanovené v kapitolách II a III tohoto nařízení v rozsahu, v němž se harmonizované normy na tyto požadavky vztahují.
Článek 5
Obecný rámec pro akreditaci
V případě, že toto nařízení neobsahuje žádné konkrétní ustanovení týkající se složení vnitrostátních akreditačních orgánů nebo činností a požadavků spojených s akreditací, použijí se příslušná ustanovení nařízení (ES) č. 765/2008.
KAPITOLA II
OVĚŘENÍ
Článek 6
Spolehlivost ověření
Ověřený výkaz o emisích musí být pro uživatele spolehlivý. Musí věrně znázorňovat to, co tvrdí, že znázorňuje, nebo o čem lze přiměřeně předpokládat, že znázorňuje.
Proces ověření výkazů o emisích je účinným a spolehlivým nástrojem podporujícím postupy zajišťování kvality a kontroly kvality a zároveň poskytuje informace, na jejichž základě může provozovatel nebo provozovatel letadel jednat tak, aby při monitorování a vykazování emisí zlepšil svou výkonnost.
Článek 7
Obecné povinnosti ověřovatele
1. Ověřovatel provádí ověření a činnosti vyžadované touto kapitolou s cílem předložit ověřovací zprávu, jejímž závěrem je přiměřené ujištění, že výkaz provozovatele nebo provozovatele letadel neobsahuje závažné nepřesnosti.
2. Ověřovatel plánuje a provádí ověření s přístupem profesní skepse, který připouští, že mohou existovat okolnosti způsobující, že informace ve výkazu provozovatele nebo provozovatele letadel obsahují závažné nepřesnosti.
3. Ověřovatel musí ověření provádět ve veřejném zájmu, tedy nezávisle na provozovateli nebo provozovateli letadel a příslušných orgánech odpovědných za směrnici 2003/87/ES.
4. Během ověřování ověřovatel posoudí, zda:
a)
je výkaz provozovatele nebo provozovatele letadel úplný a splňuje požadavky uvedené v příloze IX nařízení (EU) č. 601/2012;
b)
je jednání provozovatele nebo provozovatele letadel v souladu s požadavky povolení k vypouštění emisí skleníkových plynů a plánu pro monitorování schváleného příslušným orgánem, pokud jde o ověření výkazu emisí provozovatele, a s požadavky plánu pro monitorování schváleného příslušným orgánem, pokud jde o ověření výkazu emisí nebo tunokilometrů provozovatele letadel;
c)
údaje ve výkazu provozovatele nebo provozovatele letadel neobsahují závažné nepřesnosti;
d)
lze předložit informace na podporu činností týkajících se toku dat provozovatele nebo provozovatele letadel, kontrolního systému a souvisejících postupů za účelem zdokonalení jejich monitorování a vykazování.
Za účelem uvedeným v písmeni c) tohoto odstavce si ověřovatel vyžádá od provozovatele nebo provozovatele letadel jasný a objektivní důkaz pro doložení vykázaných úhrnných emisí nebo tunokilometrů s přihlédnutím ke všem dalším informacím uvedeným ve výkazu provozovatele nebo provozovatele letadel.
5. Pokud ověřovatel zjistí, že činnost provozovatele nebo provozovatele letadel není v souladu s nařízením (EU) č. 601/2012, uvede tuto nesrovnalost v ověřovací zprávě, a to i v případě, že je plán pro monitorování schválen příslušným orgánem.
6. Pokud nebyl plán pro monitorování schválen příslušným orgánem podle článku 11 nařízení (EU) č. 601/2012, je neúplný nebo pokud během vykazovaného období došlo k významným změnám podle čl. 15 odst. 3 nebo 4 uvedeného nařízení, které nebyly příslušným orgánem odpovídajícím způsobem schváleny, poučí ověřovatel provozovatele nebo provozovatele letadel, aby si potřebné schválení od příslušného orgánu vyžádal.
Po schválení příslušným orgánem ověřovatel pokračuje v ověřovacích činnostech nebo je opakuje či odpovídajícím způsobem přizpůsobuje.
Pokud nebylo schválení uděleno před vydáním ověřovací zprávy, ověřovatel tuto skutečnost uvede v ověřovací zprávě.
Článek 8
Povinnosti před uzavřením smlouvy
1. Před přijetím ověřovací povinnosti se ověřovatel důkladně seznámí s činností provozovatele nebo provozovatele letadel a posoudí, zda může ověření provést. Pro tento účel ověřovatel alespoň:
a)
posoudí rizika spojená s provedením ověření výkazu provozovatele nebo provozovatele letadel v souladu s tímto nařízením;
b)
provede revizi informací předložených provozovatelem nebo provozovatelem letadel s cílem stanovit rozsah ověření;
c)
posoudí, zda povinnost spadá do oblasti působnosti jeho akreditace;
d)
posoudí, zda má dostatečnou odbornou způsobilost, zaměstnance a zdroje nezbytné pro výběr ověřovacího týmu, který je schopen zvládnout složitost zařízení nebo činností a leteckého parku provozovatele letadel, a zda je schopen úspěšně dokončit ověřovací činnosti v požadované lhůtě;
e)
posoudí, zda je schopen zajistit, že potenciální ověřovací tým, který má k dispozici, má veškerou odbornou způsobilost a osoby požadované k provedení ověřovacích činností pro konkrétního provozovatele nebo provozovatele letadel;
f)
stanoví u každé požadované ověřovací povinnosti lhůtu přidělenou na řádné provedení ověření.
2. Provozovatel nebo provozovatel letadel poskytne ověřovateli všechny příslušné informace, které mu umožní provádět činnosti uvedené v odstavci 1.
Článek 9
Přidělení lhůty
1. Při stanovení lhůty přidělené na výkon ověřovací povinnosti podle čl. 8 odst. 1 písm. f) vezme ověřovatel v úvahu alespoň:
a)
složitost zařízení nebo činností a leteckého parku provozovatele letadel;
b)
úroveň informací a složitost plánu pro monitorování schváleného příslušným orgánem;
c)
požadovanou úroveň závažnosti;
d)
složitost a úplnost činností týkajících se toku dat a kontrolního systému provozovatele nebo provozovatele letadel;
e)
umístění informací a údajů týkajících se emisí skleníkových plynů nebo údajů o tunokilometrech.
2. Ověřovatel zajistí, aby smlouva o ověření stanovila možnost lhůty účtované nad rámec lhůty původně sjednané v této smlouvě, pokud se ukáže, že tato dodatečná lhůta je nezbytná pro provedení strategické analýzy, analýzy rizik nebo jiné ověřovací činnosti. Situace, kdy může být dodatečná lhůta uplatněna, zahrnují přinejmenším tyto:
a)
pokud při ověřování vyjde najevo, že činnosti týkající se toku dat, kontrolní činnosti či logistika provozovatele nebo provozovatele letadel jsou složitější, než se původně předpokládalo;
b)
pokud ověřovatel při ověřování zjistí nepřesnosti, neshody, nedostatky v údajích či chyby v souborech údajů.
3. Ověřovatel uvede přidělenou lhůtu v interní dokumentaci o ověření.
Článek 10
Informace od provozovatele nebo provozovatele letadel
1. Před provedením strategické analýzy a v dalších fázích ověření poskytne provozovatel nebo provozovatel letadel ověřovateli všechny tyto podklady:
a)
povolení k vypouštění emisí skleníkových plynů provozovatele, pokud se týká ověření výkazu emisí provozovatele;
b)
nejnovější verzi plánu pro monitorování provozovatele nebo provozovatele letadel a všechny ostatní příslušné verze plánu pro monitorování schváleného příslušným orgánem včetně důkazu o schválení;
c)
popis činností týkajících se toku dat provozovatele nebo provozovatele letadel;
d)
posouzení rizik provozovatelem nebo provozovatelem letadel uvedené v čl. 58 odst. 2 písm. a) nařízení (EU) č. 601/2012, a přehled celkového kontrolního systému;
e)
postupy uvedené v plánu pro monitorování schváleném příslušným orgánem, včetně postupů pro činnosti týkající se toku dat a kontrolní činnosti;
f)
roční výkaz provozovatele nebo provozovatele letadel o emisích, případně o tunokilometrech;
g)
případně plán odběru vzorků provozovatele podle článku 33 nařízení (EU) č. 601/2012 schválený příslušným orgánem;
h)
pokud v plánu pro monitorování došlo během vykazovaného období k úpravám, záznam o všech těchto úpravách podle čl. 16 odst. 3 nařízení (EU) č. 601/2012;
i)
případně výkaz uvedený v čl. 69 odst. 4 nařízení (EU) č. 601/2012;
j)
zprávu o ověření z předchozího roku, pokud ověřovatel pro daného provozovatele nebo provozovatele letadel v předchozím roce ověření neprovedl;
k)
veškerou příslušnou korespondenci s příslušným orgánem, zejména informace týkající se oznámení úprav plánu pro monitorování;
l)
informace o databázích a zdrojích údajů používaných pro účely monitorování a vykazování včetně informací z Eurocontrolu;
m)
monitorovací plán vyžadovaný směrnicí 2009/31/ES a výkazy vyžadované podle článku 14 uvedené směrnice, které se vztahují alespoň k vykazovanému období týkajícího se výkazu emisí, který má být ověřen, pokud se ověření týká výkazu emisí ze zařízení, které provádí geologické uskladňování skleníkových plynů v úložišti podle uvedené směrnice;
n)
případně souhlas příslušného orgánu s tím, že nebudou prováděny prohlídky na místě u zařízení podle čl. 31 odst. 1;
o)
jakékoli další příslušné informace nutné pro plánování a provádění ověření.
2. Předtím než ověřovatel vydá ověřovací zprávu, provozovatel nebo provozovatel letadel mu poskytne konečný schválený a interně validovaný výkaz provozovatele nebo provozovatele letadel.
Článek 11
Strategická analýza
1. Na začátku ověřování posoudí ověřovatel pravděpodobný charakter, rozsah a složitost ověřovacích úkolů provedením strategické analýzy všech činností vztahujících se k příslušnému zařízení nebo provozovateli letadel.
2. Pro účely porozumění činnostem prováděným zařízením nebo provozovatelem letadel ověřovatel shromáždí a přezkoumá potřebné informace umožňující posoudit, zda je ověřovací tým dostatečně odborně způsobilý k ověřování, určit, zda byla správně stanovena přidělená lhůta uvedená ve smlouvě, a zajistit, že bude schopen provést potřebnou analýzu rizik. Tyto informace obsahují alespoň:
a)
informace uvedené v čl. 10 odst. 1;
b)
požadovanou úroveň závažnosti;
c)
informace získané z ověření z předchozích let, pokud ověřovatel provádí ověření u stejného provozovatele nebo provozovatele letadel.
3. Při přezkumu informací podle odstavce 2 ověřovatel posoudí alespoň následující:
a)
kategorii zařízení podle článku 19 nařízení (EU) č. 601/2012 a činností prováděných v tomto zařízení pro účely ověření výkazu emisí provozovatele;
b)
rozsah a charakter činností provozovatele letadel, šíření informací do různých umístění a počet a druh letů pro účely ověření výkazu emisí nebo tunokilometrů provozovatele letadel;
c)
plán pro monitorování schválený příslušným orgánem a specifika metodiky monitorování v tomto plánu uvedené;
d)
charakter, rozsah a složitost zdrojů emisí a zdrojových toků, jakož i zařízení a procesů, pro něž jsou vykazovány údaje o emisích nebo tunokilometrech, včetně měřicích zařízení popsaných v plánu pro monitorování, původu a použití výpočtových faktorů a jiných primárních zdrojů údajů;
e)
činnosti týkající se toku dat, kontrolní systém a kontrolní prostředí.
4. Při provádění strategické analýzy ověřovatel zkontroluje:
a)
zda mu byla předložena poslední verze plánu pro monitorování schválená příslušným orgánem;
b)
zda během vykazovaného období došlo v plánu pro monitorování k nějakým úpravám;
c)
zda byly tyto úpravy oznámeny příslušnému orgánu podle čl. 15 odst. 1 nebo článku 23 nařízení (EU) č. 601/2012 nebo schváleny příslušným orgánem v souladu s čl. 15 odst. 2 uvedeného nařízení.
Článek 12
Analýza rizik
1. Za účelem navržení, naplánování a provedení účinného ověření ověřovatel určí a analyzuje tyto prvky:
a)
inherentní rizika;
b)
kontrolní činnosti;
c)
kontrolní rizika týkající se účinnosti kontrolních činností provedených podle písmene b).
2. Při určování a analýze prvků uvedených v odstavci 1 vezme ověřovatel v úvahu alespoň:
a)
zjištění strategické analýzy podle čl. 11 odst. 1;
b)
informace uvedené v čl. 10 odst. 1 a čl. 11 odst. 2 písm. c);
c)
úroveň závažnosti podle čl. 11 odst. 2 písm. b).
3. Pokud ověřovatel zjistí, že provozovatel nebo provozovatel letadel nestanovil ve svém posouzení rizik příslušná inherentní a kontrolní rizika, informuje o této skutečnosti provozovatele nebo provozovatele letadel.
4. Na základě informací získaných během ověřování provede ověřovatel v případě potřeby revizi analýzy rizik a přizpůsobí nebo znovu provede příslušné ověřovací činnosti.
Článek 13
Plán ověřování
1. Ověřovatel vypracuje návrh plánu ověřování, který odpovídá získaným informacím a rizikům zjištěným během strategické analýzy a analýzy rizik a který obsahuje alespoň:
a)
program ověřování s popisem charakteru a rozsahu ověřovacích činností, jakož i doby a způsobu provádění těchto činností;
b)
plán zkoušek stanovící rozsah a metody zkoušení kontrolních činností a postupů kontrolních činností;
c)
plán odběru vzorku údajů stanovící rozsah a metody odběru vzorku údajů týkajících se údajových položek, na nichž se zakládají úhrnné emise ve výkazu emisí provozovatele nebo provozovatele letadel nebo souhrnné údaje o tunokilometrech ve výkazu tunokilometrů provozovatele nebo provozovatele letadel.
2. Plán zkoušek uvedený v odst. 1 písm. b) stanoví ověřovatel tak, aby mu umožnil určit míru spolehlivosti příslušných kontrolních činností pro účely posouzení souladu s požadavky uvedenými v čl. 7 odst. 4 písm. b).
Při stanovení velikosti výběrového souboru a činností týkajících se odběru vzorků pro zkoušení kontrolních činností vezme ověřovatel v úvahu tyto prvky:
a)
inherentní rizika;
b)
kontrolní prostředí;
c)
příslušné kontrolní činnosti;
d)
požadavek na předložení ověřovacího posudku s přiměřeným ujištěním.
3. Při stanovení velikosti výběrového souboru a činností týkajících se odběru vzorků pro odběr vzorku údajů uvedený v odst. 1 písm. c) vezme ověřovatel v úvahu tyto prvky:
a)
inherentní a kontrolní rizika;
b)
výsledky analytických postupů;
c)
požadavek na předložení ověřovacího posudku s přiměřeným ujištěním;
d)
úroveň závažnosti;
e)
závažnost přispění jednotlivé položky údajů k celkovému souboru údajů.
4. Ověřovatel vytvoří a provede plán ověřování tak, aby bylo ověřovací riziko sníženo na přijatelnou úroveň, a aby tak získal přiměřené ujištění, že výkaz provozovatele nebo provozovatele letadel neobsahuje závažné nepřesnosti.
5. Pokud ověřovatel zjistí při ověřování další rizika, která je třeba snížit, nebo pokud existuje ve skutečnosti méně rizik, než původně předpokládal, aktualizuje analýzu rizik a plán ověřování a přizpůsobí podle nich ověřovací činnosti.
Článek 14
Ověřovací činnosti
Ověřovatel zavede plán ověřování a na základě analýzy rizik zkontroluje zavedení plánu pro monitorování schváleného příslušným orgánem.
Za tímto účelem ověřovatel provede alespoň zkoušky věcné správnosti založené na analytických postupech, ověření údajů a kontrole metodiky monitorování a zkontroluje:
a)
činnosti týkající se toku dat a systémy používané v toku dat včetně systémů informačních technologií;
b)
zda jsou kontrolní činnosti provozovatele nebo provozovatele letadel náležitě zdokumentovány, zavedeny, spravovány a zda jsou dostatečně účinné ke zmírnění inherentních rizik;
c)
zda jsou postupy uvedené v plánu pro monitorování dostatečně účinné ke zmírnění inherentních a kontrolních rizik a zda jsou tyto postupy zavedeny, dostatečně zdokumentovány a náležitě spravovány.
Pro účely odst. 2 písm. a) ověřovatel sleduje tok dat na základě posloupnosti a vzájemného působení činností týkajících se toku dat od primárního zdroje údajů až po vyhotovení výkazu provozovatele nebo provozovatele letadel.
Článek 15
Analytické postupy
1. Ověřovatel použije pro posouzení věrohodnosti a úplnosti údajů analytické postupy, jsou-li tyto analytické postupy nutné ke stanovení inherentního rizika, kontrolního rizika a povahy kontrolních činností provozovatele nebo provozovatele letadel.
2. Při provádění analytických postupů podle odstavce 1 posoudí ověřovatel vykazované údaje, aby zjistil potenciální rizikové oblasti a následně potvrdil a přizpůsobil plánované ověřovací činnosti. Ověřovatel alespoň:
a)
posoudí věrohodnost výkyvů a trendů v čase nebo mezi porovnatelnými položkami;
b)
zjistí okamžité extrémní hodnoty, neočekávané údaje a nedostatky v údajích.
3. Při použití analytických postupů podle odstavce 1 ověřovatel provede následující postupy:
a)
předběžné analytické postupy na souhrnných údajích před provedením činností podle článku 14, které umožňují pochopit povahu, složitost a význam vykázaných údajů;
b)
věcné analytické postupy na souhrnných údajích a údajových položkách, na nichž se tyto údaje zakládají, za účelem zjištění potenciálních strukturálních chyb a okamžitých extrémních hodnot;
c)
závěrečné analytické postupy na souhrnných údajích s cílem zajistit, aby byly řádně odstraněny všechny chyby zjištěné během ověřovacího postupu.
4. Pokud ověřovatel zjistí extrémní hodnoty, výkyvy, trendy, nedostatky v údajích nebo údaje, které nejsou v souladu s jinými důležitými informacemi nebo které se podstatně liší od předpokládaných hodnot či poměrů, vyžádá si od provozovatele nebo provozovatele letadel vysvětlení podložené dalšími příslušnými důkazy.
Na základě tohoto vysvětlení a dalších předložených důkazů posoudí ověřovatel dopad na plán ověřování a ověřovací činnosti, které mají být provedeny.
Článek 16
Ověřování údajů
1. Ověřovatel ověří údaje ve výkazu provozovatele nebo provozovatele letadel na základě podrobného testování údajů včetně zpětného sledování údajů k primárnímu zdroji údajů, křížové kontroly údajů pomocí externích zdrojů údajů, vyrovnávání, kontroly prahových hodnot příslušných údajů a provádění přepočtů.
2. V rámci ověřování údajů podle odstavce 1 a s ohledem na schválený plán pro monitorování včetně postupů popsaných v tomto plánu ověřovatel zkontroluje:
a)
hranice zařízení pro účely ověření výkazu emisí provozovatele;
b)
úplnost zdrojových toků a zdrojů emisí popsaných v plánu pro monitorování schváleném příslušným úřadem pro účely ověření výkazu emisí provozovatele;
c)
úplnost údajů o letech spadajících do činností v oblasti letectví uvedených v příloze I směrnice 2003/87/ES, za které odpovídá provozovatel letadel, a úplnost údajů o emisích a tunokilometrech pro účely ověření výkazu emisí a výkazu tunokilometrů provozovatele letadel;
d)
soulad mezi vykázanými údaji a dokumentací o hmotnosti a vyvážení pro účely ověření výkazu emisí a výkazu tunokilometrů provozovatele letadel;
e)
soulad mezi souhrnnou spotřebou paliva a údaji o palivu zakoupeném nebo jiným způsobem dodaném do letadla vykonávajícího činnost v oblasti letectví pro účely ověření výkazu emisí provozovatele letadel;
f)
soulad souhrnných vykázaných údajů ve výkazu provozovatele nebo provozovatele letadel s primárním zdrojem údajů;
g)
naměřené hodnoty s využitím výsledků výpočtů provedených provozovatelem v souladu s článkem 46 nařízení (EU) č. 601/2012, pokud provozovatel použije měření na základě metodiky podle čl. 21 odst. 1 uvedeného nařízení;
h)
spolehlivost a přesnost údajů.
3. Pro účely kontroly úplnosti údajů o letech podle odst. 2 písm. c) použije ověřovatel údaje o letovém provozu provozovatele letadel včetně údajů shromážděných od Eurocontrolu nebo jiných příslušných organizací, které mohou zpracovávat informace o letovém provozu, jako jsou ty, které má k dispozici Eurocontrol.
Článek 17
Ověření správného používání metodiky monitorování
1. Ověřovatel kontroluje správné používání a zavedení metodiky monitorování schválené příslušným orgánem v plánu pro monitorování včetně specifických podrobností této metodiky monitorování.
2. Pro účely ověření výkazu emisí provozovatele zkontroluje ověřovatel správné používání a zavedení plánu odběru vzorků podle článku 33 nařízení (EU) č. 601/2012 schváleného příslušným orgánem.
3. Pokud je CO2 přemístěn v souladu s články 48 a 49 nařízení (EU) č. 601/2012 a přemístěný CO2 je měřen převáděcím i přijímacím zařízením, ověřovatel zkontroluje, zda lze rozdíly mezi hodnotami naměřenými v obou zařízeních vysvětlit na základě nejistoty systémů měření a zda byl ve výkazech emisí obou zařízení použit správný aritmetický průměr naměřených hodnot.
Pokud nelze rozdíly mezi hodnotami naměřenými v obou zařízeních vysvětlit na základě nejistoty systémů měření, ověřovatel zkontroluje, zda byly provedeny úpravy pro vyrovnání rozdílů mezi naměřenými hodnotami, zda byly tyto úpravy konzervativní a zda byly schváleny příslušným orgánem.
4. Pokud jsou provozovatelé povinni podle čl. 12 odst. 3 nařízení (EU) č. 601/2012 zahrnout do plánu pro monitorování další prvky, které jsou důležité pro splnění požadavků čl. 24 odst. 1 rozhodnutí Komise 2011/278/EU (10), zkontroluje ověřovatel správné používání a zavedení postupů uvedených v čl. 12 odst. 3 uvedeného nařízení. Ověřovatel přitom rovněž zkontroluje, zda provozovatel předložil příslušnému orgánu do 31. prosince vykazovaného období informace týkající se veškerých plánovaných nebo skutečných změn kapacity, úrovně činnosti a provozu zařízení.
Článek 18
Ověřování metod uplatňovaných na chybějící údaje
1. Pokud byly metody uvedené v plánu pro monitorování schváleném příslušným orgánem použity pro doplnění chybějících údajů podle článku 65 nařízení (EU) č. 601/2012, ověřovatel zkontroluje, zda použité metody odpovídaly dané situaci a zda byly uplatněny správně.
Pokud provozovatel nebo provozovatel letadel získá v souladu s článkem 65 nařízení (EU) č. 601/2012 souhlas příslušného orgánu s použitím jiných metod než metod uvedených v prvním pododstavci, ověřovatel zkontroluje, zda byl schválený přístup správně uplatněn a odpovídajícím způsobem zdokumentován.
Pokud provozovatel nebo provozovatel letadel nemůže takový souhlas včas získat, ověřovatel zkontroluje, zda přístup používaný provozovatelem nebo provozovatelem letadel pro doplnění chybějících údajů zajišťuje, že emise nejsou podhodnocovány a že tento přístup nevede k závažným nepřesnostem.
2. Ověřovatel zkontroluje, zda kontrolní činnosti zavedené provozovatelem nebo provozovatelem letadel s cílem zamezit výskytu chybějících údajů uvedených v čl. 65 odst. 1 nařízení (EU) č. 601/2012 jsou účinné.
Článek 19
Posouzení nejistoty
1. Pokud nařízení (EU) č. 601/2012 vyžaduje, aby provozovatel prokázal soulad s prahovými hodnotami nejistoty pro údaje o činnosti a výpočtové faktory, ověřovatel potvrdí platnost informací použitých pro výpočet úrovní nejistoty uvedených ve schváleném plánu pro monitorování.
2. Pokud provozovatel použije metodiku monitorování, která není založena na úrovních podle článku 22 nařízení (EU) č. 601/2012, ověřovatel zkontroluje:
a)
zda posouzení a kvantifikace nejistoty byly provedeny provozovatelem, který prokazuje splnění požadované prahové hodnoty celkové nejistoty pro roční úroveň emisí skleníkových plynů podle čl. 22 písm. c) uvedeného nařízení;
b)
platnost informací použitých pro posouzení a kvantifikaci nejistoty;
c)
zda je celkový přístup použitý pro posouzení a kvantifikaci nejistoty v souladu s čl. 22 písm. b) uvedeného nařízení;
d)
zda byl předložen důkaz o splnění podmínek metodiky monitorování podle čl. 22 písm. a) uvedeného nařízení.
3. Pokud je provozovatel letadel povinen podle nařízení (EU) č. 601/2012 prokázat, že nebyly překročeny požadované úrovně nejistoty, ověřovatel zkontroluje platnost informací použitých k prokázání toho, že příslušné úrovně nejistoty uvedené v plánu pro monitorování schváleném příslušným orgánem nebyly překročeny.
Článek 20
Odběr vzorků
1. Při kontrole shody kontrolních činností a postupů uvedených v čl. 14 písm. b) a c) a při provádění kontrol podle článků 15 a 16 může ověřovatel použít metody odběru vzorků specifické pro určité zařízení nebo provozovatele letadel za předpokladu, že na základě analýzy rizik je odběr vzorků opodstatněný.
2. Pokud ověřovatel zjistí v průběhu odběru vzorků neshodu nebo nepřesnost, vyžádá si od provozovatele nebo provozovatele letadel vysvětlení hlavních příčin této neshody nebo nepřesnosti za účelem posouzení jejich dopadu na vykazované údaje. Na základě výsledku tohoto posouzení ověřovatel určí, zda je nutné provést další ověřovací činnosti, zda je třeba zvětšit velikost výběrového souboru a jakou část základního souboru údajů musí provozovatel nebo provozovatel letadel opravit.
3. Ověřovatel zanese výsledek kontrol podle článků 14, 15, 16 a 17 včetně podrobností dalších vzorků do interní dokumentace o ověření.
Článek 21
Prohlídky na místě
1. Ověřovatel provede během ověřovacího procesu v jenom nebo více vhodných termínech prohlídku na místě s cílem posoudit provoz měřicích přístrojů a systémů monitorování, provést dotazování, vykonat činnosti požadované touto kapitolou a shromáždit dostatečné informace a důkazy, jež mu umožní dospět k závěru, že výkaz provozovatele nebo provozovatele letadel neobsahuje závažné nepřesnosti.
2. Provozovatel nebo provozovatel letadel umožní ověřovateli přístup do svých míst.
3. Pro účely ověření výkazu emisí provozovatele ověřovatel využije prohlídky na místě i k posouzení hranic zařízení a úplnosti zdrojových toků a zdrojů emisí.
4. Pro účely ověření výkazů emisí provozovatele ověřovatel na základě analýzy rizik rozhodne, zda jsou nutné prohlídky dalších umístění, a to včetně případů, kdy jsou prováděny příslušné části činností týkajících se toku dat a kontrolních činností v jiných umístěních, např. v sídle společnosti a jiných pracovištích mimo místo.
Článek 22
Řešení nepřesností a neshod
1. Pokud ověřovatel během ověřování zjistí nepřesnosti nebo neshody, informuje o nich včas provozovatele nebo provozovatele letadel a požádá o provedení příslušných oprav.
Provozovatel nebo provozovatel letadel všechny sdělené nepřesnosti a neshody opraví.
2. Veškeré nepřesnosti a neshody, které provozovatel nebo provozovatel letadel během ověřování opraví, zanese ověřovatel do interní dokumentace o ověření a označí je za vyřešené.
3. Pokud provozovatel nebo provozovatel letadel nepřesnosti nebo neshody, které mu byly ověřovatelem sděleny, neopraví v souladu s odstavcem 1 dříve, než ověřovatel vydá ověřovací zprávu, vyžádá si ověřovatel od provozovatele nebo provozovatele letadel vysvětlení hlavních příčin těchto neshod nebo nepřesností za účelem posouzení dopadu těchto neshod nebo nepřesností na vykazované údaje.
Ověřovatel určí, zda mají neopravené nepřesnosti samy o sobě nebo ve spojení s jinými nepřesnostmi podstatný vliv na údaje o celkově vykázaných emisích nebo tunokilometrech. Při posuzování závažnosti nepřesností vezme ověřovatel v úvahu jejich rozsah a povahu a konkrétní okolnosti jejich vzniku.
Ověřovatel posoudí, zda mají neopravené neshody samy o sobě nebo ve spojení s jinými neshodami vliv na vykázané údaje a zda to povede k závažným nepřesnostem.
Ověřovatel může považovat nepřesnosti za závažné i v případě, kdy jsou tyto nepřesnosti samy o sobě nebo ve spojení s jinými nepřesnostmi pod úrovní závažnosti stanovenou v článku 23, pokud k takovému úsudku opodstatňuje rozsah a povaha nepřesností a konkrétní okolnosti jejich vzniku.
Článek 23
Úroveň závažnosti
1. Úroveň závažnosti činí 5 % z celkově vykázaných emisí za vykazované období, které je předmětem ověření, v těchto případech:
a)
u zařízení kategorie A uvedených v čl. 19 odst. 2 písm. a) nařízení (EU) č. 601/2012 a zařízení kategorie B uvedených v čl. 19 odst. 2 písm. b) uvedeného nařízení;
b)
u provozovatelů letadel s ročními emisemi ve výši nepřesahující 500 kilotun fosilního CO2.
2. Úroveň závažnosti činí 2 % z celkově vykázaných emisí za vykazované období, které je předmětem ověření, v těchto případech:
a)
u zařízení kategorie C uvedených v čl. 19 odst. 2 písm. c) nařízení (EU) č. 601/2012;
b)
u provozovatelů letadel s ročními emisemi ve výši přesahující 500 kilotun fosilního CO2.
3. Pro účely ověření výkazů tunokilometrů provozovatelů letadel je úroveň závažnosti 5 % z celkově vykázaných údajů o tunokilometrech za vykazované období, které je předmětem ověření.
Článek 24
Stanovení závěrů ze zjištění ověření
Při provádění ověření a posuzování informací, které byly v jeho průběhu získány, ověřovatel:
a)
zkontroluje konečné údaje od provozovatele nebo provozovatele letadel včetně údajů, které byly upraveny na základě informací získaných během ověření;
b)
přezkoumá skutečnosti, jimiž provozovatel nebo provozovatel letadel zdůvodnil rozdíly mezi konečnými a dříve poskytnutými údaji;
c)
přezkoumá výsledek posouzení a určí, zda byl správně zaveden plán pro monitorování schválený příslušným orgánem včetně postupů v něm popsaných;
d)
posoudí, zda je ověřovací riziko na přijatelně nízké úrovni pro získání přiměřeného ujištění;
e)
zajistí dostatečné množství důkazů, aby mohl vydat ověřovací posudek s přiměřeným ujištěním, že výkaz neobsahuje závažné nepřesnosti;
f)
zajistí, aby byl ověřovací postup v úplnosti popsán v interní dokumentaci o ověření a aby mohlo být v ověřovací zprávě uvedeno konečné rozhodnutí.
Článek 25
Nezávislý přezkum
1. Před vydáním ověřovací zprávy předloží ověřovatel interní dokumentaci o ověření a ověřovací zprávu osobě provádějící nezávislý přezkum.
2. Osoba provádějící nezávislý přezkum nesmí provádět žádné ověřovací činnosti, které jsou předmětem jejího přezkumu.
3. Rozsah nezávislého přezkumu zahrnuje kompletní ověřovací proces popsaný v této kapitole a zaznamenaný v interní dokumentaci o ověření.
Osoba provádějící nezávislý přezkum provede přezkum tak, aby zajistila, že je ověřovací proces proveden v souladu s tímto nařízením, že byly řádně provedeny postupy pro ověřovací činnosti uvedené v článku 40 a že byla uplatněna řádná odborná péče a úsudek.
Osoba provádějící nezávislý přezkum dále posoudí, zda shromážděné důkazy dostačují k tomu, aby umožnily ověřovateli vydat ověřovací zprávu s přiměřeným ujištěním.
4. Pokud nastanou okolnosti, které by po přezkumu mohly vést ke změnám v ověřovací zprávě, osoba provádějící nezávislý přezkum přezkoumá i tyto změny a jejich důkazy.
5. Ověřovatel řádně oprávní osobu, která ověří ověřovací zprávu založenou na závěrech osoby provádějící nezávislý přezkum a důkazech v interní dokumentaci o ověření.
Článek 26
Interní dokumentace o ověření
1. Ověřovatel připraví a vypracuje interní dokumentaci o ověření, která obsahuje alespoň:
a)
výsledky provedených ověřovacích činností;
b)
strategickou analýzu, analýzu rizik a plán ověřování;
c)
dostatek informací podporujících ověřovací posudek včetně zdůvodnění úsudků o tom, zda mají zjištěné nedostatky závažný vliv na vykázané údaje o emisích nebo tunokilometrech.
2. Návrh interní dokumentace o ověření uvedené v odstavci 1 je vypracován tak, aby osoba provádějící nezávislý přezkum podle článku 25 a vnitrostátní akreditační orgán mohly posoudit, zda bylo ověření provedeno v souladu s tímto nařízením.
Po ověření ověřovací zprávy podle čl. 25 odst. 5 ověřovatel zahrne výsledky nezávislého přezkumu do interní dokumentace o ověření.
3. Ověřovatel poskytne na požádání příslušnému orgánu přístup k interní dokumentaci o ověření, aby mu usnadnil hodnocení daného ověření.
Článek 27
Ověřovací zpráva
1. Na základě informací shromážděných během ověřování vydá ověřovatel provozovateli nebo provozovateli letadel ověřovací zprávu týkající se jednotlivých výkazů emisí nebo výkazů tunokilometrů, které byly předmětem ověření. Ověřovací zpráva musí zahrnovat alespoň jedno z těchto zjištění:
a)
výkaz je po ověření označen za uspokojivý;
b)
výkaz provozovatele nebo provozovatele letadel obsahuje závažné nepřesnosti, které nebyly před vydáním ověřovací zprávy opraveny;
c)
rozsah ověření je příliš omezený podle článku 28 a ověřovatel nemohl získat dostatečné důkazy pro vydání ověřovacího posudku s přiměřeným ujištěním, že výkaz neobsahuje závažné nepřesnosti;
d)
neshody samy o sobě nebo ve spojení s jinými neshodami jsou příčinou nedostatečné srozumitelnosti a brání ověřovateli v tom, aby s přiměřeným ujištěním prohlásil, že výkaz provozovatele nebo provozovatele letadel neobsahuje závažné nepřesnosti.
Pro účely odst. 1 písm. a) může být výkaz provozovatele nebo provozovatele letadel označen po ověření za uspokojivý jen v případě, že výkaz provozovatele nebo provozovatele letadel neobsahuje závažné nepřesnosti.
2. Provozovatel nebo provozovatel letadel předloží příslušnému orgánu ověřovací zprávu společně s dotčeným výkazem provozovatele nebo provozovatele letadel.
3. Ověřovací zpráva obsahuje alespoň tyto prvky:
a)
jméno provozovatele nebo provozovatele letadel, který byl předmětem ověření;
b)
cíle ověření;
c)
rozsah ověření;
d)
odkaz na výkaz provozovatele nebo provozovatele letadel, který byl ověřen;
e)
kritéria použitá pro ověření výkazu provozovatele nebo provozovatele letadel včetně případného povolení a verze plánu pro monitorování schváleného příslušným orgánem, jakož i dobu platnosti jednotlivých plánů pro monitorování;
f)
úhrnné emise nebo tunokilometry na činnost podle přílohy I směrnice 2003/87/ES a na zařízení nebo provozovatele letadel;
g)
vykazované období, které bylo předmětem ověření;
h)
povinnosti provozovatele nebo provozovatele letadel, příslušného orgánu a ověřovatele;
i)
výklad ověřovacího posudku;
j)
popis všech zjištěných nepřesností a neshod, které nebyly před vydáním ověřovací zprávy opraveny;
k)
data prohlídek na místě a osoby, které je prováděly;
l)
informace o tom, zda bylo upuštěno od prohlídek na místě, a důvody pro upuštění od těchto prohlídek;
m)
veškeré případy nesouladu s nařízením (EU) č. 601/2012, které byly zjištěny během ověřování;
n)
potvrzení, zda je metoda použitá pro odstranění nedostatků v údajích podle čl. 18 odst. 1 posledního pododstavce konzervativní a zda vede nebo nevede k závažným nepřesnostem, pokud příslušný orgán nemůže tuto metodu včas schválit;
o)
popis změn a související poznámky, pokud ověřovatel pozoroval změny kapacity, úrovně činností a provozu zařízení, které by mohly mít vliv na přidělování povolenek na emise danému zařízení a které nebyly vykázány příslušnému orgánu do 31. prosince vykazovaného období v souladu s čl. 24 odst. 1 rozhodnutí 2011/278/EU;
p)
případná doporučení ke zlepšení;
q)
jméno vedoucího auditora systému EU ETS, osoby provádějící nezávislý přezkum, případně auditora systému EU ETS a technického odborníka, kteří se podíleli na ověřování výkazu provozovatele nebo provozovatele letadel;
r)
datum, podpis a jméno oprávněné osoby jednající jménem ověřovatele.
4. V ověřovací zprávě uvede ověřovatel dostatečně podrobný popis nepřesností a neshod, a umožní tak provozovateli nebo provozovateli letadel a příslušnému orgánu porozumět:
a)
rozsahu a povaze nepřesnosti nebo neshody;
b)
tomu, proč daná nepřesnost má, nebo nemá závažný dopad;
c)
tomu, jakého prvku výkazu provozovatele nebo provozovatele letadel se týká daná nepřesnost nebo jakého prvku plánu pro monitorování se týká daná neshoda.
5. Pokud členský stát požaduje, aby ověřovatel kromě prvků popsaných v odstavci 3 předložil také informace o ověřovacím procesu, které nejsou nutné k porozumění ověřovacímu posudku, může provozovatel nebo provozovatel letadel z důvodů účinnosti předložit tyto dodatečné informace příslušnému orgánu nezávisle na ověřovací zprávě v jiném termínu, nejpozději však do 15. května téhož roku.
Článek 28
Omezení rozsahu
Ověřovatel může dospět k závěru, že rozsah ověření uvedený v čl. 27 odst. 1 písm. c) je příliš omezený, pokud nastane některá z těchto situací:
a)
chybějí údaje, které znemožňují ověřovateli získat důkaz nutný ke snížení ověřovacího rizika na úroveň požadovanou pro dosažení přiměřené úrovně ujištění;
b)
plán pro monitorování nebyl schválen příslušným orgánem;
c)
plán pro monitorování nemá dostatečný záběr nebo není dostatečně srozumitelný pro stanovení závěru ověření;
d)
provozovatel nebo provozovatel letadel neposkytl dostatečné informace, které ověřovateli umožňují provést ověření.
Článek 29
Řešení nevyřízených nezávažných neshod
1. Ověřovatel posoudí, zda provozovatel nebo provozovatel letadel opravil neshody uvedené v ověřovací zprávě za předchozí období monitorování v souladu s požadavky na provozovatele uvedenými v čl. 69 odst. 4 nařízení (EU) č. 601/2012.
Pokud provozovatel nebo provozovatel letadel tyto neshody podle čl. 69 odst. 4 nařízení (EU) č. 601/2012 neopraví, ověřovatel zváží, zda toto opomenutí zvýší nebo může zvýšit riziko vzniku nepřesností.
Ověřovatel v ověřovací zprávě uvede, zda provozovatel nebo provozovatel letadel tyto neshody vyřešil.
2. Ověřovatel zaznamená v interní dokumentaci o ověření podrobnosti o tom, kdy a jak provozovatel nebo provozovatel letadel zjištěné neshody během ověřování vyřešil.
Článek 30
Zlepšení procesu monitorování a vykazování
1. Pokud ověřovatel zjistí oblasti, ve kterých lze zlepšit výkonnost provozovatele nebo provozovatele letadel vztahující se k písmenům a) až d) tohoto odstavce, zahrne do ověřovací zprávy doporučení ke zlepšení výkonnosti provozovatele nebo provozovatele letadel v těchto oblastech:
a)
posouzení rizik provozovatelem nebo provozovatelem letadel;
b)
vývoj, dokumentace, zavedení a správa činností týkajících se toku dat a kontrolních činností, jakož i hodnocení kontrolního systému;
c)
vývoj, dokumentace, zavedení a správa činností týkajících se toku dat a kontrolních činností a jiných postupů, které je provozovatel nebo provozovatel letadel povinen vytvořit podle nařízení (EU) č. 601/2012;
d)
monitorování a vykazování emisí nebo tunokilometrů včetně dosažení vyšších úrovní, snižování rizik a zvyšování účinnosti v oblasti monitorování a vykazování.
2. Během ověřování následujícího po roce, v němž byla v ověřovací zprávě uvedena doporučení ke zlepšení, ověřovatel zkontroluje, zda a jakým způsobem provozovatel nebo provozovatel letadel tato doporučení ke zlepšení provedl.
Pokud provozovatel nebo provozovatel letadel tato doporučení neprovedl nebo je neprovedl správně, ověřovatel posoudí, jaký to má vliv na riziko vzniku nepřesností a neshod.
Článek 31
Zjednodušené ověřování v případě zařízení
1. Odchylně od čl. 21 odst. 1 se může ověřovatel se souhlasem příslušného orgánu v souladu s druhým pododstavcem tohoto odstavce rozhodnout, že neprovede prohlídky na místě u zařízení na základě výsledku analýzy rizik a poté, co shledá, že lze získat vzdálený přístup ke všem příslušným údajům a že jsou splněny podmínky pro neprovedení prohlídek na místě stanovených Komisí. Ověřovatel o tom bez zbytečného prodlení informuje provozovatele.
Provozovatel předloží příslušnému orgánu žádost o schválení rozhodnutí ověřovatele o neprovedení prohlídky na místě.
Na základě žádosti předložené příslušným provozovatelem příslušný orgán rozhodne o schválení rozhodnutí ověřovatele o neprovedení prohlídky na místě, přičemž vezme v úvahu všechny tyto prvky:
a)
informace poskytnuté ověřovatelem ohledně výsledku analýzy rizik;
b)
informace o tom, že lze k příslušným údajům získat vzdálený přístup;
c)
důkaz o tom, že se na zařízení nevztahují požadavky uvedené v odstavci 3;
d)
důkaz o splnění podmínek pro neprovedení prohlídek na místě stanovených Komisí.
2. Souhlas příslušného orgánu podle odstavce 1 není vyžadován pro neprovedení prohlídek na místě u zařízení s nízkými emisemi uvedených v čl. 47 odst. 2 nařízení (EU) č. 601/2012.
3. Ověřovatel pohlídky na místě v každém případě provede v těchto situacích:
a)
pokud ověřovatel ověřuje výkaz emisí provozovatele poprvé;
b)
pokud ověřovatel neprovedl prohlídku na místě ve dvou vykazovaných obdobích bezprostředně předcházejících stávajícímu vykazovanému období;
c)
pokud během vykazovaného období došlo k podstatným úpravám plánu pro monitorování včetně úprav podle čl. 15 odst. 3 nebo 4 nařízení (EU) č. 601/2012.
Článek 32
Zjednodušené ověřování v případě provozovatelů letadel
1. Odchylně od čl. 21 odst. 1 tohoto nařízení může ověřovatel rozhodnout, že neprovede prohlídky na místě u malých producentů emisí uvedených čl. 54 odst. 1 nařízení (EU) č. 601/2012, pokud ověřovatel dospěje na základě své analýzy rizik k závěru, že ke všem příslušným údajům lze získat vzdálený přístup.
2. Pokud provozovatel letadel používá ke stanovení spotřeby paliva zjednodušené nástroje podle čl. 54 odst. 2 nařízení (EU) č. 601/2012 a pokud byly vykázané údaje vytvořeny pomocí těchto nástrojů nezávisle na jakýchkoli vstupních údajích provozovatele letadel, může se ověřovatel na základě své analýzy rizik rozhodnout, že neprovede kontroly podle článku 14, 16, čl. 17 odst. 1, čl. 17 odst. 2 a článku 18 tohoto nařízení.
Článek 33
Plány zjednodušeného ověřování
Pokud ověřovatel používá plán zjednodušeného ověřování, zaznamená v interní dokumentaci o ověření zdůvodnění pro použití těchto plánů včetně důkazů o tom, že podmínky pro použití plánů zjednodušeného ověřování byly splněny.
KAPITOLA III
POŽADAVKY NA OVĚŘOVATELE
Článek 34
Odvětvový rozsah akreditace
Ověřovatel vydá ověřovací zprávu pouze provozovateli nebo provozovateli letadel, který provádí činnost, na niž se vztahuje rozsah činností uvedený v příloze I, pro které byla udělena ověřovateli akreditace v souladu s ustanoveními nařízení (ES) č. 765/2008 a tohoto nařízení.
Článek 35
Proces ověřování trvalé odborné způsobilosti
1. Ověřovatel vytvoří, zdokumentuje, zavede a spravuje proces ověřování odborné způsobilosti, aby zajistil, že všichni zaměstnanci pověření ověřovacími činnostmi jsou způsobilí vykonávat úkoly, které jim byly přiděleny.
2. V rámci procesu ověřování odborné způsobilosti podle odstavce 1 ověřovatel stanoví, zdokumentuje, zavede a spravuje:
a)
obecná kritéria odborné způsobilosti pro všechny zaměstnance vykonávající ověřovací činnosti;
b)
specifická kritéria odborné způsobilosti pro každou pracovní pozici v rámci ověřovatele vykonávajícího ověřovací činnosti, zejména pro auditora systému EU ETS, vedoucího auditora systému EU ETS, osobu provádějící nezávislý přezkum a technického odborníka;
c)
metodu pro zajištění trvalé odborné způsobilosti a pravidelné hodnocení výkonnosti všech zaměstnanců, kteří provádějí ověřovací činnosti;
d)
proces pro zajištění průběžné odborné přípravy zaměstnanců provádějících ověřovací činnosti;
e)
proces posouzení toho, zda ověřovací povinnost spadá do rozsahu akreditace ověřovatele a zda má ověřovatel odbornou způsobilost, zaměstnance a zdroje nezbytné pro výběr ověřovacího týmu a pro úspěšné provedení ověřovacích činností v požadované lhůtě.
Kritéria odborné způsobilosti podle prvního pododstavce písm. b) jsou specifická pro každý rozsah akreditace, v jehož rámci tyto osoby provádějí ověřovací činnosti.
Při hodnocení odborné způsobilosti zaměstnanců podle prvního pododstavce písm. c) posoudí ověřovatel jejich způsobilost podle kritérií odborné způsobilosti uvedených v písmenech a) a b).
Proces uvedený v prvním pododstavci písm. e) dále zahrnuje proces posouzení toho, zda má ověřovací tým veškerou odbornou způsobilost a osoby nezbytné pro provádění ověřovacích činností pro konkrétného provozovatele nebo provozovatele letadel.
Ověřovatel vypracuje obecná a specifická kritéria odborné způsobilosti, která jsou v souladu s kritérii stanovenými v čl. 36 odst. 4 a článcích 37, 38 a 39.
3. Ověřovatel v pravidelných intervalech monitoruje výkonnost všech zaměstnanců, kteří provádějí ověřovací činnosti, za účelem potvrzení jejich trvalé odborné způsobilosti.
4. Ověřovatel v pravidelných intervalech přezkoumává proces ověřování odborné způsobilosti podle odstavce 1, aby zajistil:
a)
vypracování kritérií odborné způsobilosti uvedených v odst. 2 prvním pododstavci písm. a) a b) v souladu s požadavky na odbornou způsobilost podle tohoto nařízení;
b)
řešení všech problémů, které mohou být zjištěny v souvislosti se stanovením obecných a specifických kritérií odborné způsobilosti podle odst. 2 prvního pododstavce písm. a) a b);
c)
aktualizaci a případně správu všech požadavků v rámci procesu ověřování odborné způsobilosti.
5. Ověřovatel má k dispozici systém pro zaznamenávání výsledků činností prováděných v rámci procesu ověřování odborné způsobilosti podle odstavce 1.
6. Dostatečně odborně způsobilý hodnotitel posoudí odbornou způsobilost a výkonnost auditora systému EU ETS a vedoucího auditora systému EU ETS.
Za tímto účelem odborně způsobilý hodnotitel sleduje tyto auditory při ověřování výkazu provozovatele nebo provozovatele letadel v místě zařízení, případně v místě provozovatele letadel s cílem určit, zda splňují kritéria odborné způsobilosti.
7. Pokud zaměstnanec neprokáže, že zcela splňuje kritéria odborné způsobilosti pro konkrétní úkol, který mu byl přidělen, ověřovatel určí a zorganizuje další odbornou přípravu nebo praxi pod odborným dozorem a tohoto jednotlivce sleduje, dokud ověřovateli uspokojivě neprokáže, že kritéria odborné způsobilosti splňuje.
Článek 36
Ověřovací týmy
1. Pro každé konkrétní ověřování sestaví ověřovatel ověřovací tým, který je schopen provádět ověřovací činnosti podle kapitoly II.
2. Ověřovací tým sestává alespoň z vedoucího auditora systému EU ETS, a vyžadují-li to závěry ověřovatele během posouzení podle čl. 8 odst. 1 písm. e) a strategická analýza, odpovídající počet auditorů systému EU ETS a technických odborníků.
3. Pro nezávislý přezkum ověřovacích činností týkajících se konkrétní ověřovací povinnosti jmenuje ověřovatel osobu provádějící nezávislý přezkum, která není součástí ověřovacího týmu.
4. Každý člen týmu:
a)
je jasně seznámen se svou individuální úlohou v ověřovacím procesu;
b)
je schopen efektivně komunikovat v jazyce požadovaném pro provádění jeho konkrétních úkolů.
5. V ověřovacím týmu je alespoň jedna osoba s technickou způsobilostí a znalostmi nezbytnými k posouzení specifických technických aspektů monitorování a vykazování, které se týkají činností uvedených v příloze I a které provádí provozovatel zařízení nebo letadel, a jedna osoba se schopností komunikovat v jazyce požadovaném pro ověření výkazu provozovatele nebo provozovatele letadel v členském státě, v němž ověřovatel toto ověření provádí.
6. Pokud ověřovací tým tvoří jedna osoba, musí splňovat všechny požadavky na odbornou způsobilost pro auditora systému EU ETS a vedoucího auditora systému EU ETS a požadavky uvedené v odstavcích 4 a 5.
Článek 37
Požadavky na odbornou způsobilost auditorů systému EU ETS a vedoucích auditorů systému EU ETS
1. Auditor systému EU ETS musí být odborně způsobilý k ověřování. Za tímto účelem musí mít auditor systému EU ETS alespoň:
a)
znalost směrnice 2003/87/ES, nařízení (EU) č. 601/2012, tohoto nařízení, příslušných norem a jiných právních předpisů, platných pokynů, jakož i příslušných pokynů a právních předpisů, které vydal členský stát, v němž ověřovatel ověření provádí;
b)
znalosti a zkušenosti v oblasti auditu údajů a informací včetně:
i)
metodiky auditu údajů a informací, které zahrnují uplatnění úrovně závažnosti a posouzení závažnosti nepřesností,
ii)
analýzy inherentních a kontrolních rizik,
iii)
technik odběru vzorků v souvislosti s odběrem vzorku údajů a ověření kontrolních činností,
iv)
posouzení informačních a datových systémů, IT systémů, činností týkajících se toku dat, kontrolních činností, kontrolních systémů a postupů kontrolních činností;
c)
schopnosti provádět činnosti týkající se ověření výkazu provozovatele nebo provozovatele letadel podle kapitoly II;
d)
znalostí a zkušeností v oblasti technických aspektů monitorování a vykazování specifických pro dané odvětví, které odpovídají rozsahu činností uvedených v příloze I, v jehož rámci auditor systému EU ETS ověření provádí.
2. Vedoucí auditor systému EU ETS musí splňovat požadavky na odbornou způsobilost auditora systému EU ETS a prokázat odbornou způsobilost k vedení ověřovacího týmu a k tomu, nést odpovědnost za provádění ověřovacích činností v souladu s tímto nařízením.
Článek 38
Požadavky na odbornou způsobilost osob provádějících nezávislý přezkum
1. Osoba provádějící nezávislý přezkum předloží příslušnému orgánu k přezkoumání návrh ověřovací zprávy a interní dokumentaci o ověření podle článku 25.
2. Osoba provádějící nezávislý přezkum musí splňovat požadavky na odbornou způsobilost vedoucího auditora systému EU ETS podle čl. 37 odst. 2.
3. Osoba provádějící nezávislý přezkum musí mít nezbytnou odbornou způsobilost k analyzování poskytnutých informací tak, aby potvrdila úplnost a integritu těchto informací, ke vznášení námitek vůči chybějícím a rozporuplným informacím a ke kontrolování datové stopy pro účely posouzení úplnosti interní dokumentace o ověření a toho, zda poskytuje dostatečné informace pro návrh ověřovací zprávy.
Článek 39
Využívání technických odborníků
1. Při provádění ověřovacích činností může ověřovatel využít technické oborníky k zajištění podrobných vědomostí a odborných znalostí ohledně konkrétního předmětu, které slouží jako podpora auditorovi systému EU ETS a vedoucímu auditorovi systému EU ETS při provádění jejich ověřovacích činností.
2. Pokud není osoba provádějící nezávislý přezkum odborně způsobilá k posouzení určitého problému v procesu přezkumu, vyžádá si ověřovatel podporu technického odborníka.
3. Technický odborník má odbornou způsobilost a znalosti, pomocí nichž zajistí auditorovi systému EU ETS a vedoucímu auditorovi systému EU ETS nebo v případě potřeby osobě provádějící nezávislý přezkum účinnou podporu ohledně daného předmětu, pro který jsou jeho vědomosti a odborné znalosti vyžadovány. Technický odborník má dále dostatečné znalosti vyžadované podle čl. 37 odst. 1 písm. a), b) a c).
4. Technický odborník provádí konkrétní úkoly pod vedením a na plnou odpovědnost vedoucího auditora systému EU ETS ověřovacího týmu, ve kterém technický odborník působí, nebo osoby provádějící nezávislý přezkum.
Článek 40
Postupy pro ověřovací činnosti
1. Ověřovatel vytvoří, zdokumentuje, zavede a spravuje jeden nebo více postupů pro ověřovací činnosti popsané v kapitole II a postupy a procesy vyžadované v příloze II. Při vytváření a provádění těchto postupů a procesů ověřovatel vykonává činnosti v souladu s harmonizovanou normou uvedenou v příloze II.
2. Ověřovatel navrhne, zdokumentuje, zavede a spravuje systém řízení kvality, aby zajistil jednotnou tvorbu, provádění, zlepšování a přezkum postupů a procesů podle odstavce 1 v souladu s harmonizovanou normou uvedenou v příloze II.
Článek 41
Záznamy a komunikace
1. Ověřovatel vede záznamy včetně záznamů o odborné způsobilosti a nestrannosti zaměstnanců za účelem prokázání souladu s tímto nařízením.
2. Ověřovatel tyto informace pravidelně zpřístupní provozovateli nebo provozovateli letadel a dalším příslušným stranám v souladu s harmonizovanou normou uvedenou v příloze II.
3. Ověřovatel zachovává důvěrnost informací získaných během ověřování v souladu s harmonizovanou normou uvedenou v příloze II.
Článek 42
Nestrannost a nezávislost
1. Ověřovatel je nezávislý na provozovateli nebo provozovateli letadel a při provádění svých ověřovacích činností je nestranný.
Za tímto účelem nesmí být ověřovatel ani žádná součást stejného právního subjektu provozovatelem nebo provozovatelem letadel, vlastníkem provozovatele nebo provozovatele letadel ani jejich vlastněným subjektem. Ověřovatel dále nesmí mít s provozovatelem ani s provozovatelem letadel vztahy, které by mohly jeho nezávislost a nestrannost ovlivnit. Ověřovatel je rovněž nezávislý na orgánech, které obchodují s povolenkami na emise podle systému pro obchodování s povolenkami na emise skleníkových plynů zřízeného podle článku 19 směrnice 2003/87/ES.
2. Ověřovatel je organizován tak, aby byla zajištěna jeho objektivita, nezávislost a nestrannost. Pro účely tohoto nařízení se použijí příslušné požadavky stanovené v harmonizované normě uvedené v příloze II.
3. Ověřovatel nesmí provádět pro provozovatele ani provozovatele letadel ověřovací činnosti, které představují nepřijatelné riziko ohrožující jeho nestrannost nebo které jej uvádějí do střetu zájmů. Při ověřování výkazu provozovatele nebo provozovatele letadel nesmí ověřovatel využívat zaměstnance ani smluvní subjekty, které jsou ve skutečném nebo potenciálním střetu zájmů. Ověřovatel dále zajistí, aby činnosti zaměstnanců nebo organizací neovlivňovaly důvěrnost, objektivitu, nezávislost a nestrannost ověřování.
Má se za to, že nepřijatelné riziko ohrožující nestrannost nebo riziko střetu zájmů podle první věty prvního pododstavce vzniká mimo jiné v některém z těchto případů:
a)
pokud ověřovatel nebo některá součást stejného právního subjektu poskytuje poradenské služby pro vývoj části procesu monitorování a vykazování, který je popsán v plánu pro monitorování schváleném příslušným orgánem včetně vývoje metodiky monitorování, vytvoření návrhu výkazu provozovatele nebo provozovatele letadel a vytvoření plánu pro monitorování;
b)
pokud ověřovatel nebo některá součást stejného právního subjektu poskytuje technickou podporu pro vývoj či správu systému zavedeného pro monitorování a vykazování údajů o emisích a tunokilometrech.
4. Má se za to, že ověřovatel se ve vztahu k provozovateli nebo provozovateli letadel dostal do střetu zájmů mimo jiné v některém z těchto případů:
a)
pokud je vztah mezi ověřovatelem a provozovatelem nebo provozovatelem letadel založen na společném vlastnictví, společné správě, společném řízení nebo společných zaměstnancích, sdílených zdrojích, společných financích a společných smlouvách nebo marketingu;
b)
pokud provozovatel nebo provozovatel letadel využil poradenskou službu uvedenou v odst. 3 písm. a) nebo technickou podporu uvedenou v písmenu b) uvedeného odstavce od poradenského orgánu, orgánu technické podpory nebo jiné organizace, které jsou s ověřovatelem v určitém vztahu a ohrožují jeho nestrannost.
Pro účely prvního pododstavce písm. b) se nestrannost ověřovatele považuje za ohroženou, pokud jsou vztahy mezi ním a poradenským orgánem, orgánem technické podpory nebo jinou organizací založeny na společném vlastnictví, společné správě, společném řízení nebo společných zaměstnancích, sdílených zdrojích, společných financích, společných smlouvách nebo marketingu a společných platbách prodejní provize nebo jiných finančních pobídek za doporučení nových klientů.
5. Nezávislý přezkum a vydání ověřovací zprávy nesmí ověřovatel zajišťovat externě. Pro účely tohoto nařízení musí ověřovatel při externím zajištění jiných ověřovacích činností splňovat příslušné požadavky stanovené v harmonizované normě uvedené v příloze II.
Uzavírání smluv se subjekty na provedení ověřovacích činností však externí zajištění pro účely prvního pododstavce nepředstavuje, pokud ověřovatel při uzavírání smluv s těmito osobami splňuje příslušné požadavky stanovené v harmonizované normě uvedené v příloze II.
6. Ověřovatel vytvoří, zdokumentuje, zavede a spravuje proces pro zajištění trvalé nestrannosti a nezávislosti ověřovatele, součástí stejného právního subjektu, jako je ověřovatel, a jiných organizací uvedených v odstavci 4 a všech zaměstnanců a smluvních subjektů, kteří se podílejí na ověřování. Tento proces zahrnuje mechanismus pro zajištění nestrannosti a nezávislosti ověřovatele a musí splňovat příslušné požadavky stanovené v harmonizované normě uvedené v příloze II.
KAPITOLA IV
AKREDITACE
Článek 43
Akreditace
Ověřovatel vydávající ověřovací zprávu provozovateli nebo provozovateli letadel musí být akreditován pro rozsah činností uvedených v příloze I, pro které ověřovatel provádí ověření výkazu provozovatele nebo provozovatele letadel.
Článek 44
Cíle akreditace
Během procesu akreditace a monitorování akreditovaných ověřovatelů každý vnitrostátní akreditační orgán posoudí, zda ověřovatel a jeho zaměstnanci provádějící ověřovací činnosti:
a)
mají odbornou způsobilost k ověřování výkazů provozovatele nebo provozovatele letadel v souladu s tímto nařízením;
b)
provádějí ověření výkazů provozovatele nebo provozovatele letadel v souladu s tímto nařízením;
c)
splňují požadavky stanovené v kapitole III.
Článek 45
Žádost o akreditaci
1. O akreditaci podle čl. 5 odst. 1 nařízení (ES) č. 765/2008 a ustanovení této kapitoly může požádat každá právnická osoba nebo jiný právní subjekt.
Žádost musí obsahovat informace požadované na základě harmonizované normy uvedené v příloze III.
2. Vedle informací uvedených v odstavci 1 tohoto článku musí žadatel před zahájením posouzení podle článku 44 zpřístupnit vnitrostátnímu akreditačnímu orgánu:
a)
všechny informace, které vnitrostátní akreditační orgán vyžaduje;
b)
postupy a informace týkající se procesů uvedených v čl. 40 odst. 1 a informace o systému řízení kvality uvedeném v čl. 40 odst. 2;
c)
kritéria odborné způsobilosti uvedená v čl. 35 odst. 2 písm. a) a b), výsledky procesu ověřování odborné způsobilosti podle článku 35, jakož i další příslušnou dokumentaci ohledně odborné způsobilosti všech zaměstnanců, kteří se podílejí na ověřovacích činnostech;
d)
informace o procesu pro zajištění trvalé nestrannosti a nezávislosti podle čl. 42 odst. 6 včetně příslušných záznamů o nestrannosti a nezávislosti žadatele a jeho zaměstnanců;
e)
informace o technických odbornících a klíčových zaměstnancích, kteří se podílejí na ověřování výkazů provozovatele nebo provozovatele letadel;
f)
systém a proces pro zajištění odpovídající interní dokumentace o ověření;
g)
další příslušné záznamy uvedené v čl. 41 odst. 1.
Článek 46
Příprava posouzení
1. Při přípravě posouzení podle článku 44 vezme každý vnitrostátní akreditační orgán v úvahu složitost rozsahu, pro který žadatel o akreditaci žádá, a složitost systému řízení kvality podle čl. 40 odst. 2, postupy a informace o procesech uvedených v čl. 40 odst. 1 a zeměpisné oblasti, ve kterých žadatel ověřování provádí nebo ve kterých ověřování plánuje.
2. Pro účely tohoto nařízení musí vnitrostátní akreditační orgán splňovat minimální požadavky stanovené v harmonizované normě uvedené v příloze III.
Článek 47
Posouzení
1. Posuzovací tým uvedený v článku 57 provádí pro účely posouzení podle článku 44 alespoň tyto činnosti:
a)
přezkum všech příslušných dokumentů a záznamů uvedených v článku 45;
b)
prohlídku provozovny žadatele s cílem přezkoumat reprezentativní vzorek interní dokumentace o ověření a posoudit zavedení systému řízení kvality žadatele a jeho postupů či procesů uvedených v článku 40;
c)
svědecké posouzení reprezentativní části požadovaného rozsahu akreditace a výkonnosti a odborné způsobilosti reprezentativního počtu zaměstnanců žadatele podílejících se na ověření výkazu provozovatele nebo provozovatele letadel s cílem zajistit soulad činnosti těchto zaměstnanců s tímto nařízením.
Při provádění těchto činností musí posuzovací tým splňovat požadavky stanovené v harmonizované normě uvedené v příloze III.
2. Posuzovací tým ohlásí zjištění a neshody žadateli v souladu s požadavky stanovenými v harmonizované normě uvedené v příloze III a vyžádá si od něj vyjádření k ohlášeným zjištěním a neshodám v souladu s uvedenými ustanoveními.
3. Žadatel přijme k odstranění všech neshod ohlášených podle odstavce 2 nápravná opatření a ve svém vyjádření ke zjištěním a neshodám ohlášeným posuzovacím týmem uvede, jaká opatření k odstranění všech zjištěných neshod přijal nebo plánuje přijmout ve lhůtě stanovené vnitrostátním akreditačním orgánem.
4. Vnitrostátní akreditační orgán vyjádření žadatele ke zjištěním a neshodám předložené podle odstavce 3 přezkoumá.
Pokud vnitrostátní akreditační orgán zjistí, že vyjádření žadatele je nedostatečné nebo neúčinné, vyžádá si od žadatele další informace nebo přijetí dalších opatření. Vnitrostátní akreditační orgán může rovněž požadovat důkaz o účinném zavedení přijatých opatření nebo provést následné posouzení účinného zavedení nápravných opatření.
Článek 48
Rozhodnutí o akreditaci a osvědčení o akreditaci
1. Vnitrostátní akreditační orgán při přípravě a přijímání rozhodnutí o udělení, rozšíření nebo obnovení akreditace žadatele vezme v úvahu požadavky stanovené v harmonizované normě uvedené v příloze III.
2. Pokud vnitrostátní akreditační orgán rozhodne o udělení, rozšíření nebo obnovení akreditace žadatele, vydá za tímto účelem osvědčení o akreditaci.
Osvědčení o akreditaci obsahuje alespoň informace požadované na základě harmonizované normy uvedené v příloze III.
Osvědčení o akreditaci uvedené v odstavci 2 je platné po dobu nejvýše pěti let od data, kdy vnitrostátní akreditační orgán toto osvědčení vydal.
Článek 49
Dozor
1. Vnitrostátní akreditační orgán vykonává každoroční dozor nad jednotlivými ověřovateli, kterým vydal osvědčení o akreditaci.
Dozor sestává alespoň:
a)
z prohlídky prostor ověřovatele s cílem provést činnosti uvedené v čl. 47 odst. 1 písm. b);
b)
ze svědeckého posouzení výkonnosti a odborné způsobilosti reprezentativního počtu zaměstnanců ověřovatele v souladu s čl. 47 odst. 1 písm. c).
2. Vnitrostátní akreditační orgán vykoná první dozor nad ověřovatelem v souladu s odstavcem 1 nejpozději dvanáct měsíců ode dne, kdy bylo tomuto ověřovateli vydáno osvědčení o akreditaci.
3. Vnitrostátní akreditační orgán připraví svůj plán dozoru nad jednotlivými ověřovateli tak, aby bylo možné posoudit reprezentativní vzorky rozsahu akreditace v souladu s požadavky stanovenými v harmonizované normě uvedené v příloze III.
4. Na základě výsledků dozoru podle odstavce 1 vnitrostátní akreditační orgán rozhodne, zda potvrdí prodloužení akreditace.
5. Pokud ověřovatel provádí ověření v jiném členském státě, může vnitrostátní akreditační orgán, který ověřovateli udělil akreditaci, požádat vnitrostátní akreditační orgán členského státu, v němž je ověření prováděno, aby dozorové činnosti vykonával jeho jménem a na jeho odpovědnost.
Článek 50
Opakované posouzení
1. Před skončením platnosti osvědčení o akreditaci provede vnitrostátní akreditační orgán opakované posouzení ověřovatele, kterému osvědčení vydal, a určí, zda lze platnost tohoto osvědčení o akreditaci prodloužit.
2. Vnitrostátní akreditační orgán připraví svůj plán opakovaného posouzení jednotlivých ověřovatelů tak, aby bylo možné posoudit reprezentativní vzorky rozsahu akreditace. Při plánování a výkonu dozoru musí vnitrostátní akreditační orgán splňovat požadavky stanovené v harmonizované normě uvedené v příloze III.
Článek 51
Mimořádné posouzení
1. Vnitrostátní akreditační orgán může kdykoli provést mimořádné posouzení ověřovatele, aby se ujistil, že ověřovatel splňuje požadavky tohoto nařízení.
2. Aby mohl vnitrostátní akreditační orgán posoudit nutnost mimořádného hodnocení, ověřovatel vnitrostátní akreditační orgán neprodleně informuje o všech podstatných změnách, které se týkají jeho akreditace a souvisejí s některým aspektem jeho stavu nebo provozu. Podstatné změny zahrnují ty, které jsou uvedeny v harmonizované normě uvedené v příloze III.
Článek 52
Rozšíření rozsahu
Vnitrostátní akreditační orgán provede na základě žádosti ověřovatele o rozšíření rozsahu udělené akreditace činnosti nezbytné ke stanovení toho, zda ověřovatel splňuje pro požadované rozšíření rozsahu akreditace požadavky článku 44.
Článek 53
Správní opatření
1. Vnitrostátní akreditační orgán může pozastavit, zrušit nebo omezit akreditaci ověřovatele, pokud ověřovatel nesplňuje požadavky tohoto nařízení.
Vnitrostátní akreditační orgán pozastaví, zruší nebo omezí akreditaci ověřovatele, pokud o to ověřovatel požádá.
Vnitrostátní akreditační orgán vytvoří, zdokumentuje, zavede a spravuje postup pro pozastavení akreditace, zrušení akreditace nebo omezení rozsahu akreditace.
2. Vnitrostátní akreditační orgán pozastaví akreditaci nebo omezí rozsah akreditace v některém z těchto případů:
a)
ověřovatel závažným způsobem porušil požadavky tohoto nařízení;
b)
ověřovatel trvale a opakovaně neplní požadavky tohoto nařízení;
c)
ověřovatel porušil jiné zvláštní podmínky vnitrostátního akreditačního orgánu.
3. Vnitrostátní akreditační orgán zruší akreditaci, pokud:
a)
ověřovatel nenapravil příčiny, které vedly k rozhodnutí o pozastavení platnosti osvědčení o akreditaci;
b)
člen vrcholného vedení organizace ověřovatele byl uznán vinným z podvodu;
c)
ověřovatel úmyslně poskytl nepravdivé informace.
4. Proti rozhodnutí vnitrostátního akreditačního orgánu o pozastavení či zrušení akreditace nebo omezení jejího rozsahu v souladu s odstavci 2 a 3 lze podat odvolání.
Členské státy vytvoří postupy pro vyřizování těchto odvolání.
5. Rozhodnutí vnitrostátního akreditačního orgánu o pozastavení či zrušení akreditace nebo omezení jejího rozsahu nabývá účinku poté, co je oznámeno ověřovateli.
Vnitrostátní akreditační orgán ukončí pozastavení platnosti osvědčení o akreditaci, pokud obdrží dostatečné informace, které jej přesvědčí o tom, že ověřovatel splňuje požadavky tohoto nařízení.
KAPITOLA V
POŽADAVKY TÝKAJÍCÍ SE AKREDITAČNÍCH ORGÁNŮ PRO AKREDITACI OVĚŘOVATELŮ SYSTÉMU ETS
Článek 54
Vnitrostátní akreditační orgán
1. Úkoly související s akreditací podle tohoto nařízení plní vnitrostátní akreditační orgány jmenované podle čl. 4 odst. 1 nařízení (ES) č. 765/2008.
2. Pokud se členský stát rozhodne umožnit certifikaci ověřovatelů, kteří jsou fyzickými osobami, podle tohoto nařízení, je úkoly souvisejícími s certifikací těchto ověřovatelů pověřen jiný vnitrostátní orgán než vnitrostátní akreditační orgán jmenovaný podle čl. 4 odst. 1 nařízení (ES) č. 765/2008.
3. Pokud se členský stát rozhodne využít možnosti stanovené v odstavci 2, zajistí, aby příslušný vnitrostátní orgán splňoval požadavky tohoto nařízení včetně požadavků stanovených v článku 70, a poskytne požadované podpůrné doklady v souladu s čl. 5 odst. 2 nařízení (ES) č. 765/2008.
4. Vnitrostátní akreditační orgán je členem orgánu uznaného podle článku 14 uvedeného nařízení.
5. Vnitrostátní akreditační orgán je pověřen akreditací jako činností orgánu veřejné správy a je formálně uznán členským státem, ve kterém orgány veřejné správy akreditaci přímo neprovádějí.
6. Pro účely tohoto nařízení vykonává vnitrostátní akreditační orgán své funkce v souladu s požadavky stanovenými v harmonizované normě uvedené v příloze III.
Článek 55
Přeshraniční akreditace
Pokud členský stát usoudí, že jmenovat vnitrostátní akreditační orgán nebo poskytovat akreditační služby ve smyslu článku 15 směrnice 2003/87/ES není hospodářsky smyslupné nebo udržitelné, obrátí se o pomoc na vnitrostátní akreditační orgán jiného členského státu.
Dotčený členský stát o tom informuje Komisi a jiné členské státy.
Článek 56
Nezávislost a nestrannost
1. Vnitrostátní akreditační orgán je uspořádán tak, aby byla zaručena jeho úplná nezávislost na ověřovatelích, které posuzuje, a jeho nestrannost při provádění akreditačních činností.
2. Za tímto účelem nesmí vnitrostátní akreditační orgán nabízet ani poskytovat žádné činnosti nebo služby, které poskytuje ověřovatel, ani nesmí poskytovat poradenské služby, vlastnit podíl či mít jiné finanční nebo manažerské zájmy v organizaci ověřovatele.
3. Aniž je dotčeno ustanovení čl. 54 odst. 2, jsou struktura, povinnosti a úkoly vnitrostátního akreditačního orgánu jasně odlišeny od struktury, povinností a úkolů příslušného orgánu a jiných vnitrostátních orgánů.
4. Vnitrostátní akreditační orgán přijímá všechna konečná rozhodnutí týkající se akreditace ověřovatelů.
Vnitrostátní akreditační orgán však může zadat určité činnosti subdodavatelům s výhradou požadavků stanovených v harmonizované normě uvedené v příloze III.
Článek 57
Posuzovací tým
1. Vnitrostátní akreditační orgán jmenuje posuzovací tým pro každé konkrétní posouzení.
2. Posuzovací tým sestává z vedoucího posuzovatele a v případě potřeby z odpovídajícího počtu posuzovatelů nebo technických odborníků pro konkrétní rozsah akreditace.
V posuzovacím týmu je alespoň jedna osoba se znalostmi monitorování a vykazování emisí skleníkových plynů podle nařízení (EU) č. 601/2012, jež mají význam pro rozsah akreditace, a s odbornou způsobilostí a znalostmi nutnými k posouzení ověřovacích činností v rámci provozovatele zařízení nebo letadel pro daný rozsah a nejméně jedna osoba se znalostmi příslušných vnitrostátních právních předpisů a pokynů.
Článek 58
Požadavky na odbornou způsobilost posuzovatelů
1. Posuzovatel musí mít při posuzování ověřovatele odbornou způsobilost k provádění činností uvedených v kapitole IV. Za tímto účelem posuzovatel musí:
a)
splňovat požadavky stanovené v harmonizované normě podle nařízení (ES) č. 765/2008 uvedené v příloze III;
b)
mít znalosti směrnice 2003/87/ES, nařízení (EU) č. 601/2012, tohoto nařízení, příslušných norem a jiných příslušných právních předpisů, jakož i platných pokynů;
c)
mít znalosti auditu údajů a informací podle čl. 37 odst. 1 písm. b) tohoto nařízení získané na základě odborné přípravy nebo přístupu k osobě, která znalosti a zkušenosti v oblasti auditu těchto údajů a informací má.
2. Vedoucí posuzovatel musí splňovat požadavky na odbornou způsobilost uvedené v odstavci 1, prokázat odbornou způsobilost k vedení posuzovacího týmu a k tomu, nést odpovědnost za posouzení prováděné v souladu s tímto nařízením.
3. Interní osoby provádějící přezkum a osoby vydávající rozhodnutí o udělení, rozšíření nebo obnovení akreditace musí kromě požadavků na odbornou způsobilost uvedených v odstavci 1 mít i dostatečné znalosti a zkušenosti v oblasti hodnocení akreditace.
Článek 59
Techničtí odborníci
1. Vnitrostátní akreditační orgán může do posuzovacího týmu zahrnout i technické odborníky k zajištění podrobných vědomostí a odborných znalostí ohledně konkrétního předmětu, které slouží jako potřebná podpora vedoucímu posuzovateli nebo posuzovateli při provádění jejich posuzovacích činností.
2. Technický odborník má odbornou způsobilost a znalosti, pomocí nichž zajistí vedoucímu posuzovateli a posuzovateli účinnou podporu ohledně daného předmětu, pro který jsou jeho vědomosti a odborné znalosti vyžadovány. Technický odborník musí rovněž:
a)
mít znalosti směrnice 2003/87/ES, nařízení (EU) č. 601/2012, tohoto nařízení, příslušných norem a jiných příslušných právních předpisů, jakož i platných pokynů;
b)
mít dostatečnou znalost ověřovacích činností.
3. Technický odborník provádí konkrétní úkoly pod vedením a na plnou odpovědnost vedoucího posuzovatele příslušného posuzovacího týmu.
Článek 60
Postupy
Vnitrostátní akreditační orgán musí vyhovovat požadavkům stanoveným podle článku 8 nařízení (ES) č. 765/2008.
Článek 61
Stížnosti
Pokud vnitrostátní akreditační orgán obdrží od příslušného orgánu, provozovatele nebo provozovatele letadel nebo jiných zúčastněných stran stížnost týkající se ověřovatele, vnitrostátní akreditační orgán v přiměřené lhůtě:
a)
rozhodne o platnosti stížnosti;
b)
zajistí, aby dotčenému ověřovateli byla dána příležitost vyjádřit se;
c)
přijme odpovídající opatření k vyřízení stížnosti;
d)
provede záznam o stížnosti a přijatých opatřeních a
e)
odpoví stěžovateli.
Článek 62
Záznamy a dokumentace
Vnitrostátní akreditační orgán vede záznamy o jednotlivých osobách podílejících se na akreditačním procesu. Tyto záznamy zahrnují záznamy týkající se příslušných kvalifikací, odborné přípravy, zkušeností, nestrannosti a odborné způsobilosti, jež jsou nezbytné k prokázání souladu s tímto nařízením.
Článek 63
Přístup k informacím a důvěrnost
1. Vnitrostátní akreditační orgán pravidelně zveřejňuje a aktualizuje informace, které v průběhu svých akreditačních činností obdrží.
2. Vnitrostátní akreditační orgán případně přijme vhodná opatření k zajištění důvěrnosti obdržených informací v souladu s čl. 8 bodem 4) nařízení (ES) č. 765/2008.
Článek 64
Vzájemné hodnocení
1. Vnitrostátní akreditační orgány se podrobí pravidelnému vzájemnému hodnocení.
Vzájemné hodnocení uspořádá orgán uznaný podle článku 14 nařízení (ES) č. 765/2008.
2. Orgán uznaný podle článku 14 nařízení (ES) č. 765/2008 zavede odpovídající kritéria vzájemného hodnocení a účinný a nezávislý postup vzájemného hodnocení za účelem posouzení toho, zda:
a)
vnitrostátní akreditační orgán, který je vzájemnému hodnocení podroben, provedl akreditační činnosti v souladu s kapitolou IV;
b)
vnitrostátní akreditační orgán, který je vzájemnému hodnocení podroben, splnil požadavky stanovené v této kapitole.
Tato kritéria zahrnují požadavky na odbornou způsobilost osob provádějících vzájemné hodnocení a týmů provádějících vzájemné hodnocení, které jsou specifické pro systém pro obchodování s povolenkami na emise skleníkových plynů, zřízený podle směrnice 2003/87/ES.
3. Orgán uznaný podle článku 14 nařízení (ES) č. 765/2008 zveřejní a sdělí výsledek vzájemného hodnocení vnitrostátního akreditačního orgánu Komisi, vnitrostátním orgánům zodpovědným za vnitrostátní akreditační orgány v členských státech a příslušnému orgánu členských států nebo kontaktnímu místu podle čl. 69 odst. 2.
4. Aniž je dotčen odstavec 1, platí, že pokud se vnitrostátní akreditační orgán úspěšně podrobí vzájemnému hodnocení uspořádanému orgánem uznaným podle článku 14 nařízení (ES) č. 765/2008 před vstupem tohoto nařízení v platnost, je tomuto vnitrostátnímu akreditačnímu orgánu udělena výjimka z povinnosti podrobit se novému vzájemnému hodnocení po vstupu tohoto nařízení v platnost v případě, že prokáže shodu s tímto nařízením.
Za tímto účelem předloží dotčený vnitrostátní akreditační orgán orgánu uznanému podle článku 14 nařízení č. 765/2008 žádost a potřebnou dokumentaci.
Orgán uznaný podle článku 14 nařízení (ES) č. 765/2008 rozhodne, zda podmínky pro udělení výjimky byly splněny.
Výjimka platí po dobu nejvýše tří let ode dne oznámení rozhodnutí vnitrostátnímu akreditačnímu orgánu.
5. Vnitrostátní orgán pověřený podle čl. 54 odst. 2 úkoly souvisejícími s certifikací ověřovatelů, kteří jsou fyzickými osobami, podle tohoto nařízení splňuje úroveň důvěryhodnosti rovnocennou vnitrostátním akreditačním orgánům, které se úspěšně podrobily vzájemnému hodnocení.
Za tímto účelem dotčený členský stát ihned po svých rozhodnutích, jimiž vnitrostátní orgán prováděním certifikace pověří, poskytne Komisi a členským státům všechny příslušné podpůrné doklady. Žádný vnitrostátní orgán nesmí certifikovat ověřovatele pro účely tohoto nařízení dříve, než dotčený členský stát tyto podpůrné doklady poskytne.
Dotčený členský stát pravidelně přezkoumává fungování vnitrostátního orgánu s cílem zajistit, aby i nadále splňoval výše uvedenou úroveň důvěryhodnosti, a uvědomí o tom Komisi.
Článek 65
Nápravná opatření
1. Členské státy pravidelně kontrolují své vnitrostátní akreditační orgány s cílem zajistit, aby trvale splňovaly požadavky tohoto nařízení, s přihlédnutím k výsledkům vzájemného hodnocení uspořádaného v souladu s článkem 64.
2. Pokud vnitrostátní akreditační orgán nesplňuje požadavky tohoto nařízení nebo neplní své povinnosti stanovené tímto nařízením, dotčený členský stát přijme vhodná nápravná opatření nebo přijetí těchto nápravných opatření zajistí a uvědomí o tom Komisi.
Článek 66
Vzájemné uznávání ověřovatelů
1. Členské státy uznají rovnocennost služeb poskytovaných akreditačními orgány, které se úspěšně podrobily vzájemnému hodnocení. Členské státy akceptují osvědčení o akreditaci ověřovatelů akreditovaných těmito vnitrostátními akreditačními orgány a respektují právo těchto ověřovatelů provádět ověření v rozsahu své akreditace.
2. Pokud vnitrostátní akreditační orgán neprojde celým procesem vzájemného hodnocení do 31. prosince 2014, akceptují členské státy osvědčení o akreditaci ověřovatelů akreditovaných tímto vnitrostátním akreditačním orgánem za předpokladu, že orgán uznaný podle článku 14 nařízení č. 765/2008 zahájí s tímto vnitrostátním akreditačním orgánem proces vzájemného hodnocení a nezjistí nesoulad tohoto vnitrostátního akreditačního orgánu s tímto nařízením.
3. Pokud certifikaci ověřovatelů provádí vnitrostátní orgán podle čl. 54 odst. 2, akceptují členské státy osvědčení vydané tímto orgánem a respektují právo certifikovaných ověřovatelů provádět ověření v rozsahu své certifikace.
Článek 67
Monitorování poskytovaných služeb
Pokud členský stát v průběhu inspekce prováděné v souladu s čl. 31 odst. 4 směrnice 2006/123/ES zjistí, že ověřovatel nedodržuje toto nařízení, příslušný orgán nebo vnitrostátní akreditační orgán daného členského státu tuto skutečnost oznámí vnitrostátnímu akreditačnímu orgánu, který ověřovatele akreditoval.
Vnitrostátní akreditační orgán, který ověřovatele akreditoval, posoudí sdělení těchto informací jako stížnost ve smyslu článku 61 tohoto nařízení a přijme odpovídající opatření a zašle odpověď příslušnému orgánu nebo vnitrostátnímu akreditačnímu orgánu v souladu s čl. 72 odst. 2 druhým pododstavcem tohoto nařízení.
Článek 68
Výměna elektronických údajů a použití automatizovaných systémů
1. Členské státy mohou požadovat, aby ověřovatelé používali k vypracování ověřovacích zpráv elektronické šablony nebo specifické formáty souborů v souladu s čl. 74 odst. 1 nařízení (EU) č. 601/2012.
2. Pro účely předložení ověřovací zprávy a pro další typy komunikace mezi provozovatelem, provozovatelem letadel, ověřovatelem, příslušným orgánem a vnitrostátním akreditačním orgánem mohou být v souladu s čl. 74 odst. 2 nařízení (EU) č. 601/2012 zpřístupněny normalizované elektronické šablony nebo specifikace formátu souborů.
KAPITOLA VI
VÝMĚNA INFORMACÍ
Článek 69
Výměna informací a kontaktní místa
1. Členský stát zavede účinnou výměnu příslušných informací a účinnou spolupráci mezi svým vnitrostátním akreditačním orgánem nebo případně vnitrostátním orgánem pověřeným certifikací ověřovatelů a příslušným orgánem.
2. Pokud je v členském státě určen více než jeden příslušný orgán podle článku 18 směrnice 2003/87/ES, schválí členský stát jeden z těchto příslušných orgánů jako kontaktní místo pro výměnu informací, pro koordinaci spolupráce podle odstavce 1 a pro činnosti uvedené v této kapitole.
Článek 70
Akreditační pracovní program a zpráva o činnosti
1. Vnitrostátní akreditační orgán zpřístupní příslušnému orgánu jednotlivých členských států do 31. prosince každého roku akreditační pracovní program obsahující seznam ověřovatelů akreditovaných tímto vnitrostátním akreditačním orgánem, kteří oznámili podle článku 76, že v těchto členských státech plánují provádět ověřování. Akreditační pracovní program obsahuje k jednotlivým ověřovatelům alespoň tyto informace:
a)
očekávanou dobu a místo ověřování;
b)
informace o činnostech, které vnitrostátní akreditační orgán pro ověřovatele naplánoval, zejména činnosti týkající se dozoru a opakovaného posouzení;
c)
data předpokládaných svědeckých auditů prováděných vnitrostátním akreditačním orgánem za účelem posouzení ověřovatele včetně adresy a kontaktních údajů provozovatelů a provozovatelů letadel, u nichž proběhne během svědeckého auditu prohlídka;
d)
informace o tom, zda vnitrostátní akreditační orgán požádal vnitrostátní akreditační orgán členského státu, ve kterém ověřovatel provádí ověření, o vykonávání dozorových činností.
2. Po předložení akreditačního pracovního programu v souladu s odstavcem 1 poskytne příslušný orgán vnitrostátnímu akreditačnímu orgánu veškeré příslušné informace včetně veškerých příslušných vnitrostátních právních předpisů či pokynů.
3. Vnitrostátní akreditační orgán zpřístupní příslušnému orgánu do 1. června každého roku zprávu o činnosti. Zpráva o činnosti obsahuje ve vztahu k jednotlivým ověřovatelům, kteří byli tímto vnitrostátním akreditačním orgánem akreditováni, alespoň tyto informace:
a)
podrobné údaje o akreditaci ověřovatelů, kteří byli tímto vnitrostátním akreditačním orgánem nově akreditováni, včetně rozsahu akreditace těchto ověřovatelů;
b)
všechny změny rozsahu akreditace těchto ověřovatelů;
c)
souhrnné výsledky činností týkajících se dozoru a opakovaného posouzení prováděných vnitrostátním akreditačním orgánem;
d)
souhrnné výsledky uskutečněných mimořádných posouzení včetně důvodů pro zahájení těchto mimořádných posouzení;
e)
všechny stížnosti podané na ověřovatele od poslední zprávy o činnosti a opatření přijatá vnitrostátním akreditačním orgánem.
Článek 71
Výměna informací o správních opatřeních
Pokud vnitrostátní akreditační orgán uložil ověřovateli správní opatření podle článku 53 nebo pokud bylo ukončeno pozastavení akreditace nebo bylo na základě rozhodnutí o odvolání zrušeno rozhodnutí vnitrostátního akreditačního orgánu o uložení správních opatření podle článku 53, vnitrostátní akreditační orgán informuje tyto strany:
a)
příslušný orgán členského státu, v němž je ověřovatel akreditován;
b)
příslušný orgán a vnitrostátní akreditační orgán všech členských států, v nichž ověřovatel provádí ověření.
Článek 72
Výměna informací ze strany příslušného orgánu
1. Příslušný orgán členského státu, v němž ověřovatel provádí ověření, sdělí každoročně vnitrostátnímu akreditačnímu orgánu, který ověřovatele akreditoval, alespoň tyto informace:
a)
příslušné výsledky kontroly výkazu provozovatele a provozovatele letadel a ověřovací zprávy, zejména ohledně zjištěného nesouladu daného ověřovatele s tímto nařízením;
b)
výsledky inspekce u provozovatele nebo provozovatele letadel, pokud tyto výsledky mají pro vnitrostátní akreditační orgán význam s ohledem na akreditaci ověřovatele a dozor nad ním nebo pokud tyto výsledky vykazují zjištěný nesoulad tohoto ověřovatele s tímto nařízením;
c)
výsledky hodnocení interní dokumentace o ověření tohoto ověřovatele, pokud byla tato interní dokumentace o ověření hodnocena příslušným orgánem podle čl. 26 odst. 3;
d)
stížnosti na tohoto ověřovatele, které příslušný orgán obdržel.
2. Pokud informace uvedené v odstavci 1 obsahují důkaz o tom, že příslušný orgán zjistil nesoulad ověřovatele s tímto nařízením, považuje vnitrostátní akreditační orgán sdělení těchto informací za stížnost příslušného orgánu na tohoto ověřovatele ve smyslu článku 61.
Vnitrostátní akreditační orgán přijme vhodná opatření k vyřízení těchto informací a zašle příslušnému orgánu odpověď do tří měsíců od jejich obdržení. Ve své odpovědi vnitrostátní akreditační orgán informuje příslušný orgán o opatřeních, která přijal, a případně o správních opatřeních, která ověřovateli uložil.
Článek 73
Výměna informací o dozoru
1. Pokud byl vnitrostátní akreditační orgán členského státu, v němž ověřovatel provádí ověření, požádán podle čl. 49 odst. 5 o výkon dozorových činností, oznámí svá zjištění vnitrostátnímu akreditačnímu orgánu, který ověřovatele akreditoval, pokud se oba vnitrostátní akreditační orgány nedohodnou jinak.
2. Vnitrostátní akreditační orgán, který ověřovatele akreditoval, vezme tato zjištění podle odstavce 1 v úvahu při posuzování toho, zda ověřovatel splňuje požadavky tohoto nařízení.
3. Pokud se na základě zjištění podle odstavce 1 prokáže, že ověřovatel není s tímto nařízením v souladu, přijme vnitrostátní akreditační orgán, který jej akreditoval, odpovídající opatření podle tohoto nařízení a informuje vnitrostátní akreditační orgán, který vykonává dozorové činnosti:
a)
o tom, jaká opatření přijal vnitrostátní akreditační orgán, který ověřovatele akreditoval;
b)
případně o tom, jaká opatření přijal ověřovatel ohledně daných zjištění;
c)
případně o tom, jaká správní opatření byla ověřovateli uložena.
Článek 74
Výměna informací s členským státem usazení ověřovatele
Pokud ověřovatel získá akreditaci od vnitrostátního akreditačního orgánu v jiném členském státě, než v jakém je usazen, zašle akreditační pracovní program a zprávu o činnosti uvedené v článku 70, jakož i informace uvedené v článku 71 rovněž příslušnému orgánu členského státu, v němž je usazen.
Článek 75
Databáze akreditovaných ověřovatelů
1. Vnitrostátní akreditační orgány nebo případně vnitrostátní orgány uvedené v čl. 54 odst. 2 vytvoří a spravují databázi a zpřístupní tuto databázi jiným vnitrostátním akreditačním orgánům, vnitrostátním orgánům, ověřovatelům, provozovatelům, provozovatelům letadel a příslušným orgánům.
Orgán uznaný podle článku 14 nařízení (ES) č. 765/2008 přístup k databázím usnadní a harmonizuje s cílem umožnit účinnou a nákladově efektivní komunikaci mezi vnitrostátními akreditačními orgány, vnitrostátními orgány, ověřovateli, provozovateli, provozovateli letadel a příslušnými orgány a může tyto databáze sjednotit do jediné centralizované databáze.
2. Databáze uvedená v odstavci 1 obsahuje alespoň tyto informace:
a)
jméno a adresu všech ověřovatelů akreditovaných daným vnitrostátním akreditačním orgánem;
b)
členské státy, v nichž ověřovatel provádí ověřování;
c)
rozsah akreditace jednotlivých ověřovatelů;
d)
datum udělení akreditace a datum skončení její platnosti;
e)
veškeré informace o správních opatřeních, která byla ověřovateli uložena.
Tyto informace se zveřejní.
Článek 76
Oznámení učiněné ověřovatelem
1. Aby mohl vnitrostátní akreditační orgán vytvořit návrh akreditačního pracovního programu a zprávy o činnosti uvedených v článku 70, sdělí ověřovatel do 15. listopadu každého roku vnitrostátnímu akreditačnímu orgánu, který jej akreditoval, tyto informace:
a)
plánovanou dobu a místo ověření, která ověřovatel hodlá provést;
b)
adresu a kontaktní údaje provozovatelů nebo provozovatelů letadel, jejichž výkazy emisí a tunokilometrů jsou předmětem ověření.
2. Dojde-li ke změně informací uvedených v odstavci 1, ověřovatel tyto změny oznámí akreditačnímu orgánu ve lhůtě, kterou tento vnitrostátní akreditační orgán schválí.
KAPITOLA VII
ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 77
Přechodná ustanovení
Údaje o emisích a případně o činnostech vykázané přede dnem 1. ledna 2013 se ověřují podle požadavků stanovených v rozhodnutí 2007/589/ES (11).
Článek 78
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Použije se ode dne 1. ledna 2013.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 21. června 2012.
COMMISSION REGULATION (EU) No 600/2012
of 21 June 2012
on the verification of greenhouse gas emission reports and tonne-kilometre reports and the accreditation of verifiers pursuant to Directive 2003/87/EC of the European Parliament and of the Council
(Text with EEA relevance)
THE EUROPEAN COMMISSION,
Having regard to the Treaty on the Functioning of the European Union,
Having regard to Directive 2003/87/EC of the European Parliament and of the Council of 13 October 2003 establishing a scheme for greenhouse gas emission allowance trading within the Community and amending Council Directive 96/61/EC (1), and in particular the fourth paragraph of Article 15 thereof,
Whereas:
(1)
An overall framework of rules for the accreditation of verifiers is necessary to ensure that the verification of operator’s or aircraft operator’s reports in the framework of the Union’s greenhouse gas emission allowance trading scheme, to be submitted in accordance with Commission Regulation (EU) No 601/2012 of 21 June 2012 on the monitoring and reporting of greenhouse gas emissions pursuant to Directive 2003/87/EC of the European Parliament and of the Council (2), is carried out by verifiers that possess the technical competence to perform the entrusted task in an independent and impartial manner and in conformity with the requirements and principles set out in this Regulation.
(2)
Directive 2006/123/EC of the European Parliament and of the Council of 12 December 2006 on services in the internal market (3) established a general framework to facilitate the free movement of services and service providers in the Union while maintaining a high quality of service. Union harmonisation of the rules for accreditation and verification relating to the Union’s emissions trading scheme should contribute to a competitive market for verifiers while ensuring transparency and information for operators and aircraft operators.
(3)
When implementing Article 15 of Directive 2003/87/EC, it is necessary to ensure a synergy between the comprehensive framework for accreditation established by Regulation (EC) No 765/2008 of the European Parliament and of the Council of 9 July 2008 setting out the requirements for accreditation and market surveillance relating to the marketing of products and repealing Regulation (EEC) No 339/93 (4) and related provisions of Decision No 768/2008/EC of the European Parliament and of the Council of 9 July 2008 on a common framework for the marketing of products, and repealing Council Decision 93/465/EEC (5) on one hand, and the specific features of the Union’s greenhouse gas emission trading scheme and requirements that are essential for the effective implementation of Directive 2003/87/EC on the other hand. Regulation (EC) No 765/2008 should continue to apply to those aspects of accreditation of verifiers which are not dealt with by this Regulation. In particular, it should be ensured that where, due to the internal practices of a Member State, an alternative procedure to accreditation, namely, the certification of verifiers that are natural persons, is carried out by a national authority appointed by that Member State in accordance with Regulation (EC) No 765/2008, the Member State concerned shall provide documentary evidence that such authority meets a level of credibility similar to national accreditation bodies that have successfully undergone peer evaluation organised by the body recognised under Article 14 of that Regulation.
(4)
Regulation (EC) No 1221/2009 of the European Parliament and of the Council of 25 November 2009 on the voluntary participation by organisations in a Community eco-management and audit scheme (EMAS), repealing Regulation (EC) No 761/2001 and Commission Decisions 2001/681/EC and 2006/193/EC (6) provides for an independent and neutral accreditation or licensing system for environmental verifiers. For reasons of coherence and to reduce the administrative burden imposed on the Member States and economic operators, it is appropriate to take account of synergies between that and this Regulation.
(5)
The system of verification and accreditation should avoid any unnecessary duplication of procedures and organisations established pursuant to other Union legal instruments that would result in an increased burden for Member States or economic operators. Therefore, it is appropriate to draw on best practices resulting from the application of harmonised standards adopted by the European Committee for Standardisation on the basis of a remit issued by the Commission in accordance with Directive 98/34/EC of the European Parliament and of the Council of 22 June 1998 laying down a procedure for the provision of information in the field of technical standards and regulations and of rules on Information Society services (7), such as the harmonised standard concerning general requirements for accreditation bodies accrediting conformity assessment bodies, and the harmonised standard concerning requirements for greenhouse gas validation and verification bodies for use in accreditation or other forms of recognition, the references of which have been published in the Official Journal of the European Union, as well as Document EA-6/03 and other technical documents developed by the European co-operation for Accreditation or by other bodies.
(6)
When establishing harmonised rules for the verification of operator’s or aircraft operator’s reports and the accreditation of verifiers, it is necessary to ensure that the burden imposed on operators emitting a lower amount of carbon dioxide (CO2) per year, on aircraft operators considered small emitters within the meaning of Regulation (EU) No 601/2012, as well as on the available resources of the Member States is not disproportionate to the aims pursued.
(7)
Article 27 of Directive 2003/87/EC allows Member States to exclude small installations, subject to equivalent measures, from the Union’s greenhouse gas emission allowance trading scheme provided that the conditions contained in that Article are met. This Regulation should not apply directly to those installations excluded pursuant to Article 27 of Directive 2003/87/EC unless the Member State decides that this Regulation should apply.
(8)
In accordance with the principles of Annex V of Directive 2003/87/EC, the verifier should apply a risk-based approach with the aim of reaching a verification opinion providing reasonable assurance that the total emissions or tonne-kilometres are not materially misstated and the report can be verified as satisfactory. The level of assurance should relate to the depth and detail of verification activities carried out during the verification and the wording of the verification opinion statement. The verifier should be obliged, in the light of the findings and information obtained during the verification process, to adjust one or more activities in the verification process to meet the requirements for achieving reasonable assurance.
(9)
To avoid entanglement between the role of the competent authority and the verifier, the responsibilities of a verifier when carrying out verification should be clearly defined. The verifier should take the monitoring plan approved by the competent authority as a reference point and assess whether this plan and the procedures described in this plan have been implemented correctly. Where the verifier identifies non-compliance with Regulation (EU) No 601/2012, it should be the responsibility of the verifier to report this non-compliance issue in the verification report.
(10)
Full understanding of the activities of an operator or an aircraft operator is necessary for the performance of an effective verification of an operator’s or aircraft operator’s report. A verifier should only perform the requested verification activities after it has ascertained following a preliminary assessment that it is competent to do so. In the pursuit of a high-quality level of verification activities, harmonised rules should be developed for a preliminary assessment to determine whether a verifier is competent, independent and impartial to carry out the requested verification activities in accordance with the rules and principles set out in this Regulation.
(11)
Provision of relevant information between the operator or the aircraft operator and the verifier is essential in all facets of the verification process, in particular in the pre-contractual phase, in the performance of a strategic analysis by the verifier and throughout the verification. It is necessary to establish a set of harmonised requirements that should govern this provision of information between the operator or aircraft operator and the verifier at all times.
(12)
All verification activities in the verification process are interconnected and should be concluded with the issuance of a verification report by the verifier containing a verification statement that is commensurate with the outcome of the verification assessment. Harmonised requirements for the verification reports and the performance of the verification activities should be established to ensure that verification reports and verification activities in the Member States meet the same standards.
(13)
Analysing the susceptibility of reported data to misstatements that could be material is an essential part of the verification process and determines how the verification activities should be carried out by the verifier. Every element in the verification process is therefore strongly linked to the outcome of the analysis of these risks of misstatements.
(14)
Specific provision should be made for the verification of the report of aircraft operators and that of operators of sites which are subject to Directive 2009/31/EC of the European Parliament and of the Council of 23 April 2009 on the geological storage of carbon dioxide and amending Council Directive 85/337/EEC, European Parliament and Council Directives 2000/60/EC, 2001/80/EC, 2004/35/EC, 2006/12/EC, 2008/1/EC and Regulation (EC) No 1013/2006 (8).
(15)
Correct and effective reporting of greenhouse gas emissions by the operator or the aircraft operator is essential for the implementation of Directive 2003/87/EC. To ensure the proper functioning of the monitoring and reporting process, continuous improvement of the operator or aircraft operator’s performance should be part of the verification activities performed by the verifier.
(16)
Verification activities and the issuance of verification reports should only be carried out by verifiers and their personnel that are competent. Verifiers should establish and continuously improve internal processes that ensure that all personnel involved in the verification activities are competent to perform the tasks entrusted to them. The criteria for determining whether a verifier is competent should be the same in all Member States and should be verifiable, objective and transparent.
(17)
The national accreditation body established pursuant to Regulation (EC) No 765/2008 should be empowered to accredit and issue an authoritative statement concerning the competence of a verifier to perform the verification activities pursuant to this Regulation, adopt administrative measures and carry out the surveillance of verifiers.
(18)
A Member State that does not consider it economically meaningful or sustainable to establish a national accreditation body or to carry out accreditation activities should have recourse to the national accreditation body of another Member State. Only national accreditation bodies that have undergone a successful peer evaluation organised by the body recognised under Article 14 of Regulation (EC) No 765/2008 should be permitted to perform the accreditation activities pursuant to this Regulation.
(19)
National accreditation bodies that demonstrate conformity with this Regulation and that have already successfully undergone peer evaluation organised by the body recognised under Article 14 of Regulation (EU) No 765/2008 should be presumed to fulfil the procedural requirements imposed on national accreditation bodies such as requirements on the structure of a national accreditation body, setting up a competence process, setting up the necessary procedures and management system and arrangements to safeguard the confidentiality of information obtained and should be exempted from undergoing a new peer evaluation following the entry into force of this Regulation. In accordance with Directive 2003/4/EC of the European Parliament and of the Council of 28 January 2003 on public access to environmental information and repealing Council Directive 90/313/EEC (9), environmental information contained in verified operator’s or aircraft operator’s reports held by the public authorities should be made public to ensure transparency, subject to certain confidentiality requirements.
(20)
Effective cooperation between national accreditation bodies, or where applicable, other national authorities, and competent authorities is essential for the proper functioning of the greenhouse gas emission allowance scheme and the supervision on the quality of verification. For reasons of transparency, it is necessary to ensure that the national accreditation bodies, or where applicable, other national authorities, and competent authorities establish effective means of information exchange. Information exchanges between competent authorities and between competent authorities and national accreditation bodies or other national authorities should be governed by the strictest guarantees of confidentiality and professional secrecy and be handled in accordance with applicable national and Union law.
(21)
The measures provided for in this Regulation are in accordance with the opinion of the Climate Change Committee,
HAS ADOPTED THIS REGULATION:
CHAPTER I
GENERAL PROVISIONS
Article 1
Subject matter
This Regulation lays down provisions for the verification of reports submitted pursuant to Directive 2003/87/EC and for the accreditation and supervision of verifiers.
This Regulation also specifies, without prejudice to Regulation (EC) No 765/2008, provisions for the mutual recognition of verifiers and peer evaluation of national accreditation bodies pursuant to Article 15 of Directive 2003/87/EC.
Article 2
Scope
This Regulation shall apply to the verification of greenhouse gas emissions and tonne-kilometre data occurring from 1 January 2013, reported pursuant to Article 14 of Directive 2003/87/EC.
Article 3
Definitions
For the purposes of this Regulation, in addition to the definitions laid down in Article 3 of Directive 2003/87/EC and Article 3 of Regulation (EU) No 601/2012, the following definitions shall apply:
(1)
‘detection risk’ means the risk that the verifier does not detect a material misstatement;
(2)
‘accreditation’ means attestation by a national accreditation body that a verifier meets the requirements set by harmonised standards, within the meaning of point 9 of Article 2 of Regulation (EC) No 765/2008, and requirements set out in this Regulation to carry out the verification of an operator’s or aircraft operator’s report pursuant to this Regulation;
(3)
‘verifier’ means a legal person or another legal entity carrying out verification activities pursuant to this Regulation and accredited by a national accreditation body pursuant to Regulation (EC) No 765/2008 and this Regulation or a natural person otherwise authorised, without prejudice to Article 5(2) of that Regulation, at the time a verification report is issued;
(4)
‘verification’ means the activities carried out by a verifier to issue a verification report pursuant to this Regulation;
(5)
‘material misstatement’ means a misstatement that, in the opinion of the verifier, individually or when aggregated with other misstatements, exceeds the materiality level or could affect the treatment of the operator’s or aircraft operator’s report by the competent authority;
(6)
‘operator’s or aircraft operator’s report’ means the annual emission report to be submitted by the operator or aircraft operator pursuant to Article 14(3) of Directive 2003/87/EC or the tonne-kilometre report to be submitted by the aircraft operator for the purposes of applying for the allocation of allowances pursuant to Articles 3e and 3f of that Directive;
(7)
‘scope of accreditation’ means activities referred to in Annex I for which accreditation is sought or has been granted;
(8)
‘competence’ means the ability to apply knowledge and skills to carry out an activity;
(9)
‘materiality level’ means the quantitative threshold or cut-off point above which misstatements, individually or when aggregated with other misstatements, are considered material by the verifier;
(10)
‘control system’ means the operator’s or aircraft operator’s risk assessment and entire set of control activities, including the continuous management thereof, that an operator or aircraft operator has established, documented, implemented and maintained pursuant to Article 58 of Regulation (EU) No 601/2012;
(11)
‘control activities’ means any acts carried out or measures implemented by the operator or aircraft operator to mitigate inherent risks;
(12)
‘non-conformity’ means one of the following:
(a)
for the purposes of verifying an operator’s emission report, any act or omission of an act by the operator that is contrary to the greenhouse gas emissions permit and the requirements in the monitoring plan approved by the competent authority;
(b)
for the purposes of verifying an aircraft operator’s emission or tonne-kilometre report, any act or omission of an act by the aircraft operator that is contrary to the requirements in the monitoring plan approved by the competent authority;
(c)
for the purposes of accreditation pursuant to Chapter IV, any act or omission of an act by the verifier that is contrary to the requirements of this Regulation;
(13)
‘site’ means, for the purposes of verifying the emission or tonne-kilometre report of an aircraft operator, the locations where the monitoring process is defined and managed, including the locations where relevant data and information are controlled and stored;
(14)
‘control environment’ means the environment in which the internal control system functions and the overall actions of an operator’s or aircraft operator’s management to ensure awareness of this internal control system;
(15)
‘inherent risk’ means the susceptibility of a parameter in the operator’s or aircraft operator’s report to misstatements that could be material, individually or when aggregated with other misstatements, before taking into consideration the effect of any related control activities;
(16)
‘control risk’ means the susceptibility of a parameter in the operator’s or aircraft operator’s report to misstatements that could be material, individually or when aggregated with other misstatements, and that will not be prevented or detected and corrected on a timely basis by the control system;
(17)
‘verification risk’ means the risk, being a function of inherent risk, control risk and detection risk, that the verifier expresses an inappropriate verification opinion when the operator’s or aircraft operator’s report is not free of material misstatements;
(18)
‘reasonable assurance’ means a high but not absolute level of assurance, expressed positively in the verification opinion, as to whether the operator’s or aircraft operator’s report subject to verification is free from material misstatement;
(19)
‘analytical procedures’ means the analysis of fluctuations and trends in the data including an analysis of the relationships that are inconsistent with other relevant information or that deviate from predicted amounts;
(20)
‘internal verification documentation’ means all internal documentation that a verifier has compiled to record all documentary evidence and justification of activities that are carried out for the verification of an operator’s or aircraft operator’s report;
(21)
‘EU ETS lead auditor’ means an EU ETS auditor in charge of directing and supervising the verification team, who is responsible for performing and reporting on the verification of an operator’s or aircraft operator’s report;
(22)
‘EU ETS auditor’ means an individual member of a verification team responsible for conducting a verification of an operator’s or aircraft operator’s report other than the EU ETS lead auditor;
(23)
‘technical expert’ means a person who provides detailed knowledge and expertise on a specific subject matter needed for the performance of verification activities for the purposes of Chapter III and for the performance of accreditation activities for the purposes of Chapter V;
(24)
‘level of assurance’ means the degree of assurance the verifier provides on the verification report based on the objective to reduce the verification risk according to the circumstances of the verification engagement;
(25)
‘assessor’ means a person assigned by a national accreditation body to perform individually or as part of an assessment team an assessment of a verifier pursuant to this Regulation;
(26)
‘lead assessor’ means an assessor who is given the overall responsibility for the assessment of a verifier pursuant to this Regulation;
(27)
‘misstatement’ means an omission, misrepresentation or error in the operator’s or aircraft operator’s reported data, not considering the uncertainty permissible pursuant to Article 12(1)(a) of Regulation (EU) No 601/2012.
Article 4
Presumption of conformity
Where a verifier demonstrates its conformity with the criteria laid down in the relevant harmonised standards, within the meaning of point 9 of Article 2 of Regulation (EC) No 765/2008, or parts thereof, the references of which have been published in the Official Journal of the European Union, it shall be presumed to comply with the requirements set out in Chapters II and III of this Regulation in so far as the applicable harmonised standards cover those requirements.
Article 5
General framework for accreditation
Where no specific provisions concerning the composition of the national accreditation bodies or the activities and requirements linked to accreditation are laid down in this Regulation, the relevant provisions of Regulation (EC) No 765/2008 shall apply.
CHAPTER II
VERIFICATION
Article 6
Reliability of verification
A verified emissions report shall be reliable for users. It shall represent faithfully that which it either purports to represent or may reasonably be expected to represent.
The process of verifying emission reports shall be an effective and reliable tool in support of quality assurance and quality control procedures, providing information upon which an operator or aircraft operator can act to improve performance in monitoring and reporting emissions.
Article 7
General obligations of the verifier
1. The verifier shall carry out the verification and the activities required by this Chapter with the aim of providing a verification report that concludes with reasonable assurance that the operator’s or aircraft operator’s report is free from material misstatements.
2. The verifier shall plan and perform the verification with an attitude of professional scepticism recognising that circumstances may exist that cause the information in the operator’s or aircraft operator’s report to contain material misstatements.
3. The verifier must carry out verification in the public interest, independent of the operator or aircraft operator and the competent authorities responsible for Directive 2003/87/EC.
4. During the verification, the verifier shall assess whether:
(a)
the operator’s or aircraft operator’s report is complete and meets the requirements laid down in Annex X of Regulation (EU) No 601/2012;
(b)
the operator or aircraft operator has acted in compliance with the requirements of the greenhouse gas emissions permit and the monitoring plan approved by the competent authority, where the verification of an operator’s emission report is concerned, and with the requirements of the monitoring plan approved by the competent authority, where the verification of an aircraft operator’s emission or tonne-kilometre report is concerned;
(c)
the data in the operator’s or aircraft operator’s report are free from material misstatements;
(d)
information can be provided in support of the operator’s or aircraft operator’s data flow activities, control system and associated procedures to improve the performance of their monitoring and reporting.
For the purpose of point (c) of this paragraph, the verifier shall obtain clear and objective evidence from the operator or aircraft operator to support the reported aggregated emissions or tonne-kilometres taking into account all other information provided in the operator’s or aircraft operator’s report.
5. Where the verifier discovers that an operator or an aircraft operator is not complying with Regulation (EU) No 601/2012, that irregularity shall be included in the verification report even if the monitoring plan concerned is approved by the competent authority.
6. Where the monitoring plan has not been approved by the competent authority pursuant to Article 11 of Regulation (EU) No 601/2012, is incomplete or where significant modifications referred to in Article 15(3) or (4) of that Regulation have been made during the reporting period which have not been accordingly approved by the competent authority, the verifier shall advise the operator or aircraft operator to obtain the necessary approval from the competent authority.
Following the approval by the competent authority, the verifier shall continue, repeat or adapt the verification activities accordingly.
Where the approval has not been obtained before the issue of the verification report, the verifier shall report this in the verification report.
Article 8
Pre-contractual obligations
1. Before accepting a verification engagement, a verifier shall obtain a proper understanding of the operator or aircraft operator and assess whether it can undertake the verification. For this purpose the verifier shall at least:
(a)
evaluate the risks involved to undertake the verification of the operator’s or aircraft operator’s report in accordance with this Regulation;
(b)
undertake a review of the information supplied by the operator or aircraft operator to determine the scope of the verification;
(c)
assess whether the engagement falls within the scope of its accreditation;
(d)
assess whether it has the competence, personnel and resources required to select a verification team capable of dealing with the complexity of the installation or the aircraft operator’s activities and fleet as well as whether it is capable of successfully completing the verification activities within the timeframe required;
(e)
assess whether it is capable of ensuring that the potential verification team at its disposal holds all the competence, and persons required to carry out verification activities for that specific operator or aircraft operator;
(f)
determine, for each verification engagement requested, the time allocation needed to properly carry out the verification.
2. The operator or aircraft operator shall provide the verifier with all relevant information that enables the verifier to carry out the activities referred to in paragraph 1.
Article 9
Time allocation
1. When determining the time allocation for a verification engagement referred to in Article 8(1)(f), the verifier shall at least take into account:
(a)
the complexity of the installation or the aircraft operator’s activities and fleet;
(b)
the level of information and the complexity of the monitoring plan approved by the competent authority;
(c)
the required materiality level;
(d)
the complexity and completeness of the data flow activities and the control system of the operator or aircraft operator;
(e)
the location of information and data related to greenhouse gas emissions or tonne-kilometre data.
2. The verifier shall ensure that the verification contract provides for a possibility of time to be charged in addition to the time agreed in the contract, where such additional time is found to be needed for the strategic analysis, risk analysis or other verification activities. The situations where the additional time may be applied shall include at least the following:
(a)
during the verification where the data flow activities, control activities or logistics of the operator or aircraft operator seem to be more complex than initially anticipated;
(b)
where misstatements, non-conformities, insufficient data or errors in the data sets are identified by the verifier during the verification.
3. The verifier shall document the time allocated in the internal verification documentation.
Article 10
Information from an operator or aircraft operator
1. Before the strategic analysis and at other points of time during the verification, the operator or aircraft operator shall provide the verifier with all of the following:
(a)
the operator’s greenhouse gas emissions permit when this concerns the verification of an operator’s emission report;
(b)
the latest version of the operator’s or aircraft operator’s monitoring plan as well as any other relevant versions of the monitoring plan approved by the competent authority, including evidence of the approval;
(c)
a description of the operator’s or aircraft operator’s data flow activities;
(d)
the operator’s or aircraft operator’s risk assessment referred to in Article 58(2)(a) of Regulation (EU) No 601/2012, and an outline of the overall control system;
(e)
the procedures mentioned in the monitoring plan as approved by the competent authority, including procedures for data flow activities and control activities;
(f)
the operator’s or aircraft operator’s annual emission or tonne-kilometre report, as appropriate;
(g)
where applicable, the operator’s sampling plan referred to in Article 33 of Regulation (EU) No 601/2012 as approved by the competent authority;
(h)
where the monitoring plan was modified during the reporting period, a record of all those modifications in accordance with Article 16(3) of Regulation (EU) No 601/2012;
(i)
where applicable, the report referred to in Article 69(4) of Regulation (EU) No 601/2012;
(j)
the verification report from the previous year if the verifier did not carry out the verification for that particular operator or aircraft operator the previous year;
(k)
all relevant correspondence with the competent authority, in particular information related to the notification of modifications of the monitoring plan;
(l)
information on databases and data sources used for monitoring and reporting purposes, including those from Eurocontrol;
(m)
where the verification concerns the emission report of an installation carrying out the geological storage of greenhouse gases in a storage site permitted under Directive 2009/31/EC, the monitoring plan required by that Directive and the reports required by Article 14 of that Directive, covering at least the reporting period of the emissions report to be verified;
(n)
where applicable, the approval of the competent authority for not carrying out site visits for installations pursuant to Article 31(1);
(o)
any other relevant information necessary for the planning and carrying out of the verification.
2. Before the verifier issues the verification report, the operator or aircraft operator shall provide it with the final authorised and internally validated operator’s or aircraft operator’s report.
Article 11
Strategic analysis
1. At the beginning of the verification the verifier shall assess the likely nature, scale and complexity of the verification tasks by carrying out a strategic analysis of all activities relevant to the installation or the aircraft operator.
2. For the purposes of understanding the activities carried out by the installation or the aircraft operator, the verifier shall collect and review the information needed to assess that the verification team is sufficiently competent to carry out the verification, to determine that the time allocation indicated in the contract has been set correctly and to ensure that it is able to conduct the necessary risk analysis. The information shall include at least:
(a)
the information referred to in Article 10(1);
(b)
the required materiality level;
(c)
where the verifier is carrying out the verification for the same operator or aircraft operator, the information obtained from the verification in previous years.
3. When reviewing the information referred to in paragraph 2, the verifier shall at least assess the following:
(a)
for the purposes of the verification of the operator’s emission report, the category of the installation referred to in Article 19 of Regulation (EU) No 601/2012 and the activities carried out at that installation;
(b)
for the purposes of the verification of the aircraft operator’s emission or tonne- kilometre report, the size and nature of the aircraft operator, the distribution of information in different locations as well as the number and type of flights;
(c)
the monitoring plan approved by the competent authority as well as the specifics of the monitoring methodology laid down in that monitoring plan;
(d)
the nature, scale and complexity of emission sources and source streams as well as the equipment and processes that have resulted in emissions or tonne-kilometre data, including the measurement equipment described in the monitoring plan, the origin and application of calculation factors and other primary data sources;
(e)
the data flow activities, the control system and the control environment.
4. When carrying out the strategic analysis, the verifier shall check the following:
(a)
whether the monitoring plan presented to it is the most recent version approved by the competent authority;
(b)
whether there have been any modifications of the monitoring plan during the reporting period;
(c)
whether those modifications have been notified to the competent authority pursuant to Article 15(1) or Article 23 of Regulation (EU) No 601/2012 or approved by the competent authority in accordance with Article 15(2) of that Regulation.
Article 12
Risk analysis
1. The verifier shall identify and analyse the following elements to design, plan and implement an effective verification:
(a)
the inherent risks;
(b)
the control activities;
(c)
where control activities referred to in point (b) have been implemented, the control risks concerning the effectiveness of these control activities.
2. When identifying and analysing the elements referred to in paragraph 1, the verifier shall at least consider:
(a)
the findings from the strategic analysis referred to in Article 11(1);
(b)
the information referred to in Article 10(1) and Article 11(2)(c);
(c)
the materiality level referred to in Article 11(2)(b).
3. Where the verifier has determined that the operator or aircraft operator has failed to identify the relevant inherent risks and control risks in its risk assessment, the verifier shall inform the operator or aircraft operator thereof.
4. Where appropriate according to the information obtained during the verification, the verifier shall revise the risk analysis and modify or repeat the verification activities to be performed.
Article 13
Verification plan
1. The verifier shall draft a verification plan commensurate with the information obtained and the risks identified during the strategic analysis and the risk analysis, and including at least:
(a)
a verification programme describing the nature and scope of the verification activities as well as the time and manner in which these activities are to be carried out;
(b)
a test plan setting out the scope and methods of testing the control activities as well as the procedures for control activities;
(c)
a data sampling plan setting out the scope and methods of data sampling related to data points underlying the aggregated emissions in the operator or aircraft operator’s emission report or the aggregated tonne-kilometre data in the aircraft operator’s tonne-kilometre report.
2. The verifier shall set up the test plan referred to in point (b) of paragraph 1 in a manner that allows it to determine the extent to which the relevant control activities may be relied on for the purposes of assessing compliance with the requirements mentioned in Article 7(4)(b).
When determining the sampling size and sampling activities for testing the control activities, the verifier shall consider the following elements:
(a)
the inherent risks;
(b)
the control environment;
(c)
the relevant control activities;
(d)
the requirement to deliver a verification opinion with reasonable assurance.
3. When determining the sampling size and sampling activities for sampling the data referred to in point (c) of paragraph 1, the verifier shall consider the following elements:
(a)
the inherent risks and control risks;
(b)
the results of the analytical procedures;
(c)
the requirement to deliver a verification opinion with reasonable assurance;
(d)
the materiality level;
(e)
the materiality of the contribution of an individual data element to the overall data set.
4. The verifier shall set up and implement the verification plan such that the verification risk is reduced to an acceptable level to obtain reasonable assurance that the operator’s or aircraft operator’s report is free from material misstatements.
5. The verifier shall update the risk analysis and the verification plan, and adapt the verification activities during the verification when it finds additional risks that need to be reduced or when there is less actual risk than initially expected.
Article 14
Verification activities
The verifier shall implement the verification plan and, based on the risk analysis, the verifier shall check the implementation of the monitoring plan as approved by the competent authority.
To that end, the verifier shall at least carry out substantive testing consisting of analytical procedures, data verification and checking the monitoring methodology and check the following:
(a)
the data flow activities and the systems used in the data flow, including information technology systems;
(b)
whether the control activities of the operator or aircraft operator are appropriately documented, implemented, maintained and effective to mitigate the inherent risks;
(c)
whether the procedures listed in the monitoring plan are effective to mitigate the inherent risks and control risks and whether the procedures are implemented, sufficiently documented and properly maintained.
For the purposes of point (a) of the second paragraph, the verifier shall track the data flow following the sequence and interaction of the data flow activities from primary source data to the compilation of the operator’s or aircraft operator’s report.
Article 15
Analytical procedures
1. The verifier shall use analytical procedures to assess the plausibility and completeness of data where the inherent risk, the control risk and the aptness of the operator’s or aircraft operator’s control activities show the need for such analytical procedures.
2. In carrying out the analytical procedures referred to in paragraph 1, the verifier shall assess reported data to identify potential risk areas and to subsequently validate and tailor the planned verification activities. The verifier shall at least:
(a)
assess the plausibility of fluctuations and trends over time or between comparable items;
(b)
identify immediate outliers, unexpected data and data gaps.
3. In applying the analytical procedures referred to in paragraph 1, the verifier shall perform the following procedures:
(a)
preliminary analytical procedures on aggregated data before carrying out the activities referred to in Article 14 in order to understand the nature, complexity and relevance of the reported data;
(b)
substantive analytical procedures on the aggregated data and the data points underlying these data for the purposes of identifying potential structural errors and immediate outliers;
(c)
final analytical procedures on the aggregated data to ensure that all errors identified during the verification process have been resolved correctly.
4. Where the verifier identifies outliers, fluctuations, trends, data gaps or data that are inconsistent with other relevant information or that differ significantly from expected amounts or ratios, the verifier shall obtain explanations from the operator or aircraft operator supported by additional relevant evidence.
Based on the explanations and additional evidence provided, the verifier shall assess the impact on the verification plan and the verification activities to be performed.
Article 16
Data verification
1. The verifier shall verify the data in the operator’s or aircraft operator’s report by applying detailed testing of the data, including tracing the data back to the primary data source, cross-checking data with external data sources, performing reconciliations, checking thresholds regarding appropriate data and carrying out recalculations.
2. As part of the data verification referred to in paragraph 1 and taking into account the approved monitoring plan, including the procedures described in that plan, the verifier shall check:
(a)
for the purposes of verifying an operator’s emission report, the boundaries of an installation;
(b)
for the purposes of verifying an operator’s emission report, the completeness of source streams and emission sources as described in the monitoring plan approved by the competent authority;
(c)
for the purposes of verifying an aircraft operator’s emission report and tonne-kilometre report, the completeness of flights falling within an aviation activity listed in Annex I of Directive 2003/87/EC for which the aircraft operator is responsible as well as the completeness of emission data and tonne-kilometre data respectively;
(d)
for the purposes of verifying an aircraft operator’s emission report and tonne-kilometre report, the consistency between reported data and mass and balance documentation;
(e)
for the purposes of verifying an aircraft operator’s emission report, the consistency between aggregated fuel consumption and data on fuel purchased or otherwise supplied to the aircraft performing the aviation activity;
(f)
the consistency of the aggregated reported data in an operator’s or aircraft operator’s report with primary source data;
(g)
where a measurement based methodology referred to in Article 21(1) of Regulation (EU) No 601/2012 is applied by an operator, the measured values using the results of the calculations performed by the operator in accordance with Article 46 of that Regulation;
(h)
the reliability and accuracy of the data.
3. For the purposes of checking the completeness of flights referred to in point (c) of paragraph 2, the verifier shall use an aircraft operator’s air traffic data, including data collected from Eurocontrol or other relevant organisations which can process air traffic information such as that available to Eurocontrol.
Article 17
Verification of the correct application of the monitoring methodology
1. The verifier shall check the correct application and implementation of the monitoring methodology as approved by the competent authority in the monitoring plan, including specific details of that monitoring methodology.
2. For the purposes of verifying the operator’s emission report, the verifier shall check the correct application and implementation of the sampling plan referred to in Article 33 of Regulation (EU) No 601/2012, as approved by the competent authority.
3. Where CO2 is transferred in accordance with Articles 48 and 49 of Regulation (EU) No 601/2012 and the CO2 transferred is measured by both the transferring and receiving installation, the verifier shall check whether differences between the measured values at both installations can be explained by the uncertainty of the measurement systems and whether the correct arithmetic average of the measured values has been used in the emission reports of both installations.
Where the differences between the measured values at both installations cannot be explained by the uncertainty of the measurement systems, the verifier shall check whether adjustments were made to align the differences between the measured values, whether those adjustments were conservative and whether the competent authority has granted approval for those adjustments.
4. Where operators are required, pursuant to Article 12(3) of Regulation (EU) No 601/2012, to include further elements in the monitoring plan that are relevant for meeting the requirements of Article 24(1) of Commission Decision 2011/278/EU (10), the verifier shall check the correct application and implementation of the procedures referred to in Article 12(3) of that Regulation. In doing so, the verifier shall also check whether information on any planned or actual changes to the capacity, activity level and operation of an installation have been submitted by the operator to the competent authority by 31 December of the reporting period.
Article 18
Verification of methods applied for missing data
1. Where methods laid down in the monitoring plan as approved by the competent authority have been used to complete missing data pursuant to Article 65 of Regulation (EU) No 601/2012, the verifier shall check whether the methods used were appropriate for the specific situation and whether they have been applied correctly.
Where the operator or aircraft operator has obtained an approval by the competent authority to use other methods than those referred to in the first subparagraph in accordance with Article 65 of Regulation (EU) No 601/2012, the verifier shall check whether the approved approach has been applied correctly and appropriately documented.
Where an operator or an aircraft operator is not able to obtain such approval in time, the verifier shall check whether the approach used by the operator or aircraft operator to complete the missing data ensures that the emissions are not underestimated and that this approach does not lead to material misstatements.
2. The verifier shall check whether the control activities implemented by the operator or aircraft operator to prevent missing data referred to in Article 65(1) of Regulation (EU) No 601/2012 from occurring are effective.
Article 19
Uncertainty assessment
1. Where Regulation (EU) No 601/2012 requires the operator to demonstrate compliance with the uncertainty thresholds for activity data and calculation factors, the verifier shall confirm the validity of the information used to calculate the uncertainty levels as set out in the approved monitoring plan.
2. Where an operator applies a monitoring methodology not based on tiers, as referred to in Article 22 of Regulation (EU) No 601/2012, the verifier shall check all of the following:
(a)
whether an assessment and quantification of the uncertainty has been carried out by the operator demonstrating that the required overall uncertainty threshold for the annual level of greenhouse gas emissions pursuant to point (c) of Article 22 of that Regulation has been met;
(b)
the validity of the information used for the assessment and quantification of the uncertainty;
(c)
whether the overall approach used for the assessment and the quantification of the uncertainty is in accordance with point (b) of Article 22 of that Regulation;
(d)
whether evidence is provided that the conditions for the monitoring methodology referred to in point (a) of Article 22 of that Regulation have been met.
3. Where the aircraft operator is required, pursuant to Regulation (EU) No 601/2012, to demonstrate that the required uncertainty levels are not exceeded, the verifier shall check the validity of the information used to demonstrate that the applicable uncertainty levels as set out in the monitoring plan approved by the competent authority have not been exceeded.
Article 20
Sampling
1. When checking the conformance of control activities and procedures referred to in points (b) and (c) of Article 14 or when performing the checks referred to in Articles 15 and 16, the verifier may use sampling methods specific to an installation or aircraft operator provided that, based on the risk analysis, sampling is justified.
2. Where the verifier identifies a non-conformity or a misstatement in the course of sampling, it shall request the operator or aircraft operator to explain the main causes of the non-conformity or the misstatement in order to assess the impact of the non-conformity or misstatement on the reported data. Based on the outcome of that assessment, the verifier shall determine whether additional verification activities are needed, whether the sampling size needs to be increased, and which part of the data population has to be corrected by the operator or aircraft operator.
3. The verifier shall document the outcome of the checks referred to in Articles 14, 15, 16 and 17, including the details of additional samples, in the internal verification documentation.
Article 21
Site visits
1. At one or more appropriate times during the verification process, the verifier shall conduct a site visit in order to assess the operation of measuring devices and monitoring systems, to conduct interviews, to carry out the activities required by this Chapter as well as to gather sufficient information and evidence enabling it to conclude whether the operator’s or aircraft operator’s report is free from material misstatements.
2. The operator or aircraft operator shall provide the verifier access to its sites.
3. For the purposes of verifying the operator’s emission report, the verifier shall also use a site visit to assess the boundaries of the installation as well as the completeness of source streams and emission sources.
4. For the purposes of verifying the operator’s emission report, the verifier shall decide, based on the risk analysis, whether visits to additional locations are needed, including where relevant parts of data flow activities and control activities are carried out in other locations such as company headquarters and other off-site offices.
Article 22
Addressing misstatements and non-conformities
1. Where the verifier has identified misstatements or non-conformities during the verification, it shall inform the operator or aircraft operator thereof on a timely basis and request relevant corrections.
The operator or aircraft operator shall correct any communicated misstatements or non-conformities.
2. The verifier shall document and mark as resolved, in the internal verification documentation, all misstatements or non-conformities that have been corrected by the operator or aircraft operator during the verification.
3. Where the operator or aircraft operator does not correct the misstatements or non-conformities communicated to them by the verifier in accordance with paragraph 1 before the verifier issues the verification report, the verifier shall request the operator or aircraft operator to explain the main causes of the non-conformity or misstatement in order to assess the impact of the non-conformities or misstatements on the reported data.
The verifier shall determine whether the uncorrected misstatements, individually or when aggregated with other misstatements, have a material effect on the total reported emissions or tonne-kilometre data. In assessing the materiality of misstatements the verifier shall consider the size and nature of the misstatement as well as the particular circumstances of their occurrence.
The verifier shall assess whether the uncorrected non-conformity, individually or when combined with other non-conformities, has an impact on the reported data and whether this leads to material misstatements.
The verifier may consider misstatements as material even if those misstatements, individually or when aggregated with other misstatements, are below the materiality level set out in Article 23, where such consideration is justified by the size and nature of the misstatements and the particular circumstances of their occurrence.
Article 23
Materiality level
1. The materiality level shall be 5 % of the total reported emissions in the reporting period which is subject to verification, for any of the following:
(a)
category A installations referred to in Article 19(2)(a) of Regulation (EU) No 601/2012 and category B installations referred to in Article 19(2)(b) of that Regulation;
(b)
aircraft operators with annual emissions equal to or less than 500 kilotonnes of fossil CO2.
2. The materiality level shall be 2 % of the total reported emissions in the reporting period which is subject to verification, for any of the following:
(a)
category C installations referred to in Article 19(2)(c) of Regulation (EU) No 601/2012;
(b)
aircraft operators with annual emissions of more than 500 kilotonnes of fossil CO2.
3. For the purposes of verifying tonne-kilometre reports of aircraft operators, the materiality level shall be 5 % of the total reported tonne-kilometre data in the reporting period which is subject to verification.
Article 24
Concluding on the findings of verification
When completing the verification and considering the information obtained during the verification, the verifier shall:
(a)
check the final data from the operator or aircraft operator, including data that have been adjusted based upon information obtained during the verification;
(b)
review the operator’s or aircraft operator’s reasons for any differences between the final data and data previously provided;
(c)
review the outcome of the assessment to determine whether the monitoring plan approved by the competent authority, including the procedures described in that plan, has been implemented correctly;
(d)
assess whether the verification risk is at an acceptably low level to obtain reasonable assurance;
(e)
ensure that sufficient evidence has been gathered to be able to give a verification opinion with reasonable assurance that the report is free from material misstatements;
(f)
ensure that the verification process is fully documented in the internal verification documentation and that a final judgment in the verification report can be given.
Article 25
Independent review
1. The verifier shall submit the internal verification documentation and the verification report to an independent reviewer prior to the issuance of the verification report.
2. The independent reviewer shall not have carried out any verification activities that are subject to his review.
3. The scope of the independent review shall encompass the complete verification process described in this Chapter and recorded in the internal verification documentation.
The independent reviewer shall perform the review so as to ensure that the verification process is conducted in accordance with this Regulation, that the procedures for verification activities referred to in Article 40 have been correctly carried out, and that due professional care and judgment has been applied.
The independent reviewer shall also assess whether the evidence gathered is sufficient to enable the verifier to issue a verification report with reasonable assurance.
4. Where circumstances occur which may cause changes in the verification report after the review, the independent reviewer shall also review those changes and the evidence thereof.
5. The verifier shall properly authorise a person to authenticate the verification report based upon the conclusions of the independent reviewer and the evidence in the internal verification documentation.
Article 26
Internal verification documentation
1. The verifier shall prepare and compile internal verification documentation containing at least:
(a)
the results of the verification activities performed;
(b)
the strategic analysis, risk analysis and verification plan;
(c)
sufficient information to support the verification opinion including justifications for judgments made on whether or not the misstatements identified have material effect on the reported emissions or tonne-kilometre data.
2. The internal verification documentation referred to in paragraph 1 shall be drafted in such a manner that the independent reviewer referred to in Article 25 and the national accreditation body can assess whether the verification has been performed in accordance with this Regulation.
After authentication of the verification report pursuant to Article 25(5), the verifier shall include results of the independent review in the internal verification documentation.
3. The verifier shall, upon request, provide the competent authority access to the internal verification documentation to facilitate an evaluation of the verification by the competent authority.
Article 27
Verification report
1. Based on the information collected during the verification, the verifier shall issue a verification report to the operator or aircraft operator on each emission report or tonne kilometre report that was subject to verification. The verification report shall include at least one of the following findings:
(a)
the report is verified as satisfactory;
(b)
the operator’s or aircraft operator’s report contains material misstatements that were not corrected before issuing the verification report;
(c)
the scope of verification is too limited pursuant to Article 28 and the verifier could not obtain sufficient evidence to issue a verification opinion with reasonable assurance that the report is free from material misstatements;
(d)
non-conformities, individually or combined with other non-conformities, provide insufficient clarity and prevent the verifier from stating with reasonable assurance that the operator’s or aircraft operator’s report is free from material misstatements.
For the purposes of point (a) of the first subparagraph, the operator’s or aircraft operator’s report may be verified as satisfactory only where the operator’s or aircraft operator’s report is free from material misstatements.
2. The operator or aircraft operator shall submit the verification report to the competent authority together with the operator’s or aircraft operator’s report concerned.
3. The verification report shall at least contain the following elements:
(a)
the name of the operator or aircraft operator that was subject to verification;
(b)
the objectives of the verification;
(c)
the scope of the verification;
(d)
a reference to the operator’s or aircraft operator’s report that has been verified;
(e)
the criteria used to verify the operator’s or aircraft operator’s report, including the permit, where applicable, and versions of the monitoring plan approved by the competent authority as well as the period of validity for each monitoring plan;
(f)
aggregated emissions or tonne-kilometres per activity referred to in Annex I of Directive 2003/87/EC and per installation or aircraft operator;
(g)
the reporting period subject to verification;
(h)
the responsibilities of the operator or aircraft operator, the competent authority and the verifier;
(i)
the verification opinion statement;
(j)
a description of any identified misstatements and non-conformities that were not corrected before the issuance of the verification report;
(k)
the dates on which site visits were carried out and by whom;
(l)
information on whether any site visits were waived as well as the reasons for waiving these site visits;
(m)
any issues of non-compliance with Regulation (EU) No 601/2012, which have become apparent during the verification;
(n)
where approval by the competent authority cannot be obtained in time for the method used to complete the data gap pursuant to the last subparagraph of Article 18(1), a confirmation whether the method used is conservative and whether it does or does not lead to material misstatements;
(o)
where the verifier has observed changes to the capacity, activity level and operation of the installation, which might have an impact on the installation’s allocation of emission allowances and which have not been reported to the competent authority by 31 December of the reporting period in accordance with Article 24(1) of Decision 2011/278/EU, a description of those changes and related remarks;
(p)
where applicable, recommendations for improvements;
(q)
the names of the EU ETS lead auditor, the independent reviewer and, where applicable, the EU ETS auditor and the technical expert that were involved in the verification of the operator’s or aircraft operator’s report;
(r)
the date and signature by an authorised person on behalf of the verifier, including his name.
4. The verifier shall describe the misstatements and non-conformities in sufficient detail in the verification report to allow the operator or aircraft operator as well as the competent authority to understand the following:
(a)
the size and nature of the misstatement or non-conformity;
(b)
why the misstatement has material effect, or not;
(c)
to which element of the operator’s or aircraft operator’s report the misstatement or to what element of the monitoring plan the non-conformity refers to.
5. Where a Member State requires the verifier to submit information on the verification process in addition to the elements described in paragraph 3 and that information is not necessary to understand the verification opinion, the operator or aircraft operator may, for efficiency reasons, submit that additional information to the competent authority separately from the verification report at an alternative date, but no later than 15 May of the same year.
Article 28
Limitation of scope
The verifier may conclude that the scope of the verification referred to in Article 27(1)(c) is too limited in any of the following situations:
(a)
data are missing that prevent a verifier from obtaining the evidence required to reduce the verification risk to the level needed to obtain reasonable level of assurance;
(b)
the monitoring plan is not approved by the competent authority;
(c)
the monitoring plan does not provide sufficient scope or clarity to conclude on the verification;
(d)
the operator or aircraft operator has failed to make sufficient information available to enable the verifier to carry out the verification.
Article 29
Addressing outstanding non-material non-conformities
1. The verifier shall assess whether the operator or aircraft operator has corrected the non-conformities indicated in the verification report related to the previous monitoring period according to the requirements on the operator referred to in Article 69(4) of Regulation (EU) No 601/2012, where relevant.
Where the operator or aircraft operator has not corrected those non-conformities, pursuant to Article 69(4) of Regulation (EU) No 601/2012, the verifier shall consider whether the omission increases or may increase the risk of misstatements.
The verifier shall report in the verification report whether those non-conformities have been resolved by the operator or aircraft operator.
2. The verifier shall record in the internal verification documentation details of when and how identified non-conformities are resolved by the operator or aircraft operator during the verification.
Article 30
Improvement of the monitoring and reporting process
1. Where the verifier has identified areas for improvement in the operator’s or aircraft operator’s performance related to points (a) to (d) of this paragraph, it shall include in the verification report recommendations for improvement related to the operator’s or aircraft operator’s performance on those points:
(a)
the operator’s or aircraft operator’s risk assessment;
(b)
the development, documentation, implementation and maintenance of data flow activities and control activities as well as the evaluation of the control system;
(c)
the development, documentation, implementation and maintenance of procedures for data flow activities and control activities as well as other procedures that an operator or aircraft operator has to establish pursuant to Regulation (EU) No 601/2012;
(d)
the monitoring and reporting of emissions or tonne kilometres, including in relation to achieving higher tiers, reducing risks and enhancing efficiency in the monitoring and reporting.
2. During verification following a year in which recommendations for improvement were made in a verification report, the verifier shall check whether the operator or aircraft operator has implemented those recommendations for improvement and the manner in which this has been done.
Where the operator or aircraft operator has not implemented those recommendations or has not implemented them correctly, the verifier shall assess the impact this has on the risk of misstatements and non-conformities.
Article 31
Simplified verification for installations
1. By way of derogation from Article 21(1), the verifier may decide, subject to the approval by a competent authority in accordance with the second subparagraph of this Article, not to carry out site visits to installations based on the outcome of the risk analysis and after determining that all relevant data can be remotely accessed by the verifier and that the conditions for not carrying out site visits established by the Commission are met. The verifier shall inform the operator thereof without undue delay.
The operator shall submit an application to the competent authority requesting the competent authority to approve the verifier’s decision not to carry out the site visit.
On an application submitted by the operator concerned, the competent authority shall decide on the approval of the verifier’s decision not to carry out the site visit, taking into consideration all of the following elements:
(a)
the information provided by the verifier on the outcome of the risk analysis;
(b)
information that the relevant data can be remotely accessed;
(c)
evidence that the requirements laid down in paragraph 3 are not applicable to the installation;
(d)
evidence that the conditions for not carrying out the site visits established by the Commission are met.
2. The approval of the competent authority referred to in paragraph 1 shall not be required for not carrying out site visits of installations with low emissions referred to in Article 47(2) of Regulation (EU) No 601/2012.
3. The verifier shall carry out site visits in any case in the following situations:
(a)
when an operator’s emission report is verified for the first time by the verifier;
(b)
where a verifier has not carried out a site visit in two reporting periods immediately preceding the current reporting period;
(c)
where, during the reporting period, there have been significant modifications of the monitoring plan including those referred to in Article 15(3) or (4) of Regulation (EU) No 601/2012.
Article 32
Simplified verification for aircraft operators
1. By way of derogation from Article 21(1) of this Regulation, a verifier may decide not to carry out a site visit of a small emitter referred to in Article 54(1) of Regulation (EU) No 601/2012 where the verifier has concluded, based on its risk analysis, that all relevant data can be remotely accessed by the verifier.
2. Where an aircraft operator uses the simplified tools referred to in Article 54(2) of Regulation (EU) No 601/2012 to determine the fuel consumption and the reported data has been generated using those tools independently from any input from the aircraft operator, the verifier may, based on its risk analysis, decide not to carry out the checks referred to in Articles 14 and 16, Article 17(1) and (2) and Article 18 of this Regulation.
Article 33
Simplified verification plans
Where a verifier uses a simplified verification plan, the verifier shall keep record of justifications for using such plans in the internal verification documentation, including evidence that the conditions for using simplified verification plans have been met.
CHAPTER III
REQUIREMENTS FOR VERIFIERS
Article 34
Sectoral scopes of accreditation
The verifier shall only issue a verification report to an operator or aircraft operator that performs an activity that is covered by the scope of the activity referred to in Annex I for which the verifier has been granted an accreditation according to the provisions of Regulation (EC) No 765/2008 and this Regulation.
Article 35
Continued competence process
1. The verifier shall establish, document, implement and maintain a competence process to ensure that all personnel entrusted with verification activities are competent for the tasks that are allocated to them.
2. As part of the competence process referred to in paragraph 1, the verifier shall at least determine, document, implement and maintain the following:
(a)
general competence criteria for all personnel undertaking verification activities;
(b)
specific competence criteria for each function within the verifier undertaking verification activities, in particular for the EU ETS auditor, EU ETS lead auditor, independent reviewer and technical expert;
(c)
a method to ensure the continued competence and regular evaluation of the performance of all personnel that undertake verification activities;
(d)
a process for ensuring ongoing training of the personnel undertaking verification activities;
(e)
a process for assessing whether the verification engagement falls within the scope of the verifier’s accreditation, and whether the verifier has the competence, personnel and resources required to select the verification team and successfully complete the verification activities within the timeframe required.
The competence criteria referred to in point (b) of the first subparagraph shall be specific for each scope of accreditation in which these persons are carrying out verification activities.
In evaluating the competence of the personnel pursuant to point (c) of the first subparagraph, the verifier shall assess that competence against the competence criteria referred to in points (a) and (b).
The process referred to in point (e) of the first subparagraph shall also include a process for assessing whether the verification team holds all the competence and persons required to carry out verification activities for a specific operator or aircraft operator.
The verifier shall develop general and specific competence criteria which are in conformity with criteria laid down in Article 36(4) and Articles 37, 38 and 39.
3. The verifier shall, at regular intervals, monitor the performance of all personnel that undertakes verification activities for the purposes of confirming the continued competence of those personnel.
4. The verifier shall at regular intervals review the competence process referred to in paragraph 1 to ensure that:
(a)
the competence criteria referred to in points (a) and (b) of the first subparagraph of paragraph 2 are developed in accordance with the competence requirements under this Regulation;
(b)
all issues that may be identified related to the setting of the general and specific competence criteria pursuant to points (a) and (b) of the first subparagraph of paragraph 2 are addressed;
(c)
all the requirements in the competence process are updated and maintained as appropriate.
5. The verifier shall have a system for recording the results of the activities carried out in the competence process referred to in paragraph 1.
6. A sufficiently competent evaluator shall assess the competence and performance of an EU ETS auditor and EU ETS lead auditor.
For that purpose, the competent evaluator shall monitor those auditors during the verification of the operator’s or aircraft operator’s report on the site of the installation or aircraft operator as appropriate, to determine whether they meet the competence criteria.
7. Where a member of personnel fails to demonstrate that the competence criteria for a specific task allocated to him or her have been fully met, the verifier shall identify and organise additional training or supervised work experience as well as monitor that individual until he or she demonstrates to the satisfaction of the verifier that he or she meets the competence criteria.
Article 36
Verification teams
1. For each particular verification engagement, the verifier shall assemble a verification team capable of performing the verification activities referred to in Chapter II.
2. The verification team shall at least consist of an EU ETS lead auditor, and, where the verifier’s conclusions during the assessment referred to in Article 8(1)(e) and the strategic analysis require this, a suitable number of EU ETS auditors and technical experts.
3. For the independent review of the verification activities related to a particular verification engagement, the verifier shall appoint an independent reviewer who shall not be part of the verification team.
4. Each team member shall:
(a)
have a clear understanding of his or her individual role in the verification process;
(b)
be able to communicate effectively in the language necessary to perform his or her specific tasks.
5. The verification team shall include at least one person with the technical competence and understanding required to assess the specific technical monitoring and reporting aspects related to the activities referred to in Annex I that are carried out by the installation or aircraft operator, and one person who is able to communicate in the language required for the verification of an operator’s or aircraft operator’s report in the Member State where the verifier is carrying out that verification.
6. Where the verification team consists of one person, this person shall meet all the competence requirements for the EU ETS auditor and EU ETS lead auditor and meet the requirements laid down in paragraphs 4 and 5.
Article 37
Competence requirements for EU ETS auditors and EU ETS lead auditors
1. An EU ETS auditor shall have the competence to perform the verification. To this end, the EU ETS auditor shall have at least:
(a)
knowledge of Directive 2003/87/EC, Regulation (EU) No 601/2012, this Regulation, relevant standards, and other relevant legislation, applicable guidelines, as well as relevant guidelines and legislation issued by the Member State in which the verifier is carrying out a verification;
(b)
knowledge and experience of data and information auditing, including:
(i)
data and information auditing methodologies, including the application of the materiality level and assessing the materiality of misstatements;
(ii)
analysing inherent risks and control risks;
(iii)
sampling techniques in relation to data sampling and checking the control activities;
(iv)
assessing data and information systems, IT systems, data flow activities, control activities, control systems and procedures for control activities;
(c)
the ability to perform the activities related to the verification of an operator’s or aircraft operator’s report as required by Chapter II;
(d)
knowledge of and experience in the sector specific technical monitoring and reporting aspects that are relevant for the scope of activities referred to in Annex I in which the EU ETS auditor is carrying out verification.
2. An EU ETS lead auditor shall meet the competence requirements for an EU ETS auditor and shall have demonstrated competence to lead a verification team and to be responsible for carrying out the verification activities in accordance with this Regulation.
Article 38
Competence requirements for independent reviewers
1. The independent reviewer shall have the appropriate authority to review the draft verification report and internal verification documentation pursuant to Article 25.
2. The independent reviewer shall meet the competence requirements of an EU ETS lead auditor referred to in Article 37(2).
3. The independent reviewer shall have the necessary competence to analyse the information provided to confirm the completeness and integrity of the information, to challenge missing or contradictory information as well as to check data trails for the purposes of assessing whether the internal verification documentation is complete and provides sufficient information to support the draft verification report.
Article 39
Use of technical experts
1. When carrying out verification activities, a verifier may make use of technical experts to provide detailed knowledge and expertise on a specific subject matter needed to support the EU ETS auditor and EU ETS lead auditor in carrying out their verification activities.
2. Where the independent reviewer does not have the competence to assess a particular issue in the review process, the verifier shall request the support of a technical expert.
3. The technical expert shall have the competence and expertise required to support the EU ETS auditor and EU ETS lead auditor, or the independent reviewer, where necessary, effectively on the subject matter for which his or her knowledge and expertise is requested. In addition the technical expert shall have a sufficient understanding of the issues required pursuant to points (a), (b) and (c) of Article 37(1).
4. The technical expert shall undertake specified tasks under the direction and full responsibility of the EU ETS lead auditor of the verification team in which the technical expert is operating or the independent reviewer.
Article 40
Procedures for verification activities
1. A verifier shall establish, document, implement and maintain one or more procedures for verification activities as described in Chapter II, and the procedures and processes required by Annex II. When establishing and implementing these procedures and processes the verifier shall carry out the activities in accordance with the harmonised standard referred to in Annex II.
2. A verifier shall design, document, implement and maintain a quality management system to ensure consistent development, implementation, improvement and review of the procedures and processes referred to in paragraph 1 in accordance with the harmonised standard referred to in Annex II.
Article 41
Records and communication
1. A verifier shall keep records, including records on competence and impartiality of personnel, to demonstrate compliance with this Regulation.
2. A verifier shall on a regular basis make information available to the operator or aircraft operator and other relevant parties in accordance with the harmonised standard referred to in Annex II.
3. A verifier shall safeguard the confidentiality of information obtained during the verification in accordance with the harmonised standard referred to in Annex II.
Article 42
Impartiality and independence
1. A verifier shall be independent from an operator or aircraft operator and impartial in carrying out its verification activities.
For that purpose, the verifier and any part of the same legal entity shall not be an operator or aircraft operator, the owner of an operator or aircraft operator or owned by them nor shall the verifier have relations with the operator or aircraft operator that could affect its independence and impartiality. The verifier shall also be independent from bodies that are trading emission allowances under the greenhouse gas emission allowances trading scheme established pursuant to Article 19 of Directive 2003/87/EC.
2. A verifier shall be organised in such a manner as to safeguard its objectivity, independence and impartiality. For the purposes of this Regulation, the relevant requirements laid down in the harmonised standard referred to in Annex II shall apply.
3. A verifier shall not carry out verification activities for an operator or aircraft operator that poses an unacceptable risk to its impartiality or that creates a conflict of interest for it. The verifier shall not use personnel or contracted persons in the verification of an operator’s or aircraft operator’s report that involves an actual or potential conflict of interest. The verifier shall also ensure that the activities of personnel or organisations do not affect the confidentiality, objectivity, independence and impartiality of the verification.
An unacceptable risk to impartiality or a conflict of interest referred to in the first sentence of the first subparagraph shall be considered to have arisen in either of the following cases, amongst others:
(a)
where a verifier or any part of the same legal entity provides consulting services to develop part of the monitoring and reporting process that is described in the monitoring plan approved by the competent authority, including the development of the monitoring methodology, the drafting of the operator’s or aircraft operator’s report and the drafting of the monitoring plan;
(b)
where a verifier or any part of the same legal entity provides technical assistance to develop or maintain, the system implemented to monitor and report emissions or tonne-kilometre data.
4. A conflict of interest for a verifier in the relations between it and an operator or an aircraft operator shall be considered to have arisen in either of the following cases, amongst others:
(a)
where the relationship between the verifier and the operator or aircraft operator is based on common ownership, common governance, common management or personnel, shared resources, common finances and common contracts or marketing;
(b)
where the operator or aircraft operator has received consultancy referred to in point (a) of paragraph 3 or technical assistance referred to in point (b) of that paragraph by a consultancy body, technical assistance body or another organisation having relations with the verifier and threatening the impartiality of the verifier.
For the purposes of point (b) of the first subparagraph, the verifier’s impartiality shall be considered compromised where the relations between the verifier and the consultancy body, technical assistance body or the other organisation is based on common ownership, common governance, common management or personnel, shared resources, common finances, common contracts or marketing and common payment of sales commission or other inducement for the referral of new clients.
5. A verifier shall not outsource the independent review or the issuance of the verification report. For the purposes of this Regulation, when outsourcing other verification activities, the verifier shall meet the relevant requirements laid down in the harmonised standard referred to in Annex II.
However, contracting individuals to carry out verification activities shall not constitute outsourcing for the purposes of the first subparagraph where the verifier, when contracting those persons, meets the relevant requirements in the harmonised standard referred to in Annex II.
6. A verifier shall establish, document, implement and maintain a process to ensure continuous impartiality and independence of the verifier, parts of the same legal entity as the verifier, other organisations referred to in paragraph 4, and of all personnel and contracted persons involved in the verification. That process shall include a mechanism to safeguard the impartiality and independence of the verifier and shall meet the relevant requirements laid down in the harmonised standard referred to in Annex II.
CHAPTER IV
ACCREDITATION
Article 43
Accreditation
A verifier issuing a verification report to an operator or an aircraft operator shall be accredited for the scope of activities referred to in Annex I for which the verifier is carrying out the verification of an operator’s or aircraft operator’s report.
Article 44
Objectives of accreditation
During the accreditation process and the monitoring of accredited verifiers, each national accreditation body shall assess whether the verifier and its personnel undertaking verification activities:
(a)
have the competence to carry out the verification of operator’s or aircraft operator’s reports in accordance with this Regulation;
(b)
are performing the verification of operator’s or aircraft operator’s reports in accordance with this Regulation;
(c)
meet the requirements referred to in Chapter III.
Article 45
Request for accreditation
1. Any legal person or other legal entity may request accreditation pursuant to Article 5(1) of Regulation (EC) No 765/2008 and the provisions of this Chapter.
The request shall contain the information required on the basis of the harmonised standard referred to in Annex III.
2. In addition to the information referred to in paragraph 1 of this Article, an applicant shall also, prior to the commencement of the assessment pursuant to Article 44, make available to the national accreditation body the following:
(a)
all information requested by the national accreditation body;
(b)
procedures and information concerning processes referred to in Article 40(1) and the information on the quality management system referred to in Article 40(2);
(c)
the competence criteria referred to in Article 35(2)(a) and (b), the results of the competence process referred to in Article 35 as well as other relevant documentation on the competence of all personnel involved in verification activities;
(d)
information on the process for ensuring continuous impartiality and independence referred to in Article 42(6), including relevant records on the impartiality and independence of the applicant and its personnel;
(e)
information on the technical experts and key personnel involved in the verification of operator’s or aircraft operator’s reports;
(f)
the system and process for ensuring appropriate internal verification documentation;
(g)
other relevant records referred to in Article 41(1).
Article 46
Preparation for assessment
1. When preparing the assessment referred to in Article 44, each national accreditation body shall take into account the complexity of the scope for which the applicant requests accreditation as well as the complexity of the quality management system referred to in Article 40(2), the procedures and information on processes referred to in Article 40(1) and the geographical areas in which the applicant is carrying out or planning to carry out verification.
2. For the purposes of this Regulation, the national accreditation body shall meet the minimum requirements set out in the harmonised standard referred to in Annex III.
Article 47
Assessment
1. The assessment team referred to in Article 57 shall carry out at least the following activities for the purposes of making the assessment referred to in Article 44:
(a)
a review of all relevant documents and records referred to in Article 45;
(b)
a visit of the premises of the applicant to review a representative sample of the internal verification documentation and to assess the implementation of the applicant’s quality management system and the procedures or processes referred to in Article 40;
(c)
witnessing of a representative part of the requested scope for accreditation and the performance and competence of a representative number of the applicant’s staff involved in the verification of the operator’s or aircraft operator’s report to ensure that the staff are operating in accordance with this Regulation.
In carrying out those activities, the assessment team shall meet the requirements set out in the harmonised standard referred to in Annex III.
2. The assessment team shall report the findings and non-conformities to the applicant in accordance with the requirements set out in the harmonised standard referred to in Annex III and shall request the applicant to respond to the reported findings and non-conformities in accordance with those provisions.
3. An applicant shall take corrective action to address any non-conformities reported pursuant to paragraph 2 and indicate in its response to the findings and non-conformities of the assessment team what actions are taken or are planned to be taken within a time set by the national accreditation body to resolve any identified non-conformities.
4. The national accreditation body shall review the responses of the applicant to the findings and non-conformities submitted pursuant to paragraph 3.
Where the national accreditation body finds the response of the applicant to be insufficient or ineffective, it shall request further information or action from the applicant. The national accreditation body may also request evidence of the effective implementation of actions taken or carry out a follow-up assessment to assess the effective implementation of the corrective actions.
Article 48
Decision on accreditation and accreditation certificate
1. The national accreditation body shall take into account the requirements laid down in the harmonised standard referred to in Annex III when preparing and taking the decision on whether to grant, extend or renew the accreditation of an applicant.
2. Where the national accreditation body has decided to grant, extend or renew the accreditation of an applicant, it shall issue an accreditation certificate to that effect.
The accreditation certificate shall at least contain the information required on the basis of the harmonised standard referred to in Annex III.
The accreditation certificate shall be valid for a period not exceeding five years after the date on which the national accreditation body has issued that certificate.
Article 49
Surveillance
1. The national accreditation body shall carry out an annual surveillance of each verifier to which it has issued an accreditation certificate.
The surveillance shall at least comprise of:
(a)
a visit to the premises of the verifier with a view to carrying out the activities referred to Article 47(1)(b);
(b)
witnessing the performance and competence of a representative number of the verifier’s staff in accordance with Article 47(1)(c).
2. The national accreditation body shall carry out the first surveillance of a verifier in accordance with paragraph 1 no later than 12 months after the date on which the accreditation certificate has been issued to that verifier.
3. The national accreditation body shall prepare its plan for the surveillance of each verifier in a manner that allows for representative samples of the scope of accreditation to be assessed, in accordance with the requirements laid down in the harmonised standard referred to in Annex III.
4. Based on the results of the surveillance referred to in paragraph 1, the national accreditation body shall decide whether to confirm the continuation of accreditation.
5. Where a verifier carries out a verification in another Member State, the national accreditation body that has accredited the verifier may request the national accreditation body of the Member State where the verification is performed to carry out surveillance activities on its behalf and under its responsibility.
Article 50
Reassessment
1. Before the expiry of the accreditation certificate, the national accreditation body shall carry out a reassessment of the verifier to which the national accreditation body has issued an accreditation certificate to determine whether the validity of that accreditation certificate may be extended.
2. The national accreditation body shall prepare its plan for the reassessment of each verifier in a manner that allows representative samples of the scope of accreditation to be assessed. In planning and carrying out the surveillance, the national accreditation body shall meet the requirements laid down in the harmonised standard referred to in Annex III.
Article 51
Extraordinary assessment
1. The national accreditation body may conduct an extraordinary assessment of the verifier at any time to ensure that the verifier meets the requirements of this Regulation.
2. For the purposes of enabling the national accreditation body to assess the need for an extraordinary assessment, the verifier shall inform the national accreditation body forthwith of any significant changes relevant to its accreditation concerning any aspect of its status or operation. Significant changes shall include those changes mentioned in the harmonised standard referred to in Annex III.
Article 52
Extension of scope
The national accreditation body shall, in response to an application by a verifier for an extension of the scope of a granted accreditation, undertake the necessary activities to determine whether the verifier meets the requirements of Article 44 for the requested extension of the scope of its accreditation.
Article 53
Administrative measures
1. The national accreditation body may suspend, withdraw or reduce an accreditation of a verifier where the verifier does not meet the requirements of this Regulation.
The national accreditation body shall suspend, withdraw or reduce an accreditation of a verifier where the verifier requests so.
The national accreditation body shall establish, document, implement and maintain a procedure for the suspension of the accreditation, the withdrawal of the accreditation and the reduction of the scope of accreditation.
2. The national accreditation body shall suspend an accreditation, or restrict the scope of an accreditation in any of the following cases:
(a)
the verifier has committed a serious breach of the requirements of this Regulation;
(b)
the verifier has persistently and repeatedly failed to meet the requirements of this Regulation;
(c)
the verifier has breached other specific terms and conditions of the national accreditation body.
3. The national accreditation body shall withdraw the accreditation where:
(a)
the verifier has failed to remedy the grounds for a decision to suspend the accreditation certificate;
(b)
a member of the top management of the verifier has been found guilty of fraud;
(c)
the verifier has intentionally provided false information.
4. The decision of a national accreditation body to suspend, withdraw or reduce the scope of the accreditation in accordance with paragraphs 2 and 3 shall be subject to appeal.
Member States shall establish procedures for the resolution of those appeals.
5. The decision of a national accreditation body to suspend, withdraw or reduce the scope of the accreditation shall take effect upon its notification to the verifier.
The national accreditation body shall terminate the suspension of an accreditation certificate where it has received satisfactory information and is confident that the verifier meets the requirements of this Regulation.
CHAPTER V
REQUIREMENTS CONCERNING ACCREDITATION BODIES FOR THE ACCREDITATION OF ETS VERIFIERS
Article 54
National accreditation body
1. The tasks related to accreditation pursuant to this Regulation shall be carried out by the national accreditation bodies appointed pursuant to Article 4(1) of Regulation (EC) No 765/2008.
2. Where a Member State decides to allow for the certification of verifiers that are natural persons, pursuant to this Regulation, the tasks related to the certification of those verifiers shall be entrusted to a national authority other than the national accreditation body appointed pursuant to Article 4(1) of Regulation (EC) No 765/2008.
3. Where a Member State decides to use the option laid down in paragraph 2, it shall ensure that the national authority concerned meets the requirements of this Regulation, including those laid down in Article 70, and provide the required documentary evidence in accordance with Article 5(2) of Regulation (EC) No 765/2008.
4. A national accreditation body shall be a member of the body recognised under Article 14 of that Regulation.
5. A national accreditation body shall be entrusted with the operation of accreditation as a public authority activity and be granted formal recognition by the Member State, where accreditation is not operated directly by public authorities.
6. For the purposes of this Regulation, the national accreditation body shall carry out its functions in accordance with the requirements set out in the harmonised standard referred to in Annex III.
Article 55
Cross-border accreditation
Where a Member State considers that it is economically not meaningful or sustainable to appoint a national accreditation body or to provide accreditation services within the meaning of Article 15 of Directive 2003/87/EC, that Member State shall have recourse to a national accreditation body of another Member State.
The Member State concerned shall inform the Commission and other Member States.
Article 56
Independence and impartiality
1. The national accreditation body shall be organised in a manner that guarantees its full independence from verifiers it assesses and its impartiality in carrying out its accreditation activities.
2. For that purpose, the national accreditation body shall not offer or provide any activities or services provided by a verifier, nor shall it provide consultancy services, own shares in or otherwise have a financial or managerial interest in a verifier.
3. Without prejudice to Article 54(2), the structure, responsibilities and tasks of the national accreditation body shall be clearly distinguished from those of the competent authority and those of other national authorities.
4. The national accreditation body shall take all final decisions pertaining to the accreditation of verifiers.
However, the national accreditation body may sub-contract certain activities, subject to the requirements set out in the harmonised standard referred to in Annex III.
Article 57
Assessment team
1. The national accreditation body shall appoint an assessment team for each particular assessment.
2. An assessment team shall consist of a lead assessor and, where necessary, a suitable number of assessors or technical experts for a specific scope of accreditation.
The assessment team shall include at least one person with the knowledge of the monitoring and reporting of greenhouse gas emissions pursuant to Regulation (EU) No 601/2012 that are relevant for the scope of accreditation and the competence and understanding required to assess the verification activities within the installation or aircraft operator for that scope, and at least one person with the knowledge of relevant national legislation and guidance.
Article 58
Competence requirements for assessors
1. An assessor shall have the competence to carry out the activities required by Chapter IV when assessing the verifier. To that end, the assessor shall:
(a)
meet the requirements laid down in the harmonised standard pursuant to Regulation (EC) No 765/2008 referred to in Annex III;
(b)
have knowledge of Directive 2003/87/EC, Regulation (EU) No 601/2012, this Regulation, relevant standards and other relevant legislation as well as applicable guidelines;
(c)
have knowledge of data and information auditing referred to in Article 37(1)(b) of this Regulation obtained through training or access to a person that has knowledge and experience of such data and information.
2. A lead assessor shall meet the competence requirements referred to in paragraph 1, have demonstrated competence to lead an assessment team and be responsible for carrying out an assessment in accordance with this Regulation.
3. Internal reviewers and persons taking the decisions on the granting, extending or renewing of an accreditation shall, in addition to the competence requirements referred to in paragraph 1, have sufficient knowledge and experience to evaluate the accreditation.
Article 59
Technical experts
1. The national accreditation body may include technical experts in the assessment team to provide detailed knowledge and expertise on a specific subject matter needed to support the lead assessor or assessor in carrying out assessment activities.
2. A technical expert shall have the competence required to support the lead assessor and assessor effectively on the subject matter for which his or her knowledge and expertise is requested. In addition, the technical expert shall:
(a)
have knowledge of Directive 2003/87/EC, Regulation (EU) No 601/2012, this Regulation, relevant standards, and other relevant legislation as well as applicable guidelines;
(b)
have a sufficient understanding of verification activities.
3. A technical expert shall undertake specified tasks under the direction and full responsibility of the lead assessor of the assessment team concerned.
Article 60
Procedures
The national accreditation body shall comply with the requirements established pursuant to Article 8 of Regulation (EC) No 765/2008.
Article 61
Complaints
Where the national accreditation body has received a complaint concerning the verifier from the competent authority, the operator or aircraft operator, or other interested parties, the national accreditation body shall, within a reasonable time:
(a)
decide on the validity of the complaint;
(b)
ensure that the verifier concerned is given the opportunity to submit its observations;
(c)
take appropriate actions to address the complaint;
(d)
record the complaint and action taken; and
(e)
respond to the complainant.
Article 62
Records and documentation
The national accreditation body shall keep records on each person involved in the accreditation process. Those records shall include records related to relevant qualifications, training, experience, impartiality and competence necessary to demonstrate compliance with this Regulation.
Article 63
Access to information and confidentiality
1. The national accreditation body shall, on a regular basis, make publicly available and update information obtained in the process of its accreditation activities.
2. The national accreditation body shall make, in accordance with point 4 of Article 8 of Regulation (EC) No 765/2008, adequate arrangements to safeguard, as appropriate, the confidentiality of information obtained.
Article 64
Peer evaluation
1. National accreditation bodies shall subject themselves to a regular peer evaluation.
The peer evaluation shall be organised by the body recognised under Article 14 of Regulation (EC) No 765/2008.
2. The body recognised under Article 14 of Regulation (EC) No 765/2008 shall implement appropriate peer evaluation criteria and an effective and independent peer evaluation process in order to assess whether:
(a)
the national accreditation body that is subject to the peer evaluation has carried out the accreditation activities in accordance with Chapter IV;
(b)
the national accreditation body that is subject to the peer evaluation has met the requirements laid down in this Chapter.
The criteria shall include competence requirements for peer evaluators and peer evaluation teams that are specific to the scheme for greenhouse gas emission allowances trading established by Directive 2003/87/EC.
3. The body recognised under Article 14 of Regulation (EC) No 765/2008 shall publish and communicate the outcome of the peer evaluation of a national accreditation body to the Commission, the national authorities responsible for the national accreditation bodies in the Member States, and the competent authority of Member States or the focal point referred to in Article 69(2).
4. Without prejudice to paragraph 1, where a national accreditation body has successfully undergone a peer evaluation organised by the body recognised under Article 14 of Regulation (EC) No 765/2008 prior to the entry into force of this Regulation, the national accreditation body shall be exempted from undergoing a new peer evaluation following the entry into force of this Regulation if it can demonstrate conformity with this Regulation.
To that end, the national accreditation body concerned shall submit a request and the necessary documentation to the body recognised under Article 14 of Regulation (EC) No 765/2008.
The body recognised under Article 14 of Regulation (EC) No 765/2008 shall decide whether the conditions for granting an exemption have been met.
The exemption shall apply for a period not exceeding three years from the date of notification of the decision to the national accreditation body.
5. The national authority entrusted, pursuant to Article 54(2), with the tasks related to the certification of verifiers that are natural persons, pursuant to this Regulation shall meet a level of credibility equivalent to national accreditation bodies that have successfully undergone peer evaluation.
To that end, the Member State concerned shall, immediately following its decisions authorising the national authority to perform certification, provide the Commission and the other Member States with all relevant documentary evidence. No national authority shall certify verifiers for the purposes of this Regulation before the Member State concerned provides that documentary evidence.
The Member State concerned shall periodically review the functioning of the national authority with a view to ensure that it continues to meet the aforementioned level of credibility and inform the Commission thereof.
Article 65
Corrective action
1. Member States shall monitor their national accreditation bodies at regular intervals in order to ensure that they fulfil the requirements of this Regulation on a continuing basis, taking into account the results of the peer evaluation carried out in accordance with Article 64.
2. Where a national accreditation body does not meet the requirements or fails to fulfil its obligations, as laid down in this Regulation, the Member State concerned shall take appropriate corrective action or shall ensure that such corrective action is taken, and inform the Commission thereof.
Article 66
Mutual recognition of verifiers
1. Member States shall recognise the equivalence of the services delivered by those national accreditation bodies that have successfully undergone a peer evaluation. Member States shall accept the accreditation certificates of verifiers accredited by those national accreditation bodies and respect the right of the verifiers to carry out verification for their scope of accreditation.
2. Where a national accreditation body has not undergone the complete peer evaluation process before 31 December 2014, Member States shall accept the accreditation certificates of verifiers accredited by that national accreditation body provided the body recognised under Article 14 of Regulation (EC) No 765/2008 has started a peer evaluation for that national accreditation body and it has not identified any non-compliance of the national accreditation body with this Regulation.
3. Where the certification of verifiers is carried out by a national authority referred to in Article 54(2), Member States shall accept the certificate issued by such authority and respect the right of certified verifiers to carry out verification for their scope of certification.
Article 67
Monitoring of services delivered
Where a Member State has established, in the course of an inspection carried out in accordance with Article 31(4) of Directive 2006/123/EC, that a verifier is not complying with this Regulation, the competent authority or national accreditation body of that Member State shall inform the national accreditation body that has accredited the verifier.
The national accreditation body that has accredited the verifier shall consider the communication of that information as a complaint within the meaning of Article 61 of this Regulation and shall take appropriate action and respond to the competent authority or the national accreditation body in accordance with the second subparagraph of Article 72(2) of this Regulation.
Article 68
Electronic data exchange and use of automated systems
1. Member States may require verifiers to use electronic templates or specific file formats for verification reports in accordance with Article 74(1) of Regulation (EU) No 601/2012.
2. Standardised electronic templates or file format specifications may be made available for the purpose of submitting a verification report and for further types of communication between the operator, aircraft operator, verifier, competent authority and national accreditation body in accordance with Article 74(2) of Regulation (EU) No 601/2012.
CHAPTER VI
INFORMATION EXCHANGE
Article 69
Information exchange and focal points
1. The Member State shall establish an effective exchange of appropriate information and effective cooperation between their national accreditation body or, where applicable, the national authority entrusted with the certification of verifiers, and the competent authority.
2. Where more than one competent authority is designated pursuant to Article 18 of Directive 2003/87/EC in a Member State, the Member State shall authorise one of those competent authorities as the focal point for the exchange of information, for coordinating the cooperation referred to in paragraph 1, and for the activities referred to in this Chapter.
Article 70
Accreditation work programme and management report
1. By 31 December of each year, the national accreditation body shall make available an accreditation work programme to the competent authority of each Member State containing the list of verifiers accredited by that national accreditation body and which have notified it pursuant to Article 76 that they intend to carry out verifications in those Member States. The accreditation work programme shall at least contain the following information in relation to each verifier:
(a)
the anticipated time and place of the verification;
(b)
information on activities that the national accreditation body has planned for that verifier, in particular surveillance and reassessment activities;
(c)
dates of anticipated witnessing audits to be performed by the national accreditation body to assess the verifier including the address and contact details of operators or aircraft operators that will be visited during the witness audit;
(d)
information on whether the national accreditation body has requested the national accreditation body from the Member State in which the verifier is performing the verification, to carry out surveillance activities.
2. Following the submission of the accreditation work programme in accordance with paragraph 1, the competent authority shall provide the national accreditation body with any relevant information, including any relevant national legislation or guidelines.
3. By 1 June of each year, the national accreditation body shall make available a management report to the competent authority. The management report shall at least contain the following information in relation to each verifier that has been accredited by that national accreditation body:
(a)
accreditation details of verifiers that were newly accredited by that national accreditation body, including the scope of accreditation for these verifiers;
(b)
any changes to the scope of accreditation for these verifiers;
(c)
summarised results of surveillance and reassessment activities carried out by the national accreditation body;
(d)
summarised results of extraordinary assessments that have taken place, including reasons for initiating such extraordinary assessments;
(e)
any complaints filed against the verifier since the last management report and the actions taken by the national accreditation body.
Article 71
Information exchange on administrative measures
Where the national accreditation body has imposed administrative measures on the verifier pursuant to Article 53 or where a suspension of the accreditation has been terminated or a decision on appeal has reversed the decision of a national accreditation body to impose administrative measures referred to in Article 53, the national accreditation body shall inform the following parties:
(a)
the competent authority of the Member State where the verifier is accredited;
(b)
the competent authority and the national accreditation body of each Member State where the verifier is carrying out verifications.
Article 72
Information exchange by the competent authority
1. The competent authority of the Member State where the verifier is carrying out the verification shall annually communicate to the national accreditation body which has accredited that verifier at least the following:
(a)
relevant results from checking the operator’s and aircraft operator’s report and the verification reports, in particular of any identified non-compliance of that verifier with this Regulation;
(b)
the results from the inspection of the operator or aircraft operator where those results are relevant for the national accreditation body concerning the verifier’s accreditation and surveillance or where those results include any identified non-compliance of that verifier with this Regulation;
(c)
results from the evaluation of the internal verification documentation of that verifier where the competent authority has evaluated the internal verification documentation pursuant to Article 26(3);
(d)
complaints received by the competent authority concerning that verifier.
2. Where the information referred to in paragraph 1 provides evidence that the competent authority has identified non-compliance of the verifier with this Regulation, the national accreditation body shall consider the communication of that information as a complaint by the competent authority concerning that verifier within the meaning of Article 61.
The national accreditation body shall take appropriate action to address such information and respond to the competent authority within three months from the date of its receipt. The national accreditation body shall inform the competent authority in its response of the action taken by it and, where relevant, the administrative measures imposed on the verifier.
Article 73
Information exchange on surveillance
1. Where the national accreditation body of the Member State in which a verifier is performing a verification has been requested, pursuant to Article 49(5), to carry out surveillance activities, that national accreditation body shall report its findings to the national accreditation body that has accredited the verifier, unless otherwise agreed between both national accreditation bodies.
2. The national accreditation body that has accredited the verifier shall take the findings referred to in paragraph 1 into account when assessing whether the verifier meets the requirements of this Regulation.
3. Where the findings referred to in paragraph 1 show evidence that the verifier is not complying with this Regulation, the national accreditation body that has accredited the verifier shall take appropriate action pursuant to this Regulation and shall inform the national accreditation body that has carried out surveillance activities on:
(a)
what action has been taken by the national accreditation body that has accredited the verifier;
(b)
where appropriate, how the findings were resolved by the verifier;
(c)
where relevant, what administrative measures have been imposed on the verifier.
Article 74
Information exchange with a Member State where the verifier is established
Where a verifier has been granted accreditation by a national accreditation body in a Member State other than the Member State in which the verifier is established, the accreditation work programme and the management report referred to in Article 70, as well as the information referred to in Article 71, shall also be provided to the competent authority of the Member State in which the verifier is established.
Article 75
Databases of accredited verifiers
1. National accreditation bodies, or where applicable, national authorities referred to in Article 54(2), shall set up and manage a database and allow access to that database to other national accreditation bodies, national authorities, verifiers, operators, aircraft operators and competent authorities.
The body recognised under Article 14 of Regulation (EC) No 765/2008 shall facilitate and harmonise access to the databases with a view to enable efficient and cost-effective communication between national accreditation bodies, national authorities, verifiers, operators, aircraft operators and competent authorities, and may reconcile those databases into a single and centralised database.
2. The database referred to in paragraph 1 shall contain at least the following information:
(a)
name and address of each verifier accredited by that national accreditation body;
(b)
the Member States in which the verifier is carrying out verification;
(c)
each verifier’s scope of accreditation;
(d)
the date on which the accreditation was granted and the due expiry date of the accreditation;
(e)
any information on administrative measures that have been imposed on the verifier.
The information shall be publicly available.
Article 76
Notification by verifiers
1. For the purposes of enabling the national accreditation body to draft the accreditation work programme and the management report referred to in Article 70, a verifier shall, by 15 November of each year, send the following information to the national accreditation body that has accredited that verifier:
(a)
the planned time and place of the verifications that the verifier is scheduled to perform;
(b)
the address and contact details of the operators or aircraft operators whose emissions or tonne-kilometre reports are subject to its verification.
2. Where changes occur in the information referred to in paragraph 1, the verifier shall notify those changes to the accreditation body within a timeframe agreed with that national accreditation body.
CHAPTER VII
FINAL PROVISIONS
Article 77
Transitional provisions
Emissions and, where applicable, activity data occurring prior to 1 January 2013 shall be verified pursuant to the requirements set out in Decision 2007/589/EC (11).
Article 78
Entry into force
This Regulation shall enter into force on the twentieth day following that of its publication in the Official Journal of the European Union.
It shall apply from 1 January 2013.
This Regulation shall be binding in its entirety and directly applicable in all Member States.
Done at Brussels, 21 June 2012.