ROZHODNUTÍ KOMISE
ze dne 13. července 2009
o reformě způsobu financování systému důchodového zabezpečení společnosti RATP (Autonomní správy pařížských dopravních podniků) (podpora C 42/07 (ex N 428/06)), kterou Francie zamýšlí poskytnout společnosti RATP
(oznámeno pod číslem K(2009) 5505)
(Pouze francouzské znění je závazné)
(Text s významem pro EHP)
(2009/945/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 88 odst. 2 první pododstavec této smlouvy,
s ohledem na Dohodu o Evropském hospodářském prostoru, a zejména na čl. 62 odst. 1 písm. a) této dohody,
poté, co vyzvala zúčastněné strany k podání připomínek podle uvedených článků (1), a s ohledem na tyto připomínky,
vzhledem k těmto důvodům:
1. ŘÍZENÍ
(1)
Dopisem ze dne 29. června 2006 oznámila Francie Komisi reformu způsobu financování systému důchodového zabezpečení společnosti RATP. Další informace poskytla Komisi v dopisech ze dne 29. září 2006, 15. prosince 2006 a 4. dubna 2007.
(2)
Dopisem ze dne 10. října 2007 informovala Komise Francii o svém rozhodnutí zahájit řízení podle čl. 88 odst. 2 Smlouvy o ES proti oznámenému opatření (dále „rozhodnutí o zahájení řízení“).
(3)
Rozhodnutí o zahájení řízení bylo zveřejněno v Úředním věstníku Evropské unie dne 15. ledna 2008 (2).
(4)
Francouzské orgány předložily své připomínky dne 22. ledna 2008.
(5)
Dne 19. února 2008 obdržela Komise připomínky zúčastněné strany. Komise předala tyto připomínky Francii s možností se k nim vyjádřit a obdržela její vyjádření dopisem ze dne 3. dubna 2008.
(6)
Dne 23. dubna 2008 informovaly francouzské orgány Komisi o tom, že francouzská vláda zahájila na podzim 2007 reformu zvláštních důchodových systémů veřejných podniků, především důchodového systému zaměstnanců společnosti RATP.
(7)
Dne 6. ledna 2009 zaslala Komise francouzským orgánům žádost o doplňkové informace, na kterou odpověděly dopisem ze dne 3. března 2009.
2. POPIS PŘÍJEMCE
(8)
Régie Autonome des Transports Parisiens (Autonomní správa pařížských dopravních podniků) (dále „RATP“) je francouzský veřejný podnik, který ze 100 % vlastní francouzský stát. Byl založen zákonem č. 48-506 ze dne 21. března 1948 o reorganizaci a koordinaci přepravy osob v pařížském regionu (3) a předmětem jeho podnikání je „provoz sítí a linek hromadné dopravy osob, kterým byl pověřen“ (4).
(9)
Zákon omezil činnost společnosti RATP na hromadnou dopravu v pařížském regionu. Společnost RATP je na základě článku 7 zákona č. 48-506 ze dne 21. března 1948 pověřena „provozem sítí veřejné dopravy ve městě Paříž a v departementu Seine a linek v Seine-et-Oise a Seine-et-Marne postoupených nebo dříve svěřených společnosti Compagnie du chemin de fer métropolitain nebo Société des transports en commun de la région parisienne“. Tato situace byla znovu potvrzena výše uvedeným nařízením č. 59-151 ze dne 7. ledna 1959.
(10)
Společnost RATP má ovšem možnost nabízet prostřednictvím svých dceřiných společností služby i mimo Ile-de-France (5). Dceřiné společnosti RATP, založené jako akciové společnosti, jsou dnes sdruženy do tří velkých středisek, která zaměstnávají přibližně 2 050 osob, z toho 170 je detašováno mateřskou společností:
-
středisko Dopravy, řízené společností RATP Développement SA, které za účetní období 2005 vykázalo konsolidovaný obrat 57 milionů eur, z toho 4,7 milionů eur v mezinárodní oblasti a 3,1 milionu eur v regionech (Francie kromě Ile-de-France),
-
středisko Inženýrství, řízené společností RATP International SA s konsolidovaným obratem 86 milionů eur v roce 2005, jehož činnost je z téměř 80 % soustředěna v zahraničí, zbytek ve Francii, především mimo Ile-de-France,
-
středisko Zhodnocení prostor, které sdružuje především dceřiné společnosti provádějící výhradně v regionu Ile-de-France development nemovitostí (na pozemcích spravovaných RATP), zhodnocení obchodních prostor ve stanicích metra a telekomunikační činnosti, jehož konsolidovaný obrat za rok 2005 činil 33 milionů eur.
(11)
Skupina RATP zaměstnává celkem asi 46 050 osob, z toho 44 000 je zaměstnáno společností RATP jako „statutární“ zaměstnanci, ostatní, tedy 2 050 osob, pracují v dceřiných společnostech RATP.
(12)
Pracovní podmínky „statutárních“ zaměstnanců jsou stanoveny předpisy týkající se postavení zaměstnanců společnosti RATP (6). Pro 2 050 osob zaměstnaných v dceřiných společnostech RATP jsou naopak pracovní podmínky stanoveny kolektivními smlouvami a z tohoto titulu nepodléhají statutu zaměstnanců společnosti RATP.
3. POPIS TRHU HROMADNÉ DOPRAVY V REGIONU ILE-DE-FRANCE
(13)
K dnešnímu dni není trh hromadné dopravy v regionu Ile-de-France otevřený pro konkurenci. Licence na provozování linek hromadné dopravy byly přiděleny podle postupu stanoveného vyhláškou č. 59-157 ze dne 7. ledna 1959 o organizaci přepravy cestujících v regionu Ile-de-France (7), která rozdělila trh v oblasti hromadné dopravy v regionu Ile-de-France mezi společnost RATP a velký počet malých soukromých provozovatelů, kteří byli tehdy historicky přítomni v regionu Ile-de-France.
(14)
Kromě společnosti RATP poskytuje služby hromadné dopravy v regionu Ile-de-France stovka podniků. Těmito podniky jsou SNCF a soukromí provozovatelé sdružení v asociaci OPTILE (přibližně 95 podniků, z toho 3 velcí provozovatelé autobusové dopravy: Veolia Transport, Keolis a Transdev).
(15)
Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1370/2007 ze dne 23. října 2007 o veřejných službách v přepravě cestujících po železnici a silnici a o zrušení nařízení Rady (EHS) č. 1191/69 a č. 1107/70 (8) (dále „nařízení (ES) č. 1370/2007“) předpokládá postupné otevření trhu veřejné dopravy. Vstupuje v platnost 3. prosince 2009, v souladu se svým článkem 12.
4. DÁVKY ZVLÁŠTNÍHO DŮCHODOVÉHO REŽIMU ZAMĚSTNANCŮ SPOLEČNOSTI RATP PŘED OZNÁMENOU REFORMOU A PO NÍ
(16)
Důchodový režim společnosti RATP je stanoven článkem 31 výše uvedeného zákona č. 48-506 ze dne 21. března 1948, doplněného vyhláškou č. 59-1091 ze dne 23. září 1959 o statutu společnosti RATP (9).
(17)
Důchodový režim zaměstnanců společnosti RATP je zvláštním režimem ve smyslu článků L 711-1 a R 711-1 zákona o sociálním zabezpečení, který obsahuje v porovnání s režimy podle obecného práva další výhody. Jedná se o právní režim, tj. stanovený státem administrativní cestou. Vývoj parametrů, příspěvků a dávek určují právní předpisy.
(18)
Až do 15. ledna 2008 spočívaly hlavní odlišnosti zvláštního důchodového režimu zaměstnanců RATP oproti režimům podle obecného práva ve způsobu výpočtu nároku na důchod a výše důchodů.
(19)
V tomto ohledu režimy důchodového zabezpečení podle obecného práva stanoví, že výše důchodu se vypočítává na základě průměrné mzdy za celou dobu zaměstnání nebo její část. Rovněž závisí na délce pojištění či věku, srážce či navýšení, které se použijí, pokud není dosaženo pevných hodnot stanovených pro tato kritéria nebo jsou tyto hodnoty překročeny. V obecném režimu se tedy důchod vypočte na základě průměrné mzdy (včetně prémií) za nejlepších 25 let zaměstnání (s limitem jedné maximální roční mzdy) a na tuto mzdu se použije sazba 50 % (plná sazba), pokud pojištěný prokáže minimálně 40 let pojištění.
(20)
Systém důchodového zabezpečení společnosti RATP naopak stanovil, že statutární zaměstnanci mají za každý rok pojištění nárok na 2 % ze základní mzdy, kromě prémií, kterou dostávali během posledních šesti měsíců zaměstnání, s horní hranicí 37,5 ročních platů. V důsledku toho zaměstnanec RATP dostával po 37,5 letech zaměstnání důchod, který odpovídal 75 % jeho poslední mzdy, bez prémií, tedy zhruba 64,5 % jeho poslední mzdy včetně prémií.
(21)
Základní principy reformy, zavedené zákonem ze dne 21. srpna 2003 (10) pro téměř všechny francouzské základní systémy důchodového zabezpečení, byly rozšířeny na zvláštní systém důchodového zabezpečení společnosti RATP vyhláškami 2008-48 ze dne 15. ledna 2008 (11), 2008-637 ze dne 30. června 2008 (12) a 2008-1514 ze dne 30. prosince 2008 (13). Jedním z cílů této reformy je harmonizovat zvláštní systémy s obecnými právními předpisy pro základní systémy pro zaměstnance v soukromém sektoru a pro úředníky. Co se týče zvláštního důchodového systému společnosti RATP, doba placení příspěvků pro získání důchodu v plné výši se postupně zvyšuje, aby v roce 2012 dosáhla 40 ročních platů, a poté se bude vyvíjet po čtvrtletích k 1. červenci každého roku, až bude dosaženo doby požadované režimem podle obecných právních předpisů a režimem pro státní správu (doby 41 let, jež bude v roce 2012 platit pro obecný režim a v roce 2016 pro zvláštní režim pro státní správu).
5. FINANCOVÁNÍ DŮCHODOVÉHO SYSTÉMU ZAMĚSTNANCŮ SPOLEČNOSTI RATP PŘED OZNÁMENOU REFORMOU A PO NÍ
(22)
Důchodový systém zaměstnanců RATP je průběžný důchodový režim, v němž jsou příspěvky placené aktivními zaměstnanci z titulu důchodového pojištění okamžitě používány k vyplácení starobních důchodů (14).
(23)
Až do 31. prosince 2005 byla společnost RATP právně poplatníkem důchodových závazků zvláštního režimu. Na základě článku 20 výše uvedeného zákona z roku 1948 musela společnost RATP garantovat finanční rovnováhu svého zvláštního důchodového režimu.
(24)
Správu tohoto zvláštního důchodového systému zajišťoval penzijní úřad společnosti RATP, který byl součástí právnického subjektu RATP. Tento úřad vybíral příspěvky od aktivních zaměstnanců RATP a od samotné společnosti RATP jakožto zaměstnavatele a vyplácel důchody oprávněným osobám podle tohoto režimu. Sazby důchodových příspěvků (procento příspěvku zaměstnanců 7,85 % a zaměstnavatele 15,34 %) byly nižší než sazby příspěvků podle obecného práva (procento příspěvku zaměstnanců 12 % a zaměstnavatele 18 %).
(25)
V průběhu mnoha let zaznamenal důchodový systém společnosti RATP kvůli svým výhodám oproti obecnému systému strukturní deficit způsobený demografickou nerovnováhou mezi aktivním obyvatelstvem a důchodci a až do 31. prosince 2005 z důvodu normovaného stanovení sazeb důchodových příspěvků. Tyto následné schodky důchodového režimu společnosti RATP uhradil stát, který zasáhl na základě článku 2 výše uvedeného nařízení ze dne 7. ledna 1959 a vyhlášky ze dne 7. ledna 1959.
(26)
Dne 29. června 2006 oznámila Francie reformu způsobu financování systému důchodového zabezpečení společnosti RATP. Podle francouzských orgánů spadá tato reforma do vývoje institucionálního prostředí městské dopravy v regionu Ile-de-France, který probíhá posledních deset let a je v souladu s přípravou na otevření městské dopravy pro konkurenci.
(27)
Oznámená reforma proběhne ve dvou etapách.
5.1 VYTVOŘENÍ DŮCHODOVÉ POJIŠŤOVNY ZAMĚSTNANCŮ SPOLEČNOSTI RATP K 1. LEDNU 2006
(28)
Článek 1 vyhlášky č. 2005-1635 ze dne 26. prosince 2005 (15) vytvořil 1. ledna 2006 důchodovou pojišťovnu zaměstnanců společnosti RATP (dále jen „CRP-RATP“).
(29)
CRP-RATP má statut orgánu sociálního zabezpečení podle soukromého práva, je právnickou osobou a je na společnosti RATP nezávislá právně a finančně. Na základě článku L711-1 zákona o sociálním zabezpečení požívá CRP-RATP všech pravomocí definovaných v článku L111-1 uvedeného zákona, především toho, že organizace sociálního zabezpečení je založena na principu vnitrostátní solidarity. Podléhá pravidlům zákona o sociálním zabezpečení, který platí pro všechny autonomní důchodové pojišťovny. Podléhá kontrole příslušnými státními orgány, které zastupují vládní komisaři.
(30)
K datu svého založení se CRP-RATP stala místo RATP jediným právním dlužníkem starobních důchodů zaměstnanců vykonávajících statutární zaměstnání.
(31)
Z tohoto titulu vybírá CRP-RATP od 1. ledna 2006 zprošťující odvod RATP odpovídající příspěvkům aktivních účastníků zvláštního režimu a jejímu příspěvku jakožto zaměstnavatele. Výše příspěvků byla také ke stejnému datu zvýšena na úroveň podle obecných právních předpisů (16). Kromě těchto důchodových příspěvků dostává CRP-RATP od státu platbu určenou k vyrovnání jejích účtů. Tento vyrovnávací příspěvek financuje jak demografický deficit zvláštního režimu, tak vlastní důchodové nároky z tohoto režimu. V letech 2006 a 2007 vyplatil stát vyrovnávací dotaci ve výši 390,11 a 414 milionů eur.
5.2 FINANČNÍ PŘIČLENĚNÍ ZÁKLADNÍCH NÁROKŮ ZVLÁŠTNÍHO REŽIMU SPOLEČNOSTI RATP K REŽIMŮM OBECNÉHO PRÁVA
(32)
Článek 18 výše uvedené vyhlášky č. 2005-1635 ze dne 26. prosince 2005 stanoví pro CRP-RATP možnost finančně přičlenit část nároků na důchod ze zvláštního systému zaměstnanců společnosti RATP k režimům obecného práva (CNAV (17) a ARGIC (18)/ARRCO (19)) (20), tj. technicky provést převod důchodových operací z CRP-RATP na režimy obecného práva (dále jen „režimy příjmu“).
(33)
Přičlenění části důchodových nároků ze zvláštního režimu RATP k režimům obecného práva má za cíl použití mechanismu mezigenerační a meziprofesní solidarity na podstatně širším demografickém základě, a obecněji zajistit trvalost financování režimů povinného důchodu, financovaných podle průběžného principu.
(34)
Na základě článku L222-6 zákona o sociálním zabezpečení může být přičlenění speciálního důchodového režimu nebo jiného důchodového režimu k režimům obecného práva provedeno pro část služeb prováděných zvláštními režimy ekvivalentní službám důchodového pojištění poskytovaným zaměstnancům obecného režimu.
(35)
V rámci průběžného důchodového režimu se převzetí režimem příjmu minulých nároků nabytých v jiném režimu (a tedy podle jiných kritérií) provádí vypočtením těchto nabytých nároků na základě pravidel režimu příjmu tak, jako by oprávněné osoby (důchodci, aktivní obyvatelstvo a vyřazení) strávili celou svou dobu zaměstnání v režimu příjmu.
(36)
V tomto konkrétním případě francouzské orgány vypočítaly základní nároky, tj. ty, které odpovídají důchodovým dávkám vypočteným podle pravidel režimů příjmu a které budou převzaty těmito režimy (21). Pouze takto definované základní nároky mohou být převzaty režimy příjmu.
(37)
Článek 222-6 zákona o sociálním zabezpečení mimo jiné stanoví, že přičlenění zvláštního režimu musí respektovat princip přísné finanční neutrality operace pro pojištěnce režimu příjmu. Jinak řečeno, finanční přičlenění zvláštního důchodového režimu k režimům obecného práva nesmí v žádném případě zhoršit finanční situaci režimů příjmu.
(38)
Dojde-li v tomto stadiu k vážení, jehož účelem je určit, jaký podíl těchto důchodových nároků je skutečně zhodnocen při přičlenění tak, aby byl striktně dodržen výše uvedený princip finanční neutrality. Konceptuálně vážení porovnává poměr nákladů na důchody přičleněné skupiny k poměru nákladů na důchody režimu příjmu (22). Režim příjmu tedy určí, jaký poměr převzetí minulých nároků zajišťuje rovnost těchto poměrů nákladů: do tohoto procenta zhodnocení jsou důchodové dávky převzaty režimem příjmu „bezplatně“.
(39)
Pokud je procento zhodnocení podle režimu příjmu u obnovených nabytých nároků nižší než 100 %, může tento režim navrhnout přičleněnému režimu potvrzení 100 % těchto nároků proti zaplacení příspěvku na zachování nároků (nebo také „doplatek“).
(40)
Metoda výpočtu doplatků má za cíl nezhoršit předpokládanou situaci ex ante režimu příjmu. Je-li vážení výhledové, výše doplatku se rovná čisté aktualizované hodnotě ročních vstupních nároků. Roční vstupní nárok je ten, který pro dodatečné nároky (tj. přesahující nároky převzaté bezplatně) převzaté režimem příjmu každoročně vyrovnává poměry nákladů mezi začleněným režimem a režimem příjmu.
(41)
Pokud je finanční situace režimu příjmu strukturně deficitní, metoda výpočtu vyžaduje, aby se tato tendenční nerovnováha nezhoršovala, nikoli aby byla snižována tím, že od převáděné skupiny bude vyžadována očekávaná technická rovnováha.
(42)
V tomto případě je demografická struktura RATP horší než demografická struktura průměrného francouzského podniku, který je účastníkem důchodových režimů obecného práva, úplné přičlenění základních nároků zvláštního důchodového režimu zaměstnanců společnosti RATP k režimům obecného práva vyžaduje, aby režimům příjmu byly vyplaceny doplatky, tj. mimořádné, paušální a zprošťující příspěvky.
(43)
Francouzské orgány podrobně vypracovaly metody výpočtu těchto doplatků. Výpočty se provádějí podle hodnot parametrů platných při realizaci. Těmito parametry jsou:
-
procenta příspěvků a základy pro výpočet dotace do rezerv očekávaných doplňkovými režimy,
-
diskontní sazba a případně tabulka úmrtnosti, které se mění podle ekonomických okolností.
(44)
Francouzské orgány v tomto stadiu odhadují, že doplatky k úhradě budou následující:
-
Doplatek pro Caisse nationale d’assurance vieillesse (CNAV), která spravuje obecný režim sociálního zabezpečení, by se měl pohybovat zhruba (mezi 400 a 800) (23) miliony eur,
-
Doplatky do doplňkových režimů obecného práva, spravované AGIRC-ARRCO, ve formě účasti na technických rezervách těchto režimů, by měly být zhruba (mezi 80 a 300) miliony eur.
(45)
Francouzská vláda předpokládá, že místo CRP-RATP převezme úhradu těchto doplatků režimům společného práva tak, aby byla zajištěna finanční neutralita přičlenění zvláštního režimu RATP k těmto režimům příjmu.
(46)
Co se týče základních nároků nabytých po operaci přičlenění, předpokládá se, že RATP a její zaměstnanci zaplatí důchodové příspěvky společného práva protihodnotou za zásah obecného režimu a režimů doplňkových.
6. DŮVODY, KTERÉ VEDLY K PŘIJETÍ ROZHODNUTÍ O ZAHÁJENÍ ŘÍZENÍ
(47)
Ve svém rozhodnutí o zahájení řízení vyjádřila Komise pochybnosti o slučitelnosti oznámené reformy se společným trhem. Komise poznamenala, že cílem řízení bylo zjistit, zda je oznámená reforma podporou pro společnost RATP.
(48)
Komise nejprve vznesla otázku úzkého vztahu mezi vytvořením CRP-RATP a operací přičlenění k režimům společného práva a pokládala za nezbytné ověřit, zda přičlenění základních nároků nepředstavuje státní podporu ve prospěch společnosti RATP.
(49)
Poté Komise vyjádřila pochybnosti k návrhu, zda financování zvláštních dávek důchodového režimu společnosti RATP státem není státní podporou a zda toto je slučitelné se společným trhem.
(50)
Nakonec Komise vyjádřila pochybnosti ohledně nutnosti oznámené reformy a ohledně její proporcionality vzhledem ke společnému zájmu. Co se týče nutnosti oznámené reformy, Komise si položila otázku o skutečném a účinném otevření trhu hromadné dopravy v pařížském regionu a o odstranění prvků charakterizujících právní a faktickou situaci společnosti RATP, které by mohly narušit skutečnou konkurenci. Komise rovněž vyjádřila pochybnosti o přiměřeném charakteru oznámené reformy především z důvodu, že tato reforma se bude rovněž týkat zvláštních důchodových závazků zaměstnanců, kteří budou přijati do pracovního poměru po její realizaci.
(51)
Ve svém rozhodnutí ze dne 10. října 2007 Komise naopak dospěla k závěru, že financování deficitu důchodového systému společnosti RATP státem za období 1995-2005 bylo státní podporou na základě bodu iii) čl. 1 písm. b) nařízení Rady (ES) č. 659/1999 ze dne 22. března 1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 93 Smlouvy o ES (24) (viz 0. bod odůvodnění tohoto rozhodnutí).
(52)
Komise se mimo jiné domnívala, že článek 87 Smlouvy o ES se na CRP-RATP nepoužije, neboť není podnikem (67. bod odůvodnění uvedeného rozhodnutí).
(53)
Komise se domnívala, že záruka poskytnutá francouzským státem osobám oprávněným ze zvláštního režimu je určena přímo zaměstnancům RATP, nikoli samotné společnosti RATP, takže nemůže být kvalifikována jako ekonomická výhoda pro podnik (70. bod odůvodnění uvedeného rozhodnutí).
7. ARGUMENTY FRANCOUZSKÝCH ORGÁNŮ PO ZAHÁJENÍ ŘÍZENÍ
(54)
Dopisem ze dne 22. ledna 2008 francouzské úřady připomněly, že podle jejich názoru oznámená reforma zavádí podporu pro osoby, nikoli pro podnik RATP, a tudíž nemůže být státní podporou ve prospěch společnosti RATP. Mimo jiné, i kdyby skutečným příjemcem oznámené reformy byla společnost RATP, francouzské orgány se domnívají, že tato reforma nemůže narušit obchod mezi členskými státy, ani narušit hospodářskou soutěž, neboť společnost RATP působí pouze na jediném trhu, na trhu městské hromadné dopravy v regionu Ile-de-France, který ještě není otevřený pro konkurenci a kde reforma nemá žádný dopad na činnost dceřiných společností RATP nebo na trhy, na nichž tyto působí.
(55)
Francouzské orgány se domnívají, že přičlenění CRP-RATP k obecnému režimu neobsahuje prvky státní podpory ve prospěch společnosti RATP vzhledem k absenci výhody pro RATP.
(56)
Nejprve se francouzské úřady domnívají, že, jak to sama Komise uvedla v bodě 69 rozhodnutí o zahájení, „druhá etapa reformy, tj. výplata doplatků a převod financování základních nároků z CRP-RATP na CNAV a AGIRC-ARRCO, se nijak nedotýká ekonomické situace společnosti RATP.“
(57)
Francouzské úřady se dále domnívají, že závazky společnosti RATP, které odpovídaly základním nárokům, netvoří náklady, které by normálně měly zatížit její rozpočet ve smyslu judikatury Společenství. Podle francouzských orgánů jsou finanční zdroje francouzských podniků normálně zatíženy zprošťujícími odvody placenými do penzijních fondů podle obecného práva, ale nikoli povinností výplaty důchodů aktivním zaměstnancům a důchodcům, jak tomu bylo v případě RATP, jejíž součástí byl až do oznámené reformy penzijní úřad. V důsledku toho, pokud jsou doprovázeny platbou zprošťujícího odvodu ve výši podle obecného práva, nemá přičlenění CRP-RATP k režimu podle obecného práva a výplata doplatků státem do obecného režimu, za důsledek, že by společnost RATP nenesla náklady, které by normálně zatěžovaly finanční zdroje podniku.
(58)
Nakonec se francouzské orgány domnívají, že vzhledem k tomu, že společnosti RATP byl při jejím založení v roce 1948 stanoven státem zvláštní režim, nebylo by normální, aby podnik hradil doplatky, které jsou protihodnotou za přičlenění CRP-RATP k režimu podle obecného práva.
(59)
Za prvé, francouzské orgány se domnívají, že judikatura, podle které tvoří náklady vyplývající z kolektivní smlouvy výdaje, které normálně zatěžují rozpočet podniku, neboť podnik tuto smlouvu přijal dobrovolně nebo tato byla podniku stanovena předpisy či zákony (25), se v tomto případě nepoužije, neboť důchodový systém pro zaměstnance RATP není výsledkem kolektivní smlouvy.
(60)
Za druhé, francouzské orgány se domnívají, že existence zvláštních nároků netvoří žádnou výhodu pro společnost RATP. Skutečnost, že společnost RATP i nadále zaměstnává statutární pracovníky požívající zvláštních práv, nijak nedokazuje, že existence zvláštních nároků by představovala ekonomickou výhodu pro RATP.
(61)
Za třetí, francouzské orgány trvají na tom, že veřejné financování zvláštních nároků je pouhou kompenzací normálních výdajů hrazených RATP. Francouzské orgány se domnívají, že závěr, podle kterého není financování zvláštních důchodových nároků státní pomocí, vyplývá z principů podporovaných judikaturou Společenství od vzniku Společenství, čehož jsou rozsudky Combus (26) a Enirisorse (27) pouze nejnovější ilustrací.
(62)
Za předpokladu, že by se Komise domnívala, že oznámená reforma obsahuje prvky státní podpory, mají francouzské orgány za to, že dotčená reforma by byla v každém případě slučitelná se společným trhem.
(63)
Francouzské orgány trvají na svém stanovisku, podle kterého je oznámená reforma v souladu s teorií uvízlých nákladů a je ve prospěch hospodářské soutěže.
(64)
Dále se francouzské orgány domnívají, že nové financování důchodových nároků od roku 2006 je nezbytné a je přiměřené pro dosažení konkurenčního fungování trhu.
(65)
Francouzské orgány se domnívají, že oznámená reforma je nezbytná, neboť předchází otevření odvětví městské dopravy v regionu Ile-de-France konkurenci, které stanoví nařízení (ES) č.1370/2007. Jednak umožní předejít narušení hospodářské soutěže mezi veřejnými a soukromými provozovateli a také definitivně odstranit vstupní bariéru, kterou tvořil způsob financování důchodů společnosti RATP.
(66)
Francouzské orgány informovaly Komisi o přiměřenosti oznámené reformy dopisem ze dne 23. dubna 2008 týkající se reformy zvláštního důchodového režimu společnosti RATP, jež zahájila francouzská vláda a která harmonizuje zvláštní důchodový režim společnosti RATP s pravidly existujícími v obecném právu.
8. PŘIPOMÍNKY ZÚČASTNĚNÝCH STRAN PO ZAHÁJENÍ ŘÍZENÍ
(67)
Dopisem ze dne 13. února 2008 vyjádřil odborový svaz SUD společnosti RATP svůj nesouhlas s reformou oznámenou francouzskými orgány, neboť podle něj je jediným cílem přeměnit společnost RATP ve velkou mezinárodní skupinu řídící se finančním prospěchem. V tomto dopise upozornil odborový svaz SUD společnosti RATP Komisi na skutečnost, že podle něj nemají zaměstnanci RATP postavení zaměstnanců podle soukromého práva, podléhajících zákoníku práce.
(68)
Odborový svaz SUD společnosti RATP dále tvrdí, že reforma důchodového systému společnosti RATP by měla být vypracována smíšenou paritní komisí, neboť spadá do oblasti kolektivního vyjednávání mezi sociálními partnery.
9. KOMENTÁŘE FRANCIE K PŘIPOMÍNKÁM ZÚČASTNĚNÝCH STRAN
(69)
Co se týče právního režimu vztahujícího se na zaměstnance společnosti RATP, francouzské orgány ve svém dopise ze dne 3. dubna 2008 upřesnily, že ustanovení zákoníku práce se vztahují na statutární zaměstnance RATP, kromě případů, kdy zákoník práce nebo judikatura výslovně vyloučily, aby se tato ustanovení na tyto zaměstnance vztahovala. Podle Francie existence takových výjimek nestačí k tomu, aby bylo možné zaměstnance RATP charakterizovat jako osoby s pracovním vztahem podle veřejného práva.
(70)
Francie mimo jiné uvádí, že vyhláška č. 60-1362 ze dne 19. prosince 1960, která dává pravomoci smíšené paritní komisi RATP v oblasti postavení zaměstnanců, neuvádí důchodový režim. Podle francouzských orgánů není důchodový režim společnosti RATP výsledkem kolektivních vyjednávání, nýbrž jí byl stanoven státem administrativní cestou.
10. OBLAST PŮSOBNOSTI TOHOTO ROZHODNUTÍ
(71)
Toto rozhodnutí se týká slučitelnosti nového systému financování důchodů s pravidly Společenství pro státní podpory.
(72)
Zahájení řízení dne 10. října 2007, a zvláště připomínky francouzských orgánů, umožnily Komisi upřesnit podmínky realizace oznámené reformy a identifikovat tak tři opatření, která by mohla mít znaky státní podpory.
(73)
Za prvé, CRP-RATP se od 1. ledna 2006 stala jediným právním dlužníkem důchodů pro zaměstnance vykonávající statutární zaměstnání, a to místo společnosti RATP.
(74)
Za druhé, od 1. ledna 2006 vyplácí stát CRP-RATP podporu určenou na vyvážení jejích účtů. Tato veřejná dotace pokrývá demografický deficit a dodatečné náklady zvláštního režimu RATP.
(75)
Za třetí, oznámená reforma zvažuje pro CRP-RATP možnost přičlenit k režimům obecného práva základní důchodové nároky zvláštního režimu. Stát místo CRP-RATP uhradí výplatu doplatků určených na dodržení principu přísné finanční neutrality přičlenění.
11. HODNOCENÍ PRVNÍHO OPATŘENÍ: VYTVOŘENÍ CRP-RATP
(76)
Komise uvádí, že CRP-RATP se od 1. ledna 2006 stala jediným právním dlužníkem důchodů pro zaměstnance vykonávající statutární zaměstnání, a to místo společnosti RATP. Komise konstatuje, že současně se příspěvek placený ze strany RATP do CRP-RATP z titulu důchodů stal zprošťujícím.
(77)
Komise poznamenává, že v rámci systému existujícího před 1. lednem 2006 byla společnost RATP právně poplatníkem důchodových závazků ze zvláštního režimu. Z tohoto titulu byl systém financování zvláštního režimu zaměstnanců společnosti RATP odchylkou od obecného práva: RATP byla zárukou finanční rovnováhy dotčeného režimu, příspěvek „zaměstnavatele“ placený RATP do zvláštního režimu nebyl zprošťující.
(78)
Komise tedy dospěla k závěru, že ustanovení předpokládaná oznámenou reformou měla za hlavní účinek dodat příspěvku „zaměstnavatele“ placenému RATP z titulu důchodu jejích zaměstnanců zprošťující povahu a zbavit tak společnosti historické povinnosti zajišťovat rovnováhu zvláštního režimu. Jinak řečeno, oznámená reforma převádí odpovědnost za finanční rovnováhu dotčeného zvláštního režimu ze společnosti RATP na CRP-RATP a v konečném důsledku na stát.
(79)
Komise mimo jiné konstatuje, že povinnost finanční vyváženosti zvláštního režimu, jež spočívala na společnosti RATP, by se při neuskutečnění oznámené reformy projevila připsáním závazku vůči státu, jenž by byl při přechodu na standardy IFRS (International Financial Reporting Standard, mezinárodní standard účetního výkaznictví), které platí pro RATP od 30. června 2007, zaúčtován jako rezerva (28).
(80)
Komise by v tomto stadiu chtěla zdůraznit, že otázka spojená s vytvořením CRP-RATP je identická s problematikou uvedenou v rámci reformy způsobu financování důchodů státních úředníků pracujících u společnosti La Poste (29). V důsledku toho Komise ověří, zda v tomto případě dotčené opatření obsahuje prvky státní podpory za použití stejného postupu jako u výše uvedeného rozhodnutí.
11.1 EXISTENCE STÁTNÍ PODPORY
(81)
Článek 87 odst. 1 Smlouvy o ES stanoví, že „podpory poskytované v jakékoli formě státem nebo ze státních prostředků, které narušují nebo mohou narušit hospodářskou soutěž tím, že zvýhodňují určité podniky nebo určitá odvětví výroby, jsou, pokud ovlivňují obchod mezi členskými státy, neslučitelné se společným trhem, nestanoví-li tato smlouva jinak“.
(82)
Hodnocení vnitrostátního opatření jako státní podpory ve smyslu čl. 87 odst. 1 Smlouvy o ES předpokládá, že jsou splněny následující kumulativní podmínky, a to: 1) dotčené opatření dává selektivní hospodářskou výhodu; 2) tato výhoda je financována ze státních zdrojů; 3) tato výhoda narušuje nebo by mohla narušit hospodářskou soutěž a, konečně; 4) tato výhoda ovlivňuje obchod mezi členskými státy.
(83)
Je třeba uvést důvody, které dovolují se domnívat, že dotčené opatření splňuje tyto kumulativní podmínky a tudíž představuje státní podporu ve prospěch společnosti RATP ve smyslu čl. 87 odst. 1 Smlouvy o ES.
11.1.1 EXISTENCE SELEKTIVNÍ HOSPODÁŘSKÉ VÝHODY VE PROSPĚCH SPOLEČNOSTI RATP
(84)
Pro vyhodnocení toho, zda předmětné opatření obsahuje prvky státní podpory, je třeba určit, zda toto opatření poskytuje společnosti RATP hospodářskou výhodu tím, že jí umožňuje zbavit se nákladů, které by za běžné situace musela hradit z vlastních finančních zdrojů, a tak je narušeno běžné fungování tržních sil (30).
(85)
V tomto kontextu, podle ustálené judikatury, je běžným nákladem náklad na běžné řízení každodenních činností podniku (31). Soudní dvůr rovněž rozhodl, že podpora spočívá ve snížení nákladů, které zpravidla zatěžují rozpočet podniků vzhledem k povaze nebo struktuře předmětného režimu nákladů, zatímco zvláštní zatížení je naopak dodatečným nákladem vůči uvedeným obvyklým nákladům (32).
(86)
Vzhledem k judikatuře Soudního dvora a v souladu s jeho rozhodovacím postupem (33) se Komise domnívá, že pro kvalifikaci nákladů jako „normální“ nebo „zvláštní“ je nutné vymezit referenční či srovnávací rámec, aby bylo možné zjistit, které podniky by byly vzhledem k cíli předmětného opatření ve srovnatelné právní i faktické situaci.
(87)
V tomto směru je nutné připomenout, že pro použití čl. 87 odst. 1 Smlouvy o ES je třeba pouze určit, zda v rámci daného právního režimu může státní opatření zvýhodnit „určité podniky nebo určitá odvětví výroby“ ve smyslu čl. 87 odst. 1 Smlouvy o ES oproti ostatním podnikům, které se nacházejí ve srovnatelné právní i faktické situaci vzhledem k cíli, který dotčené opatření sleduje.
(88)
Přesněji Soudní dvůr uvádí, že výběr referenčního systému probíhá ve dvou fázích: za prvé určení systému nákladů dotčeného příslušným opatřením a, za druhé, určení obecného režimu platného pro dotčený systém nákladů.
(89)
Za předpokladu, že je možné najít vhodný vnější porovnávací subjekt a srovnáním vymezit „neobvyklé“ náklady, není dotčené opatření státní podporou ve smyslu čl. 87 odst. 1 Smlouvy o ES. V opačném případě představuje dotčené opatření státní podporu ve smyslu téhož ustanovení.
11.1.1.1 V tomto případě neexistuje pro účely srovnání žádný vhodný vnější subjekt
(90)
Při použití této metodiky na daný případ se Komise domnívá, že systém nákladů dotčený příslušným opatřením tvoří sociální příspěvky hrazené zaměstnavatelem v rámci povinného důchodového pojištění jeho zaměstnanců.
(91)
Teoreticky Komise rozlišuje dva možné referenční rámce:
-
předpisy v oblasti povinného důchodového pojištění, které se vztahují na penzijní režimy obecného práva, tj. systém sociálního zabezpečení spravovaný CNAV a doplňkovými režimy spravovanými AGIRC a ARRCO,
-
předpisy v oblasti povinného důchodového pojištění vztahující se na ostatní veřejnoprávní instituce.
(92)
Co se týče prvního možného porovnávacího subjektu, tedy důchodových režimů podle obecného práva, Komise poznamenává, že od 1. ledna 2006 společnost RATP platí sociální příspěvek, jehož výše je totožná se sociálním příspěvkem, který platí podniky důchodovým fondům spravujícím režimy podle obecného práva. Komise ovšem připomíná, že k 1. lednu 2006 dávky vyplácené oprávněným osobám společnosti RATP ze zvláštního režimu spravovaného CRP-RATP jsou vyšší než dávky zaměstnanců, kteří jsou účastníky režimů obecného práva.
(93)
Komise navíc konstatuje, že účastníci systémů společného práva jsou zaměstnanci se smlouvou podle práva soukromého, zatímco zaměstnanci společnosti RATP jsou statutárními zaměstnanci. V tomto ohledu je třeba uvést, že statut zaměstnanců společnosti RATP se odchyluje od obecného práva ve více bodech (viz poznámka pod čarou 6).
(94)
Na základě předchozích úvah a v souladu se svým rozhodovacím postupem (34) se Komise domnívá, že ustanovení vztahující se na režimy obecného práva v oblasti povinného důchodového pojištění nemohou být použity jako srovnávací subjekt pro analýzu, kterou Komise provádí, aby zjistila existenci hospodářské výhody ve smyslu čl. 87 odst. 1 Smlouvy o ES.
(95)
Co se týče druhého možného srovnávacího subjektu, tedy veřejných subjektů, Komisi se nepodařilo najít hospodářské subjekty tvořící stejnorodou skupinu, s níž by bylo možné provést srovnání. Společnost RATP se ve skutečnosti ve Francii nachází z více důvodů ve velice specifické faktické i právní situaci (35).
(96)
Komise se proto domnívá, že neexistuje žádný vnější porovnávací subjekt, který by umožnil vymezit „obvyklé“ odvody podniku nalézajícího se ve srovnatelné právní a faktické situaci jako společnost RATP s ohledem na cíl projednávaného opatření.
(97)
Rozsudek Enirisorse (36), zmiňovaný Francií, nijak nemění závěry Komise týkající se existence výhody ve prospěch společnosti RATP. Ve skutečnosti v tomto rozsudku Soudní dvůr opírá svůj závěr o srovnání sporného opatření s „obvyklou situací“, kterou mohl Soudní dvůr vymezit, ale která v této věci ve srovnatelné podobě neexistuje.
(98)
Neexistuje-li vhodný vnější porovnávací subjekt, Komise se domnívá, že pro určení zvýhodnění ve smyslu čl. 87 odst. 1 Smlouvy o ES tvoří referenční rámec pro vyhodnocení existence zvýhodnění vlastní situace společnosti RATP před poskytnutím podpory.
11.1.1.2 Existence hospodářské výhody
(99)
Jak je uvedeno výše, v rámci systému existujícího před 1. lednem 2006 byla společnost RATP právně poplatníkem důchodových závazků ze zvláštního režimu. Z tohoto titulu byla RATP zárukou finanční rovnováhy dotčeného režimu, příspěvek „zaměstnavatele“ placený společností RATP do zvláštního režimu nebyl zprošťující.
(100)
Komise konstatovala, že hlavním účinkem ustanovení oznámené reformy je skutečnost, že příspěvek „zaměstnavatele“ hrazený společností RATP z titulu důchodů pro její zaměstnance získává povahu zproštění od závazku.
(101)
Komise dospěla k závěru, že předmětná opatření zprošťují společnost RATP nákladů, které měla nést na základě výše uvedeného zákona z roku 1948.
(102)
Komise se v souvislosti s analýzou, zda se v případě samotné společnosti RATP jedná o obvyklé náklady na důchody či nikoli, domnívá, že povinnosti, které musí podnik plnit v souladu s pracovními právními předpisy nebo kolektivními smlouvami uzavřenými s odbory v oblasti náhrad za propuštění a/nebo předčasný odchod do důchodu, jsou součástí obvyklých nákladů, které musí podnik hradit ze svých vlastních zdrojů (37).
(103)
V širším smyslu se Komise domnívá, že náklady, které musí společnost RATP nést na základě zákona z roku 1948, jsou obvyklými náklady. Jelikož předmětná opatření umožňují nenést náklady, které by za normálních okolností zatěžovaly vlastní finanční zdroje společnosti RATP, Komise se domnívá, že subjektu je těmito opatřeními poskytnuta ekonomická výhoda ve smyslu čl. 87 odst. 1 Smlouvy o ES. Tato výhoda je selektivní, neboť se vztahuje pouze na jediného příjemce.
(104)
Komise mimo jiné konstatovala, že povinnost finanční vyváženosti zvláštního režimu, jež spočívala na společnosti RATP, by se při neuskutečnění oznámené reformy projevila připsáním závazku vůči státu do rozvahy společnosti RATP, jenž by byl při přechodu na standardy IFRS (International Financial Reporting Standard, mezinárodní standard účetního výkaznictví), které platí pro RATP od 30. června 2007, zaúčtován jako rezerva.
(105)
Tento prvek potvrzuje, že vytvoření CRP-RATP ulehčuje společnosti RATP od nákladů, které by normálně měla nést.
11.1.1.3 Nepoužitelnost judikatury Combus v tomto případě
(106)
Francouzské orgány podrobně uvádějí rozsudek Combus (38), v němž Soud prvního stupně považoval za „neobvyklé“ náklady vyplývající z výsadního postavení zaměstnanců podniku, který po reformě řídí své pracovníky podle obecného práva, tedy podle stejného práva jako jeho konkurenti. Soud tak prohlásil: „Cílem předmětného opatření bylo nahradit výsadní a nákladné postavení úředníků zaměstnaných společností Combus postavením smluvních pracovníků, které je srovnatelné s postavením zaměstnanců jiných podniků autobusové dopravy, které jsou se společností Combus v hospodářské soutěži. Jednalo se tedy o to, aby společnost Combus byla zbavena strukturální nevýhody ve srovnání s jeho soukromoprávními konkurenty. Jediným cílem čl. 87 odst. 1 Smlouvy o ES je však zakázat výhody, které zvýhodňují některé podniky, neboť pojem podpora se vztahuje pouze na zásahy snižující náklady, jež obvykle zatěžují rozpočet podniku a mohou být považovány za hospodářskou výhodu, kterou by podnik, jenž je příjemcem, za obvyklých tržních okolností nezískal. […]. Dánský stát místo zaplacení částky ve výši 100 milionů dánských korun přímo úředníkům zaměstnaným společností Combus ostatně mohl dosáhnout stejného cíle prostřednictvím opětovného zaměstnání uvedených úředníků ve státní správě, aniž by platil zvláštní příplatky, což by společnosti Combus umožnilo okamžitě zaměstnat smluvní pracovníky se soukromoprávním postavením.“
(107)
Obecně je nejprve třeba podotknout, že rozhodnutí ve věci Combus nebylo potvrzeno Soudním dvorem. Některé prvky judikatury Soudního dvora jsou v rozporu s domněnkou, podle níž náhrada strukturální nevýhody vylučuje posouzení zásahu jako podpory. Soudní dvůr tak stále tvrdil, že existence podpory má být hodnocena s ohledem na dopady, a nikoli podle příčin nebo cílů státních zásahů (39). Soudní dvůr rovněž zdůraznil, že pojem podpora se vztahuje i na výhody, které byly poskytnuty veřejnými orgány a jež v různých podobách snižují náklady, které za normálních okolností zatěžují rozpočet podniku (40). Soudní dvůr rovněž jasně uvedl, že náklady na odměňování zaměstnanců ze své podstaty zatěžují rozpočet podniků bez ohledu na to, zda tyto náklady vyplývají ze zákonných povinností nebo kolektivních smluv (41) či nikoli. V tomto rámci měl Soudní dvůr za to, že skutečnost, kdy státní opatření mají kompenzovat dodatečné náklady, neznamená, že nemají být posuzovány jako podpora (42). V této souvislosti francouzské orgány požadují uplatnění zásady přijaté soudem při rozsudku ve věci Combus a tvrdí, že oznámená reforma společnost RATP pouze zbavuje „neobvyklého“ nákladu.
(108)
V tomto ohledu Komise připomíná, že tuto věc odlišují od věci Combus podstatné prvky:
-
náhrady se platí přímo úředníkům zaměstnaným společností Combus, zatímco opatření, jež je předmětem tohoto rozhodnutí, se týká příspěvků „zaměstnavatele“, tedy společnosti RATP,
-
státním zásahem ve věci Combus mělo být nahrazeno výsadní a nákladné postavení úředníků zaměstnaných společností Combus postavením smluvních zaměstnanců, jež je srovnatelné s postavením zaměstnanců jiných podniků autobusové dopravy, které jsou se společností Combus v hospodářské soutěži. Na rozdíl od toho opatření projednávané v tomto rozhodnutí postavení a nároky zaměstnanců společnosti RATP nemění. Toto postavení a tyto nároky se liší od postavení a nároků zaměstnanců pracujících na základě soukromoprávního smluvního vztahu,
-
souvislosti v oblasti hospodářské soutěže spjaté s činnostmi společnosti Combus byly odlišné od souvislostí, v nichž se vyvíjí společnost RATP. Akciová společnost Combus A/S musela provádět dopravní činnost na obchodním základě a působit na trhu za srovnatelných konkurenčních podmínek jako soukromé autobusové společnosti. Veřejné dopravní podniky přenechávají na základě výběrových řízení provoz autobusové dopravy soukromým a veřejným společnostem. Podle pravidel, jimiž se řídí výběrová řízení, se zakázky přidělují podle „hospodářsky nejvýhodnější nabídky“, aniž by se zohledňovala soukromoprávní či veřejnoprávní forma předkladatele. Společnost RATP působí v rozsáhlém neliberalizovaném odvětví, které nařízení (ES) č. 1370/2007 bude otevírat konkurenci jen velice postupně, v němž jsou v důsledku toho jiné hospodářské tlaky.
(109)
Komise má za to, že faktické rozdíly mezi věcí Combus a projednávanou věcí jsou dostačující pro zdůvodnění odlišného posuzování obou věcí.
11.1.2 PŘÍTOMNOST STÁTNÍCH ZDROJŮ
(110)
Komise se domnívá, že zkoumané opatření zahrnuje státní zdroje ve prospěch společnosti RATP v té míře, v jaké konečná odpovědnost za vyváženost zvláštního důchodového režimu zaměstnanců společnosti RATP již nepřísluší RATP, ale státu. Od realizace reformy totiž stát zajišťuje finanční vyváženost CRP-RATP vyplácením vyrovnávací dotace orgánu sociálního zabezpečení, což by v případě, že k reformě nedojde, musela plnit společnost RATP.
(111)
Komise tedy dospěla k závěru, že předmětné opatření zahrnuje státní zdroje ve smyslu čl. 87 odst. 1 Smlouvy o ES.
11.1.3 NARUŠENÍ HOSPODÁŘSKÉ SOUTĚŽE A OVLIVNĚNÍ OBCHODU
(112)
Jak bylo uvedeno výše, společnost RATP, příjemce předmětného opatření, je mateřskou společností skupiny podniků, skupiny RATP, která působí v odvětví dopravy a s tím spojených služeb. Všechny tyto subjekty působí na trzích Společenství ve výše uvedených odvětvích.
(113)
V této souvislosti je třeba připomenout, že podpory, které mají za cíl osvobodit podnik od nákladů, které by podnik musel obvykle nést v rámci svého běžného řízení nebo svých obvyklých činností, v zásadě narušují podmínky hospodářské soutěže (43). Soud totiž již rozhodl, že každé poskytnutí podpory podniku, který vykonává svou činnost na trhu Společenství, může způsobit narušování hospodářské soutěže a ovlivnit obchod mezi členskými státy (44). Navíc Soudní dvůr uvedl, že není nijak vyloučeno, že veřejná dotace poskytnutá podniku, který pouze poskytuje služby místní nebo regionální dopravy a neposkytuje služby v dopravě mimo území svého státu původu, by nicméně mohla mít dopad na obchod mezi členskými státy ve smyslu čl. 87 odst. 1 Smlouvy o ES. Pokud totiž členský stát poskytne podniku veřejnou dotaci, může být díky ní poskytování služeb v dopravě uvedeným podnikem zachováno nebo se může zvýšit s tím důsledkem, že se podnikům usazených v jiných členských státech zmenší šance poskytovat své služby v dopravě na trhu tohoto státu (45).
(114)
V projednávané věci se skupina RATP nachází v privilegovaném postavení jak vůči svým vnitrostátním konkurentům (46), tak vůči konkurentům z jiných členských států, kteří nemohou využívat předmětného opatření.
(115)
V tomto ohledu je třeba poznamenat, že nařízení (ES) č. 1370/2007 předpokládá postupné otevírání dotčených trhů konkurenci a že otevření příslušného odvětví konkurenci zahrnuje možnost, že státní podpora podniku patřícímu do tohoto odvětví ovlivní obchod mezi členskými státy a naruší hospodářskou soutěž na předmětném trhu.
(116)
V důsledku toho se Komise domnívá, že předmětné opatření ovlivňuje obchod mezi členskými státy a narušuje hospodářskou soutěž mezi těmito subjekty.
11.2 PROTIPRÁVNOST PODPORY
(117)
V souladu s čl. 88 odst. 3 Smlouvy o ES musí členský stát oznámit každý záměr poskytnout nebo upravit podpory. Dotyčný členský stát neprovede zamýšlená opatření, dokud v tomto řízení není přijato konečné rozhodnutí.
(118)
V tomto případě francouzské orgány dopisem ze dne 29. června 2006 oznámily reformu způsobu financování důchodového režimu společnosti RATP. V tomto dopise francouzské orgány uvedly, že se nejedná o státní podporu, která by musela být předmětem předběžného oznámení Komisi na základě čl. 88 odst. 3 Smlouvy o ES.
(119)
Komise ovšem konstatuje, že předmětnou státní podporu Francie realizovala od 1. ledna 2006, tj. předtím než Komise přijala konečné rozhodnutí. Na tomto základě Komise dospěla k závěru, že Francie jednala protiprávním způsobem, když zavedla předmětnou podporu, čímž porušila čl. 88 odst. 3 Smlouvy o ES.
11.3 SLUČITELNOST PODPORY SE SPOLEČNÝM TRHEM
(120)
Jelikož dotčené opatření je státní podporou ve smyslu čl. 87 odst. 1 Smlouvy o ES, je na místě zkoumat jeho případnou slučitelnost s ohledem na výjimky stanovené uvedenou smlouvou.
(121)
V tomto ohledu se Komise domnívá, že nejvhodnějším právním základem je čl. 87 odst. 3 písm. c) Smlouvy o ES, podle nějž podpora určená k usnadnění rozvoje určitých činností může být prohlášena za slučitelnou se společným trhem, pokud nemění podmínky obchodu v takové míře, jež by byla v rozporu se společným zájmem.
(122)
Vzhledem k povaze a dopadům reformy se Komise domnívá, že hodnocení slučitelnosti předmětné podpory musí být vedeno se zřetelem k nastolení rovných podmínek („level playing field“), pokud jde o povinné daňové a sociální příspěvky, mezi společností RATP a jejími současnými, potenciálními a budoucími konkurenty na trhu městské hromadné dopravy v regionu Ile-de-France.
(123)
Aby Komise analyzovala dopady podpory a zhodnotila míru narušení hospodářské soutěže, musí nejprve posoudit úroveň příspěvků, které společnost RATP hradí ve srovnání se svými konkurenty v reformovaném systému. Komise poté zjistí, co by se stalo, kdyby společnost RATP neobdržela předmětnou podporu. Než bude provedena bilance celkové slučitelnosti, budou analyzovány jak pozitivní, tak negativní dopady podpory.
(124)
Úvodem Komise poznamenává, že před 1. lednem 2006 se financování zvláštního důchodového režimu RATP odlišovalo od financování důchodových režimů podle obecného práva ve dvou bodech: nezákonná povaha příspěvků a výše příspěvku „zaměstnavatele“.
(125)
Komise se domnívá, že předmětná podpora vyřešila první neshodu mezi zvláštním režimem společnosti RATP a režimy podle obecného práva. Společnost RATP totiž před 1. lednem 2006 nehradila příspěvek zprošťující povahy, ale ze zákona nesla povinnost vyrovnat důchodový režim pro své zaměstnance. Oznámená reforma měla za cíl zavést úhradu zprošťujícího příspěvku, který charakterizuje příspěvky placené zaměstnavatelem podle obecného práva do fondu spravujícího průběžný důchodový režim. Co se týče druhého prvku rozporu, Komise konstatuje, že oznámená reforma měla za cíl vyrovnat úrovně povinných důchodových odvodů mezi společností RATP a podniky, jež se v oblasti důchodových dávek řídí obecným právem.
(126)
Pokud by oznámená reforma neproběhla, společnost RATP by musela ve svých účtech po rozpočtovém roku 2006 vytvořit dostatečnou rezervu na důchodové závazky svých statutárních zaměstnanců. Nutnost vytvořit rezervu by vznikla kvůli tomu, že příspěvky „zaměstnavatele“ na důchody zaměstnanců společnosti RATP by neměly zprošťující povahu.
(127)
Kromě toho by příspěvky společnosti RATP na důchodové pojištění pro zajištění finanční rovnováhy důchodového režimu nebyly vyrovnány na úroveň, kterou platí její potenciální konkurenti.
(128)
Pokud by oznámená reforma neproběhla, společnost RATP by musela zajistit dodatečné roční financování ve výši několika stovek milionů eur oproti reformovanému režimu.
(129)
Tím by společnost RATP byla v kontextu liberalizovaného trhu kvůli svým důchodovým nákladům v nevýhodě, což by výrazně ovlivnilo její činnosti.
(130)
Z výše uvedeného vyplývá, s ohledem na nařízení (ES) č. 1370/2007, které předpokládá postupné otevření trhu městské hromadné dopravy, že důchodový režim platný pro společnost RATP podle zákona z roku 1948 obsahuje zvláštní prvky, které, pojaty odděleně, narušují hospodářskou soutěž v neprospěch společnosti RATP a skupiny, do které patří. Předmětná podpora má především vyrovnat příspěvky společnosti RATP s příspěvky jejích konkurentů a konkurentů skupiny RATP, a tím odstranit konkrétní narušení hospodářské soutěže, jímž jsou společnost RATP a skupina RATP dotčeny.
(131)
Reforma mimo jiné umožní společnosti RATP začít postupně jednat jako soukromý investor, jenž je vystaven obvyklým obchodním tlakům. To je ostatně jedním z cílů uvedené reformy.
(132)
Komise se rovněž domnívá, že předmětné opatření je přizpůsobeno cíli zájmu Společenství, jehož má být dosaženo. Účinněji by problém nemohl vyřešit žádný jiný nástroj. Jistě by mohly být poskytnuty náhrady za veřejnou službu, ale takový přístup by dlouhodobě nebyl ani přizpůsobený ani udržitelný z důvodu strukturální povahy problému.
(133)
Pokud jde o přiměřenost opatření, Komise se domnívá, že poskytnutá podpora je omezena na minimum. Od 1. ledna 2006 nese společnost RATP náklady na důchody ve stejné výši jako platí podniky, jejichž zaměstnanci jsou účastníky režimů podle obecného práva.
(134)
Komise má za to, že předmětné opatření umožní zajistit trvání důchodového systému, jehož financování se stalo neplatným. Komise má dále za to, že zahájená reforma důchodových dávek poskytovaných zvláštním režimem (47) tvoří z tohoto titulu další určující prvek. V tomto ohledu se Komise domnívá, že tato opatření zapadají do obecnějšího rámce reformy důchodových systémů v členských státech, kterou si přejí jak Rada, tak Komise (48).
(135)
Komise má ve statické analýze za to, že jednak narušení hospodářské soutěže způsobené předmětným opatřením na trhu městské hromadné dopravy v regionu Ile-de-France je z podstaty věci velice omezené, neboť vzhledem k minulosti společnost RATP a jejím činnostem se ukazuje, že důchodové závazky dotčené reformou se vztahují k činnostem historicky provozovaným na neliberalizovaném trhu, na kterém byla konkurence až dosud velice slabá. Na druhou stranu, co se týče trhů, na kterých je skupina RATP aktivní prostřednictvím dceřiných společností podniku RATP, domnívá se Komise, že předmětné opatření má pouze okrajový účinek. Ve skutečnosti jsou tyto trhy dotčeny předmětným opatřením pouze nepřímo, neboť kromě přísného právního, účetního a finančního oddělení mezi mateřskou společností a společnostmi dceřinými se oznámená reforma netýká osob zaměstnaných těmito dceřinými společnostmi.
(136)
V dynamické analýze, která je bezpochyby vhodnější, s ohledem na nařízení (ES) č. 1370/2007, se Komise domnívá, že ačkoli by předmětné opatření mohlo teoreticky umožnit společnosti RATP udržet si dominantní postavení, je toto riziko nízké. Tento závěr vyplývá z toho, že opatření se omezuje na vyrovnání příspěvků společnosti RATP s příspěvky jejích konkurentů, takže po reformě zvláštního důchodového režimu, provedené v roce 2008, nemá důchodový režim společnosti RATP pro podnik žádnou zvláštní přitažlivost.
(137)
Ve světle výše uvedeného dospěla Komise k závěru, že záporné účinky podpory poskytnuté společnosti RATP budou slabé. Oznámená reforma se omezuje pouze na to, co je nezbytně nutné pro nastolení rovných podmínek v oblasti odvodů na povinné důchodové pojištění, a ukončení narušení hospodářské soutěže, které znevýhodňovalo společnost RATP, nemění podmínky obchodu v míře, jež by byla v rozporu se společným zájmem.
(138)
Z toho plyne, že předmětná podpora je slučitelná se společným trhem pod podmínkou, že reforma zvláštního režimu důchodů společnosti RATP, jež má tento režim harmonizovat s pravidly obecného práva pro základní režimy zaměstnanců soukromého sektoru a úředníky, bude v plném rozsahu realizována.
(139)
Komise se domnívá, že předchozí závěr není zpochybněn řešením formulovaným v jejím rozhodnutí 2005/145/ES ve věci EDF (49).
(140)
V tomto směru je třeba připomenout, že v tomto rozhodnutí Komise schválila státní podporu, která podniky určitého odvětví zprošťuje povinností vyplácení zvláštních důchodů, jež překračují povinnosti vyplývající z obecného důchodového režimu a které byly vymezeny během období monopolu. Při této příležitosti měla Komise za to, že částečná úleva v nákladech vyplývající z mechanismu financování zvláštních důchodových nároků získaných před zavedením reformy představuje státní podporu ve smyslu čl. 87 odst. 1 Smlouvy o ES, jež může být prohlášena za slučitelnou se společným trhem. Komise se ve své analýze slučitelnosti domnívala, že situace společnosti EDF svou povahou není příliš odlišná od situace „uvízlých nákladů“ v oblasti energie. Jednalo se totiž o podporu, jež měla usnadnit přechod do konkurenčního energetického odvětví. Komise dospěla k názoru, že je vhodné přirovnat podporu společnosti EDF k náhradě uvízlých nákladů (50), a oznámila, že tento přístup uplatní v analýze obdobných případů.
(141)
Dle výše uvedeného se Komise domnívá, že v tomto případě státní podpora zprošťuje společnost RATP povinností vyplácení důchodů, jež překračují povinnosti vyplývající z obecného důchodového režimu a které byly vymezeny před liberalizací trhu. Komise zároveň dodává, že reforma zvláštních důchodových režimů prováděná společností RATP od začátku roku 2008 vyrovnává zvláštní režim zaměstnanců společnosti RATP s pravidly obecného práva pro základní režimy zaměstnanců ze soukromého sektoru a úředníků.
11.4 ZÁVĚR
(142)
Závěrem se Komise domnívá, že předmětné opatření je státní podporou ve smyslu čl. 87 odst. 1 Smlouvy o ES. Tato státní podpora je protiprávní, ale slučitelná se společným trhem podle čl. 87 odst. 3 písm. c) Smlouvy o ES.
12. POSOUZENÍ DRUHÉHO A TŘETÍHO OPATŘENÍ
(143)
Jak bylo uvedeno výše, oznámená reforma předpokládá, že od 1. ledna 2006 zaplatí stát CRP-RATP dotaci určenou na vyrovnání jejích účtů.
(144)
Oznámená reforma mimo jiné zvažuje pro CRP-RATP možnost přičlenění základních důchodových dávek zvláštního režimu k režimům podle obecného práva. Aby byl dodržen obecný princip finanční neutrality, předpokládá toto přičlenění výplatu doplatků režimu příjmu, které uhradí místo CRP-RATP stát.
(145)
Je třeba určit, zda tato opatření představují státní podporu ve smyslu čl. 87 odst. 1 Smlouvy o ES.
(146)
V tomto ohledu je třeba připomenout, že článek 87 Smlouvy o ES se vztahuje pouze na podniky ve smyslu práva Společenství o hospodářské soutěži. Podle ustálené judikatury Soudního dvora není oblast sociální ochrany, pokud je založena na solidaritě, ekonomickou činností ve smyslu Smlouvy (viz bod 67 rozhodnutí o zahájení řízení ze dne 10. října 2007) (51).
(147)
Vzhledem k této judikatuře se Komise domnívá, že ani CRP-RATP, ani důchodové fondy sdružující aktivní zaměstnance a důchodce společnosti RATP, tj. CNAV a AGIRC-ARRCO, nejsou podniky ve smyslu práva Společenství o hospodářské soutěži z následujících důvodů.
(148)
V tomto případě Komise nejprve uvádí, že zaměstnanci společnosti RATP jsou předmětem povinné sociální ochrany zahrnující autonomní režim důchodového pojištění, který sleduje sociální cíl. Ve skutečnosti má za cíl zajistit pro všechny osoby, které do něj spadají, pokrytí rizika staroby nezávisle na jejich majetkových poměrech a zdravotním stavu v okamžiku přistoupení.
(149)
Komise se mimo jiné domnívá, že tento režim podléhá zásadě solidarity do té míry, že příspěvky placené aktivními zaměstnanci financují důchody penzionovaných zaměstnanců.
(150)
Komise dále poznamenává, že správa dotčeného režimu byla zákonem svěřena CRP-RATP, jejíž činnost podléhá kontrole státem. Z tohoto titulu pokrývá výnos z příspěvků placených zaměstnanci společnosti RATP a společností RATP a zajišťuje vyrovnání důchodů. Komise poznamenává, na základě článku L711-1 zákona o sociálním zabezpečení, že CRP-RATP požívá všech pravomocí definovaných v článku L111-1 uvedeného zákona, především toho, který uvádí, že organizace sociálního zabezpečení je založena na principu vnitrostátní solidarity.
(151)
Komise konstatuje, že při plnění svého úkolu uplatňuje CRP-RATP zákon a nemá žádnou možnost ovlivnit výši příspěvků, použití prostředků nebo určení výše dávek. Vyplacené dávky jsou zákonné a jsou nezávislé na výši příspěvků.
(152)
Jelikož CRP-RATP není podnikem ve smyslu práva Společenství o hospodářské soutěži, Komise se domnívá, že vyplacení vyrovnávací podpory státem pro CRP-RATP a financování doplatků státem místo CRP-RATP nejsou státní podporou ve smyslu čl. 87 odst. 1 Smlouvy o ES,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Vytvoření systému důchodového zabezpečení zaměstnanců společnosti RATP (CRP-RATP) je státní podporou spadající do čl. 87 odst. 1 Smlouvy o ES, kterou Francie nezákonně poskytla, a porušila čl. 88 odst. 3 Smlouvy o ES.
Tato státní podpora je slučitelná se společným trhem podle čl. 87 odst. 3 písm. c) Smlouvy o ES pod podmínkou, že reforma zvláštního režimu důchodů společnosti RATP, jež má tento režim harmonizovat s pravidly obecného práva pro základní režimy zaměstnanců soukromého sektoru a úředníky, bude v plném rozsahu realizována.
Poskytnutí uvedené podpory je tudíž povoleno.
Článek 2
Vyplácení vyrovnávací dotace státem pro CRP-RATP a financování doplatků státem místo CRP-RATP během přičlenění základních dávek zvláštního režimu k režimům obecného práva není státní podporou ve smyslu čl. 87 odst. 1 Smlouvy o ES.
Článek 3
Toto rozhodnutí je určeno Francouzské republice.
V Bruselu dne 13. července 2009.
COMMISSION DECISION
of 13 July 2009
concerning the reform of the method by which the RATP pension scheme is financed (State aid C 42/07 (ex N 428/06)) which France is planning to implement in respect of RATP
(notified under document C(2009) 5505)
(only the French text is authentic)
(Text with EEA relevance)
(2009/945/EC)
THE COMMISSION OF THE EUROPEAN COMMUNITIES,
Having regard to the Treaty establishing the European Community, and in particular the first subparagraph of Article 88(2) thereof,
Having regard to the Agreement on the European Economic Area, and in particular Article 62(1)(a) thereof,
Having called on interested parties to submit their observations pursuant to the provisions (1) cited above and having regard to their observations,
Whereas:
1. PROCEDURE
(1)
By letter of 29 June 2006, France notified the Commission of the reform of the method by which the RATP pension scheme is financed. It provided the Commission with additional information by letters dated 29 September 2006, 15 December 2006 and 4 April 2007.
(2)
By letter of 10 October 2007, the Commission informed France of its decision to initiate the procedure laid down in Article 88(2) of the EC Treaty in respect of the measure notified (hereinafter ‘the decision to initiate the procedure’).
(3)
The decision to initiate the procedure was published in the Official Journal of the European Union on 15 January 2008 (2).
(4)
The French authorities sent their observations by letter dated 22 January 2008.
(5)
On 19 February 2008, the Commission received observations from one interested party. It forwarded those observations to France, giving it the opportunity to comment on them and received France's comments by letter dated 3 April 2008.
(6)
On 23 April 2008, the French authorities informed the Commission that in the autumn of 2007, the French Government had embarked on the reform of special public-sector pension schemes, and in particular the pension scheme for RATP staff.
(7)
On 6 January 2009, the Commission asked the French authorities for additional information and received a reply from them by letter dated 3 March 2009.
2. DESCRIPTION OF THE BENEFICIARY
(8)
The Régie Autonome des Transports Parisiens (the Paris public transport operator, or ‘RATP’) is a French public enterprise which is wholly owned by the French State. It was established by Law No 48-506 of 21 March 1948 on the reorganisation and coordination of passenger transport in the Paris region (3), its aim being to ‘operate the public passenger transport networks and lines for which it has been assigned responsibility’ (4).
(9)
Under this Law, RATP's activities are limited to public transport in the Paris region. Under Article 7 of Law No 48-506 of 21 March 1948, RATP is responsible for operating the public transport networks in the City of Paris and the Department of Seine and the lines in Seine-et-Oise and Seine-et-Marne previously granted or leased to the Compagnie du chemin de fer métropolitain or the Société des transports en commun de la région parisienne. This was confirmed by Order No 59-151 of 7 January 1959.
(10)
However, RATP is able, via its subsidiaries, to provide services outside of the Ile-de-France region (5). The RATP subsidiaries, which are formed as limited companies, are currently grouped into three main sectors, which employ approximately 2 050 people, 170 of whom are seconded by head office:
-
The Transport sector, managed by RATP Développement SA, whose turnover in 2005 was EUR 57 million, including EUR 4,7 million abroad and EUR 3,1 million in the French regions (i.e. outside of Ile-de-France).
-
The Engineering sector, managed by RATP International SA, whose consolidated turnover in 2005 was EUR 86 million; nearly 80 % of its activity took place abroad, with most of the remaining activity taking place outside Ile-de-France.
-
The Space Utilisation sector, essentially comprising subsidiaries responsible for property development (on RATP-managed premises), the promotion of sales outlets in Metro stations and telecommunication activities. The consolidated turnover in 2005 for this sector was EUR 33 million (only in Ile-de-France).
(11)
The RATP group employs a total of approximately 46 050 people, 44 000 of whom are employed by the RATP as staff in posts governed by service regulations, with the remaining 2 050 people employed in RATP subsidiaries.
(12)
The working conditions of staff in posts governed by service regulations are established on a regulatory basis in the RATP staff regulations (6). However, working conditions for the 2 050 people employed by RATP subsidiaries are established on the basis of collective agreements, and therefore the RATP staff regulations do not apply to them.
3. DESCRIPTION OF THE PUBLIC TRANSPORT MARKET IN THE ILE-DE-FRANCE REGION
(13)
The Ile-de-France public transport market is currently not open to competition. Licences to operate public transport lines have been allocated on the basis of the procedure provided for in Decree No 59-157 of 7 January 1959 on the organisation of passenger transport in the Ile-de-France region (7), which divided the public transport market in Ile-de-France between RATP and many private operators which were present in the region at the time.
(14)
In addition to RATP, approximately 100 companies provide public transport services in Ile-de-France. These companies are SNCF (the French national rail company) and private operators grouped collectively in the ‘OPTILE’ association (approximately 95 companies, including three major bus transport operators: Veolia Transport, Keolis and Transdev).
(15)
Regulation (EC) No 1370/2007 of the European Parliament and of the Council of 23 October 2007 on public passenger transport services by rail and by road and repealing Council Regulations (EEC) Nos 1191/69 and 1107/70 (8) (hereinafter ‘Regulation (EC) No 1370/2007’), provides for the public transport market to be gradually opened up. In accordance with Article 12 of the Regulation, it will come into force on 3 December 2009.
4. PROVISIONS OF THE SPECIAL PENSION SCHEME FOR RATP STAFF BEFORE AND AFTER THE NOTIFIED REFORM
(16)
The RATP pension scheme is provided for in Article 31 of Law No 48-506 of 21 March 1948 (referred to above), and supplemented by Decree No 59-1091 of 23 September 1959 on the RATP statutes (9).
(17)
The pension scheme for RATP staff is a special scheme within the meaning of Articles L 711-1 and R 711-1 of the French Social Security Code, and has specific advantages compared to statutory schemes. It is a regulated scheme, i.e. established by the State on the basis of administrative provisions. In addition, changes to its rules, contributions and benefits, amongst other things, are the subject of regulatory provisions.
(18)
Until 15 January 2008, the main differences between the special pension scheme for RATP staff and statutory schemes concerned how pension entitlements and the payment of pensions were calculated.
(19)
In this regard, under statutory pension schemes, the pension amount is calculated on the basis of average salary during a person's whole career or part of it. The pension amount also depends on the period of insurance or on age, with overvaluation or undervaluation being applied if the sums established for these two criteria have not been met or have been exceeded. Consequently, under a general scheme, a pension is calculated on the basis of average salary (including bonuses) over a person's best 25 career years (subject to a maximum annual salary), with a rate of 50 % (full rate) being applied to the salary, if the insured person has contributed for at least 40 years.
(20)
However, under the RATP pension scheme, staff in posts governed by service regulations were entitled, in respect of each year of insurance, to 2 % of basic salary (excluding bonuses) received during the last six months of employment, subject to a limit of 37,5 annual payments. This means that an RATP employee, after 37,5 years of employment, would receive a pension corresponding to 75 % of final salary, excluding bonuses, i.e. approximately 64,5 % of final salary, including bonuses.
(21)
The fundamental principles of the reform established by the Law of 21 August 2003 (10) for almost all French pension schemes were extended to the RATP special pension scheme by Decrees 2008-48 of 15 January 2008 (11), 2008-637 of 30 June 2008 (12) and 2008-1514 of 30 December 2008 (13). One of the objectives of this reform was to harmonise special schemes operating on the basis of the statutory rules applying to staff employed in the private sector and civil servants. With regard to the RATP special scheme, the period of contribution necessary in order to obtain a full pension, in particular, has progressively increased and reached 40 annuities in 2012, before subsequently being changed by one quarter on 1 July of each year until reaching the duration required under the general scheme and the public sector scheme (the duration of 41 years applicable in 2012 to the general scheme and public sector scheme should therefore be reached in 2016 under the special scheme).
5. FINANCING OF THE PENSION SCHEME FOR RATP STAFF BEFORE AND AFTER THE NOTIFIED REFORM
(22)
The pension scheme for RATP staff is a ‘pay-as-you-go’ pension scheme; contributions made by employees in respect of old-age pensions are immediately used to pay the pensions of retired staff (14).
(23)
Until 31 December 2005, RATP was legally liable for the pension commitments of the special scheme. Under Article 20 of the 1948 Law referred to above, RATP was responsible for ensuring the financial equilibrium of its special pension scheme.
(24)
The RATP pensions department, part of the RATP legal service, was responsible for administering this special pension scheme. The pensions department collected contributions from serving RATP staff and from RATP itself as an employer and paid pensions to beneficiaries of the scheme. The rates of pension contribution (7,85 % of salary and 15,34 % of salary for employees and the employer respectively) were lower than the statutory contribution rate (employee contributions of 12 % and employer contribution of 18 %).
(25)
For many years, the RATP pension scheme has experienced structural shortcomings due to reasons relating to the demographic imbalance between active staff and pensioners, the advantageous nature of the scheme compared to the general scheme, and, until 31 December 2005, the standardised setting of pension contribution rates. These successive shortcomings of the RATP pension scheme have been rectified by measures taken by the State, which took action on the basis of Article 2 of the Order of 7 January 1959 and the Decree of 7 January 1959 referred to above.
(26)
On 29 June 2006, France provided notification of the reform of the method by which RATP finances its pension scheme. According to the French authorities, the reform is part of the changes made to the institutional arrangements for urban transport in Ile-de-France over the last 10 years and also the preparations for opening urban transport up to competition.
(27)
The notified reform has two stages.
5.1. CREATION OF THE RATP STAFF PENSION FUND ON 1 JANUARY 2006
(28)
Article 1 of Decree No 2005-1635 of 26 December 2005 (15) set up, as of 1 January 2006, a pension fund for RATP staff (hereafter the ‘CRP-RATP’).
(29)
The CRP-RATP has the status of a social security body and legal personality, and is legally and financially independent of RATP. In accordance with Article L711-1 of the Social Security Code, it has all the characteristics defined in Article L111-1 of that Code, which states, in particular, that the organisation of social security is to be based on the principle of national solidarity. The CRP-RATP is subject to the Social Security Code rules applicable to all independent pension funds. It is also subject to scrutiny by the relevant State authorities which are represented by commissioners of the Government.
(30)
On the date on which it was set up, the CRP-RATP replaced RATP as the only legal debtor for the retirement pensions of staff in posts governed by service regulations.
(31)
As a result, since 1 January 2006 the RATP has, in full discharge of its liabilities, made contributions to the CRP-RATP which correspond to the contributions of the active members of this special scheme and its contributions as an employer. From that date, these contributions are at the same level as statutory contributions (16). In addition to these employer pension contributions, the CRP-RATP also receives a payment from the State in order to balance the accounts. This balancing contribution finances both the demographic deficit in the special scheme and also the pension entitlements specific to the scheme. In 2006 and 2007, the State paid balancing subsidies of EUR 390,11 and EUR 414 million.
5.2. THE FINANCIAL AFFILIATION OF BASIC ENTITLEMENTS UNDER THE RATP SPECIAL SCHEME TO STATUTORY SCHEMES
(32)
Article 18 of Decree 2005-1635 of 26 December 2005, as referred to above, makes it possible for the CRP-RATP to financially affiliate some of the RATP special pension scheme entitlements to statutory schemes (CNAV (17) and ARGIC (18)/ARCCO (19)) (20), i.e. a technical transfer of CRP-RATP pension transactions to statutory schemes (receiving schemes) is possible.
(33)
The affiliation of some pension rights acquired under the RATP special scheme to statutory schemes is intended to place the mechanism of inter-generational and inter-professional solidarity on a considerably widened demographic basis. On a broader level, it also ensures that the financing of compulsory pension schemes, funded on a pay-as-you-go basis, can continue in the long term.
(34)
In accordance with Article L222-6 of the Social Security Code, a special pension scheme or any other (statutory) pension scheme may be affiliated in respect of some of the benefits provided under special schemes, equivalent to old-age pension benefits provided to employees under the general scheme.
(35)
Under a pay-as-you-go pension scheme, previous entitlements acquired under another scheme (and therefore on the basis of other criteria) can be transferred to a receiving scheme by calculating these rights acquired on the basis of the rules governing the receiving scheme as if the beneficiaries (pensioners, employees and persons whose names have been removed from the scheme) had spent all of their working life under the receiving scheme.
(36)
In this particular case, the French authorities calculated the basic rights, i.e. those corresponding to pension benefits calculated in the light of the rules governing the receiving schemes and which would be transferred to the schemes (21). Only these basic rights thus established in this way may be transferred to the receiving schemes.
(37)
Article 222-6 of the Social Security Code also stipulates that affiliation of a special scheme must ensure strict financial neutrality of the transaction for employees covered under the receiving scheme. In other words, under no circumstances may the financial affiliation of a special pension scheme to statutory schemes jeopardise the financial situation of receiving schemes.
(38)
This is the point at which weighing takes place, the purpose of which is to determine what proportion of these previous pension entitlements was actually valid at the time of affiliation, in order to ensure that the principle of financial neutrality referred to above is complied with fully. From a conceptual point of view, weighing compares the ratio of pension costs for the group affiliated and the ratio of pension costs under the receiving scheme (22). The receiving scheme then determines what proportion should be used for transferring previously reconstituted rights in order to ensure that these ratios would stay the change: on the basis of this rate, pension rights are transferred ‘for free’ by the receiving scheme.
(39)
If the rate of validation of reconstituted acquired entitlements by the receiving scheme is less than 100 %, the scheme may propose that the affiliated scheme validate 100 % of these rights by paying a contribution to maintain entitlements (cash payment).
(40)
The method of calculating cash payments is intended not to change the projected ex-ante situation of the scheme. If the weighing is projected, the amount of the cash payment will be equal to the updated net value of annual entry rights. The annual entry right is that which, in respect of supplementary rights (i.e. over and above the rights transferred free of charge) transferred by the receiving scheme, equalises annually the ratio of costs between the full scheme and the receiving scheme.
(41)
If the financial situation of a receiving scheme has structural shortcomings, the method of calculation requires that this underlying imbalance not be exacerbated, and not requiring a projected technical equilibrium on the part of the group transferred.
(42)
In this particular case, the demographic structure of RATP was not as good as that of the average French company affiliated to statutory pension schemes. The full affiliation of basic rights under the special pension scheme for RATP staff to the statutory schemes requires cash payments to be paid to receiving schemes, i.e. exceptional and one-off payments and payments in discharge of their liabilities.
(43)
The French authorities have set out the methods by which these cash payments are calculated. They are calculated on the basis of the parameters in force at the time of implementation. These parameters are:
-
the rates of contribution and the bases allowing the provision to be made to the reserves anticipated by the complimentary schemes,
-
the level of updating and possibly mortality tables, which will vary depending on economic circumstances.
(44)
The French authorities estimate at this stage that the cash payments to be made will consist of:
-
a cash payment to the Caisse nationale d'assurance vieillesse (CNAV) which manages the general social security scheme of approximately [EUR 400 million to EUR 800 million] (23),
-
cash payments to the additional statutory schemes AGIRC-ARRCO, in the form of a share in the underwriting reserves of these schemes, of approximately [EUR 80 million to EUR 300 million].
(45)
The French Government anticipates taking responsibility, on behalf of the CRP-RATP, for payment of these cash payments to statutory schemes in order to ensure that affiliation of the RATP special scheme to these receiving schemes remains financially neutral.
(46)
Given that these are basic rights acquired after affiliation, RATP and its staff are to pay statutory pension contributions in exchange for the intervention of the general scheme and supplementary schemes.
6. REASONS BEHIND THE ADOPTION OF THE DECISION TO INITIATE THE PROCEDURE
(47)
In its decision to initiate the procedure, the Commission questioned whether the reform notified was compatible with the common market. The Commission mentioned that the purpose of the procedure was to establish whether the reform constituted aid granted to RATP.
(48)
The Commission first discussed the close link between the CRP-RATP being set up and affiliation to statutory schemes, deciding that it was necessary to verify whether or not the affiliation of basic rights constituted State aid in favour of RATP.
(49)
It then questioned the proposal that the financing by the State of specific entitlements under the RATP pension scheme did not constitute State aid and, where necessary, whether or not the scheme was compatible with the single market.
(50)
Finally, the Commission questioned the need for the reform notified and its proportionality with regard to common interest. With regard to whether or not the reform was necessary, it discussed the actual and effective opening up of the public transport market in the Paris region and the removal of factors in the legal and actual situation of RATP which could hinder effective competition. It also questioned whether the reform notified was proportional, essentially on the grounds that it would also affect special pension commitments with regard to employees recruited after the reform was implemented.
(51)
However, in its decision of 10 October 2007, the Commission concluded that the financing by the State of the RATP pension scheme's shortfall for the period 1995-2005 constituted State aid within the meaning of Article 1(b)(iii) of Council Regulation (EC) No 659/1999 of 22 March 1999 laying down detailed rules for the application of Article 93 of the EC Treaty (24) (see recital 15 of this Decision).
(52)
The Commission also considered that Article 87 the EC Treaty did not apply to the CRP-RATP, since RATP was not a company (recital 67 of this Decision).
(53)
Finally, the Commission decided that the guarantee provided by the French State to beneficiaries under the special scheme directly benefited RATP staff, rather than RATP itself. This guarantee could not therefore be considered to provide the company with an economic advantage (recital 70 of this Decision).
7. ARGUMENTS MADE BY THE FRENCH AUTHORITIES FOLLOWING THE INITIATING OF THE PROCEDURE
(54)
In their letter of 22 January 2008, the French authorities recalled that, from their point of view, the reform in question constituted assistance to individuals, as opposed to RATP and therefore could not be regarded as State aid benefiting RATP. Furthermore, although RATP would be the actual beneficiary of the notified reform, the French authorities consider that trade between Member States is not affected by the reform, nor is competition jeopardised, in so far as RATP's activities are restricted to a single market (the urban public transport market in Ile-de-France) which is not yet open to competition and also in so far as the reform has had no impact on the activities of RATP subsidiaries or the markets in which those are active.
(55)
According to the French authorities, affiliation of the CRP-RATP to the general scheme does not constitute State aid benefiting RATP, given that the latter has not been advantaged.
(56)
Firstly, the French authorities believe that, as the Commission itself indicated in point 69 of the decision to initiate the procedure, ‘the second stage of the reform, i.e. the provision of cash payments and the transfer of the financing of basic rights from the CRP-RATP to CNAV and AGIRC-ARRCO no longer affect RATP's economic situation’.
(57)
The French authorities also feel that RATP's obligations corresponding to basic rights were not costs that would normally have put a strain on its budget within the meaning of Community case law. In their view, the financial resources of French companies are normally burdened by payments in full discharge of liabilities made to statutory pension funds but not by the obligation to pay pensions for current employees and retired persons, as was the case with RATP, whose head office included a department responsible for pensioners until the time of the notified reform. Consequently, since they are accompanied by payments in full discharge of liabilities at the same level as under statutory arrangements, the affiliation of the CRP-RATP to the general scheme and the provision of cash payments by the State to the general scheme has not meant that RATP avoided paying costs that would normally have placed a burden on its financial resources.
(58)
Lastly, according to the French authorities, given that the special scheme was imposed by the State when RATP was set up in 1948, it would not be normal for the company to have to meet the cost of the cash payments paid in exchange for affiliation of the CRP-RATP to the general scheme.
(59)
Firstly, the French authorities believe that the case-law according to which costs resulting from collective agreements constitute, by their nature, a cost which normally places a burden on a company's budgets, and that the company has voluntarily accepted this agreement or that it was extended to this company on the basis of regulations or law (25), does not apply in this particular case in so far as the RATP staff pension scheme was not established on the basis of a collective agreement.
(60)
Secondly, according to the French authorities, the existence of special rights does not constitute any advantage for RATP. The fact that RATP continues to recruit staff in posts governed by service regulations who enjoy special rights does not prove that the existence of special rights places the organisation at an economic advantage.
(61)
Thirdly, the French authorities maintain that the public financing of special rights constitutes the strict compensation for abnormal expenses borne by RATP. In their view, the conclusion that the financing of special pension rights does not constitute State aid is the result of principles which have emerged from Community case law since the Community was established, the Combus (26) and Enirisorse (27) rulings being merely the most recent examples of this.
(62)
If the Commission feels that the reform in question contained elements of State aid, the French authorities take the view that the reform is in any case compatible with the common market.
(63)
The French authorities maintain their view that the reform notified complies with the theory of stranded costs and is pro-competitive.
(64)
The authorities also feel that the new financing of pension rights starting in 2006 is necessary and proportionate in order to ensure competition within the market.
(65)
The French authorities believe the reform notified is necessary in order to prepare for the Ile-de-France urban transport sector opening up to competition, as provided for in Regulation (EC) No 1370/2007. It will prevent distortions of competition between public and private operators and also ensure the permanent removal of the barrier to entry formed by the means of financing pensions within RATP.
(66)
As regards the proportionate nature of the reform, in their letter dated 23 April 2008 the French authorities informed the Commission of the reform of the RATP special pension scheme instigated by the French government, a reform which brings the RATP special pension scheme into line with statutory rules.
8. OBSERVATIONS OF INTERESTED PARTIES FOLLOWING THE OPENING OF THE PROCEDURE
(67)
In a letter dated 13 February 2008 the RATP branch of the SUD trade union expressed its opposition to the plans notified by the French authorities, stating that the sole objective of the latter was to transform RATP into a large international group driven by the desire to make profit. In its letter the RATP branch of the SUD trade union drew the Commission's attention to the fact that, in its view, the staff of RATP did not have the status of employees under private law subject to the Labour Code.
(68)
The RATP branch of the SUD trade union also claimed that the reform of the RATP retirement scheme should have been developed by a joint committee since the scheme is subject to collective bargaining between the social partners.
9. COMMENTS OF FRANCE ON THE OBSERVATIONS OF THE INTERESTED PARTIES
(69)
With regard to the legal regime applicable to RATP staff, the French authorities state in their letter of 3 April 2008 that the provisions of the labour code are intended to apply to RATP staff in posts governed by service regulations, except if the labour code or case law expressly states that these provisions should not apply to such staff. According to France, the existence of such exceptions is not sufficient to consider RATP staff as being subject to contracts of employment under public law.
(70)
France also indicates that Decree No 60-1362 of 19 December 1960, which delegates competence to the RATP joint committee for matters relating to the status of personnel, does not refer to the retirement scheme. According to the French authorities, the RATP pension scheme is not the result of collective bargaining; it was imposed on RATP by the State by means of administrative procedures.
10. SCOPE OF THE PRESENT DECISION
(71)
The present decision relates to the compatibility of the new pension financing scheme with Community regulations on State aid.
(72)
The opening of the procedure on 10 October 2007 and, in particular, the comments of the French authorities have enabled the Commission to clarify the terms of implementation of the reform notified and, subsequently, to identify three measures which may include State aid components.
(73)
Firstly, on 1 January 2006 the CRP-RATP became the sole legal debtor for the retirement pensions of staff in posts governed by service regulations; prior to then, RATP had been the debtor.
(74)
Secondly, since 1 January 2006, the State has been paying a subsidy to the CRP-RATP in order to balance its accounts. This public subsidy covers the demographic deficit and the additional cost of the RATP special scheme.
(75)
Thirdly, the reform notified provides for the possibility for the CRP-RATP to affiliate the basic pension rights of the special scheme to statutory schemes. The State undertakes to make balancing payments in order to comply with the principle of the strict financial neutrality of the affiliation in place of the CRP-RATP.
11. ASSESSMENT OF THE FIRST MEASURE: CREATION OF THE CRP-RATP
(76)
The Commission observes that, on 1 January 2006, the CRP-RATP became the sole legal debtor for the retirement pensions of staff in posts governed by service regulations; prior to then, RATP had been the debtor. The Commission observes that, simultaneously, the contribution paid by RATP to the CRP-RATP for pensions became a contribution in full discharge of its obligations.
(77)
The Commission notes that, under the system in place before 1 January 2006, RATP was legally liable for the pension commitments under the special scheme. In this respect, the financing system for the special scheme for RATP staff differed from the provisions under statutory law: RATP was the guarantor of the financial equilibrium of the scheme in question; the ‘employer’ contribution paid by RATP to the special scheme did not constitute full discharge of its obligations.
(78)
Consequently, the Commission concludes that the main effect of the provisions foreseen by the reform notified has been to transform the ‘employer’ contribution paid by RATP for the pensions of its staff into a contribution discharging it from its obligations, thus relieving it of its historical obligation to ensure the financial equilibrium of the special scheme. In other words, the reform notified has transferred responsibility for the financial equilibrium of the special scheme in question from RATP to the CRP-RATP and, ultimately, the State.
(79)
The Commission further observes that, in the absence of the reform notified, the obligation to ensure the financial equilibrium of the regime which had been incumbent upon RATP would have given rise to the entering of a commitment in respect of the State, which would have been provisioned in the accounts upon the transition to the IFRS standards (International Financial Reporting Standards), applicable at RATP since 30 June 2007 (28).
(80)
The Commission would like to emphasise at this stage that the question raised by the creation of the CRP-RATP is identical to the question which arose in conjunction with the reform of the financing arrangements for the pensions of civil servants working for La Poste (29). Consequently, the Commission will assess whether the measure under assessment includes State aid components by means of the same procedure as was adopted for the aforementioned decision.
11.1. EXISTENCE OF STATE AID
(81)
Article 87(1) of the EC Treaty provides: ‘Save as otherwise provided in this Treaty, any aid granted by a Member State or through State resources in any form whatsoever which distorts or threatens to distort competition by favouring certain undertakings or the production of certain goods shall, in so far as it affects trade between Member States, be incompatible with the common market’.
(82)
The classification of a national measure as State aid as provided for in Article 87(1) of the EC Treaty requires the following cumulative conditions to be fulfilled, namely: (1) the measure in question confers a selective economic advantage; (2) that advantage is financed via State resources; (3) that advantage distorts or threatens to distort competition and, lastly, (4) that advantage has an effect on trade between Member States.
(83)
The reasons for considering that the measure in question meets these cumulative conditions and thus constitutes State aid in favour of RATP within the meaning of Article 87(1) of the EC Treaty need to be explained.
11.1.1. EXISTENCE OF A SELECTIVE ECONOMIC ADVANTAGE IN FAVOUR OF RATP
(84)
In order to assess whether the measure under assessment incorporates State aid components, it must be established whether this measure confers an economic advantage on RATP by enabling it to avoid having to bear costs which would normally have had to be met out of the undertaking's own financial resources, thereby preventing market forces from having their normal effect (30).
(85)
It that context, it is settled case law that a normal burden is a normal charge inherent in the day-to-day management or usual activities of an enterprise (31). The Court also held that an aid consists of a mitigation of the charges which are normally included in the budget of an undertaking, taking account of the nature or general scheme of the system of charges in question, whereas a special charge is, on the contrary, an additional charge over and above those normal charges (32).
(86)
In the light of the case-law of the Court, and in line with past practice (33) the Commission considers that in order to determine whether a charge is ‘normal’ or ‘special’ a reference framework or comparison must be defined, with the objective of identifying companies which are in a legal and factual situation that is comparable in the light of the objective pursued by the measure in question.
(87)
In this respect, it has to be recalled that, for application of Article 87(1) of the EC Treaty, the only question to be determined is whether, under a particular statutory scheme, a State measure is such as to favour ‘certain undertakings or the production of certain goods’ within the meaning of Article 87(1) of the EC Treaty in comparison with other undertakings which are in a legal and factual situation that is comparable in the light of the objective pursued by the measure in question.
(88)
More precisely, the Court indicates that the choice of the reference framework follows a two-step approach: firstly, the determination of the system of charges which is the object of the measure under assessment and, secondly, determination of the general scheme applicable to the system of charges in question.
(89)
On the assumption that an appropriate external comparison can be identified, by reference to which the existence of ‘abnormal’ charges could be defined, the measure under assessment would not constitute State aid within the meaning of Article 87(1) of the EC Treaty. If this is not the case, the measure under assessment would constitute State aid within the meaning of that provision.
11.1.1.1. Absence of an external comparison in the present case
(90)
Applying this methodology to the case in question, the Commission considers that the system of charges concerned by the measure under assessment comprises social contributions paid by an employer into a mandatory pension scheme for employees.
(91)
From a theoretical standpoint the Commission distinguishes between two potential reference frameworks:
-
provisions relating to mandatory old-age pensions insurance applicable to statutory pension schemes, i.e. the social security scheme managed by CNAV and the complementary schemes managed by AGIRC and ARRCO,
-
provisions relating to mandatory old-age pensions applicable to other public enterprises.
(92)
With reference to the first potential basis for comparison, namely statutory pension schemes, the Commission notes that, since 1 January 2006, RATP has been paying a social contribution, the level of which is identical to the social contribution paid by companies affiliated to the pension funds responsible for statutory schemes. The Commission observes however that, at 1 January 2006, the benefits paid to RATP beneficiaries by the special scheme managed by the CRP-RATP are in excess of the benefits paid to employees affiliated to statutory schemes.
(93)
Moreover, the Commission finds that the members of the statutory schemes are employees under private law contracts whereas the conditions of RATP employees are governed by service regulations. In this respect, it should be noted that the status of RATP staff diverges from statutory law in several respects (see footnote 6).
(94)
In the light of the considerations set out above and its practice in previous decisions (34), the Commission considers that the provisions applicable to statutory schemes for mandatory old-age pensions cannot provide a basis for comparison in the analysis conducted by the Commission to determine the existence of an economic advantage within the meaning of Article 87(1) of the EC Treaty.
(95)
With regard to the second possible basis for comparison, namely public enterprises, the Commission has not been able to identify a set of economic operators constituting a homogenous group which could provide a basis for comparison. The situation of RATP in France is therefore very particular from the legal and factual point of view in more that one respect (35).
(96)
In conclusion, the Commission considers that there is no external basis for comparison which could be used to define a ‘normal’ contribution supported by undertakings in a legal and factual situation comparable to that of RATP in the light of the objective pursued by the measure in question.
(97)
The Enirisorse (36) case, cited by France, does not change the Commission's conclusions as to the existence of an advantage in favour of RATP. In this case the Court based its conclusion on a comparison of the contested measure with a ‘normal situation’ which the Court had been able to define; a similar comparable situation does not exist in the present case.
(98)
In the absence of an appropriate external comparison, the Commission considers that, in order to determine the existence of an advantage within the meaning of Article 87(1) of the EC Treaty, the reference framework for assessing the existence of the advantage is the situation of RATP itself prior to the implementation of the measure.
11.1.1.2. Existence of an economic advantage
(99)
As indicated above, under the system in place before 1 January 2006, RATP was legally liable for the pension commitments under the special scheme. In this capacity, RATP was the guarantor of the financial equilibrium of the scheme in question, the ‘employer’ contribution paid by RATP to the special scheme did not constitute full discharge of its obligations.
(100)
The Commission has observed that the main effect of the provisions foreseen by the reform notified is to transform the ‘employer’ contribution paid by RATP for the pensions of its staff into a contribution discharging it from its obligations.
(101)
The Commission therefore concludes that the measures under assessment relieve RATP of charges it would otherwise have had to bear under the provisions of the aforementioned 1948 law.
(102)
In the context of an analysis of the normal or abnormal nature of the retirement pension charges for RATP itself, the Commission considers that the obligations a company itself bears under employment legislation or collective agreements with trade unions to provide redundancy benefits and/or early retirement pensions are part of the normal costs of a business which a firm has to meet from its own resources (37).
(103)
By extension, the Commission considers that the charges incumbent on RATP under the 1948 law are normal charges. Consequently, since the measure under assessment enables RATP to avoid having to bear costs which would normally have had to be met out of the undertaking's own financial resources, the Commission considers that this measure confers an economic advantage within the meaning of Article 87(1) of the EC Treaty. This advantage is selective since it concerns a single beneficiary only.
(104)
The Commission has further observed that in the absence of the reform notified the obligation to ensure the financial equilibrium of the special regime which had been incumbent upon RATP would have given rise to the entering of a commitment in respect of the State on the RATP balance sheet, which would have been provisioned in the accounts on the adoption of the IFRS standards (International Financial Reporting Standards), which have been applicable at RATP since 30 June 2007.
(105)
This confirms that the creation of the CRP-RATP relieves RATP of charges that it would normally have had to bear.
11.1.1.3. Inapplicability of the Combus ruling to the present case
(106)
The French authorities refer at length to the Combus (38) judgment, in which the Court of First Instance considered as ‘abnormal’ charges the charges resulting from a reform whereby the special status of the staff of an undertaking is transformed into a statutory status, therefore identical to that of its competitors in terms of the management of staff. The Court stated that: ‘the measure in question had been introduced to replace the privileged and costly status of the officials employed by Combus with the status of employees on a contract basis comparable to that of employees of other bus transport undertakings competing with Combus. The intention was thus to free Combus from a structural disadvantage it had in relation to its private-sector competitors. Article 87(1) EC is aimed merely at prohibiting advantages for certain undertakings and the concept of aid covers only measures which lighten the burdens normally assumed in an undertaking's budget and which are to be regarded as an economic advantage which the recipient undertaking would not have obtained under normal market conditions. […]. Moreover, instead of paying the DKK 100 million directly to the officials employed by Combus, the Danish Government could have obtained the same result by reassigning those officials within the public administration, without paying any particular bonus, which would have enabled Combus to employ immediately employees on a contract basis falling under private law.’
(107)
As a general principle it must be borne in mind that the Combus ruling has not been confirmed by the Court of Justice. Some of the Court's rulings contradict the theory that compensation for a structural disadvantage exempts a measure from being qualified as aid. In this regard, the Court has constantly held that the existence of aid is to be assessed in relation to the effects and not in relation to the causes or objectives of State intervention (39). The Court has also held that the concept of aid includes advantages granted by public authorities which, in various forms, reduce the charges which are normally included in the budget of an undertaking (40). The Court has also clearly stated that the costs linked to remuneration of employees naturally place a burden on the budgets of undertakings, irrespective of whether or not those costs stem from legal obligations or collective agreements (41). In this context, the Court has considered that the fact that State measures aim to compensate for additional costs cannot constitute grounds for disqualifying them from the definition of aid (42). In this context, the French authorities cite the application of the principle laid down by the Court of First Instance in the Combus judgment, claiming that the reform notified simply relieves RATP of an ‘abnormal’ charge.
(108)
In this respect, the Commission emphasises that a number of important factual aspects distinguish the Combus case from the present case:
-
the compensation payments are paid directly to the civil servants employed by Combus whereas the measure which is the object of the present decision concerns the ‘employer contributions’ of RATP,
-
the State measure in question in the Combus case had been introduced to replace the privileged and costly status of the officials employed by Combus with the status of employees on a contract basis comparable to that of employees of other bus transport undertakings competing with Combus. In contrast, the status and rights of RATP staff remain unchanged as a result of the measure under assessment. This status and these rights are different to those of staff employed under private law contracts by undertakings affiliated to statutory pension schemes,
-
the competitive context in which Combus was operating was different to that in which RATP operates. The public limited company Combus A/S had to manage its transport services on a commercial basis and operate on the market under competitive conditions comparable to those of private bus companies. In this context, following invitations to tender, the public transport management companies transferred responsibility for the provision of bus services to private and public companies. According to the regulations governing invitations to tender, contracts are awarded to ‘the most economically advantageous bid’, irrespective of whether or not the tenderer is a private or public undertaking. RATP, however, operates in a large non-liberalised sector which will only be opened up to competition very gradually by Regulation (EC) No 130/2007; the economic constraints at play in this sector are therefore very different.
(109)
The Commission considers that the factual differences between the Combus case and the present case are sufficient to justify a different reasoning in each case.
11.1.2. INVOLVEMENT OF STATE RESOURCES
(110)
The Commission considers that the measure examined involves State resources in favour of RATP in that the ultimate responsibility for the financial equilibrium of the special pension scheme for RATP employees is no longer incumbent upon RATP, but on the State. With effect of the date of implementation of the reform, the State has ensured the financial equilibrium of the CRP-RATP by means of the payment of a balancing subsidy to the social security body which, in the absence of the reform, would have had to be assumed by RATP.
(111)
Consequently, the Commission considers that the measure constitutes State aid within the meaning of Article 87(1) of the EC Treaty.
11.1.3. DISTORTION OF COMPETITION AND ADVERSE EFFECT ON TRADE
(112)
As indicated above, RATP, the beneficiary of the measure under assessment, is the parent company of a group of undertakings, the RATP group, which operate in the transport and associated services sectors. All of these operators are active in the Community markets of the above-mentioned sectors.
(113)
It should be recalled that, in principle, aid which is intended to release an undertaking from costs which it would normally have had to bear in its day-to-day management or normal activities distorts the conditions of competition (43). It has been ruled that any grant of aid to an undertaking exercising its activities in the Community market is liable to cause distortion of competition and affect trade between Member States (44). Moreover, the Court of Justice considered that a public subsidy granted to an undertaking which provides only local or regional transport services and does not provide any transport services outside its State of origin may nonetheless have an effect on trade between Member States within the meaning of Article 87(1) of the EC Treaty. Where a Member State grants a public subsidy to an undertaking, the supply of transport services by that undertaking may for that reason be maintained or increased with the result that undertakings established in other Member States have less chance of providing their transport services in the market in that Member State (45).
(114)
In the present case, the RATP group is in a privileged position both in relation to its domestic competitors (46) and its competitors in other Member States which cannot benefit from the measure under assessment.
(115)
In this respect, it should be mentioned that Regulation (EC) No 1370/2007 provides for the progressive opening up of the markets concerned to competition and the opening up of a given sector to competition implies that State aid to an undertaking belonging to that sector is likely to have an effect on intra-Community trade and distort competition in the market in question.
(116)
Consequently, the Commission considers that the measure in question does affect trade between Member States and distort competition between the relevant operators.
11.2. UNLAWFULNESS OF THE AID
(117)
Pursuant to Article 88(3) of the EC Treaty, Member States must notify any plans to grant or alter aid. They may not put the proposed measures into effect until the procedure has resulted in a final decision.
(118)
In the present case, the French authorities notified the reform of the method by which RATP finances its pension scheme by means of a letter dated 29 June 2006. In their letter, the French authorities stated that the arrangements did not appear to constitute State aid notifiable to the Commission in advance under Article 88(3) of the EC Treaty.
(119)
However, the Commission observes that the State aid under assessment was implemented by France with effect from 1 January 2006, i.e. before the Commission had adopted a final decision. On this basis, the Commission concludes that France has acted unlawfully in implementing the aid in question contrary to Article 88(3) of the EC Treaty.
11.3. COMPATIBILITY OF THE AID WITH THE COMMON MARKET
(120)
In so far as the measure under assessment constitutes State aid within the meaning of Article 87(1) of the EC Treaty, its compatibility with the common market must be assessed in the light of the exceptions provided for by that Treaty.
(121)
In this respect, the Commission considers that the most appropriate legal basis is Article 87(3)(c) of the EC Treaty, according to which aid to facilitate the development of certain economic activities may be considered to be compatible with the common market, where such aid does not adversely affect trading conditions to an extent contrary to the common interest.
(122)
Given the nature and the effects of the reform, the Commission considers that the compatibility of the aid under assessment must be assessed in relation to the creation of a level playing field in terms of mandatory social contributions between RATP and its current, potential and future competitors on the urban public transport market in the Ile-de-France region.
(123)
In order to analyse the effects of the aid and assess the extent of distortion of competition, the Commission must first examine the level of contributions borne by RATP in relation to its competitors under the reformed system. Thereafter, the Commission will examine the situation as it would have been if RATP had not benefitted from the aid in question. Lastly, the positive and negative effects of the aid will be analysed, before assessing overall compatibility with the Treaty.
(124)
Firstly, the Commission notes that, prior to 1 January 2006, the financing of the RATP special pension scheme differed from the financing of statutory pension schemes in two respects: the fact that RATP's contributions did not constitute full discharge of its obligations and the level of the ‘employer’ contribution.
(125)
The Commission considers that the aid under assessment has resolved the first area of divergence between the RATP special scheme and the statutory schemes. Prior to 1 January 2006, the contributions paid by RATP were not in full discharge of its obligations; RATP was responsible under law for ensuring the financial equilibrium of the retirement pension scheme of its staff. The reform notified has introduced the payment of a contribution in full discharge of RATP's obligations, a feature which characterises the contributions paid by employers subject to statutory law to funds which manage pay-as-you-go pension schemes. With regard to the second area of divergence, the Commission observes that the reform notified has resulted in a harmonisation of the level of mandatory old-age pension charges borne by RATP and companies subject to statutory law in the field of retirement benefits.
(126)
In the absence of the reform notified, RATP would have had to provision pension commitments for its staff in posts governed by service regulations for the financial years after 2006. This provision would have been a direct result of the fact that the ‘employer’ contributions for the retirement pensions of RATP staff were not in full discharge of their obligations.
(127)
In addition, RATP's contributions to the old-age pension scheme to ensure the financial equilibrium of that scheme would not have been aligned with the level paid by their potential competitors.
(128)
In the absence of the reform notified, RATP would therefore have had to assume an additional annual expense of several hundred million euro in relation to the reformed scheme.
(129)
As a result, RATP's pension expenses would have put it at a disadvantage in the context of a liberalised market, which would have had a significant impact on its activities.
(130)
It follows from the above that, considering Regulation (EC) No 1370/2007 which provides for the progressive opening up of the urban public transport market, the pension scheme applicable to RATP under the 1948 law comprises a number of specific characteristics which, in isolation, give rise to a distortion of competition to the detriment of RATP and the group to which it belongs. The main effect of the aid under assessment is to align the contributions of RATP with those borne by its competitors and by competitors in the RATP group, thus removing the specific distortion of competition affecting RATP and the RATP group.
(131)
Furthermore, the reform will gradually enable RATP to operate as a private investor facing normal commercial constraints. Indeed, this is one of the objectives of the reform in question.
(132)
The Commission also considers that the measure under assessment is suited to the Community objective intended. No other mechanism could have addressed this matter in a more effective manner. Public service compensation could certainly have been awarded, but such an approach would not have been suitable or sustainable in the long term given the structural nature of the problem.
(133)
As regards the proportionality of measures, the Commission considers that the aid granted has been limited to the strict minimum. Since 1 January 2006, the pension charges paid by RATP have been identical to those paid by companies whose employees are affiliated to statutory schemes.
(134)
Lastly, the Commission considers that the measure under assessment serves to ensure the longevity of a retirement pension scheme, the financing of which was no longer viable. The Commission also considers that the reform in progress of the retirement benefits provided by the special scheme (47) constitutes a decisive additional element in this context. Consequently, the Commission considers that these measures are perfectly compatible with the general drive to reform Member States' pension systems advocated by both the Council and the Commission (48).
(135)
In a static analysis, the Commission considers firstly that the distortions of competition in the urban public transport market in the Ile-de-France region resulting from the measure under assessment are by definition and with immediate effect very limited in the sense that, given the history of RATP and its activities, it is evident that the pension commitments under the reform relate to actions historically implemented in a non-liberalised market where the level of competition has been very low to date. Secondly, with regard to the markets on which the RATP group operates in the form of the subsidiaries of the RATP company, the Commission considers that the measure under assessment only has a very marginal impact. Indeed, these markets will only be affected indirectly by the measure under assessment since, in addition to the strict legal, accounting and financial separation between the parent company and its subsidiaries, the reform notified does not concern staff employed by those subsidiaries.
(136)
In a dynamic analysis, doubtlessly more appropriate, considering Regulation (EC) No 1370/2007, the Commission considers that, although the measure under assessment may theoretically enable RATP to maintain a dominant position, the risk is low. This conclusion results from the fact that the measure is limited to bringing the contributions paid by RATP into line with those paid by its competitors and from the fact that, following the reform of the special pension scheme in 2008, the RATP pension scheme does not create any form of incentive in the company's favour.
(137)
In the light of the above, the Commission concludes that the negative effects of the aid granted to RATP will be moderate. The reform notified is limited to what is strictly necessary for the creation of a level playing field with regard to mandatory old-age pension contributions, puts an end to a distortion of competition which would have put RATP at a disadvantage and, consequently, does not adversely affect trading conditions to an extent contrary to the common interest.
(138)
Accordingly, the aid in question is compatible with the common market, subject to the full implementation of the reform of the RATP special pension scheme to bring the scheme into line with the statutory regulations governing the basic schemes for private sector employees and civil servants.
(139)
The Commission considers that the above conclusion is not called into question by the solution reached in its Decision 2005/145/EC in the EDF case (49).
(140)
In this respect, it has to be recalled that, in that decision, the Commission authorised State aid relieving the companies of a given sector of specific pension obligations which were in excess of those resulting from the general pension scheme and which had been defined during the monopoly period. In that case, the Commission also took the view that the partial mitigation of the costs arising from the mechanism for financing the specific pension rights acquired before the date of the reform constituted State aid within the meaning of Article 87(1) of the EC Treaty that could be declared compatible with the common market. The Commission considered in its compatibility assessment that the situation of EDF was not dissimilar in nature to that of stranded costs in the energy field. It involved aid aimed at facilitating the transition to a competitive energy sector. The Commission considered that it was appropriate to consider the aid granted to EDF as compensation for stranded costs (50) and stated that it would adopt this approach in its analyses of similar cases.
(141)
In the light of the above, the Commission considers that, in the present case, the State aid relieves RATP of pension obligations which were in excess of those arising from the statutory pension scheme and which had been defined before the market was liberalised. In parallel, the Commission adds that the reform of the special pension schemes implemented at RATP since the beginning of 2008 aligns the special scheme of RATP staff with the statutory regulations governing the basic schemes for private sector employees and civil servants.
11.4. CONCLUSION
(142)
In conclusion, the Commission considers that the measure under assessment constitutes State aid within the meaning of Article 87(1) of the EC Treaty. This aid is illegal but compatible with the common market according to Article 87(3)(c) of the EC Treaty.
12. ASSESSMENT OF THE SECOND AND THIRD MEASURES
(143)
As indicated above, with effect from 1 January 2006, the reform notified provides for the payment by the State of a subsidy to the CRP-RATP to enable it to balance its accounts.
(144)
In addition, the reform notified provides for the possibility for the CRP-RATP to affiliate the basic pension rights of the special scheme to statutory schemes. In order to respect the general principle of financial neutrality, such affiliation provides for cash payments to the receiving schemes to be borne by the State in place of the CRP-RATP.
(145)
It must be established whether these measures constitute State aid within the meaning of Article 87(1) of the EC Treaty.
(146)
In this respect, it has to be recalled that Article 87 of the EC Treaty applies only to undertakings within the meaning of Community competition law. The Court has consistently held that, where the area of social protection is based on solidarity, it does not constitute an economic activity within the meaning of the Treaty (see paragraph 67 of the decision to initiate the procedure of 10 October 2007) (51).
(147)
In the light of this case law, the Commission considers that neither the CRP-RATP nor the pension funds serving current and retired RATP employees, i.e. CNAV and AGIRC-ARRCO, are undertakings within the meaning of Community competition law for the following reasons.
(148)
In the present case, the Commission observes firstly that RATP staff are subject to mandatory social protection including an independent old-age pension scheme which pursues a social objective. It is intended to provide cover for all the persons to whom it applies against the risks of old age, regardless of their financial status and their state of health at the time of affiliation.
(149)
The Commission further considers that this scheme embodies the principle of solidarity in as much as the contributions paid by active workers finance the pensions of retired workers.
(150)
The Commission also notes that the management of the scheme in question is entrusted under law to the CRP-RATP, the operation of which is subject to State supervision. In this capacity, it collects the contributions receivable from RATP employees and from RATP itself and is responsible for the calculation and payment of pensions. The Commission observes that, in accordance with Article L711-1 of the Social Security Code, the CRP-RATP has all the characteristics defined in Article L 111-1 of the said Code, which states, in particular, that the organisation of social security is to be founded on the basis of national solidarity.
(151)
The Commission observes finally that, in the execution of its remit, the CRP-RATP applies the law and cannot influence the amount of the contributions, the use of assets or the fixing of the level of benefits. The benefits paid are statutory benefits which bear no relation to the amount of the contributions.
(152)
In so far as the CRP-RATP does not constitute an undertaking within the meaning of Community competition law, the Commission considers that the payment by the State of a balancing subsidy to the CRP-RATP and the funding by the State of cash payments in place of the CRP-RATP do not constitute State aid within the meaning of Article 87(1) of the EC Treaty,
HAS ADOPTED THIS DECISION:
Article 1
The creation of the pension fund for RATP staff (CRP-RATP) constitutes State aid in accordance with Article 87(1) of the Treaty, granted illegally by France contrary to Article 88(3) of the Treaty.
This State aid is compatible with the common market under Article 87(3)(c) of the Treaty, subject to the full implementation of the reform of the RATP special pension scheme, the objective of which is to bring the scheme into line with the statutory regulations governing the basic schemes of private sector employees and civil servants.
Implementation of the aid is accordingly authorised.
Article 2
The payment by the State of a balancing subsidy to the CRP-RATP and the financing by the State of cash payments in place of the CRP-RATP for the affiliation of the basic rights of the special scheme to the statutory schemes do not constitute State aid within the meaning of Article 87(1) of the EC Treaty.
Article 3
This Decision is addressed to the French Republic.
Done at Brussels, 13 July 2009.