Nařízení Rady (ES) č. 1408/71
ze dne 14. června 1971
o uplatňování systémů sociálního zabezpečení na zaměstnané osoby a jejich rodiny pohybující se v rámci Společenství
OBSAH:
HLAVA I:
HLAVA II:
HLAVA III:
Kapitola 1:
Kapitola 2:
Kapitola 3:
Kapitola 4:
Kapitola 5:
Kapitola 6:
Kapitola 7:
Kapitola 8:
HLAVA IV:
HLAVA V:
HLAVA VI:
HLAVA VII:
RADA EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského hospodářského společenství, a zejména na články 2, 7 a 51 této smlouvy,
s ohledem na návrhy Komise vypracované po konzultaci se Správní komisí pro sociální zabezpečení migrujících pracovníků [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [3],
vzhledem k tomu, že potřeba celkového přezkoumání nařízení Rady č. 3 o sociálním zabezpečení migrujících pracovníků [4] se postupně projevila, jak z hlediska praktické zkušenosti s jejím uplatňováním od 1959, tak v důsledku změn ve vnitrostátních právních předpisech;
vzhledem k tomu, že stávající pravidla pro koordinaci mohou být jako celek rozvíjena, zlepšována a do určité míry zároveň zjednodušována s přihlédnutím k přetrvávajícím značným rozdílům mezi vnitrostátními právními předpisy v oblasti sociálního zabezpečení;
vzhledem k tomu, že je při této příležitosti vhodné sloučit do jednoho právního předpisu všechna základní ustanovení pro provedení článku 51 Smlouvy ve prospěch pracovníků, včetně příhraničních pracovníků, sezónních pracovníků a námořníků;
vzhledem k tomu, že z důvodu značných rozdílů mezi vnitrostátními právními předpisy, pokud jde o jejich osobní působnost, je výhodnější stanovit zásadu, podle které se toto nařízení vztahuje na všechny státní příslušníky členských států podléhající systémům sociálního zabezpečení pro zaměstnané osoby;
vzhledem k tomu, že pravidla pro koordinaci vnitrostátních právních předpisů v oblasti sociálního zabezpečení spadají do rámce volného pohybu pracovníků, kteří jsou státními příslušníky členských států, a měla by proto přispívat ke zlepšení jejich životní úrovně a pracovních podmínek zajištěním uvnitř Společenství zaprvé rovného zacházení pro všechny státní příslušníky členských států se zřetelem na různé vnitrostátní právní předpisy a za druhé nároku na dávky sociálního zabezpečení pro pracovníky a osoby jimi vyživované bez ohledu na místo zaměstnání nebo bydliště;
vzhledem k tomu, že těchto cílů musí být dosaženo zejména součtem všech dob, ke kterým přihlíží různé vnitrostátní právní předpisy za účelem získání nebo zachování nároku na dávky a výpočtu výše dávky, a poskytnutím dávek pro různé kategorie osob, na které se vztahuje toto nařízení, bez ohledu na jejich místo bydliště uvnitř Společenství;
vzhledem k tomu, že pravidla pro koordinaci přijatá k provedení článku 51 Smlouvy musí zaručovat pracovníkům, kteří se pohybují v rámci Společenství, nabytá práva a výhody, avšak nesmí mít za následek neoprávněný souběh nároků na dávky;
vzhledem k tomu, že za tímto účelem musí mít osoby mající nárok na dávky z důvodu invalidity, stáří a smrti (důchody) možnost požívat všech dávek, které nabyly v různých členských státech; že nemá-li docházet k neoprávněnému souběhu nároků na dávky, k němuž by mohlo dojít v důsledku zdvojení dob pojištění nebo jiných podobných dob, je nezbytné omezit dávky nejvyšší částkou, která by náležela pracovníkovi od jednoho z těchto členských států, jestliže by v něm byl celý život zaměstnán;
vzhledem k tomu, že ve snaze umožnit mobilitu pracovních sil za zlepšených podmínek je napříště nezbytné zajistit užší koordinaci mezi systémy pojištění v nezaměstnanosti a systémy pomoci v nezaměstnanosti všech členských států; že je proto zvlášť vhodné pro usnadnění hledání zaměstnání v různých členských státech přiznat nezaměstnanému pracovníkovi na omezenou dobu dávky v nezaměstnanosti podle právních předpisů členského státu, které se na něj naposledy vztahovaly;
vzhledem k tomu, že se ukazuje žádoucím zlepšit systém podle nařízení č. 3 upravující rodinné dávky v případě odloučených rodin, jak s ohledem na kategorie osob, které mají na tyto dávky nárok, tak s ohledem na mechanismus jejich přiznávání;
vzhledem k tomu, že s přihlédnutím k obtížím týkajícím se nezaměstnanosti je vhodné rozšířit nárok na rodinné dávky na rodinné příslušníky nezaměstnaných pracovníků, kteří mají bydliště v jiném členském státě než v tom, který je příslušný pro vyplácení dávek v nezaměstnanosti;
vzhledem k tomu, že by dosavadní omezení poskytování rodinných dávek měla být zrušena a že pro zabezpečení vyplácení dávek pro odloučené rodiny určených na výživu rodinných příslušníků, bez přihlédnutí k dávkám většinou zaměřeným na podporu zvýšení počtu obyvatel, by bylo vhodnější vytvořit společná pravidla pro všechny členské státy a v těchto snahách je třeba dále pokračovat , ale s ohledem na velké rozdíly mezi vnitrostátními právními předpisy by měla být přijata řešení přihlížející k této situaci: vyplácení rodinných dávek zemí zaměstnání s ohledem na pět zemí a vyplácení rodinných přídavků zemí místa bydliště rodinných příslušníků, pokud je zemí zaměstnání Francie;
vzhledem k tomu, že obdobně jako u řešení obsažených v nařízení Rady (EHS) č. 1612/68 ze dne 15. října 1968 o volném pohybu pracovníků uvnitř Společenství [5] je žádoucí přidružit v poradním výboru zástupce pracovníků a zaměstnavatelů k posuzování otázek, kterými se zabývá správní komise;
vzhledem k tomu, že dosavadní nařízení může nahradit úpravy stanovené čl. 69 odst. 4 Smlouvy o založení Evropského společenství uhlí a oceli,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
HLAVA I
OBECNÁ USTANOVENÍ
Článek 1
Definice
Pro účely tohoto nařízení:
a) se "pracovníkem" rozumí každá osoba, která
i) je pojištěna na základě povinného nebo volitelného pokračujícího pojištění pro případ jedné nebo více pojistných událostí odpovídajících odvětvím systému sociálního zabezpečení pro zaměstnané osoby, s výhradou omezení stanovených v příloze V;
ii) je povinně pojištěna pro případ jedné nebo více pojistných událostí odpovídajících odvětvím sociálního zabezpečení, na které se vztahuje toto nařízení, v rámci systému sociálního zabezpečení pro všechny obyvatele nebo veškeré výdělečně činné obyvatelstvo,
- může-li být označena za zaměstnanou osobu na základě způsobu, jakým je tento systém spravován nebo financován, nebo
- nesplňuje-li tato kritéria, je pojištěna na základě povinného nebo volitelného pokračujícího pojištění pro případ některé jiné pojistné události uvedené v příloze V v rámci systému pro zaměstnané osoby;
iii) je dobrovolně pojištěna pro případ jedné nebo více pojistných událostí odpovídajících odvětvím, na které se vztahuje toto nařízení, v rámci systému sociálního zabezpečení členského státu pro zaměstnané osoby nebo pro všechny obyvatele nebo určité kategorie obyvatel, pokud taková osoba byla dříve povinně pojištěna pro případ stejné pojistné události v rámci systému pro zaměstnané osoby stejného členského státu;
b) se "příhraničním pracovníkem" rozumí každý pracovník, který je zaměstnán na území jednoho členského státu a má bydliště na území jiného členského státu, do kterého se vrací zpravidla každý den nebo alespoň jednou za týden; avšak příhraniční pracovník, kterého podnik, pro nějž obvykle pracuje, vyšle jinam na území stejného nebo jiného členského státu, si zachová postavení příhraničního pracovníka po dobu nepřesahující čtyři měsíce, i když nemá možnost vracet se během tohoto období denně nebo alespoň jednou za týden do místa svého bydliště;
c) se "sezónním pracovníkem" rozumí každý pracovník, který odchází na území jiného členského státu, než je stát, ve kterém má bydliště, za prací sezónní povahy pro podnik nebo zaměstnavatele uvedeného státu na období, jež v žádném případě nesmí přesáhnout osm měsíců, a který zůstává na území uvedeného státu po dobu své práce; za práci sezónní povahy se považuje práce, která je závislá na střídání ročních období a automaticky se každým rokem opakuje;
d) má "uprchlík" význam, jaký mu přiděluje článek 1 Úmluvy o postavení uprchlíků, podepsané 28. července 1951 v Ženevě;
e) má "osoba bez státní příslušnosti" význam, jaký jí přiděluje článek 1 Úmluvy o postavení osob bez státní příslušnosti, podepsané 28. září 1954 v New Yorku;
f) se "rodinným příslušníkem" rozumí každá osoba definovaná nebo uznaná za rodinného příslušníka nebo označená za člena domácnosti právními předpisy, na základě kterých jsou dávky poskytovány, nebo v případech uvedených v čl. 22 odst. 1 písm. a) a článku 31 právními předpisy členského státu, na jehož území má tato osoba bydliště; pokud však uvedené právní předpisy považují za rodinného příslušníka nebo člena domácnosti pouze osobu žijící s pracovníkem ve společné domácnosti, považuje se tato podmínka za splněnou, je-li dotyčná osoba výživou převážně odkázána na uvedeného pracovníka;
g) se "pozůstalým" rozumí každá osoba definovaná nebo za takovou uznaná právními předpisy, na základě kterých se dané dávky poskytují; pokud však uvedené právní předpisy za pozůstalého považují jen osobu, která se zemřelým žila ve společné domácnosti, považuje se tato podmínka za splněnou, byla-li tato osoba výživou převážně odkázána na zemřelého;
h) se "bydlištěm" rozumí obvyklé bydliště;
i) se "pobytem" rozumí dočasné bydliště;
j) se "právními předpisy" rozumějí pro každý členský stát právní a správní předpisy a jiná ustanovení a všechna ostatní prováděcí opatření, současná i budoucí, týkající se odvětví a systémů sociálního zabezpečení uvedených v čl. 4 odst. 1 a 2.
Tento výraz nezahrnuje ustanovení stávajících nebo budoucích smluv, ať již se jich týkalo či netýkalo rozhodnutí orgánů veřejné moci, které je učinilo závaznými nebo rozšířilo jejich oblast působnosti. Pokud však tyto smlouvy slouží k provedení povinného pojištění stanoveného právními nebo správními předpisy uvedenými v předchozím pododstavci, může dotyčný členský stát toto omezení kdykoli zrušit prohlášením, ve kterém uvede povahu systémů, na které se toto nařízení vztahuje. Prohlášení se oznamuje a zveřejňuje podle článku 96. Předchozí pododstavec nesmí mít za následek vyloučení systémů, na které se vztahovalo nařízení č. 3, z oblasti působnosti tohoto nařízení;
k) se "úmluvou o sociálním zabezpečení" rozumí jakákoli dvoustranná nebo vícestranná dohoda, která je nebo bude závazná výlučně pro dva nebo více členských států, a jakákoli jiná vícestranná dohoda, která je nebo bude závazná pro alespoň dva členské státy a jeden nebo více ostatních států v oblasti sociálního zabezpečení, pro všechny nebo některé odvětví a systémy vyjmenované v čl. 4 odst. 1 a 2, jakož i dohody jakéhokoli druhu uzavřené na základě uvedených dohod;
l) se "příslušným úřadem" rozumí, pokud jde o každý členský stát, ministr, ministři nebo jiný rovnocenný úřad, jemuž na celém nebo na části území dotyčného státu podléhají systémy sociálního zabezpečení;
m) se "správní komisí" rozumí komise uvedená v článku 80;
n) se "institucí" rozumí, pokud jde o každý členský stát, subjekt nebo úřad příslušný pro uplatňování všech nebo některých právních předpisů;
o) se "příslušnou institucí" rozumí:
i) instituce, u které je dotyčná osoba pojištěna v době podání žádosti o dávku, nebo
ii) instituce, u které dotyčné osobě vzniká nárok nebo by vznikl nárok, kdyby tato osoba nebo její rodinní příslušníci měli bydliště na území členského státu, kde má instituce sídlo, nebo
iii) instituce určená příslušným úřadem dotyčného členského státu, nebo
iv) v případě systému, který se vztahuje na povinnosti zaměstnavatele ohledně dávek uvedených v čl. 4 odst. 1, buď zaměstnavatel, nebo pojistitel, který nastoupil do jeho práv, nebo pokud žádný takový není, subjekt nebo úřad určený příslušným úřadem dotyčného členského státu;
p) se "institucí místa bydliště" a "institucí místa pobytu" rozumějí v tomto pořadí instituce, která je příslušná k poskytování dávek v místě, kde má dotyčná osoba bydliště, a instituce, která je příslušná k poskytování dávek v místě, kde dotyčná osoba pobývá, podle právních předpisů, které se na tuto instituci vztahují, nebo pokud žádná taková instituce není, instituce určená příslušným úřadem dotyčného členského státu;
q) se "příslušným státem" rozumí členský stát, na jehož území má sídlo příslušná instituce;
r) se "dobami pojištění" rozumějí příspěvkové doby nebo doby zaměstnání, které jsou definované nebo uznané za doby pojištění právními předpisy, podle nichž byly získány nebo se považují za získané, a všechny podobné doby, pokud je uvedené právní předpisy považují za rovnocenné dobám pojištění;
s) se "dobami zaměstnání" rozumějí doby takto definované nebo za takové uznané právními předpisy, podle nichž byly získány, a všechny podobné doby, pokud je uvedené právní předpisy považují za rovnocenné dobám zaměstnání;
t) se "dávkami" a "důchody" rozumějí všechny dávky a důchody, včetně všech jejich součástí placených z veřejných prostředků, zvýšení z důvodů valorizace a doplňkové dávky, nestanoví-li hlava III jinak, a také peněžité dávky, které mohou být vyplaceny místo důchodů, a platby uskutečněné z důvodů náhrady nákladů na příspěvky;
u) i) se "rodinnými dávkami" rozumějí veškeré věcné i peněžité dávky určené k pokrytí rodinných výdajů podle právních předpisů uvedených v čl. 4 odst. 1 písm. h), s výjimkou zvláštních příspěvků při narození uvedených v příloze I;
ii) se "rodinnými přídavky" rozumějí pravidelně se opakující peněžité dávky poskytované výlučně s ohledem na počet a případně věk rodinných příslušníků;
v) se "pohřebným" rozumí jakékoli částky vyplacené jednorázově v případě úmrtí, s výjimkou jednorázových peněžitých dávek uvedených v písmenu t).
Článek 2
Osobní působnost
1. Toto nařízení se vztahuje na pracovníky, kteří podléhají nebo podléhali právním předpisům jednoho nebo více členských států a kteří jsou státními příslušníky jednoho z členských států nebo kteří jsou osobami bez státní příslušnosti nebo uprchlíky s bydlištěm na území jednoho z členských států, jakož i na jejich rodinné příslušníky nebo pozůstalé po nich.
2. Kromě toho se toto nařízení vztahuje na pozůstalé po pracovnících, kteří podléhali právním předpisům jednoho nebo více členských států, bez ohledu na státní příslušnost těchto pracovníků, pokud jsou pozůstalí po nich státními příslušníky jednoho z členských států nebo osobami bez státní příslušnosti nebo uprchlíky s bydlištěm na území jednoho z členských států.
3. Toto nařízení se vztahuje na úředníky a na osoby, které jsou v souladu s použitelnými právními předpisy v podobném postavení, pokud podléhají nebo podléhali právním předpisům členského státu, na které se vztahuje toto nařízení.
Článek 3
Rovnost zacházení
1. S výhradou zvláštních ustanovení tohoto nařízení mají osoby s bydlištěm na území jednoho z členských států, na něž se vztahuje toto nařízení, stejná práva a povinnosti podle právních předpisů kteréhokoli členského státu jako státní příslušníci uvedeného státu.
2. Odstavec 1 se vztahuje na právo volit členy institucí sociálního zabezpečení nebo podílet se na jejich jmenování, ale nedotýkají se ustanovení právních předpisů členských států, která se týkají volitelnosti nebo způsobů jmenování.
3. Není-li v příloze II stanoveno jinak, vztahují se úmluvy o sociálním zabezpečení, které zůstávají v platnosti podle čl. 7 odst. 2 písm. c), a úmluvy uzavřené na základě čl. 8 odst. 1 na všechny osoby, na které se vztahuje toto nařízení.
Článek 4
Věcná působnost
1. Toto nařízení se vztahuje na všechny právní předpisy týkající se těchto odvětví sociálního zabezpečení:
a) dávky v nemoci a mateřství;
b) dávky v invaliditě, včetně těch, jež jsou určeny k udržení nebo zlepšení výdělečné schopnosti;
c) dávky ve stáří;
d) dávky pozůstalým;
e) dávky při pracovních úrazech a nemocích z povolání;
f) pohřebné;
g) dávky v nezaměstnanosti;
h) rodinné dávky.
2. Toto nařízení se vztahuje na všechny obecné a zvláštní systémy sociálního zabezpečení, ať již jsou příspěvkové nebo nepříspěvkové a na systémy týkající se povinností zaměstnavatele nebo vlastníka lodi ohledně dávek uvedených v odstavci 1.
3. Hlava III tohoto nařízení se však nedotýká ustanovení právních předpisů kteréhokoli členského státu týkajících se povinností vlastníka lodi.
4. Toto nařízení se nevztahuje na sociální pomoc a lékařskou péči, na systémy dávek pro oběti války a jejich důsledků, ani na zvláštní systémy pro úředníky a osoby v podobném postavení.
Článek 5
Prohlášení členských států o oblasti působnosti tohoto nařízení
Členské státy upřesní v prohlášeních oznámených a zveřejněných v souladu s článkem 96 právní předpisy a systémy uvedené v čl. 4 odst. 1 a 2, minimální dávky uvedené v článku 50 a dávky uvedené v článcích 77 a 78.
Článek 6
Úmluvy o sociálním zabezpečení nahrazené tímto nařízením
S výhradou článků 7, 8 a čl. 46 odst. 4 nahrazuje toto nařízení v rámci osobní a věcné působnosti ustanovení jakékoli úmluvy o sociálním zabezpečení zavazující buď
a) výhradně dva nebo více členských států, nebo
b) alespoň dva členské státy a jeden nebo více ostatních států, pokud se na urovnání příslušných případů nepodílí žádná instituce některého z ostatních států.
Článek 7
Mezinárodní ustanovení, která nejsou dotčena tímto nařízením
1. Tímto nařízením nejsou dotčeny závazky vyplývající z
a) jakékoli úmluvy přijaté Mezinárodní konferencí práce, která po ratifikaci jedním nebo více členskými státy vstoupí v platnost;
b) evropských prozatímních dohod o sociálním zabezpečení ze dne 11. prosince 1953 uzavřených mezi členskými státy Rady Evropy.
2. Odchylně od článku 6 zůstávají použitelné
a) dohoda ze dne 27. července 1950 o sociálním zabezpečení lodníků na Rýně, revidovaná dne 13. února 1961;
b) evropská úmluva ze dne 9. července 1956 o sociálním zabezpečení pracovníků v mezinárodní dopravě;
c) úmluvy o sociálním zabezpečení uvedené v příloze II.
Článek 8
Uzavírání úmluv mezi členskými státy
1. Dva nebo více členských států mohou podle potřeby mezi sebou uzavřít úmluvy založené na zásadách a v duchu tohoto nařízení.
2. Každý členský stát oznámí v souladu s čl. 96 odst. 1 jakoukoli úmluvu uzavřenou s jiným členským státem podle odstavce 1.
Článek 9
Přístup k dobrovolnému nebo volitelnému pokračujícímu pojištění
1. Ustanovení právních předpisů kteréhokoli členského státu, která podmiňují přístup k dobrovolnému nebo volitelnému pokračujícímu pojištění bydlištěm na území tohoto členského státu, se nepoužijí na pracovníky, na které se vztahuje toto nařízení a kteří mají bydliště na území dalšího členského státu, za předpokladu, že někdy během pracovního života podléhali právním předpisům dříve uvedeného státu.
2. Pokud právní předpisy členského státu podmiňují přístup k dobrovolnému nebo volitelnému pokračujícímu pojištění získáním dob pojištění, doby pojištění získané podle právních předpisů kteréhokoli jiného členského státu jsou brány v úvahu v potřebném rozsahu, jako kdyby byly získány podle předpisů dříve uvedeného státu.
Článek 10
Zrušení ustanovení o bydlišti - Účinek povinného pojištění na náhradu příspěvků
1. Není-li v tomto nařízení stanoveno jinak, invalidní, starobní a pozůstalostní peněžité dávky, důchody z titulu pracovních úrazů a nemocí z povolání a pohřebné získané podle právních předpisů jednoho nebo více členských států nepodléhají žádnému snížení, úpravám, pozastavení, odnětí ani konfiskaci z důvodu skutečnosti, že příjemce má bydliště na území jiného členského státu, než ve kterém má sídlo instituce příslušná pro jejich vyplácení.
Předchozí odstavec se vztahuje také na peněžité dávky přiznané v případech uzavření dalšího sňatku pozůstalým manželem nebo manželkou, kteří měli nárok na pozůstalostní důchod.
2. Pokud právní předpisy členského státu podmiňují náhradu příspěvků tím, že dotyčná osoba přestala podléhat povinnému pojištění, nepovažuje se tato podmínka za splněnou, pokud dotyčná osoba podléhá povinnému pojištění jako pracovník podle právních předpisů jiného členského státu.
Článek 11
Valorizace dávek
Pravidla pro valorizaci stanovená právními předpisy členského státu se vztahují na dávky náležející podle uvedených právních předpisů s přihlédnutím k tomuto nařízení.
Článek 12
Vyloučení souběhu dávek
1. Toto nařízení nemůže ani přiznat, ani zachovávat nárok na pobírání několika dávek stejného druhu za jednu a tutéž dobu povinného pojištění. Toto ustanovení se však nevztahuje na dávky týkající se invalidity, stáří a úmrtí (na důchody) nebo nemoci z povolání, které jsou přiznány institucemi dvou nebo více členských států v souladu s článkem 41, čl. 43 odst. 2 a 3, články 46, 50 a 51 nebo čl. 60 odst. 1 písm. b).
2. Ustanovení právních předpisů členského státu týkající se snížení, pozastavení nebo odnětí dávek v případě souběhu s jinými dávkami sociálního zabezpečení nebo s jiným příjmem se použijí, i když tyto dávky byly získány podle právních předpisů jiného členského státu nebo byl tento příjem získán na území jiného členského státu. Toto ustanovení se však nepoužije, jestliže dotyčná osoba pobírá dávky stejného druhu týkající se invalidity, stáří, úmrtí (důchody) nebo nemoci z povolání, které jsou přiznány institucemi dvou nebo více členských států v souladu s články 46, 50 a 51 nebo čl. 60 odst. 1 písm. b).
3. Ustanovení právních předpisů členského státu týkající se snížení, pozastavení nebo odnětí dávek v případě osob, které pobírají dávky invalidního nebo předčasně poskytovaného starobního důchodu a vykonávají současně výdělečnou činnost, mohou být vůči těmto osobám uplatněna, i když tuto činnost vykonávají na území jiného členského státu.
4. Invalidní důchod náležející podle nizozemských právních předpisů se v případě, že je nizozemská instituce podle čl. 57 odst. 5 nebo čl. 60 odst. 2 písm. b) povinna přispívat také na náklady spojené s dávkami v nemoci z povolání poskytovanými podle předpisů jiného členského státu, snižuje o částku, která je vyplácena instituci jiného členského státu, která je příslušná pro poskytování dávek v případě nemoci z povolání.
HLAVA II
URČENÍ POUŽITELNÝCH PRÁVNÍCH PŘEDPISŮ
Článek 13
Obecná pravidla
1. Pracovník, na kterého se vztahuje toto nařízení, podléhá pouze právním předpisům jediného členského státu. Tyto právní předpisy se stanoví v souladu s touto hlavou.
2. S výhradou článků 14 až 17
a) pracovník zaměstnaný na území jednoho členského státu podléhá právním předpisům uvedeného státu, i když má bydliště na území jiného členského státu nebo i když podnik nebo zaměstnavatel, který jej zaměstnává, má sídlo nebo místo podnikání na území jiného členského státu;
b) osoba zaměstnaná na palubě lodi plující pod vlajkou členského státu podléhá právním předpisům uvedeného státu;
c) úředníci a osoby v podobném postavení podléhají právním předpisům členského státu, kterému je podřízen úřad, který je zaměstnává;
d) osoba odvedená nebo znovu povolaná do služby v ozbrojených silách členského státu si ponechává statut pracovníka a podléhá právním předpisům uvedeného státu; je-li vznik nároku podle těchto právních předpisů podmíněn získáním dob pojištění před vstupem do této služby nebo po propuštění z ní, vezmou se v úvahu v nezbytné míře doby pojištění získané podle právních předpisů kteréhokoli jiného členského státu, jako by šlo o doby pojištění získané podle právních předpisů dříve uvedeného státu.
Článek 14
Zvláštní pravidla
1. Pravidlo uvedené v čl. 13 odst. 2 písm. a) se použije s výhradou těchto výjimek a zvláštností:
a) i) pracovník zaměstnaný na území členského státu podnikem, pro nějž obvykle pracuje, který je vyslán tímto podnikem na území jiného členského státu, aby tam pro tento podnik vykonal práci, nadále podléhá právním předpisům prvního členského státu, za předpokladu, že očekávané trvání této práce nepřekračuje 12 měsíců a že není vyslán, aby nahradil jinou osobu, které skončila doba jejího vyslání;
ii) jestliže se vzhledem k nepředvídaným okolnostem doba vykonávané práce oproti původně předpokládané době prodlouží a její trvání překročí 12 měsíců, nadále se použijí právní předpisy prvního členského státu až do dokončení této práce za předpokladu, že příslušný úřad státu, na jehož území byl pracovník vyslán, nebo subjekt určený tímto úřadem k tomu dá souhlas; o tento souhlas je nutno požádat před uplynutím původního dvanáctiměsíčního období. Souhlas však nelze udělit pro období překračující 12 měsíců;
b) pracovník zaměstnaný v mezinárodní dopravě na území dvou nebo více členských států patřící mezi zaměstnance, již cestují nebo létají, který je zaměstnancem podniku, jenž na cizí nebo vlastní účet provozuje přepravu cestujících nebo zboží po železnici, silnici, ve vzduchu nebo po vnitrozemských vodních cestách na území členského státu, podléhá právním předpisům posledně uvedeného státu, s těmito výjimkami:
i) pokud má uvedený podnik pobočku nebo stálé zastoupení na území jiného členského státu, než je stát, ve kterém má sídlo, podléhá pracovník zaměstnaný touto pobočkou nebo stálým zastoupením právním předpisům členského státu, na jehož území se pobočka nebo stálé zastoupení nalézá;
ii) pracovník zaměstnaný převážně na území členského státu, ve kterém má bydliště, podléhá právním předpisům uvedeného státu, i když podnik, který jej zaměstnává, nemá na tomto území sídlo ani pobočku ani stálé zastoupení;
c) pracovník jiný než pracovník v mezinárodní dopravě, který obvykle vykonává svou činnost na území dvou nebo více členských států podléhá
i) právním předpisům členského státu, na jehož území má bydliště, vykonává-li svou činnost částečně na uvedeném území, nebo pracuje-li pro několik podniků nebo zaměstnavatelů, kteří mají sídlo nebo místo podnikání na území různých členských států;
ii) právním předpisům členského státu, na jehož území má podnik nebo zaměstnavatel, pro které pracuje, sídlo nebo místo podnikání, nemá-li bydliště na území žádného členského státu, kde vykonává svou činnost;
d) pracovník zaměstnaný na území jednoho členského státu podnikem, jenž má sídlo na území jiného členského státu, který přechází společnou hranici těchto států podléhá právním předpisům členského státu, na jehož území má podnik sídlo.
2. Pravidla uvedená v čl. 13 odst. 2 písm. b) se použijí s výhradou těchto výjimek a zvláštností:
a) pracovník zaměstnaný podnikem, pro nějž obvykle pracuje, buď na území členského státu, nebo na palubě lodi plující pod vlajkou členského státu, který je vyslán tímto podnikem na palubu lodi plující pod vlajkou jiného členského státu, aby tam vykonal práci pro tento podnik, nepřestává podléhat právním předpisům dříve uvedeného členského státu, za pod mínek stanovených v odst. 1 písm. a);
b) pracovník, který obvykle nepracuje na moři a je zaměstnán v pobřežních vodách nebo v přístavu členského státu na lodi plující pod vlajkou jiného členského státu, ale není členem posádky, podléhá právním předpisům dříve uvedeného státu;
c) pracovník zaměstnaný na palubě lodi plující pod vlajkou členského státu a odměňovaný za tuto práci podnikem nebo osobou, jejichž sídlo nebo místo podnikání je na území jiného členského státu, podléhá právním předpisům posledně uvedeného členského státu, má-li své bydliště na území tohoto členského státu; podnik nebo osoba vyplácející odměnu jsou pro účely uvedených právních předpisů považovány za zaměstnavatele.
3. Ustanovení právních předpisů členského státu, podle kterých důchodce, který je výdělečně činný, nepodléhá povinnému pojištění s ohledem na tuto činnost, se vztahují i na důchodce, který získal nárok na důchod podle právních předpisů jiného členského státu.
Článek 15
Pravidla týkající se dobrovolného pojištění nebo volitelného pokračujícího pojištění
1. Články 13 a 14 se nevztahují na dobrovolné pojištění ani na volitelné pokračující pojištění.
2. Pokud použití právních předpisů dvou nebo více členských států má za následek souběh pojištění
- systému povinného pojištění a jednoho nebo více systémů dobrovolného nebo volitelného pokračujícího pojištění, podléhá dotyčná osoba výlučně systému povinného pojištění,
- dvou nebo více systémů dobrovolného nebo volitelného pokračujícího pojištění, může se dotyčná osoba připojit pouze k tomu systému dobrovolného nebo volitelného pokračujícího pojištění, pro který se rozhodne.
3. Avšak jde-li o invalidní, starobní nebo pozůstalostní důchody, může se dotyčná osoba připojit k systému dobrovolného nebo volitelného pokračujícího pojištění členského státu, i když povinně podléhá právním předpisům jiného členského státu, pokud dříve uvedený stát tento souběh výslovně nebo mlčky připouští.
Dotyčná osoba, která žádá o připojení k systému dobrovolného nebo volitelného pokračujícího pojištění v členském státě, jehož právní předpisy stanoví kromě výše uvedených pojištění doplňkové dobrovolné pojištění, se může připojit pouze k posledně uvedenému pojištění.
Článek 16
Zvláštní pravidla týkající se osob zaměstnaných na diplomatických misích a konzulárních úřadech a pomocných zaměstnanců Evropských společenství
1. Ustanovení čl. 13 odst. 2 písm. a) se vztahují na osoby, které zaměstnávají diplomatické mise a konzulární úřady, a na pomocný personál v soukromých domácnostech zaměstnanců těchto misí nebo úřadů.
2. Pracovníci uvedení v odstavci 1, kteří jsou státními příslušníky členského státu, který je pověřil nebo vyslal, si však mohou zvolit, aby podléhali právním předpisům uvedeného státu. Toto právo volby je možné opakovat na konci každého kalendářního roku a nemá zpětný účinek.
3. Pomocní zaměstnanci Evropských společenství si mohou zvolit, aby podléhali právním předpisům členského státu, na jehož území jsou zaměstnáni, právním předpisům členského státu, kterým naposled podléhali, nebo právním předpisům členského státu, jehož jsou státními příslušníky, pokud jde o všechna ustanovení, s výjimkou ustanovení o rodinných přídavcích, jejichž poskytování se řídí pracovním řádem platným pro tyto zaměstnance. Toto právo volby, které je možné uplatnit jen jednou, nabývá účinnosti dnem nástupu do zaměstnání.
Článek 17
Výjimky z článků 13 až 16
Dva nebo více členských států nebo příslušné úřady těchto států mohou vzájemnou dohodou stanovit výjimky z článků 13 až 16 v zájmu některých pracovníků nebo některých kategorií pracovníků.
HLAVA III
ZVLÁŠTNÍ USTANOVENÍ TÝKAJÍCÍ SE RŮZNÝCH KATEGORIÍ DÁVEK
KAPITOLA 1
NEMOC A MATEŘSTVÍ
Oddíl 1
Společná ustanovení
Článek 18
Sčítání dob pojištění
1. Příslušná instituce členského státu, jehož právní předpisy podmiňují získání, zachování nebo opětné nabytí nároku na dávky získáním dob pojištění, přihlíží v nezbytné míře k dobám pojištění získaným podle právních předpisů kteréhokoli jiného členského státu, jako by šlo o doby získané podle právních předpisů, které uplatňuje.
2. Odstavec 1 se vztahuje na sezónní pracovníky, a to i s ohledem na doby před jakýmkoli přerušením pojištění přesahujícím trvání povolené právními předpisy příslušného státu, pouze však za předpokladu, že dotyčný pracovník byl pojištěn po dobu přesahující čtyři měsíce.
Oddíl 2
Pracovníci a jejich rodinní příslušníci
Článek 19
Bydliště v jiném členském státu, než je příslušný stát - Obecná pravidla
1. Pracovník s bydlištěm na území jiného členského státu, než je příslušný stát, který splňuje podmínky právních předpisů příslušného státu pro vznik nároku na dávky, případně s přihlédnutím k článku 18, obdrží ve státě, kde má bydliště,
a) věcné dávky poskytované na účet příslušné instituce institucí místa bydliště podle jí uplatňovaných právních předpisů, jako by u ní byl pojištěn;
b) peněžité dávky poskytované příslušnou institucí podle jí uplatňovaných právních předpisů. Na základě dohody mezi příslušnou institucí a institucí místa bydliště však mohou být tyto dávky poskytovány institucí místa bydliště na účet příslušné instituce podle právních předpisů příslušného státu.
2. Ustanovení odst. 1 písm. a) se použijí obdobně na rodinné příslušníky, kteří mají bydliště na území jiného členského státu, než je příslušný stát, pokud nemají nárok na tyto dávky podle právních předpisů státu, na jehož území mají bydliště.
Článek 20
Příhraniční pracovníci a jejich rodinní příslušníci - Zvláštní pravidla
Příhraniční pracovník může také získat dávky na území příslušného státu. Tyto dávky poskytuje příslušná instituce v souladu s právními předpisy uvedeného státu, jako by dotyčný pracovník měl bydliště v uvedeném státě. Jeho rodinní příslušníci mohou obdržet věcné dávky za stejných podmínek; získání těchto dávek je však, s výjimkou naléhavých případů, podmíněno existencí dohody mezi dotyčnými státy nebo mezi příslušnými úřady těchto států, nebo pokud taková dohoda není, předchozím souhlasem příslušné instituce.
Článek 21
Pobyt v příslušném státu nebo přemístění bydliště do příslušného státu
1. Pracovník a jeho rodinní příslušníci uvedení v článku 19, kteří pobývají na území příslušného státu, obdrží dávky v souladu s právními předpisy uvedeného státu, jako by tam měli bydliště, i když již obdrželi dávky pro stejný případ nemoci nebo mateřství před tímto pobytem. Toto ustanovení se však nepoužije na příhraniční pracovníky a jejich rodinné příslušníky.
2. Pracovník a jeho rodinní příslušníci uvedení v článku 19, kteří přemístí své bydliště na území příslušného státu, obdrží dávky v souladu s právními předpisy uvedeného státu, i když již obdrželi dávky pro stejný případ nemoci nebo mateřství před přemístěním jejich bydliště.
Článek 22
Pobyt mimo příslušný stát - Návrat do místa bydliště v jiném členském státu nebo přemístění bydliště do jiného členského státu během nemoci nebo mateřství - Potřeba odejít do jiného členského státu za účelem vhodného léčení
1. Pracovník, který splňuje podmínky právních předpisů příslušného státu pro vznik nároku na dávky, případně s přihlédnutím k článku 18, a
a) jehož stav vyžaduje okamžité dávky během pobytu na území jiného členského státu nebo
b) který po získání nároku na dávky hrazené příslušnou institucí má povolení uvedené instituce k návratu na území členského státu, kde má bydliště, nebo k přemístění svého bydliště na území jiného členského státu nebo
c) který má povolení příslušné instituce k odjezdu na území jiného členského státu za účelem léčení přiměřeného jeho stavu, má nárok:
i) na věcné dávky poskytované na účet příslušné instituce institucí místa pobytu nebo bydliště podle jí uplatňovaných právních předpisů, jako by u ní byl pojištěn; doba, po kterou jsou dávky poskytovány, se však řídí právními předpisy příslušného státu;
ii) na peněžité dávky poskytované příslušnou institucí podle jí uplatňovaných právních předpisů. Na základě dohody mezi příslušnou institucí a institucí místa pobytu však může tyto dávky poskytovat instituce místa pobytu na účet příslušného orgánu v souladu s právními předpisy příslušného státu.
2. Povolení požadované podle odst. 1 písm. b) může být odmítnuto, jen je-li prokázáno, že by přesun dotyčné osoby ohrozil její zdravotní stav nebo léčení.
Povolení požadované podle odst. 1 písm. c) nelze odmítnout, pokud příslušné léčení nemůže být poskytnuto dotyčné osobě na území členského státu, kde má bydliště.
3. Odstavce 1 a 2 se použijí obdobně i na rodinné příslušníky pracovníka ohledně věcných dávek.
4. Skutečnost, že se odstavec 1 vztahuje na pracovníka, nemá vliv na nárok na dávky rodinných příslušníků.
Článek 23
Výpočet peněžitých dávek
1. Příslušná instituce členského státu, jehož právní předpisy stanoví, že se peněžité dávky vypočítávají na základě průměrné mzdy nebo platu, stanoví tyto průměrné mzdy nebo platy výhradně ve vztahu ke mzdám a platům zjištěným během dob získaných podle uvedených právních předpisů.
2. Příslušná instituce členského státu, jehož předpisy stanoví, že se peněžité dávky vypočítávají na základě paušální mzdy nebo platu, přihlíží pouze k paušální mzdě nebo platu nebo případně k průměrné paušální mzdě nebo platu za doby získané podle uvedených právních předpisů.
3. Příslušná instituce členského státu, jehož právní předpisy stanoví, že výpočet peněžitých dávek závisí na počtu rodinných příslušníků, vezme v úvahu i rodinné příslušníky dotyčné osoby, kteří mají bydliště na území jiného členského státu, jako by měli bydliště na území příslušného státu.
Článek 24
Důležité věcné dávky
1. Pokud instituce jednoho členského státu uzná nárok pracovníka nebo jeho rodinného příslušníka na protézu, velkou protetickou pomůcku nebo jinou důležitou věcnou dávku dříve, než začne tato osoba být pojištěna u instituce jiného členského státu, uvedený pracovník obdrží tyto dávky na účet první instituce, i když jsou poskytnuty až poté, co byla pojištěna u druhé instituce.
2. Správní komise vypracuje seznam dávek, na které se vztahuje odstavec 1.
Oddíl 3
Nezaměstnané osoby a jejich rodinní příslušníci
Článek 25
1. Nezaměstnaná osoba, na kterou se vztahují čl. 69 odst. 1 nebo čl. 71 odst. 1 písm. b) bod ii) druhá věta a která splňuje podmínky právních předpisů příslušného státu pro vznik nároku na věcné a peněžité dávky, případně s přihlédnutím k článku 18, obdrží po dobu stanovenou podle čl. 69 odst. 1 písm. c)
a) věcné dávky poskytované na účet příslušné instituce institucí členského státu, kde tato osoba hledá zaměstnání v souladu s právními předpisy uplatňovanými touto druhou institucí, jako by u ní byla pojištěna;
b) peněžité dávky poskytované příslušnou instituce podle jí uplatňovaných právních předpisů. Na základě dohody mezi příslušnou institucí a institucí členského státu, kde nezaměstnaná osoba hledá zaměstnání, však mohou být dávky poskytovány touto druhou institucí na účet první instituce v souladu s právními předpisy příslušného státu. Dávky v nezaměstnanosti podle čl. 69 odst. 1 se po dobu pobírání peněžitých dávek neposkytují.
2. Nezaměstnaná osoba, na kterou se vztahuje čl. 71 odst. 1 písm. a) bod ii) nebo písm. b) bodu ii) první věta, obdrží věcné a peněžité dávky v souladu s právními předpisy členského státu, na jehož území má bydliště, jako by podléhala uvedeným právním předpisům během svého posledního zaměstnání, případně s přihlédnutím k článku 18; náklady na tyto dávky nese instituce země bydliště.
3. Pokud nezaměstnaná osoba splňuje podmínky právních předpisů členského státu, který nese náklady na dávky v nezaměstnanosti, pro vznik nároku na věcné dávky, případně s přihlédnutím k článku 18, obdrží její rodinní příslušníci tyto dávky bez ohledu na to, v kterém členském státě mají bydliště nebo pobývají. Tyto dávky poskytuje instituce místa bydliště nebo pobytu podle jí uplatňovaných právních předpisů na účet příslušné instituce členského státu, který nese náklady spojené s dávkami v nezaměstnanosti.
4. Aniž jsou dotčena ustanovení právních předpisů členského státu, která povolují prodloužení doby, po kterou mohou být poskytovány dávky v nemoci, může být doba stanovená v odstavci 1 v případech vyšší moci prodloužena příslušnou institucí v rámci mezí určených jí uplatňovanými právními předpisy.
Oddíl 4
Žadatelé o důchod a jejich rodinní příslušníci
Článek 26
Nárok na věcné dávky v případech zániku nároku na dávky od instituce, která byla poslední příslušná
1. Pracovník a jeho rodinní příslušníci nebo pozůstalí po něm, kteří během šetření žádosti o důchod přestanou mít nárok na věcné dávky podle právních předpisů posledního příslušného členského státu, tyto dávky přesto obdrží za těchto podmínek: věcné dávky jsou poskytnuty podle ustanovení právních předpisů členského státu, na jehož území mají dotyčná osoba nebo osoby bydliště, za předpokladu, že mají na tyto dávky nárok podle uvedených právních předpisů nebo by na ně měly nárok podle právních předpisů jiného členského státu, kdyby měly bydliště na jeho území, případně s přihlédnutím k článku 18.
2. Žadatel o důchod, který má nárok na věcné dávky podle právních předpisů členského státu, podle kterých je dotyčná osoba povinna sama platit příspěvky nemocenského pojištění během šetření její žádosti o důchod, ztrácí nárok na věcné dávky po uplynutí druhého měsíce, za který nezaplatí dlužné příspěvky.
3. Věcné dávky poskytované podle odstavce 1 hradí instituce, která vybrala příspěvky podle odstavce 2; pokud příspěvky nejsou placeny podle odstavce 2, nahradí instituce odpovědná za náklady na věcné dávky, po poskytnutí důchodu na základě článku 28, částku za poskytnuté dávky instituci místa bydliště.
Oddíl 5
Důchodci a jejich rodinní příslušníci
Článek 27
Důchody vyplácené podle právních předpisů několika států, pokud je nárok na věcné dávky v zemi bydliště
Důchodce, který má nárok na pobírání důchodu podle právních předpisů dvou nebo více členských států a který má nárok na věcné dávky podle právních předpisů členského státu, na jehož území má bydliště, případně s přihlédnutím k článku 18 a příloze V, obdrží spolu se svými rodinnými příslušníky tyto dávky od instituce místa bydliště a na účet uvedené instituce, jako by dotyčná osoba byla poživatelem důchodu náležejícího pouze podle právních předpisů posledně uvedeného státu.
Článek 28
Důchody vyplácené podle právních předpisů jednoho nebo více členských států, pokud není žádný nárok na věcné dávky v zemi bydliště
1. Důchodce, který má nárok na důchod podle právních předpisů jednoho členského státu nebo na důchody podle právních předpisů dvou nebo více členských států a který nemá nárok na věcné dávky podle právních předpisů státu, na jehož území má bydliště, obdrží přesto tyto dávky pro sebe i pro své rodinné příslušníky, případně s přihlédnutím k článku 18 a příloze V, jestliže by měl na ně nárok podle právních předpisů členského státu nebo alespoň jednoho z členských států příslušného, pokud jde o jeho důchody, kdyby měl bydliště na území takového státu. Dávky poskytuje na účet instituce uvedené v odstavci 2 orgán místa bydliště, jako by dotyčná osoba byla poživatelem důchodu na základě právních předpisů státu, na jehož území má bydliště, a měla nárok na věcné dávky.
2. V případech, na které se vztahuje odstavec 1, nese náklady na věcné dávky instituce určená podle těchto pravidel:
a) pokud má důchodce nárok na uvedené dávky podle právních předpisů jediného členského státu, nese náklady příslušná instituce uvedeného státu;
b) pokud má důchodce nárok na uvedené dávky podle právních předpisů dvou nebo více členských států, nese náklady na ně příslušná instituce toho členského státu, podle jehož právních předpisům získal důchodce nejdelší dobu pojištění; pokud by použití tohoto pravidla mělo za následek odpovědnost více institucí za náklady na dávky, nese náklady instituce, u kterého byl důchodce pojištěn naposledy.
Článek 29
Bydliště rodinných příslušníků v jiném státě, než je stát, kde má bydliště důchodce - Přemístění bydliště do státu, kde má bydliště důchodce
1. Rodinní příslušníci důchodce majícího nárok na důchod podle právních předpisů jednoho členského státu nebo na důchody podle právních předpisů dvou nebo více členských států, kteří mají bydliště na území jiného členského státu, než je členský stát, kde má bydliště důchodce, obdrží, pokud má důchodce nárok na věcné dávky podle právních předpisů některého členského státu, dávky, jako by důchodce měl bydliště na stejném území jako oni. Dávky poskytuje instituce místa bydliště rodinných příslušníků v souladu s jí uplatňovanými právními předpisy na účet instituce místa bydliště důchodce.
2. Rodinní příslušníci uvedení v odstavci 1, kteří přemístí své bydliště na území členského státu, kde má bydliště důchodce, obdrží dávky podle právních předpisů uvedeného státu, i když již obdrželi dávky za stejný případ nemoci nebo mateřství před změnou bydliště.
Článek 30
Důležité věcné dávky
Článek 24 se na důchodce použije obdobně.
Článek 31
Pobyt důchodce nebo jeho rodinných příslušníků v jiném státě, než je stát, ve kterém mají bydliště
Důchodce mající nárok na důchod podle právních předpisů jednoho členského státu nebo na důchody podle právních předpisů dvou nebo více členských států, který má také nárok na věcné dávky podle právních předpisů jednoho z těchto členských států, obdrží spolu se svými rodinnými příslušníky tyto dávky během pobytu na území jiného členského státu, než je stát, kde má bydliště. Tyto dávky poskytuje instituce místa pobytu v souladu s jí uplatňovanými právními předpisy na účet instituce místa bydliště důchodce.
Článek 32
Zvláštní ustanovení o hrazení nákladů na dávky poskytované bývalým příhraničním pracovníkům, jejich rodinným příslušníkům a pozůstalým po nich
Náklady na dávky poskytované důchodci, který je bývalým příhraničním pracovníkem nebo pozůstalým po příhraničním pracovníku, podle článku 27 a náklady na dávky poskytované jeho rodinným příslušníkům podle článků 27 nebo 31 jsou rovnoměrně rozděleny mezi instituci místa bydliště důchodce a instituci, u které byl naposledy pojištěn, pokud pracoval jako příhraniční pracovník po tři měsíce bezprostředně předcházející dni, kdy se důchod stal splatným, nebo dni jeho úmrtí.
Článek 33
Příspěvky placené důchodcem
Instituce členského státu příslušná pro vyplácení důchodu, která uplatňuje právní předpisy stanovící srážky příspěvků placených důchodcem pro krytí věcných dávek, je oprávněna provádět tyto srážky, vypočítané v souladu s uvedenými právními předpisy, z vyplácených důchodů v takovém rozsahu, aby náklady na věcné dávky podle článků 27, 28, 31 a 32 nesla instituce uvedeného členského státu.
Článek 34
Obecné ustanovení
Články 27 a 33 se nevztahují na důchodce ani na jeho rodinné příslušníky, kteří mají nárok na věcné dávky podle právních předpisů členského státu z důvodu výkonu výdělečné činnosti. V tom případě se dotyčná osoba pro účely této kapitoly považuje za pracovníka nebo rodinného příslušníka pracovníka.
Oddíl 6
Různá ustanovení
Článek 35
Systém uplatňovaný, pokud v zemi bydliště nebo pobytu existuje několik systémů - Dřívější nemoc - Maximální doba poskytování dávek
1. Pokud právní předpisy země pobytu nebo bydliště zahrnují několik systémů pojištění pro případ nemoci nebo mateřství, použijí se na základě článku 19, čl. 21 odst. 1, článků 22, 25, 26, čl. 28 odst. 1, čl. 29 odst. 1 nebo článku 31 ta ustanovení, která se týkají se systému vztahujícího se na dělníky ocelářského průmyslu. Pokud však uvedené právní předpisy zahrnují zvláštní systém pro pracovníky v dolech a podobných provozech, použijí se ustanovení takového systému na uvedenou kategorii pracovníků a jejich rodinných příslušníků za předpokladu, že instituce místa pobytu nebo bydliště, které je podána žádost, je k uplatnění takového systému příslušná.
2. Pokud je podle právních předpisů členského státu poskytování dávek podmíněno původem nemoci, nepoužije se tato podmínka na pracovníky a jejich rodinné příslušníky, na které se vztahuje toto nařízení, bez ohledu na členský stát, na jehož území mají bydliště.
3. Pokud právní předpisy členského státu stanoví maximální dobu pro poskytování dávek, může instituce, která uplatňuje uvedené právní předpisy, případně přihlédnout k době, po kterou již byly tyto dávky poskytovány institucí jiného členského státu pro stejný případ nemoci nebo mateřství.
Oddíl 7
Náhrada mezi institucemi
Článek 36
1. Aniž je dotčen článek 32, jsou věcné dávky poskytované na základě této kapitoly institucí jednoho členského státu na účet instituce jiného členského státu plně nahrazeny.
2. Náhrady uvedené v odstavci 1 se určují a provádějí postupem stanoveným prováděcím nařízením uvedeným v článku 97, buď na základě prokázaných skutečných výdajů, nebo paušální částkou.
Používají-li se paušální částky, musí být takové, aby zajistily, že se náhrada co nejvíce blíží skutečným výdajům.
3. Dva nebo více členských států nebo příslušné instituce těchto členských států mohou stanovit jiné způsoby náhrady nebo se mohou zříci všech náhrad mezi institucemi, které podléhají jejich pravomoci.
KAPITOLA 2
INVALIDITA
Oddíl 1
Pracovníci, na které se vztahují pouze právní předpisy, podle kterých je výše dávek v invaliditě nezávislá na délce dob pojištění
Článek 37
Obecná ustanovení
1. Pracovník, který postupně nebo střídavě podléhal právním předpisům dvou nebo více členských států a který získal doby pojištění výhradně podle právních předpisů, podle nichž je výše dávek v invaliditě nezávislá na délce dob pojištění, obdrží dávky v souladu s článkem 39. Tento článek se nedotýká zvýšení důchodů nebo příplatků k důchodům s ohledem na děti, poskytovaným v souladu s kapitolou 8.
2. Příloha III obsahuje seznam právních předpisů druhu uvedeného v odstavci 1, které jsou platné na území každého z dotyčných členských států.
Článek 38
Sčítání dob pojištění
1. Příslušná instituce členského státu, jehož právní předpisy podmiňují získání, zachování nebo opětné nabytí nároku na dávky získáním dob pojištění, přihlíží v nezbytném rozsahu k dobám pojištění získaným podle právních předpisů kteréhokoli jiného členského státu, jako by byly získány podle jí uplatňovaných právních předpisů.
2. Pokud právní předpisy členského státu podmiňují poskytování některých dávek získáním dob pojištění pouze v povolání podléhajícím zvláštnímu systému nebo případně v určitém zaměstnání, berou se doby získané podle právních předpisů jiných členských států v úvahu pro účely poskytování těchto dávek, pouze pokud byly získány v rámci odpovídajících systémů, nebo není-li takový systém, ve stejném povolání nebo případně ve stejném zaměstnání. Nesplňuje-li po přihlédnutí k takto získaným dobám dotyčná osoba podmínky pro pobírání těchto dávek, přihlíží se k těmto dobám pro účely poskytování dávek podle obecného systému, nebo není-li takový systém, podle systému uplatňovaného na dělníky nebo ostatní zaměstnance, podle okolností.
Článek 39
Přiznání dávek
1. Instituce členského státu, jehož právní předpisy byly uplatňovány v době, kdy vznikla pracovní neschopnost s následnou invaliditou, určí v souladu s uvedenými právními předpisy, zda dotyčná osoba splňuje podmínky pro vznik nároku na dávky, případně s přihlédnutím k článku 38.
2. Osoba, která splňuje podmínky uvedené v odstavci 1, obdrží dávky výlučně od uvedené instituce v souladu s jí uplatňovanými právními předpisy.
3. Osoba, která nesplňuje podmínky uvedené v odstavci 1, obdrží dávky, na které má ještě nárok podle právních předpisů jiného členského státu, případně s přihlédnutím k článku 38.
4. Stanoví-li právní předpisy použitelné podle odstavců 2 a 3, že výše dávek je určena s přihlédnutím k existenci rodinných příslušníků jiných než dětí, vezme příslušná instituce rovněž v úvahu ty rodinné příslušníky dotyčné osoby, kteří mají bydliště na území jiného členského státu, jako by měli bydliště na území příslušného státu.
Oddíl 2
Pracovníci, na které se vztahují buď pouze právní předpisy, podle kterých závisí výše dávek v invaliditě na délce dob pojištění, nebo právní předpisy tohoto druhu a právní předpisy druhu uvedeného v oddíle 1
Článek 40
Obecná ustanovení
1. Pracovník, který postupně nebo střídavě podléhá právním předpisům dvou nebo více členských států, z nichž nejméně jedny nejsou právní předpisy druhu uvedeného v čl. 37 odst. 1, obdrží dávky podle kapitoly 3, která se použije obdobně, s přihlédnutím k odstavci 3.
2. Avšak pracovník, u nějž dojde k pracovní neschopnosti s následnou invaliditou v době, kdy podléhá právním předpisům uvedeným v příloze III, obdrží dávky v souladu s čl. 37 odst. 1 za dvou podmínek:
- splňuje-li podmínky uvedených právních předpisů nebo jiných právních předpisů stejného druhu, případně s přihlédnutím k článku 38, ale bez použití dob pojištění získaných podle právních předpisů neuvedených v příloze III, a
- nesplňuje-li podmínky požadované pro získání nároku na dávky v invaliditě podle předpisů neuvedených v příloze III.
3. Rozhodnutí přijaté institucí členského státu týkající se stupně invalidity žadatele je závazné pro instituci každého dalšího dotyčného státu, za předpokladu, že v příloze IV je uznána shoda mezi právními předpisy těchto členských států ve věci podmínek týkajících se stupně invalidity.
Oddíl 3
Zhoršení invalidity
Článek 41
1. V případě zhoršení invalidity, za kterou pracovník pobírá dávky podle právních předpisů jediného členského státu, se použijí tato ustanovení:
a) jestliže dotyčná osoba nepodléhala právním předpisům jiného členského státu od té doby, co začala pobírat dávky, příslušná instituce prvního státu přizná dávky s přihlédnutím ke zhoršení invalidity v souladu s jí uplatňovanými právními předpisy;
b) jestliže dotyčná osoba podléhala právním předpisům jednoho nebo více jiných členských států od té doby, co začala pobírat dávky, jsou jí dávky přiznány s přihlédnutím ke zhoršení invalidity podle čl. 37 odst. 1 nebo čl. 40 odst. 1 nebo 2;
c) jestliže celková částka dávky nebo dávek vyplácených podle písmena b) je nižší než částka dávky, kterou dotyčná osoba pobírala od instituce, která byla dříve příslušná pro vyplácení dávky, je tato instituce povinna platit této osobě doplatek rovnající se rozdílu mezi těmito dvěma částkami;
d) je-li v případě uvedeném v písmenu b) institucí příslušnou pro počáteční neschopnost nizozemská instituce a
i) nemoc, která způsobila zhoršení, je stejná jako nemoc, která vedla k poskytnutí dávek podle nizozemských právních předpisů,
ii) tato nemoc je nemocí z povolání ve smyslu právních předpisů členského státu, jimž tato osoba naposled podléhala a podle kterých má nárok na výplatu příplatku uvedeného v čl. 60 odst. 1 písm. b) a
iii) právní předpisy jednoho nebo více států, jimž dotyčná osoba podléhala od doby, kdy začala pobírat dávky, jsou právní předpisy uvedené v příloze III,
poskytuje nizozemská instituce nadále počáteční dávku poté, co dojde ke zhoršení, a dávka náležející podle právních předpisů posledního členského státu, jimž dotyčná osoba podléhala, se snižuje o částku nizozemské dávky;
e) jestliže v případě uvedeném v písmenu b) nemá dotyčná osoba nárok na dávky hrazené institucí jiného členského státu, poskytne příslušná instituce prvního státu dávky podle právních předpisů tohoto státu s přihlédnutím ke zhoršení a případně k článku 38.
2. V případě zhoršení invalidity, za kterou pracovník pobírá dávky podle právních předpisů dvou nebo více členských států, se mu poskytnou dávky s přihlédnutím ke zhoršení v souladu s čl. 40 odst. 1.
Oddíl 4
Opětné poskytování dávek po pozastavení jejich výplaty nebo odnětí - Změna dávek v invaliditě na dávky ve stáří
Článek 42
Určení instituce příslušné pro opětovné poskytování dávek v invaliditě
1. Pokud má po pozastavení výplaty dávek dojít k jejich opětovnému poskytování, zajišťuje je ta instituce nebo ty instituce, které byly příslušné pro poskytování dávek v době pozastavení jejich výplaty, aniž je dotčen článek 43.
2. Pokud po odnětí dávek stav dotyčné osoby odůvodňuje poskytnutí dalších dávek, poskytují se tyto dávky v souladu s čl. 37 odst. 1 nebo čl. 40 odst. 1 nebo 2.
Článek 43
Změna dávek v invaliditě na dávky ve stáří
1. Dávky v invaliditě se v případě potřeby změní na dávky ve stáří za podmínek stanovených v právních předpisech jednoho nebo více států, podle kterých byly poskytovány, a v souladu s kapitolou 3.
2. Pokud osoba pobírající dávky v invaliditě může uplatnit nárok na dávky ve stáří podle právních předpisů dalšího členského státu v souladu s článkem 49, poskytuje kterákoli instituce členského státu příslušná pro poskytování dávek v invaliditě nadále této osobě dávky v invaliditě, na které má nárok podle právních předpisů uplatňovaných uvedenou institucí, dokud se s ohledem na uvedenou instituci nestane použitelný odstavec 1.
3. Avšak pokud v případě uvedeném v odstavci 2 byly dávky v invaliditě poskytnuty podle článku 39, může instituce, která zůstává příslušná pro poskytování těchto dávek, použít čl. 49 odst. 1 písm. a), jako by příjemce uvedené dávky splňoval podmínky právních předpisů dotyčného členského státu pro nárok na dávky ve stáří, přičemž nahradí teoretickou výši uvedenou v čl. 46 odst. 2 písm. a) výší dávek v invaliditě náležejících od uvedené instituce.
KAPITOLA 3
STÁŘÍ A ÚMRTÍ (DŮCHODY)
Článek 44
Obecná ustanovení pro přiznání dávek, pokud pracovník podléhá právním předpisům dvou nebo více členských států
1. Nároky na dávky pracovníka, který podléhá právním předpisům dvou nebo více členských států, nebo pozůstalých po něm se určují v souladu s touto kapitolou.
2. S výhradou článku 49 se při posuzování žádosti o přiznání dávky předložené dotyčnou osobou přihlíží ke všem právním předpisům, kterým pracovník podléhal. Výjimka z tohoto pravidla se učiní tehdy, když dotyčná osoba výslovně požádá o odklad poskytování dávek ve stáří, na které by měla nárok podle právních předpisů jednoho nebo více členských států, za předpokladu, že se k dobám získaným podle uvedených právních předpisů nepřihlíží za účelem získání nároku na dávku v jiném členském státě.
3. Tato kapitola se nevztahuje na zvýšení důchodů ani na příplatky k důchodům v případě dětí ani na sirotčí důchody poskytované podle kapitoly 8.
Článek 45
Započítávání dob pojištění získaných podle právních předpisů, jimž pracovník podléhal, pro získání, zachování nebo opětné nabytí nároku na dávky
1. Instituce členského státu, jehož právní předpisy podmiňují získání, zachování nebo opětné nabytí nároku na dávky získáním dob pojištění, přihlíží v nezbytné míře k dobám pojištění získaným podle právních předpisů kteréhokoli jiného členského státu, jako by byly získány podle jí uplatňovaných právních předpisů.
2. Pokud právní předpisy členského státu podmiňují poskytování některých dávek získáním dob pojištění v povolání podléhajícím zvláštnímu systému nebo případně v určitém zaměstnání, berou se doby získané podle právních předpisů jiných členských států v úvahu pro účely poskytování těchto dávek jen tehdy, pokud byly získány v rámci odpovídajících systémů, nebo není-li takový systém ve stejném povolání nebo případně ve stejném zaměstnání. Nesplňuje-li po přihlédnutí k takto získaným dobám dotyčná osoba podmínky pro pobírání těchto dávek, vezmou se tyto doby v úvahu pro poskytování dávek podle obecného systému, nebo není-li takový systém, podle systému uplatňovaného na dělníky nebo ostatní zaměstnance podle okolností.
3. Pokud právní předpisy členského státu, které podmiňují poskytování dávek tím, že pracovník podléhal uvedeným právním předpisům v době vzniku pojistné události, nemají žádné požadavky ohledně délky dob pojištění ani pro přiznání nároku, ani pro výpočet dávky, je každý pracovník, který již nepodléhá uvedeným právním předpisům, pro účely této kapitoly stále považován za podléhajícího jim v době, kdy došlo k pojistné události, pokud v té době podléhal právním předpisům jiného členského státu, nebo pokud tomu tak není, pokud může požádat o dávku podle právních předpisů jiného členského státu. Tato druhá podmínka se však považuje za splněnou v případě uvedeném v čl. 48 odst. 1.
Článek 46
Přiznání dávek
1. Příslušná instituce každého členského státu, jehož právním předpisům pracovník podléhá a plní jimi požadované podmínky pro získání nároku na dávky, aniž je nutno použít článek 45, vypočte podle jí uplatňovaných právních předpisů výši dávky odpovídající celkové délce dob pojištění, ke kterým se přihlíží podle těchto právních předpisů.
Tato instituce rovněž vypočte výši dávky, která by náležela na základě použití pravidel stanovených v odst. 2 písm. a) a b). Přihlédne se pouze k té částce, která je vyšší.
2. Pokud byly podmínky požadované pro přiznání dávek splněny pouze po použití článku 45, použije příslušná instituce každého členského státu, jehož právním předpisům pracovník podléhá, tato pravidla:
a) instituce vypočte teoretickou výši dávky, na kterou by dotyčná osoba mohla uplatnit nárok, pokud by všechny doby pojištění získané podle právních předpisů členských států, které se na ni vztahovaly, byly získány v dotyčném státě a podle právních předpisů uplatňovaných institucí v době přiznání dávky. Pokud podle těchto právních předpisů výše dávky není závislá na délce dob pojištění, potom se tato částka považuje za teoretickou výši uvedenou v tomto pododstavci;
b) instituce potom určí skutečnou výši dávky na základě teoretické výše uvedené v předchozím pododstavci v poměru délky dob pojištění získaných před vznikem pojistné události podle jí uplatňovaných právních předpisů k celkové délce dob pojištění získaných před vznikem pojistné události podle právních předpisů všech členských států, kterých se to týká.
c) je-li celková délka dob pojištění získaných podle právních předpisů všech členských států, kterých se to týká, před vznikem pojistné události delší než maximální doba požadovaná právními předpisy jednoho z těchto členských států pro pobírání plné dávky, přihlédne příslušná instituce tohoto státu při použití tohoto odstavce k uvedené maximální době namísto k celkové délce získaných dob; tento způsob výpočtu nesmí vést k tomu, aby byly instituci uloženy vyšší náklady na dávku, než je plná dávka stanovená jí uplatňovanými právními předpisy;
d) pro použití pravidel pro výpočet stanovených v tomto odstavci stanoví způsob pro přihlédnutí k dobám, které se překrývají, prováděcí nařízení uvedené v článku 97.
3. Dotyčná osoba má nárok na celkovou částku dávek vypočtenou v souladu s odstavci 1 a 2, omezenou nejvyšší teoretickou výši dávek vypočtených podle odst. 2 písm. a).
Pokud by částka uvedená v předchozím pododstavci měla být překročena, přizpůsobí každá instituce uplatňující odstavec 1 svou dávku částkou odpovídající poměru mezi částkou dotyčné dávky a součtem dávek určených v souladu s odstavcem 1.
4. Je-li v případě invalidních, starobních nebo pozůstalostních důchodů celkový součet dávek, náležejících od dvou nebo více členských států podle ustanovení mnohostranné úmluvy o sociálním zabezpečení uvedené v čl. 6 písm. b), nižší než celková částka, která by náležela od tohoto členského státu podle odstavců 1 až 3, použije se na dotyčnou osobu tato kapitola.
Článek 47
Doplňující ustanovení pro výpočet dávek
1. Pro výpočet teoretické výše uvedené v čl. 46 odst. 2 písm. a) se použijí tato pravidla:
a) pokud se podle právních předpisů členského státu dávky vypočítávají na základě průměrné mzdy nebo platu, průměrného příspěvku, průměrného zvýšení nebo poměru, který byl během dob pojištění mezi hrubou mzdou nebo platem žadatele a průměrnou hrubou mzdou nebo platem všech pojištěných osob, s výjimkou učňů, určí tyto průměrné částky a poměry příslušná instituce uvedeného státu pouze na základě dob pojištění získaných podle právních předpisů uvedeného státu nebo na základě hrubé mzdy nebo platu, který pobírá dotyčná osoba pouze během těchto dob;
b) pokud se podle právních předpisů členského státu dávky vypočítávají na základě částky mezd a platů, příspěvků nebo zvýšení, určí příslušná instituce mzdy a platy, příspěvky nebo zvýšení, které se mají vzít v úvahu s ohledem na doby pojištění získané podle právních předpisů jiných členských států, na základě průměrných mezd a platů, příspěvků nebo zvýšení zaznamenaných s ohledem na doby pojištění získané podle jí uplatňovaných právních předpisů;
c) pokud se podle právních předpisů členského státu dávky vypočítávají na základě paušální mzdy nebo platu nebo paušální částky, považuje příslušná instituce tohoto státu paušální mzdu nebo plat nebo paušální částku, které má vzít v úvahu pro účely dob pojištění získaných podle právních předpisů jiného členského státu, za rovné paušální mzdě nebo platu nebo paušální částce nebo popřípadě průměru paušálních mezd a platů nebo paušálních částek odpovídajícím dobám pojištění získaným podle jí uplatňovaných právních předpisů;
d) pokud se podle právních předpisů členského státu dávky vypočítávají za některé doby na základě částky mezd a platů a za jiné doby na základě paušální mzdy nebo platu nebo paušální částky, vezme příslušná instituce s ohledem na doby pojištění získané podle právních předpisů jiného členského státu v úvahu mzdy a platy nebo paušální částky určené v souladu s písmeny d) a c) nebo popřípadě průměr těchto mezd nebo platů nebo částek; pokud se dávky vypočítávají na základě paušální mzdy nebo platu nebo paušální částky za všechny doby získané podle jí uplatňovaných právních předpisů, považuje příslušná instituce mzdu nebo plat, které se mají vzít v úvahu s ohledem na doby pojištění získané podle právních předpisů jiných členských států, za rovné teoretické mzdě nebo platu odpovídající této paušální mzdě nebo platu nebo paušální částce.
2. Ustanovení právních předpisů členského státu týkající se valorizace faktorů, ke kterým se přihlíží při výpočtu dávek, se použijí, pokud je to vhodné, na faktory, ke kterým přihlíží příslušná instituce uvedeného státu, v souladu s odstavcem 1, pokud jde o doby pojištění získané podle právních předpisů jiných členských států.
3. Jestliže se podle právních předpisů členského státu částka dávek určuje s přihlédnutím k existenci rodinných příslušníků jiných než dětí, bere příslušná instituce uvedeného členského státu též v úvahu ty rodinné příslušníky dotyčné osoby, kteří mají bydliště na území jiného členského státu, jako by měli bydliště na území příslušného státu.
Článek 48
Doby pojištění kratší než jeden rok
1. Aniž je dotčen čl. 46 odst. 2, není instituce členského státu povinna poskytovat dávky na základě dob pojištění získaných podle právních předpisů uvedeného členského státu, jestliže jejich celková délka nedosahuje jednoho roku a jestliže podle uvedených právních předpisů se nárok na dávku nezískává pouze na základě těchto dob.
2. Příslušná instituce každého z ostatních dotčených členských států bere v úvahu doby uvedené v odstavci 1 pro účely uplatňování čl. 46 odst. 2, s výjimkou písmena b).
3. Pokud by použití odstavce 1 mělo za následek, že se všechny instituce dotčených států zbaví povinnosti dávky poskytovat, přiznávají se dávky výhradně podle právních předpisů posledního z těchto států, jehož podmínky jsou splněny, jako by všechny doby pojištění získané a vzaté v úvahu v souladu s čl. 45 odst. 1 a 2 byly získány podle právních předpisů uvedeného státu.
Článek 49
Výpočet dávek, pokud dotyčná osoba současně nesplňuje podmínky stanovené všemi právními předpisy, podle nichž byly získány doby pojištění
1. Jestliže v dané době dotyčná osoba nesplňuje podmínky pro poskytování dávek stanovené všemi právními předpisy členských států, jimž podléhala, případně s přihlédnutím k článku 45, ale splňuje podmínky pouze jednoho nebo více z nich, použijí se tato ustanovení:
a) každá z příslušných instituce uplatňující právní předpisy, jejichž podmínky jsou splněny, vypočítá náležející částku dávky v souladu s článkem 46;
b) avšak
i) jestliže dotyčná osoba splňuje podmínky právních předpisů alespoň dvou členských států, aniž je třeba přihlížet k dobám pojištění získaným podle právních předpisů, jejichž podmínky nejsou splněny, nevezmou se tyto doby v úvahu pro účely čl. 46 odst. 2;
ii) jestliže dotyčná osoba splňuje pouze podmínky právních předpisů jednoho členského státu, aniž je třeba přihlížet k dobám pojištění získaným podle právních předpisů, jejichž podmínky nejsou splněny, vypočítá se částka náležející dávky pouze podle těch právních předpisů, jejichž podmínky jsou splněny, s přihlédnutím pouze k dobám získaným podle uvedených právních předpisů.
2. Dávka nebo dávky poskytované podle právních předpisů jednoho nebo více příslušných členských států , jsou v případě uvedeném v odstavci 1 automaticky znovu vypočteny v souladu s článkem 46, podle toho, jak jsou splněny podmínky požadované právními předpisy jednoho nebo více členských států, kterým podléhala dotyčná osoba, případně s přihlédnutím k článku 45.
3. Nový výpočet se provede automaticky podle odstavce 1, aniž je dotčen čl. 40 odst. 2, pokud podmínky požadované dotyčnými právními předpisy jednoho nebo více členských států přestanou být plněny.
Článek 50
Přiznání doplatku, pokud celková částka dávek náležejících podle právních předpisů různých členských států nedosahuje minima stanoveného právními předpisy státu, na jehož území má příjemce bydliště
Příjemci dávek, na nějž se vztahuje tato kapitola, nesmí být ve státě, na jehož území má bydliště a podle jehož právních předpisů se mu má dávka vyplácet, přiznána dávka nižší, než je minimální dávka stanovená uvedenými právními předpisy za dobu pojištění, která se rovná všem dobám pojištění vzatým v úvahu pro vyplácení podle předchozích článků. Příslušná instituce uvedeného státu mu případně vyplácí po celou dobu bydlení na jeho území doplatek rovnající se rozdílu mezi celkovou částkou dávek náležejících podle této kapitoly a částkou minimální dávky.
Článek 51
Valorizace a nový výpočet dávek
1. Jestliže se z důvodu zvýšení životních nákladů nebo změn v úrovni mezd nebo platů nebo z jiných důvodů pro přizpůsobení upravují dávky příslušných členských států stanoveným procentem nebo částkou, musí být toto procento nebo částka přímo uplatněny na dávky určené podle článku 46, aniž je nutné provést nový výpočet podle uvedeného článku.
2. Naproti tomu změní-li se způsob stanovení dávek nebo pravidla pro výpočet dávek, provede se nový výpočet podle článku 46.
KAPITOLA 4
PRACOVNÍ ÚRAZY A NEMOCI Z POVOLÁNÍ
Oddíl 1
Nárok na dávky
Článek 52
Bydliště v jiném členském státě, než je příslušný stát - Obecná pravidla
Pracovník, který má bydliště na území jiného členského státu, než je příslušný stát, a který utrpí pracovní úraz nebo u nějž je zjištěna nemoc z povolání, obdrží ve státě, ve kterém má bydliště,
a) věcné dávky poskytované na účet příslušné instituce institucí místa bydliště v souladu s jí uplatňovanými právními předpisy, jako by u ní byl pojištěn;
b) peněžité dávky poskytované příslušnou institucí v souladu s jí uplatňovanými právními předpisy. Na základě dohody mezi příslušnou institucí a institucí místa bydliště však mohou být tyto dávky poskytovány institucí místa bydliště na účet příslušné instituce v souladu s právními předpisy příslušného státu.
Článek 53
Příhraniční pracovníci - Zvláštní pravidlo
Příhraniční pracovník může získat dávky také na území příslušného státu. Tyto dávky poskytuje příslušná instituce podle právních předpisů uvedeného státu, jako by tam měl pracovník bydliště.
Článek 54
Pobyt v příslušném státě nebo přemístění bydliště do příslušného státu
1. Pracovník, na kterého se vztahuje článek 52 a který pobývá na území příslušného státu, pobírá dávky v souladu s právními předpisy uvedeného státu, i když pobíral dávky už před tímto pobytem. Toto ustanovení se však nevztahuje na příhraniční pracovníky.
2. Pracovník, na kterého se vztahuje článek 52 a který přemístí své bydliště na území příslušného státu, pobírá dávky v souladu s právními předpisy uvedeného státu, i když pobíral dávky už před přemístěním svého bydliště.
Článek 55
Pobyt mimo příslušný stát - Návrat nebo přemístění bydliště do jiného členského státu po utrpění pracovního úrazu nebo onemocnění nemocí z povolání - Potřeba odjet do jiného členského státu za účelem vhodného léčení
1. Pracovník, který utrpí pracovní úraz nebo u nějž je zjištěna nemoc z povolání a
a) který pobývá na území jiného členského státu, než je příslušný stát nebo
b) který poté, co získal nárok na dávky na účet příslušné instituce, získá povolení od uvedené instituce vrátit se na území členského státu, kde má bydliště, nebo přemístit své bydliště na území jiného členského státu nebo
c) který získá povolení od této příslušné instituce odjet na území jiného členského státu za účelem léčení vhodného pro jeho zdravotní stav,
má nárok
i) na věcné dávky poskytované na účet příslušné instituce institucí místa pobytu nebo bydliště v souladu s jí uplatňovanými právními předpisy, jako by u ní byl pojištěn, avšak doba, po kterou jsou tyto dávky poskytovány, se řídí právními předpisy příslušného státu;
ii) na peněžité dávky poskytované příslušnou institucí v souladu s jí uplatňovanými právními předpisy. Na základě dohody mezi příslušnou institucí a institucí místa pobytu nebo bydliště však může tyto dávky poskytovat instituce místa bydliště na účet příslušné instituce v souladu s právními předpisy příslušného státu.
2. Povolení požadované podle odst. 1 písm. b) může být odmítnuto, jen když je zjištěno, že by přesun dotyčné osoby ohrozil její zdravotní stav nebo léčení.
Povolení požadované podle odst. 1 písm. c) nelze odmítnout, pokud není možné poskytnout dotyčné osobě vhodné léčení na území členského státu, kde má bydliště.
Článek 56
Úrazy během cesty
Úrazy během cesty, ke kterým dojde na území členského státu jiného než je příslušný stát, se posuzují, jako by k nim došlo na území příslušného státu.
Článek 57
Dávky pro případ nemoci z povolání, pokud byla dotyčná osoba vystavena stejnému riziku v několika členských státech
1. Pokud osoba, u které je zjištěna nemoc z povolání, vykonávala činnost způsobilou vyvolat uvedenou nemoc podle právních předpisů dvou nebo více členských států, jsou dávky, o které může tato osoba nebo pozůstalí po ní žádat, přiznávány výhradně podle právních předpisů posledního z těch států, jejichž podmínky byly splněny, případně s přihlédnutím k odstavcům 2 až 5.
2. Je-li podle právních předpisů členského státu poskytování dávek v případě nemoci z povolání podmíněno tím, že nemoc byla poprvé lékařsky zjištěna na jeho území, považuje se tato podmínka za splněnou, byla-li nemoc poprvé zjištěna na území jiného členského státu.
3. V případě sklerogenické pneumokoniózy se použijí tato ustanovení:
a) je-li podle právních předpisů členského státu poskytování dávek v případě nemoci z povolání podmíněno tím, že dotyčná nemoc byla zjištěna do určité doby po skončení poslední činnosti způsobilé ji vyvolat, vezme příslušná instituce uvedeného státu při kontrole doby, kdy byla tato činnost vykonávána, v nezbytné míře v úvahu podobné činnosti vykonávané podle právních předpisů kteréhokoli jiného členského státu, jako by byly vykonávány podle předpisů dříve uvedeného státu;
b) je-li podle právních předpisů členského státu poskytování dávek v případě nemoci z povolání podmíněno tím, že činnost způsobilá vyvolat nemoc byla vykonávána po určitou dobu, vezme příslušná instituce uvedeného státu v nezbytné míře v úvahu doby, po které byla tato činnost vykonávána podle předpisů jiného členského státu, jako by byla vykonávána podle předpisů dříve uvedeného státu;
c) náklady na peněžité dávky včetně nákladů na důchody se rozdělují mezi příslušné instituce členských států, na jejichž území dotyčná osoba vykonávala činnost způsobilou ji vyvolat. Toto rozdělení se provede na základě poměru mezi délkou dob důchodového pojištění získaných podle právních předpisů každého ze států k celkové délce dob důchodového pojištění získaných podle právních předpisů všech těchto států v den, kdy bylo zahájeno poskytování dávek.
4. Rada určí jednomyslně na návrh Komise nemoci z povolání, na které se rozšíří oblast působnosti odstavce 3.
Článek 58
Výpočet peněžitých dávek
1. Příslušná instituce členského státu, jehož právní předpisy stanoví, že výpočet peněžitých dávek je založen na průměrné mzdě nebo platu, určí tuto průměrnou mzdu nebo plat výlučně na základě mezd nebo platů zaznamenaných během dob získaných podle uvedených právních předpisů.
2. Příslušná instituce členského státu, jehož právní předpisy stanoví, že výpočet peněžitých dávek je založen na paušální mzdě nebo platu, bere v úvahu výlučně paušální mzdu nebo plat nebo případně průměr paušálních mezd nebo platů odpovídající dobám získaným podle uvedených právních předpisů.
3. Příslušná instituce členského státu, jehož právní předpisy stanoví, že výše peněžitých dávek závisí na počtu rodinných příslušníků, bere v úvahu i ty rodinné příslušníky dotyčné osoby, kteří mají bydliště na území jiného členského státu, jako by měli bydliště na území příslušného státu.
Článek 59
Náklady na převoz osoby, která utrpí pracovní úraz nebo u které je zjištěna nemoc z povolání
1. Příslušná instituce členského státu, jehož právní předpisy stanoví úhradu nákladů na převoz osoby, která utrpí pracovní úraz nebo u které je zjištěna nemoc z povolání, buď do místa jejího bydliště, nebo do nemocnice, uhradí tyto náklady do odpovídajícího místa na území jiného členského státu, kde má osoba bydliště, za předpokladu, že tento převoz předem povolí; přitom náležitě přihlíží k důvodům, které převoz ospravedlňují. Povolení není vyžadováno v případě příhraničních pracovníků.
2. Příslušná instituce členského státu, jehož právní předpisy stanoví náklady na převoz těla osoby, která utrpí smrtelný pracovní úraz, na místo pohřbu, uhradí tyto náklady v souladu s jí uplatňovanými právními předpisy na odpovídající místo na území jiného členského státu, kde měla osoba bydliště v době úrazu.
Oddíl 2
Zhoršení nemoci z povolání, pro kterou byla dávka přiznána
Článek 60
1. V případě zhoršení nemoci z povolání, pro kterou pracovník pobíral nebo pobírá dávku podle právních předpisů členského státu, se použijí tato pravidla:
a) nevykonával-li pracovník po dobu pobírání dávek zaměstnání podle právních předpisů jiného členského státu, způsobilé vyvolat nebo zhoršit příslušné nemoci, je příslušná instituce prvního státu povinna uhradit náklady na dávky podle jí uplatňovaných právních předpisů, s přihlédnutím ke zhoršení;
b) vykonával-li pracovník po dobu pobírání dávek takové zaměstnání podle právních předpisů jiného členského státu, je příslušná instituce prvního členského státu povinna uhradit náklady na dávky podle jí uplatňovaných právních předpisů bez přihlédnutí ke zhoršení. Příslušná instituce druhého členského státu přizná pracovníkovi doplatek, jehož částka se rovná rozdílu mezi částkou dávky náležející po zhoršení a částkou, která by byla náležela před zhoršením podle jí uplatňovaných právních předpisů, jako by tato nemoc z povolání nastala podle právních předpisů uvedeného státu;
c) nemá-li v případě uvedeném v písmenu b) pracovník trpící sklerogenickou pneumokoniózou nebo nemocí určenou podle čl. 57 odst. 4 nárok na dávky podle právních předpisů druhého státu, je příslušná instituce prvního státu povinna poskytovat dávky podle jí uplatňovaných právních předpisů s přihlédnutím ke zhoršení. Příslušná instituce druhého státu však uhradí náklady rozdílu mezi částkou peněžitých dávek, včetně důchodů náležejících od příslušné instituce prvního státu s přihlédnutím ke zhoršení a částkou odpovídajících dávek, které náležely před zhoršením.
2. Pokud zhoršení nemoci z povolání vede k uplatnění čl. 57 odst. 3 písm. c), použijí se tato ustanovení:
a) příslušná instituce, která poskytla dávky podle čl. 57 odst. 1, je povinna poskytovat dávky podle jí uplatňovaných právních předpisů, s přihlédnutím ke zhoršení;
b) náklady na peněžité dávky, včetně důchodů, jsou nadále děleny mezi instituce, které se dělily o náklady na původní dávky v souladu s čl. 57 odst. 3 písm. c). Pokud však dotyčná osoba znovu vykonávala činnost způsobilou vyvolat nebo zhoršit tuto nemoc z povolání, buď podle právních předpisů jednoho z členských států, ve kterém již vykonávala činnost stejné povahy, nebo podle právních předpisů jiného členského státu, uhradí příslušný orgán takového státu náklady rozdílu mezi částkou dávek náležejících s přihlédnutím ke zhoršení a dávek, které náležely před zhoršením.
Oddíl 3
Různá ustanovení
Článek 61
Pravidla pro přihlédnutí k zvláštnostem některých právních předpisů
1. Není-li žádné pojištění pro případ pracovních úrazů nebo nemocí z povolání na území členského státu, kde se pracovník právě nalézá, nebo existuje-li takové pojištění, ale není žádná instituce příslušná pro poskytování věcných dávek, poskytne tyto dávky instituce místa pobytu nebo bydliště příslušná pro poskytování věcných dávek v nemoci.
2. Pokud právní předpisy příslušného státu podmiňují poskytování bezplatných věcných dávek použitím lékařské služby organizované zaměstnavatelem, má se za to, že věcné dávky poskytnuté v případech uvedených v článku 52 a čl 55 odst. 1 jsou poskytnuty takovou lékařskou službou.
3. Pokud právní předpisy příslušného státu zahrnují systém týkající se povinností zaměstnavatele, má se za to, že věcné dávky poskytnuté v případech uvedených v článku 52 a čl. 55 odst. 1 jsou poskytnuty na žádost příslušné instituce.
4. Pokud systém příslušného státu týkající se náhrad za pracovní úrazy není svou povahou systémem povinného pojištění, poskytuje věcné dávky přímo zaměstnavatel nebo příslušný pojistitel.
5. Pokud právní předpisy členského státu výslovně nebo mlčky stanoví, že k pracovním úrazům nebo nemocím z povolání, k nimž došlo nebo které byly zjištěny dříve, se přihlíží při zjišťování stupně pracovní neschopnosti, bere příslušná instituce tohoto státu též v úvahu pracovní úrazy nebo nemoci z povolání, k nimž došlo nebo které byly zjištěny dříve podle právních předpisů jiného členského státu, jako by k nim došlo nebo byly zjištěny podle jí uplatňovaných právních předpisů.
Článek 62
Systém uplatňovaný, pokud v zemi pobytu nebo bydliště existuje několik systémů - Maximální délka poskytování dávek
1. Jestliže právní předpisy země pobytu nebo bydliště zahrnují více systémů pojištění, použijí se na pracovníky, na které se vztahuje článek 52 nebo čl. 55 odst. 1, ustanovení systému pro dělníky v ocelářském průmyslu. Zahrnují-li však uvedené právní předpisy zvláštní systém pro pracovníky v dolech nebo v podobných provozech, použijí se na tuto kategorii pracovníků ustanovení uvedeného systému, pokud je instituce místa pobytu nebo bydliště, kterému tito pracovníci předkládají své nároky, příslušná k uplatňování uvedeného systému.
2. Jestliže právní předpisy členského státu stanoví maximální dobu, po kterou mohou být dávky poskytovány, může instituce, která uvedené právní předpisy uplatňuje, vzít v úvahu všechny doby, po které již dávky poskytovala instituce jiného členského státu.
Oddíl 4
Náhrady mezi institucemi
Článek 63
1. Příslušná instituce je povinna nahradit částku za věcné dávky poskytnuté na její účet podle článku 52 a čl. 55 odst. 1.
2. Náhrady uvedené v odstavci 1 se určují a provádějí postupem stanoveným prováděcím nařízením uvedeným v článku 97 po prokázání skutečných výdajů.
3. Dva nebo více členských států nebo příslušné úřady těchto států mohou stanovit jiné způsoby náhrady nebo se zříci náhrad mezi institucemi, které podléhají jejich pravomoci.
KAPITOLA 5
POHŘEBNÉ
Článek 64
Sčítání dob pojištění
Příslušná instituce členského státu, jehož právní předpisy podmiňují získání, zachování nebo opětné nabytí nároku na pohřebné získáním dob pojištění, přihlíží v nezbytné míře k dobám pojištění získaným podle právních předpisů kteréhokoli jiného členského státu, jako by byly získány podle jí uplatňovaných právních předpisů.
Článek 65
Nárok na pohřebné, pokud k úmrtí dojde nebo pokud má osoba oprávněná bydliště v jiném členském státě, než je příslušný stát
1. Jestliže pracovník, důchodce nebo žadatel o důchod anebo rodinný příslušník těchto osob zemře na území jiného členského státu, než je příslušný stát, má se za to, že k úmrtí došlo na území příslušného státu.
2. Příslušná instituce je povinna poskytnout pohřebné náležející podle jí uplatňovaných právních předpisů, i když má oprávněná osoba bydliště na území jiného členského státu, než je příslušný stát.
3. Odstavce 1 a 2 se vztahují i na případy, kdy k úmrtí dojde v důsledku pracovního úrazu nebo nemoci z povolání.
Článek 66
Poskytnutí dávek v případě úmrtí důchodce, který měl bydliště v jiném členském státě, než je stát, jehož instituce byla příslušná pro poskytování věcných dávek
V případě úmrtí důchodce, který měl nárok na důchod náležející podle právních předpisů jednoho členského státu nebo na důchody náležející podle právních předpisů dvou nebo více členských států, jestliže měl tento důchodce bydliště na území jiného členského státu, než je členský stát, jehož instituce byla příslušná poskytovat mu věcné dávky podle článku 28, vyplatí pohřebné náležející podle právních předpisů uplatňovaných uvedenou institucí tato instituce na vlastní účet, jako by měl dotyčný důchodce v době svého úmrtí bydliště na území členského státu uvedené instituce.
Předchozí pododstavec se použije obdobně na rodinné příslušníky důchodce.
KAPITOLA 6
NEZAMĚSTNANOST
Oddíl 1
Společná ustanovení
Článek 67
Sčítání dob pojištění nebo zaměstnání
1. Příslušná instituce členského státu, jehož právní předpisy podmiňují získání, zachování nebo opětné nabytí nároků na dávky získáním dob pojištění, přihlíží v nezbytné míře k dobám pojištění a zaměstnání získaným podle právních předpisů kteréhokoli jiného členského státu, jako by to byly doby pojištění získané podle jí uplatňovaných právních předpisů, avšak za podmínky, že by se doby zaměstnání započítávaly jako doby pojištění, kdyby byly získány podle uvedených právních předpisů.
2. Příslušná instituce členského státu, jehož právní předpisy podmiňují získání, zachování nebo opětné nabytí nároků na dávky získáním dob zaměstnání, přihlíží v nezbytné míře k dobám pojištění nebo zaměstnání získaným podle právních předpisů kteréhokoli jiného členského státu, jako by to byly doby zaměstnání získané podle jí uplatňovaných právních předpisů.
3. S výjimkou případů uvedených v čl. 71 odst. 1 písm. a) bodě ii) a písm. b) bodě ii) se odstavce 1 a 2 použijí pod podmínkou, že dotyčná osoba naposled získala
- v případě odstavce 1 doby pojištění,
- v případě odstavce 2 doby zaměstnání
v souladu s právními předpisy, na jejichž základě jsou dávky požadovány.
4. Pokud délka dob, po kterou mohou být dávky poskytovány, závisí na délce dob pojištění nebo zaměstnání, použijí se odstavec 1 nebo 2.
Článek 68
Výpočet dávek
1. Příslušná instituce členského státu, jehož právní předpisy stanoví, že se výpočet dávek zakládá na výši dřívější mzdy nebo platu, bere v úvahu výhradně mzdu nebo plat, které dotyčná osoba pobírala v posledním zaměstnání na území uvedeného státu. Pokud však byla dotyčná osoba ve svém posledním zaměstnání méně než čtyři týdny, vypočítají se dávky na základě obvyklé mzdy nebo platu odpovídajícího v místě, kde má nezaměstnaná osoba bydliště nebo kde pobývá, stejnému nebo podobnému zaměstnání, jako bylo její poslední zaměstnání na území jiného členského státu.
2. Příslušná instituce členského státu, jehož právní předpisy stanoví, že výše dávek závisí na počtu rodinných příslušníků, bere v úvahu též rodinné příslušníky dotyčné osoby, kteří mají bydliště na území jiného členského státu, jako by měli bydliště na území příslušného státu. Toto ustanovení se nepoužije, jestliže v zemi bydliště rodinných příslušníků má jiná osoba nárok na dávky v nezaměstnanosti, při jejichž výpočtu se přihlíží k rodinným příslušníkům.
Oddíl 2
Nezaměstnané osoby odcházející do jiného členského státu, než je příslušný stát
Článek 69
Podmínky a omezení pro zachování nároku na dávky
1. Pracovník, který je nezaměstnaný, který splňuje podmínky právních předpisů některého členského státu pro vznik nároku na dávky a který odchází do jednoho nebo více jiných členských států s cílem hledat zaměstnání, si zachovává nárok na tyto dávky za těchto podmínek a s těmito omezeními:
a) před odjezdem musí být zapsán do evidence uchazečů o zaměstnání a musí zůstat k dispozici službám zaměstnanosti příslušného státu po dobu nejméně čtyř týdnů poté, co se stane nezaměstnaným. Příslušné služby nebo instituce však mohou povolit jeho odjezd před uplynutím této doby;
b) musí být zapsán do evidence uchazečů o zaměstnání služeb zaměstnanosti každého členského státu, do kterého přijede, a podřídit se tam kontrole. Tato podmínka se považuje za splněnou, pokud jde o dobu před zapsáním, jestliže se dotyčná osoba zapíše sedm dnů po dni, kdy přestane být k dispozici službám zaměstnanosti ve státu, který opustí. Ve výjimečných případech mohou příslušné služby nebo instituce tuto lhůtu prodloužit;
c) nárok na dávky je zachován po dobu nejvýše tří měsíců ode dne, kdy dotyčná osoba přestane být k dispozici službám zaměstnanosti státu, který opustí, za předpokladu, že celkové trvání pobírání dávek nepřekročí trvání, po které měla nárok na dávky podle právních předpisů uvedeného státu. V případě sezónního pracovníka je toto trvání navíc omezeno dobou zbývající do konce sezóny, na kterou byl najat.
2. Jestliže se dotyčná osoba vrátí do příslušného státu před uplynutím doby, po kterou má nárok na dávky podle odst. 1 písm. c), trvá její nárok na dávky podle právních předpisů uvedeného státu dál; nevrátí-li se tam před uplynutím této doby, ztrácí veškeré nároky na dávky podle právních předpisů příslušného státu. Ve výjimečných případech mohou příslušné služby nebo instituce tuto lhůtu prodloužit.
3. Odstavce 1 se lze dovolat jen jednou mezi dvěma dobami zaměstnání.
4. Pokud je příslušným státem Belgie, získá nezaměstnaná osoba, která se tam vrátí po uplynutí lhůty tří měsíců stanovené v odst. 1 písm. c), znovu nárok na dávky v této zemi až poté, co tam je zaměstnána po dobu nejméně tří měsíců.
Článek 70
Poskytování dávek a náhrad
1. V případech uvedených v čl. 69 odst. 1 poskytuje dávky instituce každého členského státu, do kterého nezaměstnaná osoba přijede za účelem hledání zaměstnání.
Příslušná instituce členského státu, jehož právním předpisům pracovník podléhal v době svého posledního zaměstnání, je povinna nahradit částku těchto dávek.
2. Náhrady uvedené v odstavci 1 se určují a provádějí postupem stanoveným prováděcím nařízením uvedeným v článku 97, buď na základě prokázaných skutečných výdajů, nebo paušální částkou.
3. Dva nebo více členských států nebo příslušné úřady těchto států mohou stanovit jiné způsoby náhrady nebo vyplácení nebo se mohou zříci všech náhrad mezi institucemi, které podléhají jejich pravomoci.
Oddíl 3
Nezaměstnané osoby, které během svého posledního zaměstnání měly bydliště v jiném členském státě, než je příslušný stát
Článek 71
1. Nezaměstnaná osoba, která měla během svého posledního zaměstnání bydliště na území jiného členského státu, než je příslušný stát, obdrží dávky podle těchto ustanovení:
a) i) příhraniční pracovník, který má zkrácenou pracovní dobu nebo je přechodně nezaměstnaný v podniku, který jej zaměstnává, obdrží dávky podle právních předpisů příslušného státu, jako by měl bydliště na území uvedeného státu; tyto dávky mu poskytuje příslušná instituce;
ii) příhraniční pracovník, který je nezaměstnaný, obdrží dávky podle právních předpisů členského státu, na jehož území má bydliště, jako by podléhal uvedeným právním předpisům v době, kdy byl naposled zaměstnán; tyto dávky poskytuje instituce místa bydliště na vlastní účet;
b) i) pracovník jiný než příhraniční pracovník, který má zkrácenou pracovní dobu, je přechodně nezaměstnaný nebo nezaměstnaný a zůstává k dispozici svému zaměstnavateli nebo službám zaměstnanosti na území příslušného státu, obdrží dávky podle právních předpisů uvedeného státu, jako by měl bydliště na jeho území; tyto dávky poskytuje příslušná instituce;
ii) pracovník jiný než příhraniční pracovník, který je nezaměstnaný a který je k dispozici službám zaměstnanosti na území členského státu, ve kterém má bydliště, nebo který se vrátí na toto území, obdrží dávky podle právních předpisů uvedeného státu, jako by tam byl naposled zaměstnán, instituce místa bydliště poskytuje tyto dávky na vlastní účet. Získal-li však takový pracovník nárok na dávky na účet příslušné instituce členského státu, jehož právním předpisům naposled podléhal, obdrží dávky podle článku 69. Výplata dávek podle právních předpisů státu, ve kterém má nezaměstnaná osoba bydliště, je pozastavena pro všechny doby, za které může podle článku 69 uplatnit nárok na dávky podle právních předpisů, kterým naposled podléhala.
2. Nezaměstnaná osoba nemůže uplatňovat nárok na dávky podle právních předpisů členského státu, na jehož území má bydliště, pokud má nárok na dávky na základě odst. 1 písm. a) bodu i) nebo písm. b) bodu i).
KAPITOLA 7
RODINNÉ DÁVKY A PŘÍDAVKY PRO PRACOVNÍKY A NEZAMĚSTNANÉ OSOBY
Oddíl 1
Společná ustanovení
Článek 72
Sčítání dob zaměstnání
Pokud právní předpisy členského státu podmiňují získání nároku na dávky získáním dob zaměstnání, přihlíží příslušná instituce uvedeného státu v nezbytné míře k dobám zaměstnání získaným v kterémkoli jiném členském státě, jako by byly získány podle jí uplatňovaných právních předpisů.
Oddíl 2
Pracovníci a nezaměstnané osoby, jejichž rodinní příslušníci mají bydliště v jiném členském státě, než je příslušný stát
Článek 73
Pracovníci
1. Pracovník podléhající právním předpisům členského státu jiného než Francie má nárok pro rodinné příslušníky, kteří mají bydliště v jiném členském státě, na rodinné dávky stanovené právními předpisy prvního členského státu, jako by měli bydliště na jeho území.
2. Pracovník podléhající francouzským právním předpisům má nárok pro rodinné příslušníky s bydlištěm na území jiného členského státu, než je Francie, na rodinné přídavky stanovené právními předpisy členského státu, na jehož území mají rodinní příslušníci bydliště; pracovník musí splňovat podmínky týkající se zaměstnání, kterými francouzské právními předpisy podmiňují nárok na takové dávky.
3. Pracovník, který podléhá francouzským právním předpisů na základě čl. 14 odst. 1 písm. a), má však nárok na rodinné dávky stanovené francouzskými právními předpisy a určené v příloze V s ohledem na jeho rodinné příslušníky, kteří jej doprovázejí na území členského státu, kam je vyslán.
Článek 74
Nezaměstnané osoby
1. Nezaměstnaná osoba pobírající dávky v nezaměstnanosti podle právních předpisů členského státu jiného než Francie má nárok pro své rodinné příslušníky s bydlištěm na území jiného členského státu, na rodinné dávky stanovené právními předpisy dříve uvedeného členského státu, jako by měli bydliště na jeho území.
2. Nezaměstnaná osoba pobírající dávky v nezaměstnanosti podle francouzských právních předpisů má nárok pro své rodinné příslušníky s bydlištěm na území jiného členského státu, než je Francie, na rodinné přídavky stanovené právními předpisy státu, na jehož území tito rodinní příslušníci mají bydliště.
Článek 75
Poskytování dávek a náhrad
1. a) Rodinné dávky v případech uvedených v čl. 73 odst. 1 a 3 poskytuje příslušná instituce státu, jehož právním předpisům pracovník podléhá, a v případech uvedených v čl. 74 odst. 1 příslušná instituce státu, podle jehož právních předpisů nezaměstnaná osoba pobírá dávky v nezaměstnanosti. Dávky jsou poskytovány v souladu s předpisy uplatňovanými těmito institucemi bez ohledu na to, zda fyzická nebo právnická osoba, jíž se tyto dávky vyplácejí, pobývá či má bydliště nebo sídlo na území příslušného státu nebo na území jiného členského státu;
b) pokud však osoba, které by měly být rodinné dávky vypláceny, nevyužívá tyto dávky na výživu rodinných příslušníků, poskytuje příslušná instituce tyto dávky se zprošťujícími účinky fyzické nebo právnické osobě, která se o rodinné příslušníky skutečně stará, na žádost a prostřednictvím instituce místa jejich bydliště nebo instituce zřízené nebo subjektu určeného k tomuto účelu příslušným úřadem země jejich bydliště;
c) dva nebo více členských států se mohou dohodnout v souladu s článkem 8, aby příslušná instituce poskytovala rodinné dávky náležející podle právních předpisů jednoho nebo více těchto států fyzickým nebo právnickým osobám, které se o rodinné příslušníky skutečně starají, buď přímo, nebo prostřednictvím instituce místa jejich bydliště.
2. a) Rodinné přídavky poskytuje v případech uvedených v čl. 73 odst. 2 a čl. 74 odst. 2 instituce místa bydliště rodinných příslušníků v souladu s jí uplatňovanými právními předpisy;
b) musí-li však být podle uvedených právních předpisů přídavky poskytovány pracovníkovi, vyplácí instituce uvedená v předchozím pododstavci tyto přídavky fyzické nebo právnické osobě, která se o rodinné příslušníky skutečně stará v místě jejich bydliště, nebo v případě potřeby přímo rodinným příslušníkům;
c) příslušná instituce nahradí plnou výši přídavků poskytnutých v souladu s předchozími pododstavci. Náhrady se určují a provádějí postupy stanovenými prováděcím nařízením uvedeným v článku 97.
Článek 76
Pravidla přednosti v případě souběhu nároku na rodinné dávky nebo rodinné přídavky podle článků 73 a 74 z důvodu výkonu výdělečné činnosti v zemi bydliště rodinných příslušníků
Nárok na rodinné dávky nebo rodinné přídavky podle článků 73 a 74 může být pozastaven, jestliže z důvodu výkonu výdělečné činnosti rodinné dávky nebo rodinné přídavky náležejí také podle právních předpisů členského státu, na jehož území mají rodinní příslušníci bydliště.
KAPITOLA 8
DÁVKY PRO VYŽIVOVANÉ DĚTI DŮCHODCŮ A PRO SIROTKY
Článek 77
Vyživované děti důchodců
1. Pro účely tohoto článku se "dávkami" rozumějí rodinné přídavky pro osoby pobírající důchody v případě stáří, invalidity nebo pracovních úrazů nebo nemocí z povolání, a zvýšení nebo doplatky k takovýmto důchodům stanovené s ohledem na děti těchto důchodců, s výjimkou doplatků přiznaných podle systémů pojištění pracovních úrazů a nemocí z povolání.
2. Dávky se poskytují podle následujících pravidel, bez ohledu na to, na území kterého členského státu mají důchodce nebo děti bydliště:
a) důchodci, který pobírá důchod jen podle právních předpisů jednoho členského státu, v souladu s právními předpisy členského státu příslušného pro důchod;
b) důchodci, který pobírá důchod podle právních předpisů více členských států,
i) v souladu s právními předpisy kteréhokoli z těchto států, ve kterém má bydliště, jestliže byl nárok na některou z dávek uvedených v odstavci 1 získán podle právních předpisů uvedeného státu, případně s přihlédnutím k čl. 79 odst. 1 písm. a), nebo
ii) v ostatních případech v souladu s právními předpisy členského státu, podle kterých získal nejdelší dobu pojištění, jestliže byl nárok na některou z dávek uvedených v odstavci 1 získán podle uvedených právních předpisů, případně s přihlédnutím k čl. 79 odst. 1 písm. a); jestliže podle uvedených právních předpisů nebyl získán žádný nárok na dávku, zkoumají se podmínky pro získání tohoto nároku podle právních předpisů ostatních dotyčných členských států v sestupném pořadí podle délky dob pojištění získaných podle právních předpisů těchto členských států.
Článek 78
Sirotci
1. Pro účely tohoto článku se "dávkami" rozumějí rodinné přídavky a případně doplňující nebo zvláštní přídavky pro sirotky a sirotčí důchody, s výjimkou těch, které byly přiznány podle systémů pojištění pracovních úrazů a nemocí z povolání.
2. Sirotčí dávky se přiznávají podle následujících pravidel, bez ohledu na členský stát, na jehož území má sirotek nebo fyzická nebo právnická osoba, která se o něj skutečně stará, bydliště nebo sídlo:
a) sirotkovi po zemřelém pracovníkovi, který podléhal právním předpisům jen jednoho členského státu, v souladu s právními předpisy uvedeného státu;
b) sirotkovi po zemřelém pracovníkovi, který podléhal právním předpisům více členských států,
i) v souladu s právními předpisy členského státu, na jehož území má sirotek bydliště, jestliže byl nárok na některou z dávek uvedených v odstavci 1 získán podle právních předpisů uvedeného státu, případně s přihlédnutím k čl. 79 odst. 1 písm. a), nebo
ii) v ostatních případech v souladu s právními předpisy členského státu, podle kterých zemřelý pracovník získal nejdelší dobu pojištění, jestliže byl nárok na některou z dávek uvedených v odstavci 1 získán podle právních předpisů uvedeného státu, případně s přihlédnutím k čl. 79 odst. 1 písm. a); jestliže podle uvedených právních předpisů nebyl získán žádný nárok na dávku, zkoumají se podmínky pro získání tohoto nároku podle právních předpisů ostatních dotčených členských států v sestupném pořadí podle délky dob pojištění získaných podle právních předpisů těchto členských států.
Právní předpisy členského státu použitelné na poskytování dávek uvedených v článku 77 ve prospěch dětí důchodce však zůstanou použitelné po úmrtí tohoto důchodce, pokud jde o poskytování dávek sirotkům po něm.
Článek 79
Společná ustanovení pro vyživované děti důchodců a pro sirotky
1. Dávky ve smyslu článků 77 a 78 se poskytují v souladu s právními předpisy určenými na základě uvedených článků institucí příslušnou pro uplatňování uvedených právních předpisů a na jeho účet, jako by důchodce nebo zemřelý pracovník podléhali jen právním předpisům příslušného státu.
Avšak
a) jestliže uvedené právní předpisy stanoví, že získání, zachování nebo opětné nabytí nároku na dávky závisí na délce dob pojištění nebo zaměstnání, určí se tato délka dob případně s přihlédnutím k článku 45 nebo článku 72;
b) jestliže uvedené právní předpisy stanoví, že se výše dávek vypočítá na základě výše důchodu nebo že závisí na délce dob pojištění, vypočítá se výše těchto dávek na základě teoretické výše určené v souladu s čl. 46 odst. 2.
2. V případě, že by se následkem použití pravidla stanoveného v čl. 77 odst. 2 písm. b) bodu ii) a čl. 78 odst. 2 písm. b) bodu ii) stalo příslušnými několik států, protože délka dob pojištění by byla stejná, přiznají se dávky ve smyslu článků 77 nebo 78 v souladu s právními předpisy toho státu, jimž pracovník podléhal naposledy.
3. Nárok na dávky náležející podle odstavce 2 a článků 77 a 78 se zastaví, jestliže děti získají nárok na rodinné dávky nebo na rodinné přídavky podle právních předpisů některého členského státu na základě výkonu výdělečné činnosti. V tom případě je dotyčná osoba považována za rodinného příslušníka pracovníka.
HLAVA IV
SPRÁVNÍ KOMISE PRO SOCIÁLNÍ ZABEZPEČENÍ MIGRUJÍCÍCH PRACOVNÍKŮ
Článek 80
Složení a postup práce
1. Při Komisi Evropských společenství se zřizuje Správní komise pro sociální zabezpečení migrujících pracovníků (dále jen "správní komise"), jež se skládá ze zástupců vlád všech členských států, kterým jsou podle potřeby nápomocni odborní poradci. Zasedání správní komise se zúčastňuje s poradním hlasem zástupce Komise Evropských společenství.
2. Správní komisi je v odborných záležitostech nápomocen Mezinárodní úřad práce podle podmínek dohod uzavřených k tomuto účelu mezi Evropským hospodářským společenstvím a Mezinárodní organizací práce.
3. Jednací řád správní komise je vypracován vzájemnou dohodou jejích členů.
O otázkách výkladu uvedených v čl. 81 písm. a) rozhoduje správní komise výlučně jednomyslně. Rozhodnutí jsou v potřebném rozsahu zveřejňována.
4. Sekretariát správní komise zajišťují útvary Komise Evropských společenství.
Článek 81
Úkoly správní komise
Správní komise je pověřena
a) jednáním ve všech správních otázkách nebo otázkách výkladu vyplývajících z tohoto nařízení a z pozdějších nařízení nebo z jakékoli dohody nebo úpravy provedené v jejich rámci, aniž je dotčeno právo dotyčných úřadů, institucí a osob využívat řízení a obracet se na soudy stanovené právními předpisy členských států, tímto nařízením nebo Smlouvou;
b) vypracováváním na žádost příslušných úřadů, institucí a soudů členských států všech překladů dokumentů vztahujících se k uplatňování tohoto nařízení, a zejména překladů žádostí podávaných osobami žádajícími o dávky podle tohoto nařízení;
c) podporováním a rozvíjením spolupráce mezi členskými státy v záležitostech sociálního zabezpečení, zejména pokud jde o zdravotnická a sociální opatření společného zájmu;
d) podporováním a rozvíjením spolupráce mezi členskými státy s cílem zrychlit, s přihlédnutím k rozvoji správních postupů, vyřizování dávek, zejména dávek náležejících podle tohoto nařízení v případě invalidity, stáří a úmrtí (důchody);
e) shromažďováním faktorů, k nimž je třeba přihlížet při vyhotovování účtů týkajících se nákladů, které mají hradit instituce členských států podle tohoto nařízení, a uzavírat roční vyúčtování mezi těmito institucemi;
f) vykonáváním všech dalších funkcí spadajících do její působnosti podle tohoto a pozdějších nařízení nebo dohod nebo úprav provedených v jejich rámci;
g) předkládáním návrhů na vypracování pozdějších nařízení a na přezkoumání tohoto a pozdějších nařízení Komisi Evropského hospodářského společenství.
HLAVA V
PORADNÍ VÝBOR PRO SOCIÁLNÍ ZABEZPEČENÍ MIGRUJÍCÍCH PRACOVNÍKŮ
Článek 82
Vytvoření, složení a postup práce
1. Zřizuje se Poradní výbor pro sociální zabezpečení migrujících pracovníků dále jen "poradní výbor"), složený z 36 členů zahrnujících z každého členského státu
a) dva zástupce vlády, z nichž alespoň jeden musí být členem správní komise;
b) dva zástupce odborů;
c) dva zástupce organizací zaměstnavatelů.
Pro každou z těchto skupin se jmenuje jeden náhradník za každý členský stát.
2. Členy poradního výboru a jejich náhradníky jmenuje Rada, která při výběru zástupců odborů a organizací zaměstnavatelů usiluje o to, aby bylo ve výboru dosaženo rovnoměrného zastoupení různých dotyčných odvětví.
Seznam členů a jejich náhradníků zveřejňuje Rada v Úředním věstníku Evropských společenství.
3. Funkční období členů a jejich náhradníků je dvouleté. Mohou být jmenováni opakovaně. Po uplynutí funkčního období zůstávají členové a jejich náhradníci ve funkci, dokud nejsou nahrazeni nebo dokud nejsou znovu jmenováni.
4. Poradnímu výboru předsedá člen Komise nebo jeho zástupce. Předseda nehlasuje.
5. Poradní výbor se schází nejméně jednou ročně. Svolává jej předseda z vlastního podnětu nebo na písemnou žádost nejméně jedné třetiny členů. Tato žádost musí obsahovat konkrétní návrhy týkající se pořadu jednání.
6. Na základě návrhu předsedy může poradní výbor ve výjimečných případech rozhodnout, že k poradě budou přizvány osoby nebo zástupci organizací s rozsáhlými zkušenostmi v oblasti sociálního zabezpečení. Výboru je navíc za stejných podmínek-jako správní komisi v odborných záležitostech nápomocen Mezinárodní úřad práce podle dohod uzavřených mezi Evropským hospodářským společenstvím a Mezinárodní organizací práce.
7. Stanoviska a návrhy poradního výboru musí být odůvodněny. Přijímají se nadpoloviční většinou platně odevzdaných hlasů.
Výbor přijme většinou hlasů svých členů svůj jednací řád, který schválí Rada po obdržení stanoviska Komise.
8. Sekretariát poradního výboru zajišťují útvary Komise Evropských společenství.
Článek 83
Úkoly poradního výboru
Poradní výbor je oprávněn na žádost Komise Evropských společenství nebo správní komise nebo z vlastního podnětu
a) zkoumat obecné nebo zásadní otázky nebo obtíže vyplývající z uplatňování nařízení přijatých v rámci článku 51 Smlouvy;
b) vyjadřovat stanoviska k věci pro správní komisi a návrhy na možnou revizi tohoto nařízení.
HLAVA VI
RŮZNÁ USTANOVENÍ
Článek 84
Spolupráce mezi příslušnými úřady
1. Příslušné úřady členských států si vzájemně sdělují veškeré informace týkající se
a) opatření přijatých k provádění tohoto nařízení;
b) změn jejich právních předpisů, které by mohly mít vliv na uplatňování tohoto nařízení.
2. Pro účely uplatňování tohoto nařízení se úřady a instituce členských států podporují a postupují, jako by šlo o uplatňování jejich vlastních právních předpisů. Vzájemná správní pomoc zmíněných úřadů a institucí je v zásadě bezplatná. Příslušné úřady členských států se však mohou dohodnout na náhradě některých nákladů.
3. Úřady a instituce členských států mohou za účelem uplatňování tohoto nařízení komunikovat přímo mezi sebou a s dotyčnými osobami a jejich zástupci.
4. Úřady, instituce a soudy členského státu nesmějí odmítnout jim předložené žádosti nebo jiné dokumenty na základě skutečnosti, že jsou psány v úředním jazyce jiného členského státu. V případě potřeby postupují podle čl. 81 písm. b).
Článek 85
Osvobození od daně nebo daňové úlevy - Osvobození od ověření
1. Jakékoli osvobození od daní, kolků, cel, notářských nebo registračních poplatků nebo jejich snížení stanovené právními předpisy jednoho členského státu pro listiny nebo doklady, jejichž předložení se požaduje pro účely právních předpisů uvedeného státu, se rozšíří na obdobné doklady, jejichž předložení se požaduje pro účely právních předpisů jiného členského státu nebo tohoto nařízení.
2. Všechny spisy, doklady a listiny jakéhokoli druhu, jejichž předložení se požaduje pro účely tohoto nařízení, jsou osvobozeny od ověřování diplomatickými nebo konzulárními orgány.
Článek 86
Žádosti, prohlášení nebo opravné prostředky předložené úřadu, instituci nebo soudu jiného členského státu, než je příslušný stát
Jakákoli žádost, prohlášení nebo opravný prostředek, které měly být předloženy podle právních předpisů jednoho členského státu do určité doby úřadu, instituci nebo soudu uvedeného státu, jsou přípustné, jestliže byly předloženy do uplynutí stejné doby odpovídajícímu úřadu, instituci nebo soudu jiného členského státu. V tom případě je úřad, instituce nebo soud, kterému jsou žádost, prohlášení nebo opravný prostředek předloženy, neprodleně zašlou příslušnému úřadu, instituci nebo soudu dříve uvedeného členského státu buď přímo, nebo prostřednictvím příslušných úřadů dotyčného členského státu. Den, kdy byly žádost, prohlášení nebo opravný prostředek předloženy úřadu, instituci nebo soudu druhého státu, je považován za den jejich předložení příslušnému úřadu, instituci nebo soudu.
Článek 87
Lékařské prohlídky
1. Lékařské prohlídky stanovené právními předpisy jednoho členského státu mohou být prováděny na žádost příslušné instituce na území jiného členského státu institucí místa pobytu nebo místa bydliště osoby mající nárok na dávky, za podmínek stanovených v prováděcím nařízení uvedeném v článku 97, nebo pokud takové podmínky nejsou, za podmínek dohodnutých mezi příslušnými úřady dotyčných členských států.
2. Lékařské prohlídky provedené za podmínek stanovených v odstavci 1 jsou považovány za prohlídky provedené na území příslušného státu.
Článek 88
Převody částek splatných na základě tohoto nařízení z jednoho členského státu do druhého
S výhradou článku 106 Smlouvy se převody částek vyplývající z použití tohoto nařízení uskutečňují v souladu s dohodamiplatnými v této oblasti mezi dotyčnými členskými státy v době převodu. Pokud mezi dvěma členskými státy nejsou v platnosti žádné takové dohody, určí příslušné úřady uvedených států nebo úřady příslušné pro mezinárodní platby vzájemnou dohodou opatření nezbytná k uskutečnění těchto převodů.
Článek 89
Zvláštní postupy při uplatňování některých právních předpisů
Zvláštní postupy při uplatňování právních předpisů některých členských států jsou uvedeny v příloze V.
Článek 90
Příspěvky na bydlení a rodinné dávky zavedené po vstupu tohoto nařízení v platnost
Příspěvky na bydlení a v případě Lucemburska rodinné dávky zavedené po vstupu tohoto nařízení v platnost z důvodů demografických nejsou přiznávány osobám s bydlištěm na území jiného členského státu, než je příslušný stát.
Článek 91
Příspěvky zaměstnavatelů nebo podniků neusazených v příslušném státě
Zaměstnavateli nevznikne povinnost platit zvýšené příspěvky z toho důvodu, že jeho bydliště nebo sídlo jeho podniku se nachází na území jiného členského státu, než je příslušný stát.
Článek 92
Vybírání příspěvků
1. Příspěvky splatné instituci jednoho členského státu mohou být vybírány na území jiného členského státu v souladu se správním-postupem a se zárukami a výsadami použitelnými na vybírání příspěvků splatných odpovídajícímu orgánu posledně uvedeného státu.
2. Prováděcí pravidla k odstavci 1 budou obsahovat, pokud to bude nezbytné, prováděcí nařízení uvedené v článku 97 nebo dohody mezi členskými státy. Tato prováděcí pravidla mohou rovněž zahrnovat postup pro vymáhání příspěvků.
Článek 93
Nároky institucí příslušných pro dávky vůči třetím stranám
1. Jestliže osoba obdrží dávky podle právních předpisů jednoho členského státu v souvislosti s úrazem, ke kterému došlo na území jiného členského státu, možné nároky instituce příslušné pro dávky vůči třetí osobě povinné úraz odškodnit se řídí těmito pravidly:
a) pokud na instituci příslušnou pro dávky přecházejí na základě jí uplatňovaných právních předpisů nároky, jež má příjemce vůči třetí osobě, uznávají tento přechod práv všechny členské státy;
b) pokud má uvedená instituce vůči třetí osobě bezprostřední nároky, uznávají tyto nároky všechny členské státy.
2. Jestliže osoba obdrží dávky podle právních předpisů jednoho členského státu v souvislosti s úrazem, ke kterému došlo na území jiného členského státu, použijí se vůči této osobě nebo příslušné instituce ustanovení uvedených právních předpisů, která určují, v kterých případech se vylučuje občanskoprávní odpovědnost zaměstnavatelů nebo osob jimi zaměstnaných.
Odstavec 1 se také vztahuje na všechny nároky instituce příslušné pro dávky vůči zaměstnavateli nebo jeho zaměstnancům v případech, kdy jejich odpovědnost není vyloučena.
HLAVA VII
PŘECHODNÁ A ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 94
Různá ustanovení
1. Toto nařízení nezakládá žádné nároky za období přede dnem svého vstupu v platnost.
2. Všechny doby pojištění a popřípadě všechny doby zaměstnání a bydlení získané podle právních předpisů členského státu přede dnem vstupu tohoto nařízení v platnost se berou v úvahu při stanovení nároků získaných podle tohoto nařízení.
3. S výhradou odstavce 1 se nároku podle tohoto nařízení nabývá, i když se tento nárok týká pojistné události, ke které došlo přede dnem vstupu tohoto nařízení v platnost.
4. Každá dávka, která nebyla přiznána nebo jejíž výplata byla pozastavena z důvodu státní příslušnosti nebo místa bydliště dotyčné osoby, je na její žádost přiznána nebo obnovena ode dne vstupu tohoto nařízení v platnost za předpokladu, že dříve určené nároky nebyly vyřízeny jednorázovým peněžitým vyrovnáním.
5. Nároky osoby, které byl důchod přiznán před vstupem tohoto nařízení v platnost, mohou být na žádost dotyčné osoby přezkoumány s přihlédnutím k tomuto nařízení. Toto ustanovení se vztahuje také na jiné dávky uvedené v článku 78.
6. Je-li žádost uvedená v odstavcích 4 nebo 5 podána do dvou let ode dne vstupu tohoto nařízení v platnost, nabývají nároky získané na základě tohoto nařízení účinnosti uvedeným dnem a proti dotyčné osobě nelze uplatnit ustanovení právních předpisů žádného z členských států týkající se propadnutí nebo omezení nároků.
7. Je-li žádost uvedená v odstavcích 4 nebo 5 podána po uplynutí dvou let po vstupu tohoto nařízení v platnost, nabývají nároky, které nepropadly nebo které nebyly promlčeny, účinnosti dnem podání žádosti, s výjimkou případů, kdy se použijí příznivější ustanovení právních předpisů kteréhokoli členského státu.
8. V případě sklerogenní pneumokoniózy se čl. 57 odst. 3 písm. c) použije na peněžité dávky v nemoci z povolání v případech, kdy nebylo možno rozdělit náklady na jejich vyplácení mezi dotyčné instituce přede dnem vstupu tohoto nařízení v platnost z důvodu neexistence dohody mezi těmito institucemi.
9. Uplatňování čl. 73 odst. 2 nemá za následek omezení nároků existujících přede dnem vstupu tohoto nařízení v platnost. Co se týče osob, které k uvedenému dni pobíraly výhodnější dávky na základě dvoustranných dohod s Francií, nepřestávají se tyto dohody uplatňovat na tyto osoby, dokud podléhají francouzským právním předpisům. Nepřihlíží se k přerušením, která trvají méně než jeden měsíc, ani k dobám, kdy jsou pobírány dávky v nezaměstnanosti nebo v nemoci. Prováděcí pravidla k těmto ustanovením stanoví prováděcí nařízení uvedené v článku 97.
Článek 95
Přílohy tohoto nařízení
Přílohy tohoto na řízení mohou být změněny nařízením přijatým Radou na návrh Komise, na žádost jednoho nebo více dotyčných členských států a po obdržení stanoviska správní komise.
Článek 96
Oznámení týkající se některých ustanovení
1. Oznámení uvedená v čl. 1 písm. j), článku 5 a čl. 8 odst. 2 jsou určena předsedovi Rady Evropských společenství. Uvádějí den vstupu v platnost dotyčných právních předpisů a systémů, nebo v případě oznámení uvedených v čl. 1 písm. j), den, od kterého dne se toto nařízení vztahuje na systémy zmíněné v prohlášeních členských států.
2. Oznámení přijatá v souladu s odstavcem 1 se zveřejňují v Úředním věstníku Evropských společenství.
Článek 97
Prováděcí nařízení
Prováděcí pravidla k tomuto nařízení stanoví další nařízení.
Článek 98
Přezkum otázky vyplácení rodinných dávek
Před 1. lednem 1973 přezkoumá Rada na návrh Komise celou otázku vyplácení rodinných dávek rodinným příslušníkům, kteří nemají bydliště na území příslušného státu, aby dospěla k jednotnému řešení pro všechny členské státy.
Článek 99
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem sedmého měsíce po vyhlášení prováděcího nařízení uvedeného v článku 97 v Úředním věstníku Evropských společenství .
Tato nařízení zrušují následující nařízení:
- nařízení Rady č. 3 o sociálním zabezpečení migrujících pracovníků,
- nařízení Rady č. 4, kterým se provádí a doplňuje nařízení č. 3 [6], a
- nařízení Rady č. 36/63/EHS ze dne 2. dubna 1963 o sociálním zabezpečení příhraničních pracovníků [7].
Avšak články 82 a 83 týkající se vytvoření poradního výboru se použijí ode dne vyhlášení prováděcího nařízení uvedeného v článku 97.
Toto nařízení je závazné v celém svém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Lucemburku dne 14. června 1971.
REGULATION (EEC) No 1408/71 OF THE COUNCIL of 14 June 1971 on the application of social security schemes to employed persons and their families moving within the Community
THE COUNCIL OF THE EUROPEAN COMMUNITIES,
Having regard to the Treaty establishing the European Economic Community, and in particular Articles 2, 7 and 51 thereof;
Having regard to the proposals from the Commission drawn up after consultation with the Administrative Commission on Social Security for Migrant Workers [1];
[1] OJ No 194, 28.10.1966, p. 3333/66 and OJ No C 95, 21.9.1968, p. 18.
Having regard to the Opinions of the European Parliament [2];
[2] OJ No C 10, 14.2.1968, p. 30 and OJ No C. 135, 14.12.1968, p. 4.
Having regard to the Opinions of the Economic and Social Committee [3];
[3] OJ No 64,5.4.1967,p.1009/67 and OJ No C 21,20.2.1969, p. 18.
Whereas the need for a general revision of Council Regulation No 3 [4] on social security for migrant workers has become progressively more apparent, both in the light of the practical experience of its implementation since 1959 and as a result of amendments made to national legislations;
[4] OJ No 30, 16.12.1958, p. 561/58.
Whereas the existing provisions for co-ordination can, as a whole, be developed, improved and to some extent simplified at the same time, taking into account the considerable differences existing between national social security legislations;
Whereas it is appropriate at this time to bring together in a single legislative instrument all the basic provisions for implementing Article 51 of the Treaty for the benefit of workers, including frontier workers, seasonal workers and seamen;
Whereas the considerable differences existing between national legislations as regards the persons to whom they apply make it preferable to establish the principle that the Regulation applies to all nationals of Member States insured under social security schemes for employed persons;
Whereas the provisions for co-ordination of national social security legislations fall within the framework of freedom of movement for workers who are nationals of Member States and should, to this end, contribute towards the improvement of their standard of living and conditions of employment, by guaranteeing within the Community firstly equality of treatment for all nationals of Member States under the various national legislations and secondly social security benefits for workers and their dependents regardless of their place of employment or of residence;
Whereas these objectives must be attained in particular by aggregation of all the periods taken into account under the various national legislations for the purpose of acquiring and retaining the right to benefits and of calculating the amount of benefits, and by the provision of benefits for the various categories of persons covered by the Regulation regardless of their place of residence within the Community;
Whereas the provisions for co-ordination adopted for the implementation of Article 51 of the Treaty must guarantee to workers who move within the Community their accrued rights and advantages whilst not giving rise to unjustified overlapping of benefits;
Whereas to this end, persons entitled to benefits for invalidity, old age and death (pensions) must be able to enjoy all the benefits which have accrued to them in the various Member States; whereas, however, in order to avoid unjustified overlapping of benefits, which could result in particular from the duplication of insurance periods and other periods treated as such, it is necessary to limit the benefits to the greatest amount which would have been due to a worker from one of these States if he had spent all his working life there;
Whereas, in order to secure mobility of labour under improved conditions,it is necessary henceforth to ensure closer co-ordination between the unemployment insurance schemes and the unemployment assistance schemes of all the Member States; whereas it is therefore particularly appropriate, in order to facilitate search for employment in the various Member States, to grant to an unemployed worker, for a limited period, the unemployment benefits provided for by the legislation of the Member State to which he was last subject;
Whereas it seems desirable to improve the system under Regulation No 3 governing family benefits in cases of separated families, both as regards the categories of persons to be entitled to such benefits and as regards the machinery for awarding them;
Whereas, taking into account the problems relating to unemployment, it is appropriate to extend entitlement to family benefits to members of the families of unemployed workers residing in a Member State other than the one which is responsible for payment of the unemployment benefit;
Whereas, moreover, the current restrictions on the granting of family benefits should be abolished, and whereas in order to ensure payment of benefits for the maintenance of the members of separated families, leaving aside those benefits aimed largely at encouraging an increase in population, it would be preferable to lay down rules common to all the Member States and efforts should continue to this end; but in the face of great variations between national legislations a solution should be adopted to take this situation into account: payment of family benefits of the country of employment in respect of five countries, and payment of family allowances of the country of residence of members of the family where the country of employment is France;
Whereas by analogy with the solutions contained in Council Regulation (EEC) 1612/68[5] of 15 October 1968 on freedom of movement for workers within the Community, it is desirable to bring together in an Advisory Committee representatives of workers and employers to examine the problems dealt with by the Administrative Commission;
[5] OJ No 259, 19.10.1968, p. 2.
Whereas the present Regulation may replace the arrangements provided for in Article 69 (4) of the Treaty establishing the European Coal and Steel Community;
HAS ADOPTED THIS REGULATION:
TITLE I
GENERAL PROVISIONS
Article 1
Definitions
For the purpose of this Regulation:
(a) 'worker' means:
(i) subject to the restrictions set out in Annex V, any person who is insured, compulsorily or on an optional continued basis, for one or more of the contingencies covered by the branches of a social security scheme for employed persons;
(ii) any person who is compulsorily insured for one or more of the contingencies covered by the branches of social security dealt with in this Regulation, under a social security scheme for all residents or for the whole working population if such person:
- can be identified as an employed person by virtue of the manner in which such scheme is administered or financed, or
- failing such criteria, is insured for some other contingency specified in Annex V under a scheme for employed persons, either compulsorily or on an optional continued basis;
(iii) any person who is voluntarily insured for one or more of the contingencies covered by the branches dealt with in this Regulation, under a social security scheme of a Member State for employed persons or for all residents or for certain categories of residents if such person has previously been compulsorily insured for the same contingency under a scheme for employed persons of the same Member State;
(b) 'frontier worker' means any worker employed in the territory of a Member State and residing in the territory of another Member State to which he returns as a rule daily or at least once a week; however, a frontier worker who is posted elsewhere in the territory of the same or another Member State by the undertaking to which he is normally attached and is prevented on account of such posting from returning daily or at least once a week to the place where he resides shall nevertheless retain the status of frontier worker for a period not exceeding four months;
(c) 'seasonal worker' means any worker who goes to the territory of a Member State other than the one in which he is resident to do work there of a seasonal nature for an undertaking or an employer of that State for a period which may on no account exceed eight months, and who stays in the territory of the said State for the duration of his work; work of a seasonal nature shall be taken to mean work which, being dependent on the succession of the seasons, automatically recurs each year;
(d) 'refugee' shall have the meaning assigned to it in Article 1 of the Convention on the Status of Refugees, signed at Geneva on 28 July 1951;
(e) 'stateless person' shall have the meaning assigned to it in Article 1 of the Convention on the Status of Stateless Persons, signed in New York on 28 September 1954;
(f) 'member of the family' means any person defined or recognised as a member of the family or designated as a member of the household by the legislation under which benefits are provided or, in the cases referred to in Article 22 (1) (a) and Article 39, by the legislation of the Member State in whose territory such person resides; where, however, the said legislations regard as a member of the family or a member of the household only a person living under the same roof as the worker, this condition shall be considered satisfied if the person in question is mainly dependent on that worker;
(g) 'survivor' means any person defined or recognised as such by the legislation under which the benefits are granted; where, however, the said legislation regards as a survivor only a person who was living under the same roof as the deceased worker, this condition shall be considered satisfied if such person was mainly dependent on the deceased worker;
(h) 'residence' means habitual residence;
(i) 'stay' means temporary residence;
(j) 'legislation' means all the laws, regulations, and other provisions and all other present or future implementing measures of each Member State relating to the branches and schemes of social security covered by Article 4 (1) and (2);
This term excludes provisions of existing or future industrial agreements, whether or not they have been the subject of a decision by the authorities rendering them compulsory or extending their scope. However, where such industrial agreements serve to implement an insurance requirement under the laws or regulations referred to in the preceding subparagraph, this restriction may at any time be lifted by a declaration by the Member State concerned, specifying the schemes of such a kind to which this Regulation applies. Notification shall be given of such declaration, which shall be published in accordance with the provisions of Article 96. The provisions of the preceding subparagraph shall not have the effect of exempting from application of this Regulation the schemes to which Regulation No 3 has been applied;
(k) 'social security convention' means any bilateral or multilateral instrument which binds or will bind two or more Member States exclusively, and any other multilateral instrument which binds or will bind at least two Member States and one or more other States in the field of social security, for all or part of the branches and schemes set out in Article 4 (1) and (2), together with agreements, of whatever kind, concluded pursuant to the said instruments;
(l) 'competent authority' means, in respect of each Member State, the Minister, Ministers or other equivalent authority responsible for social security schemes throughout or in any part of the territory of the State in question;
(m) 'Administrative Commission' means the Commission referred to in Article 80;
(n) 'institution' means, in respect of each Member State, the body or authority responsible for administering all or part of the legislation;
(o) 'competent institution' means:
(i) the institution with which the person concerned is insured at the time of the application for benefit, or
(ii) the institution from which the person concerned is entitled or would be entitled to benefits if he or a member or members of his family were resident in the territory of the Member State in which the institution is situated, or
(iii) the institution designated by the competent authority of the Member State concerned, or
(iv) in the case of a scheme relating to an employer's liability in respect of the benefits set out in Article 4 (1), either the employer or the insurer involved or, in default thereof, a body or authority designated by the competent authority of the Member State concerned;
(p) 'institution of the place of residence' and 'institution of the place of stay' mean respectively the institution which is competent to provide benefits in the place where the person concerned resides and the institution which is competent to provide benefits in the place where the person concerned is staying, under the legislation administered by that institution or, where no such institution exists, the institution designated by the competent authority of the Member State in question;
(q) 'competent State' means the Member State in whose territory the competent institution is situated;
(r) 'insurance periods' means contribution periods or periods of employment as defined or recognised as insurance periods by the legislation under which they were completed or considered as completed, and all periods treated as such, where they are regarded by the said legislation as equivalent to insurance periods;
(s) 'periods of employment' means periods defined or recognised as such by the legislation under which they were completed, and all periods treated as such, where they are regarded by the said legislation as equivalent to periods of employment;
(t) 'benefits' and 'pensions' mean all benefits and pensions, including all elements thereof payable out of public funds, revalorisation increases and supplementary allowances, subject to the provisions of Title III, as also lump-sum benefits which may be paid in lieu of pensions, and payments made by way of reimbursement of contributions;
(u) (i) 'family benefits' means all benefits in kind or in cash intended to meet family expenses under the legislation provided for in Article 4 (1) (h), excluding the special childbirth allowances mentioned in Annex I;
(ii) 'family allowances' means periodical cash benefits granted exclusively by reference to the number and, where appropriate, the age of members of the family;
(v) 'death grants' means any once-for-all payment in, the event of death, exclusive of the lump-sum benefits referred to in subparagraph (t).
Article 2
Persons covered
1. This Regulation shall apply to workers who are or have been subject to the legislation of one or more Member States and who are nationals of one of the Member States or who are stateless persons or refugees residing within the territory of one of the Member States, as also to the members of their families and their survivors.
2. In addition, this Regulation shall apply to the survivors of workers who have been subject to the legislation of one or more Member States, irrespective of the nationality of such workers, where their survivors are nationals of one of the Member States, or stateless persons or refugees residing within the territory of one of the Member States.
3. This Regulation shall apply to civil servants and to persons who, in accordance with the legislation applicable, are treated as such, where they are or have been subject to the legislation of a Member State to which this Regulation applies.
Article 3
Equality of treatment
1. Subject to the special provisions of this Regulation, persons resident in the territory of one of the Member States to whom this Regulation applies shall be subject to the same obligations and enjoy the same benefits under the legislation of any Member State as the nationals of that State.
2. The provisions of paragraph 1 shall apply to the right to elect members of the organs of social security institutions or to participate in their nomination, but shall not affect the legislative provisions of any Member State relating to eligibility or methods of nomination.
3. Save as provided in Annex II, social security conventions which remain in force pursuant to Article 7 (2) (c) and conventions concluded pursuant to Article 8 (1), shall apply to all persons to whom this Regulation applies.
Article 4
Matters covered
1. This Regulation shall apply to all legislation concerning the following branches of social security:
(a) sickness and maternity benefits;
(b) invalidity benefits, including those intended for the maintenance or improvement of earning capacity;
(c) old-age benefits;
(d) survivors' benefits;
(e) benefits in respect of accidents at work and occupational diseases;
(f) death grants;
(g) unemployment benefits;
(h) family benefits.
2. This Regulation shall apply to all general and special social security schemes, whether contributory or non-contributory, and to schemes concerning the liability of an employer or ship owner in respect of the benefits referred to in paragraph 1.
3. The provisions of Title III of this Regulation shall not, however, affect the legislative provisions of any Member State concerning a ship owner's liability.
4. This Regulation shall not apply to social and medical assistance, to benefit schemes for victims of war or its consequences, or to special schemes for civil servants and persons treated as such.
Article 5
Declarations of Member States on the scope of this Regulation
The Member States shall specify the legislation and schemes referred to in Article 4 (1) and (2), the minimum benefits referred to in Article 50 and the benefits referred to in Articles 77 and 78 in declarations to be notified and published in accordance with Article 96.
Article 6
Social security conventions replaced by this Regulation
Subject to the provisions of Articles 7, 8 and 46 (4) this Regulation shall, as regards persons and matters which it covers, replace the provisions of any social security convention binding either;
(a) two or more Member States exclusively, or
(b) at least two Member States and one or more other States, where settlement of the cases concerned does not involve any institution of one of the latter States.
Article 7
International provisions not affected by this Regulation
1. This Regulation shall not affect obligations arising from:
(a) any convention adopted by the International Labour Conference which, after ratification by one or more Member States, has entered into force;
(b) the European Interim Agreements on Social Security of 11 December 1953 concluded between the Member States of the Council of Europe.
2. The provisions of Article 6 notwithstanding, the following shall continue to apply:
(a) the Agreement of 27 July 1950 concerning social security for Rhine boatmen, revised on 13 February 1961;
(b) the European Convention of 9 July 1956 concerning social security for workers in international transport;
(c) the social security conventions listed in Annex II.
Article 8
Conclusion of conventions between Member States
1. Two or more Member States may, as need arises, conclude conventions with each other based on the principles and in the spirit of this Regulation.
2. Each Member State shall notify, in accordance with Article 96 (1), any convention concluded with another Member State pursuant to paragraph 1.
Article 9
Admission to voluntary or optional continued insurance
1. The legislative provisions of any Member State which make admission to voluntary or optional continued insurance conditional upon residence in the territory of that State shall not apply to workers to whom this Regulation applies and who are resident in the territory of another Member State, provided that at some time in their past working life they were subject to the legislation of the first State.
2. Where, under the legislation of a Member State, admission to voluntary or optional continued insurance is conditional upon completion of insurance periods, any such periods completed under the Legislation of another Member State shall be taken into account, to the extent required, as if they were completed under the legislation of the first State.
Article 10
Waiving of residence clauses - Effect of compulsory insurance on reimbursement of contributions
1. Save as otherwise provided in this Regulation, invalidity, old-age or survivors' cash benefits, pensions for accidents at work or occupational diseases and death grants acquired under the legislation of one or more Member States shall not be subject to any reduction, modification, suspension, withdrawal or confiscation by reason of the fact that the recipient resides in the territory of a Member State other than that in which the institution responsible for payment is situated.
The preceding subparagraph shall also apply to lump-sum benefits granted in cases of remarriage of a surviving spouse who was entitled to a survivor's pension.
2. Where under the legislation of a Member State reimbursement of contributions is conditional upon the person concerned having ceased to be subject to compulsory insurance, this condition shall not be considered satisfied as long as the person concerned is subject to compulsory insurance as a worker under the legislation of another Member State.
Article 11
Revalorisation of benefits
Rules for revalorisation provided by the legislation of a Member State shall apply to benefits due under that legislation by virtue of the provisions of this Regulation.
Article 12
Prevention of overlapping of benefits
1. This Regulation can neither confer nor maintain the right to several benefits of the same kind for one and the same period of compulsory insurance. However, this provision shall not apply to benefits in respect of invalidity, old age, death (pensions) or occupational disease which are awarded by the institutions of two or more Member States, in accordance with Article 41, Article 43 (2) and (3), Articles 46, 50 and 51 or Article 60 (1) (b).
2. The legislative provisions of a Member State for reduction, suspension or withdrawal of benefit in cases of overlapping with other social security benefits or other income may be invoked even though the right to such benefits was acquired under the legislation of another Member State or such income arises in the territory of another Member State. However, this provision shall not apply when the person concerned receives benefits of the same kind in respect of invalidity, old age, death (pensions) or occupational disease which are awarded by the institutions of two or more Member States in accordance with Articles 46, 50, 51 or Article 60 (1) (b).
3. The legislative provisions of a Member State for reduction, suspension or withdrawal of benefit in the case of a person in receipt of invalidity benefits or anticipatory old-age benefits pursuing a professional or trade activity may be invoked against such person even though he is pursuing his activity in the territory of another Member State.
4. An invalidity pension payable under Netherlands legislation shall, in a case where the Netherlands institution is bound under Article 57 (3) (c) or Article 60 (2) (a) to contribute also to the cost of benefits for occupational disease granted under the legislation of another Member State, be reduced by the amount payable to the institution of the other Member State which is responsible for granting the benefits for occupational disease.
TITLE II
DETERMINATION OF THE LEGISLATION APPLICABLE
Article 13
General rules
1. A worker to whom this Regulation applies shall be subject to the legislation of a single Member State only. That legislation shall be determined in accordance with the provisions of this Title.
2. Subject to the provisions of Articles 14 to 17:
(a) a worker employed in the territory of one Member State shall be subject to the legislation of that State even if he resides in the territory of another Member State or if the registered office or place of business of the undertaking or individual employing him is situated in the territory of another Member State;
(b) a worker employed on board a vessel flying the flag of a Member State shall be subject to the legislation of that State;
(c) civil servants and persons treated as such shall be subject to the legislation of the Member State to which the administration employing them is subject;
(d) a worker called up or recalled for service in the armed forces of a Member State shall retain the status of worker, and shall be subject to the legislation of that State; if entitlement under that legislation is subject to the completion of insurance period before entry into or release from such service, insurance periods completed under the legislation of any other Member State shall be taken into account, to the extent necessary, as if they were insurance periods completed under the legislation of the first State.
Article 14
Special rules
1. Article 13 (2) (a) shall apply subject to the following exceptions or circumstances:
(a) (i) A worker employed in the territory of a Member State by an undertaking to which he is normally attached who is posted by that undertaking to the territory of another Member State to perform work there for that undertaking shall continue to be subject to the legislation of the first Member State, provided that the anticipated duration of that work does not exceed twelve months and that he is not sent to replace another worker who has completed his term of posting;
(ii) if the duration of the work to be done extends beyond the duration originally anticipated, owing to unforesecable circumstances, and exceeds twelve months, the legislation of the first State shall continue to apply until the completion of such work, provided that the competent authority of the State in whose territory the worker is posted or the body designated by that authority gives its consent; such consent must be requested before the end of the initial twelve month period. Such consent cannot, however, be given for a period exceeding twelve months;
(b) a worker employed in international transport in the territory of two or more Member States as a member of travelling or flying personnel and who is working for an undertaking which, for hire or reward or on own account, operates transport services for passengers or goods by rail, road, air or inland waterway and has its registered office or place of business in the territory of a Member State, shall be subject to the legislation of the latter State, with the following restrictions:
(i) where the said undertaking has a branch or permanent representation in the territory of a Member State other than that in which it has its registered office or place of business, a worker employed by such branch or agency shall be subject to the legislation of the Member State in whose territory such branch or permanent representation is situated;
(ii) where a worker is employed principally in the territory of the Member State in which he resides, he shall be subject to the legislation of that State, even if the undertaking which employs him has no registered office or place of business or branch or permanent representation in that territory;
(c) a worker, other than one employed in international transport, who normally pursues his activity in the territory of two or more Member States shall be subject:
(i) to the legislation of the Member State in whose territory he resides, if he pursues his activity partly in that territory or if he is attached to several undertakings or several employers who have their registered offices or places of business in the territory of different Member States;
(ii) to the legislation of the Member State in whose territory is situated the registered office or place of business of the undertaking or individual employing him, if he does not reside in the territory of any of the Member States where he is pursuing his activity;
(d) a worker who is employed in the territory of one Member State by an undertaking which has its registered office or place of business in the territory of another Member State and which straddles the common frontier of these States shall be subject to the legislation of the Member State in whose territory the undertaking has its registered office or place of business.
2. Article 13 (2) (b) shall apply subject to the following exceptions and circumstances:
(a) a worker employed by an undertaking to which he is normally attached, either in the territory of a Member State or on board a vessel flying the flag of a Member State, who is posted by that undertaking on board a vessel flying the flag of another Member State to perform work there for that undertaking shall, subject to the conditions provided in paragraph 1 (a), continue to be subject to the legislation of the first Member State;
(b) a worker who, while not being habitually employed at sea, is employed in the territorial waters or in a port of a Member State on a vessel flying the flag of another Member State, but is not a member of the crew, shall be subject to the legislation of the first State;
(c) a worker employed on board a vessel flying the flag of a Member State and remunerated for such employment by an undertaking or a person whose registered office or place of business is in the territory of another Member State shall be subject to the legislation of the latter State if he is resident in the territory of that State; the undertaking or person paying the remuneration shall be considered as the employer for the purposes of the said legislation.
3. The legistative provisions of a Member State under which a pensioner who is pursuing a professional or trade activity is not subject to compulsory insurance in respect of such activity shall also apply to a pensioner whose pension was acquired under the legislation of another Member State.
Article 15
Rules concerning voluntary insurance or optional continued insurance
1. The provisions of Articles 13 and 14 shall not apply to voluntary insurance or optional continued insurance.
2. Where application of the legislations of two or more Member States entails overlapping of insurance:
- under a compulsory insurance scheme and one or more voluntary or optional continued insurance schemes, the person concerned shall be subject exclusively to the compulsory insurance schemes;
- under two or more voluntary or optional continued insurance schemes, the person concerned may join only the voluntary or optional continued insurance scheme for which he has opted.
3. However, in respect of invalidity, old age and death (pensions), the person concerned may join the voluntary or optional continued insurance scheme of a Member State, even if he is compulsorily subject to the legislation of another Member State, to the extent that such overlapping is explicitly or implicitly admitted in the first Member State.
The person concerned who applies to join a voluntary or optional continued insurance scheme in a Member State whose legislation provides, in addition to such insurance, for complementary optional insurance may only join the latter.
Article 16
Special rules regarding persons employed by diplomatic missions and consular posts, and auxiliary staff of the European Communties
1. Article 13 (2) (a) shall apply to persons employed by diplomatic missions and consular posts and to the private domestic staff of agents of such missions or posts.
2. However, workers covered by paragraph 1 who are nationals of the Member State which is the accrediting or sending State may opt to be subject to the legislation of that State. Such right of option may be renewed at the end of each calendar year and shall not have retrospective effect.
3. Auxiliary staff of the European Communities may opt to be subject to the legislation of the Member State in whose territory they are employed, to the legislation of the Member State to which they were last subject or to the legislation of the Member State whose nationals they are, in respect of provisions other than those relating to family allowances, the granting of which is governed by the conditions of employment applicable to such staff. This right of option, which may be exercised once only, shall take effect from the date of entry into employment.
Article 17
Exceptions to the provisions of Articles 13 to 16
Two or more Member States or the competent authorities of those States may, by common agreement, provide for exceptions to the provisions of Articles 13 to 16 in the interest of certain workers or categories of workers.
TITLE III
SPECIAL PROVISIONS RELATING TO THE VARIOUS CATEGORIES OF BENEFITS
CHAPTER 1
SICKNESS AND MATERNITY
Section 1
Common provisions
Article 18
Aggregation of insurance periods
1. The competent institution of a Member State whose legislation makes the acquisition, retention or recovery of the right to benefits conditional upon the completion of insurance periods shall, to the extent necessary, take account of insurance periods completed under the legislation of any other Member State as if they were periods completed under its own legislation.
2. The provisions of paragraph 1 shall apply to seasonal workers, even in respect of periods prior to any break in insurance exceeding the period allowed by the legislation of the competent State, provided however that the worker concerned has not ceased to be insured for a period exceeding four months.
Section 2
Workers and members of their families
Article 19
Residence in a Member State other than the competent State - General rules
1. A worker residing in the territory of a Member State other than the competent State, who satisfies the conditions of the legislation of the competent State for entitlement to benefits, taking account where appropriate of the provisions of Article 18, shall receive in the State in which he is resident:
(a) benefits in kind provided on behalf of the competent institution by the institution of the place of residence in accordance with the legislation administered by that institution as though he were insured with it;
(b) cash benefits provided by the competent institution in accordance with the legislation which it administers. However, by agreement between the competent institution and the institution of the place of residence, such benefits may be provided by the latter institution on behalf of the former, in accordance with the legislation of the competent State.
2. The provisions of paragraph 1 (a) shall apply by analogy to members of the family who are residing in the territory of a Member State other than the competent State, where they are not entitled to such benefits under the legislation of the State in whose territory they reside.
Article 20
Frontier workers and members of their families - Special rules
A frontier worker may also obtain benefits in the territory of the competent State. Such benefits shall be provided by the competent institution in accordance with the legislation of that State, as though the worker were resident there. Members of his family may receive benefits in kind under the same conditions; however, receipt of such benefits shall, except in urgent cases, be conditional upon an agreement between the States concerned or between the competent authorities of those States or, in its absence, on prior authorisation by the competent institution.
Article 21
Stay in or transfer of residence to the competent State
1. A worker and members of his family referred to in Article 19 who are staying in the territory of the competent State shall receive benefits in accordance with the legislation of that State as though they were resident there even if they have already received benefits for the same case of sickness or maternity before their stay. This provision shall not, however, apply to frontier workers and members of their families.
2. A worker and members of his family referred to in Article 19 who transfer their residence to the territory of the competent State, shall receive benefits in accordance with the legislation of that State, even if they have already received benefits for the same case of sickness or maternity before transferring their residence.
Article 22
Stay outside the competent State - Return to or transfer of residence to another Member State during sickness or maternity - Need to go to another Member State in order to receive appropriate treatment
1. A worker who satisfies the conditions of the legislation of the competent State for entitlement to benefits, taking account where appropriate of the provisions of Article 18, and:
(a) whose condition necessitates immediate benefits during a stay in the territory of another Member State, or
(b) who, having become entitled to benefits chargeable to the competent institution, is authorised by that institution to return to the territory of the Member State where he resides, or to transfer his residence to the territory of another Member State, or
(c) who is authorised by the competent institution to go to the territory of another Member State to receive there the treatment appropriate to his condition, shall be entitled:
(i) to benefits in kind provided on behalf of the competent institution by the institution of the place of stay or residence in accordance with the legislation which it administers, as though he were insured with it; the length of the period during which benefits are provided shall be governed however by the legislation of the competent State;
(ii) to cash benefits provided by the competent institution in accordance with the legislation which it administers. However, by agreement between the competent institution and the institution of the place of stay or residence, such benefits may be provided by the latter institution on behalf of the former, in accordance with the legislation of the competent State.
2. The authorisation required under paragraph 1 (b) may be refused only if it is established that movement of the person concerned would be prejudicial to his state of health or the receipt of medical treatment.
The authorisation required under paragraph 1 (c) may not be refused where the treatment in question cannot be provided for the person concerned within the territory of the Member State in which he resides.
3. The provisions of paragraphs 1 and 2 shall apply to members of a worker's family in respect of benefits in kind.
4. The fact that the provisions of paragraph 1 apply to a worker shall not affect the right to benefit of members of his family.
Article 23
Calculation of cash benefits
1. The competent institution of a Member State whose legislation provides that the calculation of cash benefits shall be based on an average wage or salary, shall determine that average wage or salary exclusively by reference to wages or salaries confirmed as having been paid during the periods completed under the said legislation.
2. The competent institution of a Member State whose legislation provides that the calculation of cash benefits shall be based on a standard wage or salary, shall take account exclusively of the standard wage or salary or, where appropriate, of the average of the standard wages or salaries for the periods completed under the said legislation.
3. The competent institution of a Member State under whose legislation the amount of cash benefits varies with the number of members of the family, shall also take into account the members of the family of the person concerned who are resident in the territory of another Member State as if they were resident in the territory of the competent State.
Article 24
Substantial benefits in kind
1. Where the right of a worker or a member of his family to a prosthesis, a major appliance or other substantial benefits in kind has been recognised by the institution of a Member State before be becomes insured with the institution of another Member State, the said worker shall receive such benefits at the expense of the first institution, even if they are granted after he becomes insured with the second institution.
2. The Administrative Commission shall draw up the list of benefits to which the provisions of paragraph 1 apply.
Section 3
Unemployed persons and members of their families
Article 25
1. An unemployed person, to whom Article 69 (1) and the second sentence of Article 71 (1) (b) (ii) apply, and who satisfies the conditions of the legislation of the competent State for entitlement to benefits in kind and in cash, taking account where appropriate of the provisions of Article 18, shall receive for the period provided under Article 69 (1) (c):
(a) benefits in kind provided on behalf of the competent institution by the institution of the Member State in which he seeks employment in accordance with the legislation of the latter institution, as though he were insured with it;
(b) cash benefits provided by the competent institution in accordance with the legislation which it administers. However, by agreement between the competent institution and the institution of the Member State in which the unemployed person seeks employment, benefits may be provided by the latter institution on behalf of the former institution in accordance with the legislation of the competent State. Unemployment benefits under Article 69 (1) shall not be granted for the period during which cash benefits are received.
2. A totally unemployed person to whom the provisions of Article 71 (1) (a) (ii) or the first sentence of Article 71 (1) (b) (ii) apply shall receive benefits in kind and in cash in accordance with the legislation of the Member State in whose territory he resides, as though he had been subject to that legislation during his last employment, taking account where appropriate of the provisions of Article 18; the cost of such benefits shall be met by the institution of the country of residence.
3. Where an unemployed person satisfies the conditions of the legislation of the Member State which is responsible for the cost of unemployment benefits for entitlement to benefits in kind, taking account where appropriate of the provisions of Article 18, the members of his family shall receive such benefits, irrespective of the Member State in whose territory they reside or are staying. Such benefits shall be provided by the institution of the place of residence or of stay, in accordance with the legislation which it administers on behalf of the competent institution of the Member State which is responsible for the cost of unemployment benefits.
4. Without prejudice to any legislative provisions of a Member State which permit an extension of the period during which sickness benefits may be granted, the period provided for in paragraph 1 may, in cases of force majeure, be extended by the competent institution within the limit fixed by the legislation administered by the institution.
Section 4
Pension claimants and members of their families
Article 26
Right to benefits in kind in cases of cessation of the right to benefits from the institution which was last competent
1. A worker, members of his family or his survivors who, during the investigation of a claim, cease to be entitled to benefits in kind under the legislation of the Member State last competent, shall nevertheless receive such benefits under the following conditions: benefits in kind shall be provided in accordance with the legislation of the Member State in whose territory the person or persons concerned reside, provided that they are entitled to such benefits under that legislation or would be entitled to them under the legislation of another Member State if they were residing in the territory of that State, taking account where appropriate of the provisions of Article 18.
2. A pension claimant who is entitled to benefits in kind under the legislation of a Member State which obliges the person concerned to pay sickness insurance contributions himself during the investigation of his pension claim shall cease to be entitled to benefits in kind at the end of the second month for which he has not paid the contributions due.
3. Benefits in kind provided pursuant to paragraph 1 shall be chargeable to the institution which has collected contributions pursuant to paragraph 2; where no contributions are payable under paragraph 2, the institution responsible for the cost of the benefits in kind shall, after awarding the pension pursuant to Article 28, refund the amount of the benefits provided to the institution of the place of residence.
Section 5
Pensioners and members of their families
Article 27
Pensions payable under the legislation of several States where a right to benefits in kind is enjoyed in the country of residence
A pensioner who is entitled to draw pensions under the legislation of two or more Member States and who is entitled to benefits in kind under the legislation of the Member State in whose territory he resides, taking account where appropriate of the provisions of Article 18 and Annex V, shall, with the members of his family, receive such benefits from the institution of the place of residence and at the expense of that institution as though he were a pensioner whose pension was payable solely under the legislation of the latter State.
Article 28
Pensions payable under the legislation of one or more States where no right to benefits in kind is enjoyed in the country of residence
1. A pensioner who is entitled to draw a pension or pensions under the legislation of one or more Member States and who is not entitled to benefits in kind under the legislation of the Member State in whose territory he resides, shall nevertheless receive such benefits for himself and members of his family if, taking account where appropriate of the provisions of Article 18 and Annex V, he would be entitled thereto under the legislation of the Member State, or of at least one of the Member States, competent in respect of pensions if he were resident in the territory of such State. The benefits shall be provided on behalf of the institution referred to in paragraph 2 by the institution of the place of residence as though the person concerned were a pensioner under the legislation of the State in whose territory he resides and were entitled to benefits in kind.
2. In the cases covered by paragraph 1, the cost of benefits in kind shall be borne by the institution determined according to the following rules:
(a) where the pensioner is entitled to the said benefits under the legislation of a single Member State, the cost shall be borne by the competent institution of that State;
(b) where the pensioner is entitled to the said benefits under the legislations of two or more Member States, the cost thereof shall be borne by the competent institution of the Member State under whose legislation the pensioner has completed the longest period of insurance; should the application of this rule result in several institutions being responsible for the cost of benefits, cost shall be borne by the institution with which the pensioner was last insured.
Article 29
Residence of members of the family in a State other than the one in which the pensioner resides - Transfer of residence to the State where the pensioner resides
1. Members of the family of a pensioner entitled to draw a pension or pensions under the legislation of one or more Member States who reside in the territory of a Member State other than the one in which the pensioner resides shall where he is entitled under the legislation of a Member State to benefits in kind, receive such benefits as though the pensioner were resident in the same territory as them. Such benefits shall be provided by the institution of the place of residence of the members of the family, in accordance with the legislation which that institution administers and shall be chargeable to the institution of the pensioner's place of residence.
2. Members of the family referred to in paragraph 1 who transfer their residence to the territory of the Member State where the pensioner resides, shall receive benefits under the legislation of that State, even if they have already received benefits for the same case of sickness or maternity before transferring their residence.
Article 30
Substantial benefits in kind
The provisions of Article 24 shall apply by analogy to pensioners.
Article 31
A pensioner and/or member of his family staying in a State other than the State in which they reside
A pensioner entitled to draw a pension or pensions under the legislation of one or more Member States who is also entitled to benefits in kind under the legislation of one of those States shall, with members of his family, receive such benefits while staying in the territory of a Member State other than the one in which they reside. Such benefits shall be provided by the institution of the place of stay in accordance with the legislation which it administers and shall be chargeable to the institution of the pensioner's place of residence.
Article 32
Special provisions concerning responsibility for the cost of benefits provided for former frontier workers, members of their families or their survivors
The cost of benefits with which a pensioner who is a former frontier worker or the survivor of a frontier worker is provided under Article 27, and the cost of benefits with which members of his family are provided under Article 27 or 31 shall, where the frontier worker was working as such for the three months immediately preceding the date on which the pension became payable on the date of his death, be divided equally between the institution of the pensioner's place of residence and that with which he was last insured.
Article 33
Contributions payable by pensioners
The institution responsible for payment of a pension, and belonging to a Member State whose legislation provides for deductions from pensions in respect of contributions payable by a pensioner to cover benefits in kind, shall be authorised to make such deductions from the pension payable by such institution, calculated in accordance with the legislation concerned, to the extent that the cost of the benefits in kind under Articles 27, 28, 31 and 32 are to be borne by an institution of the said Member State.
Article 34
General provision
The provisions of Articles 27 to 33 shall not apply to a pensioner or to members of his family who are entitled to benefits in kind under the legislation of a Member State as a result of pursuing a professional or trade activity. In such a case the person concerned shall for the purposes of this Chapter, be considered as a worker or as a member of a worker's family.
Section 6
Miscellaneous provisions
Article 35
Scheme applicable where there are a number of schemes in the country of residence or stay - Previous illness - Maximum period during which benefits are granted
1. Where the legislation of the country of stay or residence contains several sickness or maternity insurance schemes, the provisions applicable under Articles 19, 21 (1), 22, 25, 26, 28 (1), 29 (1) or 31 shall be those of the scheme covering manual workers in the steel industry. Where, however, the said legislation includes a special scheme for workers in mines and similar undertakings, the provisions of such scheme shall apply to that category of workers and members of their families provided the institution of the place of stay or residence to which application is made is competent to administer such scheme.
2. Where, under the legislation of a Member State, the granting of benefits is conditional upon the origin of the illness, that condition shall apply neither to workers nor to the members of their families to whom this Regulation applies, regardless of the Member State in whose territory they reside.
3. Where the legislation of a Member State fixes a maximum period for the granting of benefits, the institution which administers that legislation may, where appropriate, take account of the period during which the benefits have already been provided by the institution of another Member State for the same case of sickness or maternity.
Section 7
Reimbursement between institutions
Article 36
1. Without prejudice to the provisions of Article 32, benefits in kind provided pursuant to this Chapter by the institution of one Member State on behalf of the institution of another Member State shall be fully refunded.
2. The refunds referred to in paragraph 1 shall be determined and made in accordance with the procedure provided for by the implementing regulation referred to in Article 97, either on production of proof of actual expenditure or on the basis of lump-sum payments.
In the latter case, the lump-sum payments shall be such as to ensure that the refund is as close as possible to actual expenditure.
3. Two or more Member States, or the competent authorities of those States, may provide for other methods of reimbursement or may waive all reimbursement between institutions under their jurisdiction.
CHAPTER 2
INVALIDITY
Section 1
Workers subject only to legislations under which the amount of invalidity benefits is independent of the duration of insurance periods
Article 37
General provisions
1. A worker who has been successively or alternately subject to the legislations of two or more Member States and who has completed insurance periods exclusively under legislations according to which the amount of invalidity benefits is independent of the duration of insurance periods, shall receive benefits in accordance with Article 39. This Article shall not affect pension increases or supplements in respect of children, granted in accordance with the provisions of Chapter 8.
2. Annex III lists legislations of the kind mentioned in paragraph 1 which are in force in the territory of each of the Member States concerned.
Article 38
Aggregation of insurance periods
1. The competent institution of a Member State whose legislation makes the acquisition, retention or recovery of the right to benefit conditional upon the completion of insurance periods shall take account to the extent necessary of insurance periods completed under the legislation of any other Member States, as though they had been completed under its own legislation.
2. Where the legislation of a Member State makes the granting of certain benefits conditional upon the insurance periods having been completed in an completion of insurance periods shall take account to where appropriate, in a specific employment, insurance periods completed under the legislations of other Member States shall be taken into account for the granting of these benefits only if completed under a corresponding scheme or, failing this, in the same occupation or, where appropriate, in the same employment. If, account having been taken of the periods thus completed, the person concerned does not satisfy the conditions for receipt of these benefits, these periods shall be taken into account for the granting of the benefits under the general scheme or, failing this, under the scheme applicable to manual or clerical workers, as appropriate.
Article 39
Award of benefits
1. The institution of the Member State whose legislation was applicable at the time when incapacity for work followed by invalidity occurred, shall determine, in accordance with that legislation, whether the person concerned satisfies the conditions for entitlement to benefits, taking account where appropriate of the provisions of Article 38.
2. A person who satisfies the conditions referred to in paragraph 1 shall obtain the benefits exclusively from the said institution, in accordance with the legislation which it administers.
3. A person who does not satisfy the conditions referred to in paragraph 1 shall receive the benefits to which he is still entitled under the legislation of another Member State, taking account where appropriate of the provisions of Article 38.
4. If the legislation applicable under paragraph 2 or 3 provides that the amount of the benefits shall be determined taking into account the existence of members of the family other than the children, the competent institution shall also take into consideration the members of the family of the person concerned who are residing in the territory of another Member State, as if they were residing in the territory of the competent State.
Section 2
Workers subject either only to legislations under which the amount of invalidity benefit depends on the duration of insurance periods or to legislations of this type and of the type referred to in Section I
Article 40
General Provisions
1. A worker who has been successively or alternately subject to the legislations of two or more Member States, of which at least one is not of the type referred to in Article 37 (1), shall receive benefits under the provisions of Chapter 3, which shall apply by analogy, taking into account the provisions of paragraph 3.
2. However, a worker who suffers incapacity for work followed by invalidity while subject to a legislation listed in Annex III, shall receive benefits in accordance with Article 37 (1) on two conditions:
- that he satisfies the conditions of that legislation or other legislations of the same type, taking account where appropriate of the provisions of Article 38, but without having recourse to insurance periods completed under legislations not listed in Annex III, and
- that he does not satisfy the conditions for entitlement to benefits under a legislation not listed in Annex III.
3. A decision taken by an institution of a Member State concerning the degree of invalidity of a claimant shall be binding on the institution of any other Member State concerned, provided that that concordance between the legislations of these States on conditions relating to the degree of invalidity is acknowledged in Annex IV.
Section 3
Aggravation of invalidity
Article 41
1. In the case of aggravation of an invalidity for which a worker is receiving benefits under the legislation of a single Member State, the following provisions shall apply:
(a) if the person concerned has not been subject to the legislation of another Member State since receiving benefits, the competent institution of the first State shall be bound to grant the benefits, taking the aggravation into account, in accordance with the legislation which it administers;
(b) if the person concerned has been subject to the legislation of one or more other Member States since receiving benefits, the benefits shall be granted to him, taking the aggravation into account, in accordance with Article 37 (1) or Article 40 (1) or (2) as appropriate;
(c) if the total amount of the benefit or benefits payable under subparagraph (b) is lower than the amount of the benefit which the person concerned was receiving at the expense of the institution previously liable for payment, such institution shall be bound to pay him a supplement equal to the difference between the two amounts;
(d) if, in the case referred to in subparagraph (b), the institution responsible for the initial incapacity is a Netherlands institution, and if:
(i) the illness which caused the aggravation is the same as the one which gave rise to the granting of benefits under Netherlands legislation;
(ii) this illness is an occupational disease within the meaning of the legislation of the Member State to which the person concerned was last subject and entitles him to payment of the supplement referred to in Article 60 (1) (b); and
(iii) the legislation or legislations to which the person concerned has been subject since receiving benefits is a legislation, or are legislations, listed in Annex III.
the Netherlands institution shall continue to provide the initial benefit after the aggravation occurs, and the benefit due under the legislation of the last Member State to which the person concerned was subject shall be reduced by the amount of the Netherlands benefit;
(e) if, in the case referred to in subparagraph (b), the person concerned is not entitled to benefits at the expense of an institution of another Member State, the competent institution of the first State shall be bound to grant the benefits, according to the legislation of that State, taking into account the aggravation and, where appropriate, the provisions of Article 38.
2. In cases of aggravation of an invalidity for which a worker is receiving benefits under the legislations of two or more Member States, the benefits shall be granted to him, taking the aggravation into account, in accordance with the provisions of Article 40 (1).
Section 4
Resumption of provision of benefits after suspension or withdrawal - Conversion of invalidity benefits into old age benefits
Article 42
Determination of the institution responsible for the provision of benefits where provision of invalidity benefits is resumed
1. If provision of benefits is to be resumed after their suspension such provision shall, without prejudice to Article 43, be the responsibility of the institution or institutions which were responsible for provision of the benefits at the time of their suspension.
2. If, after withdrawal of benefits, the condition of the person concerned warrants the granting of further benefits, they shall be granted in accordance with the provisions of Article 37 (1) or Article 40 (1) or (2), as appropriate.
Article 43
Conversion of invalidity benefits into old age benefits
1. Invalidity benefits shall be converted into old age benefits, where appropriate, under the conditions laid down by the legislation or legislations under which they were granted, and in accordance with the provisions of Chapter 3.
2. Any institution of a Member State which is responsible for providing invalidity benefits shall, where a person receiving invalidity benefits can, by virtue of Article 49, establish a claim to old age benefits under the legislation of other Member States, continue to provide such person with the invalidity benefits to which he is entitled under the legislation which it administers until the provisions of paragraph 1 become applicable as regards that institution.
3. However, if in the case referred to in paragraph 2 the invalidity benefits have been granted pursuant to Article 39, the institution remaining responsible for providing those benefits may apply Article 49 (1) (a) as if the recipient of the said benefits satisfied the conditions of the legislation of the Member State concerned for entitlement to old age benefits, by substituting for the theoretical amount referred to in Article 46 (2) (a) the amount of the invalidity benefits due from the said institution.
CHAPTER 3
OLD AGE AND DEATH (PENSIONS)
Article 44
General provisions for the award of benefits when a worker has been subject to the legislation of two or more Member States
1. The rights to benefits of a worker who has been subject to the legislation of two or more Member States, or of his survivors, shall be determined in accordance with the provisions of this Chapter.
2. Subject to the provisions of Article 49, when a claim for the award of a benefit is lodged, such award must be made having regard to all the legislations to which the worker has been subject. Exception shall be made to this rule if the person concerned expressly asks for postponement of the award of old age benefits to which he would be entitled under the legislation of one or more Member States, provided that the periods completed under that legislation or those legislations are not taken into account for the purpose of acquiring the right to benefit in another Member State.
3. This Chapter shall not apply to increases in or supplements to pensions in respect of children, or to orphans' pensions granted pursuant to Chapter 8.
Article 45
Consideration of insurance periods completed under the legislations to which a worker has been subject for the acquisition, retention or recovery of the right to benefits
1. An institution of a Member State whose legislation makes the acquisition, retention or recovery of the right to benefits conditional upon the completion of insurance period shall take into account, to the extent necessary, insurance periods completed under the legislation of any Member State as though they had been completed under the legislation which it administers.
2. Where the legislation of am Member State makes the granting of certain benefits conditional upon the insurance periods having been completed in an occupation subject to a special scheme or, where appropriate, in a specific employment, periods completed under the legislations of other Member States shall bei taken into account for the granting of such benefits only if completed under such a scheme or, failing this, in the same occupation or, where appropriate, in the same employment. If, taking into account periods thus completed, the person concerned does not satisfy the conditions for receipt of these benefits, those periods shall be taken into account for the granting of benefits under the general scheme or, failing this, under the scheme applicable to manual or clerical workers, as appropriate.
3. Where the legislation of am Member State which makes the granting of benefits conditional upon a worker being subject to its legislation at the time when the risk materialises has no requirements as to the length of insurance periods either for entitlement to or calculation of benefits, any worker who ist no longer subject to that legislation shall for the purposes of this Chapter, be deemed to be stil so subject at the time when the risk materialises, if at that time he is subject to the legislation of another Member State or, failing this, can establish a claim to benefits under the legislation of another Member State. However, this latter condition shall bedeemed to be satisfied in the case referred to in Article 48 (1).
Article 46
Award of benefits
1. Where a worker has been subject to the legislation of a Member State and where he satisfies its conditions for entitlement to benefits, without application of the provisions of Article 45 being necessary, the competent institution of that Member State shall, in accordance with the legislation which it administers, determine the amount of benefit corresponding to the total length of the insurance periods to be taken into account in pursuance of such legislation.
This institution shall also calculate the amount of benefit which would be obtained by applying the rules laid down in paragraph (2) (a) and (b). Only the higher of these two amounts shall be taken into consideration.
2. Where a worker has been subject to the legislation of am Member State and does not satisfy the conditions for entitlement to benefits unless account is taken of the provisions of Article 45, the competent institution of that Member State shall apply the following rules:
(a) the institution shall calculate the theoretical amount of benefit that the person concerned could claim if all the insurance periods completed under the legislations of the Member States to which he has been subject had been completed in the State in question and under the legislation administered by it on the date the benefit is awarded. If, under that legislation, the amount of the benefit does not depend on the length of the insurance periods, then that amount shall be taken as the theoretical amount referred to in this subparagraph;
(b) the institution shall then establish the actual amount of the benefit on the basis of the theoretical amount referred to in the preceding subparagraph and in the ratio which the length of the insurance periods completed before the materialisation of the risk under the legislation administered by that institution, bears to the total length of the insurance periods completed before materialisation of the risk under the legislations of all the Member States concerned;
(c) if the total length of the insurance periods completed under the legislations of all the Member States concerned before the materialisation of the risk is longer than the maximum period required by the legislation of one of these States for receipt of full benefit, the competent institution of that State shall, when applying the provisions of this paragraph, take into consideration this maximum period instead of the total length of the periods completed; this method of calculation must not result in the imposition on that institution of the costs of a benefit greater than the full benefit provided for by the legislation which it administers;
(d) the procedure for taking into account duplicate periods when applying the rules of calculation laid down in this paragraph, shall be laid down in the implementing Regulation referred to in Article 97.
3. The person concerned shall be entitled to the total sum of the benefits calculated in accordance with the provisions of paragraphs 1 and 2, within the limit of the highest theoretical amount of benefits calculated according to paragraph 2 (a).
Where the amount referred to in the preceding subparagraph is exceeded, any institution applying paragraph 1 shall adjust its benefit by an amount corresponding to the proportion which the amount of the benefit concerned bears to the total of the benefits determined in accordance with paragraph 1.
4. When in a case of invalidity, old age or survivors' pensions, the total of the benefits due from two or more Member States, under the provisions of a multilateral social security convention referred to in Article 6 (b), is lower than the total which would be due from such Member States under paragraphs 1 and 3, the person concerned shall benefit from the provisions of this Chapter.
Article 47
Additional provisions for the calculation of benefits
1. For the calculation of the theoretical amount referred to in Article 46 (2) (a), the following rules shall apply:
(a) where, under the legislation of a Member State, benefits are calculated on the basis of an average wage or salary, an average contribution, an average increase or on the ratio which existed, during the insurance periods, between the claimant's gross wage or salary and the average gross wage or salary of all insured persons other than apprentices, such average figures or ratios shall be determined by the competent institution of that State solely on the basis of the insurance periods completed under the legislation of the said State, or the gross wage or salary received by the person concerned during those periods only;
(b) where, under the legislation of a Member State, benefits are calculated on the basis of the amount of wages or salaries, contributions or increases, the competent institution shall determine the wages or salaries, contributions and increases to be taken into account in respect of insurance periods completed under the legislations of other Member States on the basis of the average wages or salaries, contributions or increases recorded in respect of the insurance periods completed under the legislation which it administers;
(c) where, under the legislation of a Member State, benefits are calculated on the basis of a standard wage or salary or a fixed amount, the competent institution shall consider the wage or salary or fixed amount to be taken into account by it in respect of insurance periods completed under the legislations of other Member States as being equal to the standard wage or salary or fixed amount or, where appropriate, to the average of the standard wages or salaries or fixed amounts corresponding to the insurance periods completed under the legislation which it administers;
(d) where, under the legislation of a Member State, benefits are calculated for some periods on the basis of the amount of wages or salaries and, for other periods, on the basis of a standard wage or salary or a fixed amount, the competent institution shall, in respect of insurance periods completed under the legislations of other Member States, take into account the wages or salaries or fixed amounts determined in accordance with the provisions of (b) or (c) or, as appropriate, the average of these wages or salaries or amounts; where benefits are calculated on the basis of a standard wage or salary or a fixed amount for all the periods completed under the legislation which it administers, the competent institution shall consider the wage or salary to be taken into account in respect of the insurance periods completed under the legislations of other Member States as being equal to the notional wage or salary corresponding to that standard wage or salary or fixed amount.
2. The legislative provisions of a Member State concerning the revalorisation of the factors taken into account for the calculation of benefits shall apply, as appropriate, to the factors to be taken into account by the competent institution of that State, in accordance with the provisions of paragraph 1, in respect of the insurance periods completed under the legislations of other Member States.
3. If, under the legislation of a Member State, the amount of benefits is determined taking into account the existence of members of the family other than children, the competent institution of that State shall also take into consideration the members of the family of the person concerned who are residing in the territory of the competent State.
Article 48
Insurance periods of less than one year
l. Notwithstanding the provisions of Article 46 (2), if the total length of the insurance periods completed under the legislation of a Member State does not amount to one year, and if under that legislation no right to benefits is acquired by virtue only of those periods the institution of that State shall not be bound to award benefits in respect of such periods.
2. The competent institution of each of the other Member States concerned shall take into account the periods referred to in paragraph 1, for the purposes of applying the provisions of Article 46 (2) excepting those of subparagraph (b).
3. If the effect of applying the provisions of paragraph 1 would be to relieve them of their obligations all the institutions of the States concerned, benefits shall be awarded exclusively under the legislation of the last of those States whose conditions are satisfied, as if all the insurance periods completed and taken into account in accordance with Article 45 (1) and (2) had been completed under the legislation of that State.
Article 49
Calculation of benefits when the person concerned does not simultaneously satisfy the conditions laid down by all the legislations under which insurance periods have been completed
1. If, at a given time, the person concerned does not satisfy the conditions laid down for the provision of benefits by all the legislations of the Member States to which he has been subject, taking into account where appropriate the provisions of Article 45, but satisfies the conditions of one or more of them only, the following provisions shall apply:
(a) each of the competent institutions administering a legislation whose conditions are satisfied shall calculate the amount of the benefit due, in accordance with the provisions of Article 46;
(b) however:
(i) if the person concerned satisfies the conditions of at least two legislations without having recourse to insurance periods completed under the legislations whose conditions are not satisfied, these periods shall not be taken into account for the purposes of Article 46 (2);
(ii) if the person concerned satisfies the conditions of one legislation only without having recourse to insurance periods completed under the legislations whose conditions are not satisfied, the amount of the benefit due shall be calculated only in accordance with the provisions of the legislation whose conditions are satisfied, taking account of the periods completed under that legislation only.
2. The benefit or benefits awarded under one or more of the legislations in question, in the case referred to in paragraph 1, shall be recalculated automatically in accordance with Article 46, as and when the conditions required by one or more of the other legislations to which the person concerned had been subject are satisfied, taking into account as appropriate the provisions of Article 45.
3. A recalculation shall automatically be made in accordance with paragraph 1, and without prejudice to Article 40 (2), when the conditions required by one or more of the legislations concerned are no longer satisfied.
Article 50
Award of a supplement when the total of benefits due under the legislations of the various Member States does not amount to the minimum laid down by the legislation of the State in whose territory the recipient resides
A recipient of benefits to whom this Chapter applies may not, in the State in whose territory he resides and under whose legislation a benefit is due to him, be awarded a benefit which is less than the minimum benefit fixed by that legislation for an insurance period equal to all the insurance periods taken into account for the payment in accordance with the preceding Articles. The competent institution of that State shall, if necessary, pay him throughout the period of his residence in its territory a supplement equal to the difference between the total of the benefits due under this Chapter and the amount of the minimum benefit.
Article 51
Revalorisation and recalculation of benefits
1. If, by reason of an increase in the cost of living or changes in the level of wages or salaries or other reasons for adjustment, the benefits of the States concerned are altered by a fixed percentage or amount, such percentage or amount must be applied directly to the benefits determined under Article 46, without the need for a recalculation in accordance with the provisions of that Article.
2. On the other hand, if the method of determining, or the rules for calculating benefits should be altered, a recalculation shall be carried out in accordance with Article 46.
CHAPTER 4
ACCIDENTS AT WORK AND OCCUPATIONAL DISEASES
Section 1
Right to benefits
Article 52
Residence in a Member State other than the competent State - General Rules
A worker who sustains an accident at work or contracts an occupational disease, and who is residing in the territory of a Member State other than the competent State, shall receive in the State in which he is residing:
(a) benefits in kind, provided on behalf of the competent institution by the institution of his place of residence in accordance with the legislation which it administers as if he were insured with it;
(b) cash benefits provided by the competent institution in accordance with the legislation which it administers. However, by agreement between the competent institution and the institution of the place of residence, these benefits may be provided by the latter institution on behalf of the former in accordance with the legislation of the competent State.
Article 53
Frontier workers - Special rule
A frontier worker may also obtain benefits in the territory of the competent State. Such benefits shall be provided by the competent institution in accordance with the legislation of that State, as if the worker were residing there.
Article 54
Stay in or transfer of residence to the competent State
1. A worker covered by Article 52 who is staying in the territory of the competent State shall receive benefits in accordance with the legislation of that State, even if he has already received benefits before his stay. This provision shall not, however, apply to frontier workers.
2. A worker covered by Article 52 who transfers his place of residence to the territory of the competent State shall receive benefits in accordance with the legislation of that State, even if he has already received benefits before transferring his residence.
Article 55
Stay outside the competent State - Return to or transfer of residence to another Member State after sustaining an accident or contracting an occupational disease - Need to go to another Member State in order to receive appropriate treatment
1. A worker who sustains an accident at work or contracts an occupational disease and:
(a) who is staying in the territory of a Member State other than the competent State, or
(b) who, after having become entitled to benefits at the expense of the competent institution, is authorised by that institution to return to the territory of the Member State where he is resident, or to transfer his place of residence to the territory of another Member State, or
(c) who is authorised by the competent institution to go to the territory of another Member State in order to receive there the treatment appropriate to his condition,
shall be entitled:
(i) to benefits in kind provided on behalf of the competent institution by the institution of the place of stay or residence in accordance with the legislation administered by that institution as though he were insured with it, the period during which benefits are provided shall, however, be governed by the legislation of the competent State;
(ii) to cash benefits provided by the competent institution in accordance with the legislation which it administers. However, by agreement between the competent institution and the institution of the place of stay or residence, those benefits may be provided by the latter institution on behalf of the former institution, in accordance with the legislation of the competent State.
2. The authorisation required under paragraph 1 (b) may be refused only if it is established that movement of the person concerned would be prejudicial to his state of health or to the medical treatment being given.
The authorisation required under paragraph 1 (c) may not be refused where the treatment in question cannot be given to the person concerned in the territory of the Member State in which he resides.
Article 56
Accidents while travelling
An accident while travelling which occurs in the territory of a Member State other than the competent State shall be deemed to have occurred in the territory of the competent State.
Article 57
Benefits for an occupational disease where the person concerned has been exposed to the same risk in several Member States
1. When a person who has contracted an occupational disease has, under the legislation of two or more Member States, pursued an activity likely to cause that disease, the benefits that he or his survivors may claim shall be awarded exclusively under the legislation of the last of these States whose conditions are satisfied, taking into account, where appropriate, the provisions of paragraphs 2 and 3.
2. If, under the legislation of a Member State, the granting of benefits in respect of an occupational disease is subject to the conditions that the disease in question was first diagnosed within its territory, such condition shall be deemed to be fulfilled if the disease was first diagnosed in the territory of another Member State.
3. In cases of sclerogenic pneumoconiosis, the following provisions shall apply:
(a) if under the legislation of a Member State the granting of benefits in respect of an occupational disease is subject to the condition that the disease in question was diagnosed within a specific time limit following cessation of the last activity which was likely to cause such a disease, the competent institution of that State, in examining the time at which such activity was pursued shall take into account, to the extent necessary, similar activities pursued under the legislation of any other Member State, as if they had been pursued under the legislation of the first State;
(b) if under the legislation of a Member State the granting of benefits in respect of an occupational disease is subject to the condition that the activity likely to cause the disease in question was pursued for a certain length of time, the competent institution of that State shall take into account, to the extent necessary, periods during which such activity was pursued under the legislation of any other Member State, as if it had been pursued under the legislation of the first State;
(c) the cost of cash benefits including pensions shall be divided between the competent institutions of the Member States in whose territories the person concerned pursued an activity likely to cause the disease. This division shall be carried out in the ratio which the length of old age insurance periods completed under the legislation of each of the States bears to the total length of the old age insurance periods completed under the legislations of all those States at the date on which the benefits commenced.
4. The Council shall determine unanimously, on a proposal from the Commission, the occupational diseases to which the provisions of paragraph 3 shall be extended.
Article 58
Calculation of cash benefits
1. The competent institution of a Member State whose legislation provides that the calculation of cash benefits shall be based on an average wage or salary shall determine such average wage or salary exclusively by reference to wages or salaries recorded during the periods completed under the said legislation.
2. The competent institution of a Member State whose legislation provides that the calculation of cash benefits shall be based on a standard wage or salary shall determine such average wage or salary exclusively by reference where appropriate, the average of the standard wages or salaries corresponding to the periods completed under the said legislation.
3. The competent institution of a Member State whose legislation provides that the amount of cash benefits shall vary with the number of members in the family shall take into account also the members of the family of the person concerned who are residing in the territory of another Member State, as if they were residing in the territory of the competent State.
Article 59
Costs of transporting a person who has sustained an accident at work or is suffering from an occupational disease
1. The competent institution of a Member State whose legislation provides for meeting the costs of transporting a person who has sustained an accident at work or is suffering from an occupational disease, either to his place of residence or to a hospital, shall meet such costs to the corresponding place in the territory of another Member State where the person resides, provided that that institution gives prior authorisation for such transport, duly taking into account the reasons justifying it. Such authorisation shall not be required in the case of a frontier worker.
2. The competent institution of a Member State whose legislation provides for the costs of transporting the body of a person killed in an accident at work to the place of burial shall, in accordance with the legislation which it administers, meet such costs to the corresponding place in the territory of another Member State where the person was residing at the time of the accident.
Section 2
Aggravation of an occupational disease for which the benefit has
been awarded
Article 60
1. In the event of aggravation of an occupational disease for which a worker has received or is receiving benefit under the legislation of a Member State, the following rules shall apply:
(a) if the worker has not, while in receipt of benefits, been in employment under the legislation of another Member State likely to cause or aggravate the disease in question, the competent institution of the first Member State shall be bound to meet the cost of the benefits under the legislation which it administers taking into account the aggravation;
(b) if the worker, while in receipt of benefits, has been in such employment under the legislation of another Member State, the competent institution of the first State shall be bound to meet the cost of the benefits under the legislation which it administers without taking into account the aggravation. The competent institution of the second Member State shall grant a supplement to the worker, the amount of which shall be determined according to the legislation which it administers and shall be equal to the difference between the amount of benefits due after the aggravation and the amount which would have been due prior to the aggravation under the legislation which it administers if the disease in question had occurred under the legislation of that State;
(c) if in cases covered by subparagraph (b) a worker suffering from sclerogenic pneumoconiosis or from a disease determined under Article 57 (4) is not entitled to benefits under the legislation of the second State, the competent institution of the first State shall be bound to provide benefits under the legislation which it administers, taking into account the aggravation. The institution of the second State shall, however, meet the cost of the difference between the amount of cash benefits, including pensions, due from the competent institution of the first State, taking into account the aggravation and the amount of the corresponding benefits which were due prior to the aggravation.
2. In the event of aggravation of an occupational disease giving rise to the application of Article 57 (3) (c), the following provisions shall apply:
(a) the competent institution which granted the benefits pursuant to Article 57 (1) shall be bound to provide benefits under the legislation which it administers, taking into account the aggravation;
(b) the cost of cash benefits, including pensions, shall continue to be divided between the institutions which shared the costs of former benefits in accordance with Article 57 (3) (c). Where, however, the person has again pursued an activity likely to cause or to aggravate the occupational disease in question, either under the legislation of one of the Member States in which he had already pursued an activity of the same nature or under the legislation of another Member State, the competent institution of such State shall meet the cost of the difference between the amount of benefits due, taking account of the aggravation, and the amount of benefits due prior to the aggravation.
Section 3
Miscellaneous provisions
Article 61
Rules for taking into account the special features of certain legislations
1. If there is no insurance against accidents at work or occupational diseases in the territory of the Member State in which a worker happens to be, or if such insurance exists but there is no institution responsible for providing benefits in kind, those benefits shall be provided by the institution of the place of stay or residence responsible for providing benefit in kind in the event of illness.
2. Where the legislation of the competent State makes wholly cost-free benefits in kind conditional upon use of the medical service organised by the employer, benefits in kind provided in the cases referred to in Articles 52 and 55 (1) shall be deemed to have been provided by such a medical service.
3. Where the legislation of the competent State includes a scheme relating to the obligations of the employer, benefits in kind provided in the cases referred to in Articles 52 and 55 (1) shall be deemed to have been provided at the request of the competent institution.
4. Where the nature of the scheme of the competent State relating to compensation for accidents at work is not that of compulsory insurance, the provision of benefits in kind shall be made directly by the employer or by the insurer involved.
5. Where the legislation of a Member State expressly or by implication provides that accidents at work or occupational diseases which have occurred or have been confirmed previously shall be taken into consideration in order to assess the degree of incapacity, the competent institution of that State shall also take into consideration accidents at work or occupational diseases which have occurred or have been confirmed previously under the legislation of another Member State, as if they had occurred or had been confirmed under the legislation which it administers.
Article 62
Scheme applicable where there are several schemes in the country of stay or residence - Maximum duration of benefits
1. If the legislation of the country of stay or residence has several insurance schemes, the provisions applicable to workers covered by Article 52 or 55 (1) shall be those of the scheme for manual workers in the steel industry. However, if the said legislation includes a special scheme for workers in mines and similar undertakings, the provisions of that scheme shall apply to that category of workers where the institution of the place of stay or residence to which they submit their claim is competent to administer that scheme.
2. If the legislation of a Member State fixes a maximum period during which benefits may be granted, the institution which administers that legislation may take into account any period during which the benefits have already been provided by the institution of another Member State.
Section 4
Reimbursements between institutions
Article 63
1. The competent institutions shall be obliged to reimburse the amount of benefits in kind provided on their behalf pursuant to Articles 52 and 55 (1).
2. The reimbursements referred to in paragraph 1 shall be determined and made in accordance with the procedures laid down by the implementing Regulation referred to in Article 97, on proof of actual expenditure.
3. Two or more Member States, or the competent authorities of such States, may provide for other methods of reimbursement or waive reimbursement between the institutions coming under their jurisdiction.
CHAPTER 5
DEATH GRANTS
Article 64
Aggregation of insurance periods
The competent institution of a Member State whose legislation makes the acquisition, retention or recovery of the right to death grants subject to the completion of insurance periods shall take account, to the extent necessary, of insurance periods completed under the legislation of any other Member State as though they had been completed under the legislation which it administers.
Article 65
Right to grants where death occurs in, or where the person entitled resides in, a Member State other than the competent State
1. When a worker, a pensioner or a pension claimant, or a member of his family, dies in the territory of a Member State other than the competent State, the death shall be deemed to have occurred in the territory of the competent State.
2. The competent institution shall be obliged to award death grants payable under the legislation which it administers, even if the person entitled resides in the territory of a Member State other than the competent State.
3. The provisions of paragraphs 1 and 2 shall also apply when the death is the result of an accident at work or an occupational disease.
Article 66
Provision of benefits in the event of the death of a pensioner who had resided in a Member state other than the one whose institutions was responsible for providing benefits in kind
In the event of the death of a pensioner who was entitled to draw a pension or pensions under the legislation of one or more Member states, when such pensioner was residing in the territory of a Member States other than the one whose institution was responsible for providing him with benefits in kind under Article 28, the death grants payable under the legislation administrated by that instituion shall be provided by the institution at its own expense as though the pensioner had been residing in the territory of the Member States of that institution at the time of his death.
The provisions of the preceding paragraph shall apply by analogy to the members of a pensioner's family.
CHAPTER 6
UNEMPLOYMENT
Section 1
Common provisions
Article 67
Aggregation of periods of insurance or employment
1. The competent institution of a Member State whose legislation makes the acquiçsition, retention or recovery of the right to benefits subject to the completion of insurance periods shall takes into account, to the extent necessary, periods of insurance or employment completed under the legislation of any other Member States, as though they were periods completed under the legislation with it administers, provided, however, that the periods of employment would have been counted as insurance periods had they been completed under that legislation.
2. The competent institution of a Member State whose legislation makes the acquisition, retention or recovery of the right to benefits subject to the completion of periods of employment shall take into account, to the extent necessary, periods of insurance or employment completed under the legislation of any other Member State, as though they were periods of employment completed under the legislation which it administers.
3. Except in the cases referred to in Article 71 (1) (a) (ii) and (b) (ii), application of the provisions of paragraphs 1 and 2 shall be subject to the condition that the person concerned should have completed lastly:
- in the case of paragraph 1, periods of insurance,
- in the case of paragraph 2, periods of employment,
in accordance with the provisions of the legislation under which the benefits are claimed.
4. Where the length of the period during which benefits may be granted depends on the lengh of periods of insurance or employment, the provisions of paragraph 1 or 2 shall apply, as appropriate.
Article 68
Calculation of benefits
1. The competent institution of a Member State whose legislation provides that the calculation of benefits should be based on the amount of the previous wage or salary shall take into account exclusively the wage or salary received by the person concerned in respect of his last employment in the territory of that State. However, if the person concerned had been in his last employment in that territory for less than four weeks, the benefits shall be calculated on the basis of the normal wage or salary corresponding, in the place where the unemployment person is residing or staying, to an equivalent or similar employment to his last employment in the territory of another Member State.
2. The competent institution of a Member State whose legislation provides that the amount of benefits varies with the number of members of the family, shall take into account also members of the family of the person concerned who are residing in the territory of another Member State, as though they were residing in the territory of the competent State. This provision shall not apply if, in the country of residence of the members of the family, another person is entitled to unemployment benefits for the calculation of which the members of the family are taken into consideration.
Section 2
Unemployment persons going to a Member State other than the competent State
Article 69
Conditions and limits for the retention of the right to benefits
1. A worker whos is wholly unemployed and who satisfies the conditions of the legislation of a Member State for entitlement to benefits and who goes to one or more other Member States in order to seek employment there shall retain his entitlement to such benefits under the conditions and within the limits hereinafter indicated:
(a) before his departure, he must have been registered with the employment services of the competent State as a person seeking work and must have remained available for at least four weeks after becoming unemployed. However, the competent services or institutions may authorise his departure before such time has expired;
(b) he must register as a person seeking work with the employment services of each of the Member States to which he goes and be subject to the control procedure organised therein. This condition shall be considered satisfied for the period before registration if the person concerend registered within seven days of the date when he ceased to be available to the employment services of the State he left. In exceptional cases, this period may be extended by the competent services or institutions;
(c) entitlement to benefits shall continue for a maximum period of three months from the date when the person concerned ceased to be available to the employment services of the State which he left, provided that the total duration of the benefits does not exceed the duration of the period of benefits he was entitled to under the legislation of the State. In the case of a seasonal worker such duration shall, moreover, be limited to the period remaining until the end of the season for which he was engaged.
2. If the person concerned returns to the competent State before the expiry of the period during which he is entitled to benefits under paragraph 1 (c), he shall continue to be entitled to benefits under the legislation of that State; he shall lose all entitlement to benefits under the legislation of the competent State if he does not return there before the expiry of that period. In exceptional cases, this time limit may be extended by the competent services or institutions.
3. The provisions of paragraph 1 may be invoked only once between two periods of employment.
4. Where the competent State is Belgium, an unemployed Person who returns there after the expiry of the three month period laid down in paragraph 1 (c), shall not requalify for benefits in that country until he has been employed there for at least three months.
Article 70
Provision of benefits and reimbursements
1. In the case referred to in Article 69 (1), benefits shall be provided by the institution of each of the States to which an unemployed person goes to seek employment.
The competent institution of the Member State to whose legislation a worker was subject at the time of his last employment shall be obliged to reimburse the amount of such benefits.
2. The reimbursements referred to in paragraph 1 shall be determined and made in accordance with the procedure laid down by the implementing Regulation referred to in Article 97, on proof of actual expenditure, or by lump sum payments.
3. Two or more Member States, or the competent authorities of those States, may provide for other methods of reimbursements or payment, or may waive all reimbursement between the institutions coming under their jurisdiction.
Section 3
Unemployment persons who during their last employment, were residing in a Member State other than the competent State
Article 71
1. An unemployed person who, during his last employment, was residing in the territory of a Member State other the competent State shall receive benefits in accordance with the following provisions:
(a) (i) a frontier worker who is partially or intermittently unemployed in the undertaking which employs him, shall receive benefits in accordance with the legislation of the competent State as if he were residing in the territory of that State; these benefits shall be provided by the competent institution;
(ii) a frontier worker who is wholly unemployed shall receive benefits in accordance with the legislation of the Member State in whose territory he resides as though he had been subject to that legislation while last employed the institution of the place of residence shall provide such benefits at its own expense;
(b) (i) a worker, other than a frontier worker, who is partially, intermittently or wholly unemplyed and who remains available to his employer or to the employment services in the territory of the competent State shall receive benefits in accordance with the legislation of that State as though he were residing in its territory; these benefits shall be provided by the competent institution;
(ii) a worker, other than a frontier worker, who is wholly unemployed and who makes himself available for work to the employment services in the territory of the Member State in which he resides, or who returns to that territory, shall receive benefits in accordance with the legislation of that State as if he had last been employed there; the institution of the place of residence shall provide such benefits at its own expense However, if such worker has become entitled to benefits at the expense of the competent institution of the Member State to whose legislation he was last subject, he shall receive benefits under the provisions of Article 69. Receipt of benefits under the legislation of the State in which he resides shall be suspended for any period during which the unemployed person may, under Article 69, make a claim for benefits under the legislation to which he was last subject.
2. An unemployed person may not claim benefits under the legislation of the Member State in whose territory he resides while he is entitled to benefits under paragraph 1 (a) (i) or (b) (i).
CHAPTER 7
FAMILY BENEFITS AND FAMILY ALLOWANCES FOR EMPLOYED AND UNEMPLOYED PERSONS
Section 1
Common Provision
Article 72
Aggregation of periods of employment
Where the legislation of one Member State makes acquisition of the right to benefits conditional upon the completion of periods of employment, the competent institution of that State shall take into account, to the extent necessary, periods of employment completed in the territory of any other Member State, as if they had been completed under its own legislation.
Section 2
Workers and unemployed workers whose families reside in a Member State other than the competent State
Article 73
Workers
1. A worker subject to the legislation of a Member State other than France shall be entitled to the family benefits provided for by the legislation of the first Member State for members of his family residing in the territory of another Member State, as though they were residing in the residing in the territory of the first State.
2. A worker subject to French legislation shall be entitled, in respect of members of his family residing in the territory of a Member State other than France, to the family allowances provided for by the legislation of such Member State; the worker must satisfy the conditions regarding employment on which French legislation bases entitlement to such benefits.
3. However, a worker who is subject to French legislation by virtue of the provisions of Article 14 (1) (a) shall be entitled to the family benefits provided for by French legislation and set out in Annex V in respect of members of his family who accompany him to the territory of the Member State where he is posted.
Article 74
Unemployed persons
1. An unemployed person drawing unemployment benefits under the legislation of a Member State other than France shall be entitled to the family benefits provided for by the legislation of the first Member State for members of his family residing in the territory of another Member State as though they were residing in the territory of the first State.
2. An unemployed person drawing unemployment benefits under French legislation shall be entitled, in respect of members of his family residing in the territory of a Member State other than France, to the family allowances provided for by legislation of the State in whose territory those members of the family are residing.
Article 75
Provision of benefits and reimbursements
1. (a) Family benefits shall be provided, in the cases referred to in Article 73 (1) and (3), by the competent institution of the State to whose legislation to worker is subject and, in the case referred to in Article 74 (1), by the competent institution of the State under whose legislation the unemployed worker is receiving unemployement benefits. They shall be provided in accordance with the provisions administered by such institutions, whether the natural or legal person to whom such benefits are payable is staying, residing or situated in the territory of the competent State or in that of another Member State;
(b) however, if the family benefits are not applied by the person to whom they should be provided for the maintenance of the members of the family, the competent institution shall discharge its legal obligations by providing the said benefits to the natural or legal person actually maintaining the members of the family, on application by and through the agency of the institution of their place of residence or of the institution or body appointed to that end by the competent authority of their country of residence;
(c) two or more Member States may agree, in accordance with Article 8, that the competent institution shall provide the family benefits due under the legislation of one or more of those States to the natural or legal person actually maintaining the members of the family, either directly, or through the agency of the institution of their place of residence.
2. (a) family allowances shall be provided, in the cases referred to in Articles 73 (2) and 74 (2), by the institution of the place of residence of the members of the family, in accordance with the legislation administered by that institution;
(b) however, if, under that legislation, the allowances must be provided to the worker, the institution referred to in the preceding subparagraph shall pay such allowances to the natural or legal person actually maintaining the members of the family in their place of residence or, where appropriate, directly to the members of the family;
(c) the competent institution shall reimburse the full amount of the allowances provided in accordance with the preceding subparagraphs. The reimbursements shall be determined and made in accordance with the procedures laid down by the implementing Regulation referred to in Article 97.
Article 76
Rules of priority in cases of overlapping entitlement to family benefits or family allowances in pursuance of Articles 73 and 74 by reason of the pursuit of a professional or trade activity in the country of residence of the members of the family
Entitlement to family benefits or family allowances under Articles 73 and 74 shall be suspended if, by reason of the pursuit of a professional or trade activity, family benefits or family allowances are also payable under the legislation of the Member State in whose territory the members of the family are residing.
CHAPTER 8
BENEFITS FOR DEPENDENT CHILDREN OF PENSIONERS AND FOR ORPHANS
Article 77
Dependent children of pensioners
1. The term 'benefits', for the purposes of this Article, shall mean family allowances for persons receiving pensions for old age, invalidity or an accident at work or occupational disease, and increases or supplements to such pensions in respect of the children of such pensioners, with the exception of supplements granted under insurance schemes for accidents at work and occupational diseases.
2. Benefits shall be granted in accordance with the following rules, irrespective of the Member State in whose territory the pensioner or the children are residing;
(a) to a pensioner who draws a pension under the legislation of one Member State only, in accordance with the legislation of the Member State responsible for the pension;
(b) to a pensioner who draws pensions under the legislation of more than one Member State:
(i) in accordance with the legislation of whichever of these States he resides in provided that, taking into account where appropriate Article 79 (1) (a), a right to one of the benefits referred to in paragraph 1 is acquired under the legislation of that State, or
ii) in other cases, in accordance with that legislation under which he has completed the longest insurance period, provided that, taking into account where appropriate Article 79 (1) (a), a right to one of the benefits referred to in paragraph (i) is acquired under such legislation; if no right to benefit is acquired under such legislation, the conditions for the acquisition of such right under the legislations of the other States concerned shall be examined in decreasing order of the length of insurance periods completed under the legislation of those States.
Article 78
Orphans
1. The term 'benefits', for the purposes of this Article, means family allowances and, where appropriate, supplementary or special allowances for orphans and orphans' pensions except those granted under insurance schemes for accidents at work and occupational diseases.
2. Orphans' benefits shall be granted in accordance with the following rules, irrespective of the Member State in whose territory the orphan or the natural or legal person actually maintaining him is resident or situated;
(a) for the orphan of a deceased worker who was subject to the legislation of one Member State only in accordance with the legislation of that State;
(b) for the orphan of a deceased worker who was subject to the legislation of several Member States:
(i) in accordance with the legislation of the Member State in whose territory the orphan resides provided that, taking into account where appropriate Article 79 (1) (a), a right to one of the benefits referred to in paragraph 4 is acquired under the legislation of that State, or
(ii) in other cases, in accordance with the legislation of the Member State under which the deceased worker had completed the longest insurance period provided that, taking into account where appropriate Article 79 (1) (a), the right to one of the benefits referred to in paragraph 1 is acquired under the legislation of that State; if no right is acquired under that legislation, the conditions for the acquisition of such right under the legislations of the other States in question shall be examined in decreasing order of the length of insurance periods completed under the legislation of these States.
However, the legislation of the Member State applicable in respect of provision of the benefits referred to in Article 77 for a pensioner's children shall remain applicable after the death of the said pensioner in respect of the provision of the benefits to his orphans.
Article 79
Provisions common to benefits for dependent children of pensioners and for orphans
1. Benefits, within the meaning of Articles 77 and 78, shall be provided in accordance with the legislation determined by applying the provisions of those Articles by the institution responsible for administering such legislation and at its expense as if the pensioner or the deceased worker had been subject only to the legislation of the competent State.
However:
(a) if that legislation provides that the acquisition, retention or recovery of the right to benefits shall be dependent on the length of periods of insurance or employment, such lengths shall be determined taking account where necessary of Articles 45 or 72 as appropriate;
(b) if that legislation provides that the amount of benefits shall be calculated on the basis of the amount of the pension, or shall depend on the length of insurance periods, the amount of these benefits shall be calculated on the basis of the theoretical amount determined in accordance with Article 46 (2).
2. In a case where the effect of applying the rule laid down in Articles 77 (2) (b) (ii) and 78 (2) (b) (ii) would be to make several Member States responsible, the length of the insurance periods being equal, benefits within the meaning of Article 77 or Article 78, as the case may be, shall be granted in accordance with the legislation of the Member State to which the worker was last subject.
3. The right to benefits due under paragraph 2 and under Articles 77 and 78 shall be suspended if the children become entitled to family benefits or family allowances under the legislation of a Member State by virtue of the pursuit of a professional or trade activity. In such a case, the persons concerned shall be considered as members of the family of a worker.
TITLE IV
ADMINISTRATIVE COMMISSION ON SOCIAL SECURITY FOR MIGRANT WORKERS
Article 80
Composition and working methods
1. There shall be attached to the Commission of the European Communities, an Administrative Commission on Social Security for Migrant Workers (hereinafter called 'Administrative Commission') made up of a government representative of each of the Member States, assisted, where necessary, by expert advisers. A representative of the Commission of the European Communities shall attend the meetings of the Administrative Commission in an advisory capacity.
2. The Administrative Commission shall be assisted in technical matters by the International Labour Office under the terms of the agreements concluded to that end between the European Economic Community and the International Labour Organisation.
3. The rules of the Administrative Commission shall be drawn up by mutual agreement among its members.
Decisions on questions of interpretation referred to in Article 81 (a) shall be unanimous. They shall be given the necessary publicity.
4. Secretarial services shall be provided for the Administrative Commission by the Commission of the European Communities.
Article 81
Tasks of the Administrative Commission
The Administrative Commission shall have the following duties:
(a) to deal with all administrative questions and questions of interpretation arising from this Regulation and subsequent regulations, or from any agreement or arrangement concluded thereunder, without prejudice to the right of the authorities, institutions and persons concerned to have recourse to the procedures and tribunals provided for by the legislations of Member States, by this Regulation or by the Treaty;
(b) to carry out all translations of documents relating to the implementation of this Regulation at the request of the competent authorities, institutions and courts of the Member States, and in particular translations of claims submitted by persons who may be entitled to benefit under this Regulation;
(c) to foster and develop co-operation between Member States in social security matters, particularly im respect of health and social measures of common interest;
(d) to foster and develop co-operation between Member States with a view to expediting, taking into account developments in administrative management techniques, the award of benefits, in particular those due under this Regulation for invalidity, old age and death (pensions);
(e) to assemble the factors to be taken into consideration for drawing up accounts relating to the costs to be borne by the institution of the Member States under this Regulation and to adopt the annual accounts between the said institutions;
(f) to undertake any other function coming within its competence under the provisions of this and of subsequent Regulations or any agreement or arrangement made thereunder;
(g) to submit proposals to the Commission of the European Economic Communities for working out subsequent Regulations and for the revision of this and subsequent Regulations.
TITLE V
ADVISORY COMMITTEE ON SOCIAL SECURITY FOR MIGRANT WORKERS
Article 82
Establishment, composition and working methods
1. An Advisory Committee Social Security for Migrant Workers (hereinafter called the 'Advisory Committee') is hereby established, with thirty-six members comprising, from each Member State:
(a) two representatives of the government, of whom one at least must be a member of the Administrative Commission;
(b) two representatives of trade unions;
(c) two representatives of employers' organisations.
For each of the categories referred to above, an alternate member shall be appointed for each Member State.
2. Members of the Advisory Committee and their alternates shall be appointed by the Council which shall endeavour, when selecting representatives of trade unions and employers' organisations, to achieve adequate representation on the Committee of the various sectors concerned.
The list of members and their alternates shall be published by the Council in the Official Journal of the European Communities.
3. The term of office for members and alternates shall be two years. Their appointments may be renewed. On expiry of their term of office, members and alternates shall remain in office until they are replaced or until their appointments are renewed.
4. The Advisory Committee shall be chaired by a member of the Commission or his representative. The chairman shall not vote.
5. The Advisory Committee shall meet at least once each year. It shall be convened by its Chairman, either on his own initiative or on written application to him by at least one third of the members. Such application must include concrete proposals concerning the agenda.
6. Acting on a proposal from its Chairman, the Advisory Committee may decide, in exceptional circumstances, to take advise from any persons or representatives of organisations with extensive experience in social security matters. Furthermore, the Committee shall receive technical assistance from the International Labour Office under the same conditions as the Administrative Commission, under the terms of the agreement concluded between the European Economic Community and the International Labour Organisation.
7. The opinions and proposals of the Advisory Committee must state the reasons on which they are based. They shall be delivered by an absolute majority of the votes validly cast.
The Committee shall, by a majority of its members; draw up its rules of procedure which shall be approved by the Council, after receiving the Opinion of the Commission.
8. Secretarial services shall be provided for the Advisory Committee by the Commission of the European Communities.
Article 83
Tasks of the Advisory Committee
The Advisory Committee shall be empowered, at the request of the Commission of the European Communities or of the Administrative Commission on its own initiative:
(a) to examine general questions or questions of principle and problems arising from the implementation of the Regulations adopted within the framework of the provisions of Article 51 of the Treaty;
(b) to formulate opinions on the subject for the Administrative Commission and proposals for any revision of the Regulations.
TITLE VI
MISCELLANEOUS PROVISIONS
Article 84
Co-operation between competent authorities
1. The competent authorities of Member States shall communicate to each other all information regarding:
(a) measures taken to implement this Regulation;
(b) changes in their legislation which are likely to affect the implementation of this Regulation.
2. For the purposes of implementing this Regulation, the authorities and institutions of Member States shall lend their good offices and act as though implementing their own legislation. The administrative assistance furnished by the said authorities and institutions shall, as a rule, be free of charge. However, the competent authorities of the Member States may agree to certain expenses being reimbursed.
3. The authorities and institutions of Member States may, for the purpose of implementing this Regulation, communicate directly with one another and with the persons concerned or their representatives.
4. The authorities, institutions and tribunals of one Member State may not reject claims or other documents submitted to them on the grounds that they are written in an official language of another Member State. They shall have recourse where appropriate to the provisions of Article 81 (b).
Article 85
Exemptions from or reductions of taxes - Exemption from authentication
1. Any exemption from or reduction of taxes, stamp duty, notarial or registration fees provided for in the legislation of one Member State in respect of certificates or documents required to be produced for the purposes of the legislation of that State shall be extended to similar documents required to be produced for the purposes of the legislation of another Member State or of this Regulation.
2. All statements, documents and certificates of any kind whatsoever required to be produced for the purposes of this Regulation shall be exempt from authentication by diplomatic or consular authorities.
Article 86
Claims, declarations or appeals submitted to an authority, institution or court of a Member State other than the competent State
Any claim, declaration or appeal which should have been submitted, in order to comply with the legislation of one Member State, within a specified, period to an authority, institution or court of that State shall be admissable if it is submitted within the same period to a corresponding authority, institution, or court of another Member State. In such a case the authority, institution, or court receiving the claim, declaration or appeal shall forward it without delay to the competent authority, institution or court of the former State either directly or through the competent authorities of the Member State concerned. The date on which such claims, declarations or appeals were submitted to the authority, institution or court of the second State shall be considered as the date of their submission to the competent authority, institution, or court.
Article 87
Medical examinations
1. Medical examinations provided for by the legislation of one Member State may be carried out at the request of the competent institution, in the territory of another Member State, by the institution of the place of stay or residence of the person entitled to benefits, under conditions laid down in the implementing Regulation referred to in Article 97 or, failing these, under conditions agreed upon between the competent authorities of the Member States concerned.
2. Medical examinations carried out under the conditions laid down in paragraph 1 shall be considered as having been carried out in the territory of the competent State.
Article 88
Transfers from one Member State to another of sums of money payable pursuant to this Regulation
Subject to the provisions of Article 106 of the Treaty, money transfers effected pursuant to this Regulation shall be made in accordance with the relevant agreements in force between the Member States concerned at the time of transfer. Where no such agreements are in force between two Member Sates, the competent authorities of the said States or the authorities responsible for international payments shall, by mutual agreement, determine the measures necessary for effecting such transfers.
Article 89
Special procedures for implementing certain legislations
Special procedures for implementing the legislations of certain Member States are set out in Annex V.
Article 90
Housing allowances and family benefits introduced after the entry into force of this Regulation
Housing allowances and, in the case of Luxembourg, family benefits introduced after the entry into force of this Regulation for demographic reasons shall not be granted to persons resident in the territory of a Member State other than the competent State.
Article 91
Contributions chargeable to employers or undertakings not established in the competent State
An employer shall not be bound to pay increased contributions by reason of the fact that his place of business or the registered office or place of business of his undertaking is in the territory of a Member State other than the competent State.
Article 92
Collection of contributions
1. Contributions payable to an institution of one Member State may be collected in the territory of another Member State in accordance with the administrative procedure and with the guarantees and privileges applicable to the collection of contributions payable to the corresponding institution of the latter State.
2. The procedure for the implementation of paragraph 1 shall be governed, in so far as is necessary, by the implementing Regulation referred to in Article 97 or by means of agreements between Member States. Such implementing procedure may also cover procedure for enforcing payment.
Article 93
Rights of institutions responsible for benefits against liable third parties
1. If a person receives benefits under the legislation of one Member State in respect of an injury resulting from an occurrence in the territory of another State, any rights of the institution responsible for benefits against a third party bound to compensate for the injury shall be governed by the following rules:
(a) where the institution responsible for benefits is, by virtue of the legislation which it administers, subrogated to the rights which the recipient has against the third party, such subrogation shall be recognised by each Member State;
(b) where the said institution has direct rights against the third party, such rights shall be recognised by each Member State.
2. If a person receives benefits under the legislation of one Member State in respect of an injury resulting from an occurence in the territory of another Member State, the provisions of the said legislation which determine in which cases the civil liability of employers or of their employees is to be excluded shall apply with regard to the said person or to the institution responsible for benefits.
The provisions of paragraph 1 shall also apply to any rights of the institution responsible for benefit against an employer or his employees in cases where their liability is not excluded.
TITLE VII
TRANSITIONAL AND FINAL PROVISIONS
Article 94
Miscellaneous provisions
1. No right shall be acquired under this Regulation for a period prior to the date of its entry into force.
2. All insurance periods and, where appropriate, all periods of employment or residence completed under the legislation of a Member State before the date of entry into force of this Regulation shall be taken into consideration for the determination of rights to benefits under this Regulation.
3. Subject to the provisions of paragraph 1, a right shall be acquired under this Regulation though relating to a contingency which materialised prior to the date of entry into force of this Regulation.
4. Any benefit which has not been awarded or which has been suspended by reason of the nationality or place of residence of the person concerned shall, on the application of the person concerned, be awarded or resumed with effect from the entry into force of this Regulation provided that the rights previously determined have not given rise to a lump sum payment.
5. The rights of a person to whom a pension was awarded prior to the entry into force of this Regulation may, on the application of the person concerned, be reviewed, taking into account the provisions of this Regulation. This provision shall also apply to the other benefits referred to in Article 78.
6. If an application referred to in paragraph 4 or 5 is submitted within two years from the date of entry into force of this Regulation, the rights acquired under this Regulation shall have effect from that date, and the provisions of the legislation of any Member State concerning the forfeiture or limitation of rights may not be invoked against the persons concerned.
7. If an application referred to in paragraph 4 or 5 is submitted after the expiry of the two-year period following the entry into force of this Regulation, rights which have not been forfeited or are not barred by limitation shall have effect from the date on which the application was submitted, except where more favourable provisions of the legislation of any Member State apply.
8. In cases of sclerogenic pneumoconiosis, Article 57 (3) (c) shall apply to cash benefits for an occupational disease the expense of which, in the absence of an agreement between the institutions concerned, could not be divided between those institutions before the date of entry into force of this Regulation.
9. The implementation of Article 73 (2) shall not have the effect of reducing any rights existing at the date of entry into force of this Regulation. As regards persons who at that date are receiving more favourable benefits by virtue of bilateral agreements concluded with France, those agreements shall continue to apply to such persons for as long as they are subject to French legislation. Account shall not be taken of interruptions lasting less than one month, nor of periods in which unemployment or sickness benefit is drawn. The procedure for implementing those provisions shall be laid down by the implementing Regulation referred to in Article 97.
Article 95
Annexes to this Regulation
The Annexes to this Regulation may be amended by a Regulation adopted by the Council on a proposal from the Commission, at the request of one or more Member States concerned, and after receiving the Opinion of the Administrative Commission.
Article 96
Notifications pursuant to certain provisions
1. The notifications referred to in Articles 1 (j), 5 and 8 (2) shall be addressed to the President of the Council of the European Communities. They shall indicate the date of entry into force of the laws and schemes in question or, in the case of the notifications referred to in Article 1 (j), the date from which this Regulation shall apply to the schemes mentioned in the declarations of the Member States.
2. Notifications received in accordance with paragraph 1 shall be published in the Official Journal of the European Communities.
Article 97
Implementing regulation
A further regulation shall lay down the procedure for implementing this Regulation.
Article 98
Re-examination of the problem of payment of family benefits
Before 1 January 1973 the Council shall, on a proposal from the Commission, re-examine the whole problem of payment of family benefits to members of families who are not residing in the territory of the competent State, in order to reach a uniform solution for all Member States.
Article 99
Entry into force
This Regulation shall enter into force on the first day of the seventh month following the publication in the Official Journal of the European Communities of the implementing Regulation referred to in Article 97.
These two Regulations shall repeal the following Regulations:
- Council Regulation No 3 concerning social security for migrant workers,
- Council Regulation No 4 laying down implementing procedures and supplementary provisions in respect of Regulation No 3, [6] and
[6] OJ No 30, 16.12.1958, p. 597/58.
- Council Regulation No 36/63/EEC of 2 April 1963 concerning social security for frontier workers [7]
[7] OJ No 62, 20.4.1963, p. 1314/63.
However, the provisions of Articles 82 and 83 concerning the setting up of the Advisory Committee, shall enter into force on the day of publication of the implementing regulation referred to in Article 97.
This Regulation shall be binding in its entirety and directly applicable in all Member States.
Done at Luxembourg, 14 June 1971.