SMĚRNICE EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY 2009/30/ES
ze dne 23. dubna 2009,
kterou se mění směrnice 98/70/ES, pokud jde o specifikaci benzinu, motorové nafty a plynových olejů, zavedení mechanismu pro sledování a snížení emisí skleníkových plynů, a směrnice Rady 1999/32/ES, pokud jde o specifikaci paliva používaného plavidly vnitrozemské plavby, a kterou se ruší směrnice 93/12/EHS
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 95 a čl. 175 odst. 1 této smlouvy ve vztahu k čl. 1 odst. 5 a článku 2 této směrnice,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru (1),
po konzultaci s Výborem regionů,
v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy (2),
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Směrnice Evropského parlamentu a Rady 98/70/ES ze dne 13. října 1998 o jakosti benzinu a motorové nafty (3) stanoví ze zdravotních a environmentálních důvodů minimální specifikace pro benzin a motorovou naftu používané v silničních a nesilničních pojízdných strojích.
(2)
Jedním z cílů stanovených v šestém akčním programu Společenství pro životní prostředí zavedeným rozhodnutím č. 1600/2002/ES (4) ze dne 22. července 2002 je dosáhnout takové úrovně kvality ovzduší, která nepředstavuje riziko pro lidské zdraví a životní prostředí, ani na ně nemá výrazně negativní dopad. Komise ve svém prohlášení ke směrnici Evropského parlamentu a Rady 2008/50/ES ze dne 21. května 2008 o kvalitě vnějšího ovzduší a čistším ovzduší pro Evropu (5) uznala, že pokud má být dosaženo výrazného pokroku v plnění cílů stanovených v šestém akčním programu Společenství pro životní prostředí, je třeba snížit emise škodlivých látek znečišťujících ovzduší; zejména pak Komise chystá předložení nových legislativních návrhů, které dále sníží vnitrostátní emise hlavních znečišťujících látek povolené členským státům, sníží emise související s čerpáním pohonných látek u čerpacích stanic vozidly s benzinovým motorem a zabývají se obsahem síry v palivech, včetně lodních paliv.
(3)
Společenství se v rámci Kjótského protokolu zavázalo dosáhnout cílů stanovených pro emise skleníkových plynů na období 2008-2012. Společenství se také zavázalo do roku 2020 ke snížení emisí skleníkových plynů o 30 % v rámci globální dohody a jednostranně ke snížení o 20 %. Pro splnění těchto cílů je potřebná spolupráce všech odvětví.
(4)
Jeden z aspektů emisí skleníkových plynů z dopravy se řešil pomocí politiky Společenství týkající se CO2 a automobilů. Palivo používané v dopravě významně přispívá k celkovým emisím skleníkových plynů ve Společenství. Sledování a snižování emisí skleníkových plynů z paliv během jejich životního cyklu může přispět k dosažení cílů Společenství, které se týkají snižování emisí skleníkových plynů prostřednictvím dekarbonizace paliv používaných v dopravě.
(5)
Společenství přijalo nařízení omezující emise znečišťujících látek z lehkých a těžkých nákladních vozidel. Specifikace paliva je jedním z faktorů, který rozhoduje o tom, jak snadno lze tyto mezní hodnoty emisí dodržet.
(6)
Výjimka pro maximální tlak benzinových par v letním období by se měla vztahovat pouze na členské státy, ve kterých panují v letním období nízké teploty. Je proto vhodné vyjasnit, na které členské státy by se měla tato výjimka vztahovat. Jedná se v zásadě o členské státy, v nichž průměrné teploty na většině území nedosahují hodnoty 12 °C po dobu nejméně dvou ze tří měsíců: června, července a srpna.
(7)
Směrnice Evropského parlamentu a Rady 97/68/ES ze dne 16. prosince 1997 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se opatření proti emisím plynných znečišťujících látek a znečišťujících částic ze spalovacích motorů určených pro nesilniční pojízdné stroje (6) stanoví mezní hodnoty pro emise z motorů používaných u nesilničních pojízdných strojů. Pro tyto motory je třeba stanovit paliva umožňující řádné fungování těchto nesilničních pojízdných strojů.
(8)
Spalování paliva v silniční dopravě způsobuje zhruba 20 % emisí skleníkových plynů Společenství. Jednou z možností, jak tyto emise omezit, je snižování emisí skleníkových plynů z těchto paliv během jejich životního cyklu. Lze je provést mnoha způsoby. S ohledem na cíl Společenství spočívající v dalším snížení emisí skleníkových plynů a vzhledem k tomu, že se silniční doprava na těchto emisích významně podílí, je vhodné stanovit mechanismus, který by od dodavatelů paliv vyžadoval podávání zpráv o emisích skleníkových plynů z jimi dodávaného paliva během jeho životního cyklu, a tyto emise od roku 2011 snížit. Metodika výpočtu emisí skleníkových plynů z biopaliv během jejich životního cyklu by měla být shodná s metodikou pro výpočet dopadu skleníkových plynů podle směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/28/ES ze dne 23. dubna 2009 o podpoře využívání energie z obnovitelných zdrojů (7).
(9)
Dodavatelé by měli postupně, do 31. prosince 2020 až o 10 %, snižovat emise skleníkových plynů vzniklé během životního cyklu dodávaného paliva a energie na jednotku energie. Do 31. prosince 2020 by měli dosáhnout snížení nejméně o 6 % v porovnání s průměrnou úrovní emisí skleníkových plynů z fosilních paliv během jejich životního cyklu na jednotku energie v EU v roce 2010, a to používáním biopaliv, alternativních paliv a snížením spalování a větrání ve výrobních areálech. Po přehodnocení potenciálu by mělo být dosaženo dalšího 2 % snížení, a to díky využívání technologií zachycování a ukládání CO2, jež jsou šetrné k životnímu prostředí, a používáním elektrických vozidel, a dodatečně ještě dalšího 2 % snížení, jehož může být dosaženo prostřednictvím nákupů kreditů v rámci mechanismu čistého rozvoje vycházejícího z Kjótského protokolu. Tato další snížení by neměla být v okamžiku vstupu této směrnice v platnost závazná pro členský stát dodavatele paliva. Přehodnocení by se mělo zabývat tím, že toto snížení není závazné.
(10)
Výroba biopaliv by měla být udržitelná. Biopaliva používaná k plnění cílů snížení emisí skleníkových plynů stanovených v této směrnici by tedy měla splňovat kritéria udržitelnosti. Aby se zajistil jednotný přístup v energetické politice a politice životního prostředí a aby se zabránilo vzniku dodatečných nákladů pro podniky a nejednotě z hlediska životního prostředí, kterou by s sebou nesl nejednotný přístup, je nutné zajistit stejná kritéria udržitelnosti pro biopaliva používaná pro účely jak této směrnice, tak směrnice 2009/28/ES na druhé straně. Ze stejných důvodů je třeba se vyhnout dvojímu podávání zpráv. Dále by Komise a příslušné vnitrostátní orgány měly koordinovat svoji činnost v rámci výboru odpovědného výlučně za aspekty udržitelnosti.
(11)
Celosvětový růst poptávky po biopalivech a pobídky pro jejich používání stanovené v této směrnici by neměly mít za následek podporu ničení biologické rozmanitosti dotčených oblastí. Tyto vyčerpatelné zdroje, uznané různými mezinárodními nástroji za hodnotu pro veškeré lidstvo, by měly být zachovány. Spotřebitelé ve Společenství by navíc považovali za nepřijatelné, pokud by zvýšené používání biopaliv a biokapalin mělo mít za následek ničení biologické rozmanitosti těchto oblastí. Z těchto důvodů je nezbytné stanovit kritéria udržitelnosti zajišťující, že se pobídky vztahují pouze na biopaliva, která zaručeně nepocházejí z biologicky rozmanitých oblastí, nebo pokud příslušný orgán prokáže v případě oblastí určených k účelům ochrany přírody nebo k ochraně vzácných nebo ohrožených ekosystémů či druhů, že produkce surovin nebrání uvedeným účelům. Podle zvolených kritérií udržitelnosti je les považován za biologicky rozmanitý, pokud se jedná o původní les (podle definice používané Organizací OSN pro výživu a zemědělství (FAO) v posouzení stavu celosvětových lesních zdrojů, kterou státy na celém světě obecně používají k poskytování údajů o ploše původního lesa), nebo pokud je chráněn vnitrostátními předpisy na ochranu přírody. Pokud je dopad lidské činnosti malý, měly by být zahrnuty i oblasti, kde probíhá získávání jiných lesních produktů než dřeva. Jiné typy lesů definované organizací FAO, jako například přírodě blízké lesy, polopřírodní lesy a plantáže, by neměly být považovány za původní lesní porosty. S ohledem na biologicky velmi rozmanitou povahu některých porostů, jak v mírném, tak tropickém pásmu, včetně biologicky velmi rozmanitých savan, stepí, křovinatých porostů a prérií, by se pobídky stanovené touto směrnicí neměly vztahovaly na biopaliva vyrobená ze surovin pocházejících z těchto pozemků. Komise by měla stanovit vhodná kritéria nebo zeměpisná pásma s cílem definovat tyto biologicky velmi rozmanité travní porosty v souladu s nejlepšími dostupnými vědeckými poznatky a příslušnými mezinárodními normami.
(12)
Při výpočtu dopadů přeměny půdy na emise skleníkových plynů by měly hospodářské subjekty uplatňovat skutečné hodnoty zásob uhlíku spojených s referenčním využíváním půdy a s využíváním půdy po přeměně. Měly by také používat standardní hodnoty. Studie mezivládního panelu pro změnu klimatu představuje pro tyto standardní hodnoty vhodný základ. Tyto studie nejsou v současnosti uváděny v podobě, která by byla pro hospodářské subjekty přímo použitelná. Komise by proto měla vypracovat na základě těchto studií obecné pokyny, které by sloužily jako základ pro výpočet změn v zásobě uhlíku pro účely této směrnice, včetně takových změn v zalesněných oblastech s porostem koruny tvořícím 10 až 30 %, savanách, křovinatých porostech a prériích.
(13)
Je vhodné, aby Komise vypracovala metodiku pro hodnocení vlivu odvodňování rašelinišť na emise skleníkových plynů.
(14)
Půda, u níž by ztráta zásob uhlíku po přeměně nemohla být v rozumné době, s ohledem na naléhavou potřebu předejít změně klimatu, nahrazena úsporami skleníkových plynů z výroby biopaliv, by se neměla přeměnit na půdu pro výrobu biopaliv. Tím by se zabránilo zbytečně zatěžujícímu výzkumu ze strany hospodářských subjektů a přeměně půdy s velkými zásobami uhlíku, které by se ukázaly jako nevhodné pro pěstování surovin pro biopaliva. Soupis světových zásob uhlíku vede k závěru, že do této kategorie by měly být zařazeny mokřady a souvisle zalesněné plochy s porostem koruny tvořícím více než 30 %. Zalesněné plochy s porostem koruny tvořícím 10 až 30 % by měly být do této kategorie také zařazeny, pokud se neprokáže, že jejich zásoba uhlíku je natolik nízká, že ospravedlňuje jejich přeměnu v souladu s pravidly, jež stanoví tato směrnice. Odkaz na mokřady by měl vzít v úvahu definici stanovenou v Úmluvě o mokřadech majících mezinárodní význam především jako biotopy vodního ptactva přijaté dne 2. února 1971 v Ramsaru.
(15)
Pobídky stanovené v této směrnici podpoří zvýšení produkce biopaliv v celosvětovém měřítku. Pokud jsou biopaliva vyrobena ze surovin vyprodukovaných ve Společenství, měla by také splňovat environmentální požadavky Společenství ve vztahu k zemědělství, včetně požadavků na ochranu kvality podzemních a povrchových vod a sociální požadavky. Existují však obavy, že by výroba biopaliv v některých třetích zemích nemusela splňovat minimální environmentální či sociální požadavky. Je tedy třeba podporovat vypracování vícestranných a dvoustranných dohod a rozvoj dobrovolných mezinárodních nebo vnitrostátních režimů zahrnujících klíčové environmentální a sociální otázky s cílem prosazovat celosvětově udržitelnou výrobu biopaliv. V případě neexistence těchto dohod nebo režimů by členské státy měly požadovat, aby hospodářské subjekty podávaly zprávy o těchto otázkách.
(16)
Kritéria udržitelnosti budou účinná pouze tehdy, pokud povedou ke změnám v chování účastníků trhu. K těmto změnám dojde pouze, pokud biopaliva splňující tato kritéria ospravedlňují cenovou přirážku v porovnání s těmi, která je nesplňují. Podle metody hmotnostní bilance ověřování souladu existuje fyzické spojení mezi výrobou biopaliv splňujících kritéria udržitelnosti a spotřebou biopaliv ve Společenství, které vytváří vhodnou rovnováhu mezi nabídkou a poptávkou a zajišťuje cenovou přirážku, která je větší než v systémech, kde takové spojení neexistuje. Proto by se k ověření souladu měl použít systém hmotnostní bilance, aby se zajistilo, že biopaliva splňující kritéria udržitelnosti mohou být prodávána za vyšší cenu. Tím by se měla zachovat integrita systému a zároveň zajistit, že průmyslu nebude uložena nerozumná zátěž. Měly by však být posouzeny i jiné metody ověřování.
(17)
Komise by případně měla náležitě zohlednit tzv. hodnocení ekosystémů k miléniu (Millenium Ecosystem Assessment), které obsahuje užitečné údaje o ochraně přinejmenším těch oblastí, které poskytují základní služby ekosystému v kritických situacích, například ochranu vodního koryta a regulaci eroze.
(18)
Při výpočtu emisí skleníkových plynů z výroby a používání paliv by měly být započítány i druhotné produkty z výroby a používání paliv. Substituční metoda je vhodná pro účely analýzy politiky, nikoli však pro regulaci jednotlivých hospodářských subjektů a jednotlivých dodávek pohonných hmot. V těchto případech je nejvhodnější metodou metoda přidělování energie, protože je snadno použitelná a předvídatelná v čase, minimalizuje kontraproduktivní stimuly a poskytuje výsledky, které jsou obecně srovnatelné s výsledky dosaženými substituční metodou. Pro účely analýzy politiky by Komise rovněž měla v rámci podávání zpráv poskytovat informace o výsledcích dosažených použitím substituční metody.
(19)
S cílem vyhnout se nepřiměřené administrativní zátěži by měl být stanoven seznam standardních hodnot pro běžné způsoby výroby biopaliv, který by měl být aktualizován a rozšířen, jakmile budou k dispozici další spolehlivé údaje. Hospodářské subjekty by měly mít vždy možnost uplatnit stupeň úspory skleníkových plynů u biopaliv stanovený tímto seznamem. Pokud se standardní hodnota úspor skleníkových plynů u určitého způsobu výroby nachází pod požadovanou minimální úrovní úspor skleníkových plynů, mělo by být požadováno, aby výrobci usilující o prokázání jejich souladu s touto minimální úrovní dokázali, že skutečné emise z jejich výrobního procesu jsou nižší než ty, které byly použity při výpočtu standardních hodnot.
(20)
Je vhodné, aby údaje používané při výpočtu těchto standardních hodnot byly získávány z nezávislých vědeckých odborných zdrojů a aby byly případně vhodně aktualizovány v závislosti na pokroku, jehož tyto zdroje dosáhnou ve své práci. Komise by se měla zasadit o to, aby se tyto zdroje v rámci aktualizace své práce zabývaly emisemi z pěstování, vlivem regionálních a klimatických podmínek, dopady vyplývajícími z pěstování za použití udržitelných zemědělských metod a organických pěstebních postupů a vědeckým příspěvkem výrobců ze Společenství i třetích zemích a občanské společnosti.
(21)
S cílem vyhnout se podpoře pěstování surovin pro biopaliva tam, kde by to vedlo k vysokým emisím skleníkových plynů, by mělo být užití standardních hodnot pro pěstování omezeno na oblasti, kde může být tento účinek spolehlivě vyloučen. S cílem vyhnout se nadměrné administrativní zátěži by však členské státy měly stanovit národní či regionální průměrné hodnoty pro emise z pěstování, včetně emisí z používání hnojiv.
(22)
Celosvětová poptávka po zemědělských surovinách roste. Část této zvýšené poptávky bude pokryta zvětšením rozlohy zemědělské půdy. Obnova půdy, která byla závažným způsobem znehodnocena nebo silně kontaminována, a nemůže být proto v současném stavu využívána k zemědělským účelům, je jedním z prostředků, jak zvýšit rozlohu půdy, kterou lze použít pro pěstování zemědělských plodin. Udržitelný režim by měl podporovat využívání znehodnocené půdy, která prošla obnovou, neboť podpora biopaliv přispěje ke zvýšení poptávky po zemědělských surovinách. Dokonce i v případě, kdy se biopaliva vyrábějí za použití surovin pocházejících z půdy, která je již využívána jako orná půda, by mohlo čisté zvýšení poptávky po plodinách v důsledku podpory biopaliv vést k čistému zvětšení rozlohy obdělávané půdy. To by se mohlo týkat půdy s velkou zásobou uhlíku, což by vedlo ke škodlivým únikům uloženého uhlíku. Ve snaze snížit toto riziko je třeba zavést doprovodná opatření s cílem podpořit vyšší míru nárůstu produktivity u půdy již využívané pro pěstování plodin a využívání znehodnocených půd a přijmout požadavky na udržitelnost, které by byly srovnatelné s požadavky stanovenými v této směrnici pro spotřebu biopaliv ve Společenství, pro jiné země, v nichž se používají biopaliva. Komise by měla vypracovat konkrétní metodiku pro minimalizaci emisí skleníkových plynů vyvolaných nepřímými změnami ve využití půdy. Za tím účelem by Komise na základě nejlepších dostupných vědeckých poznatků měla provést analýzu především zahrnutí faktoru nepřímých změn ve využívání půdy do výpočtu emisí skleníkových plynů a potřeby podpory udržitelných biopaliv, která minimalizuje dopady změny ve využívání půdy a zlepšuje udržitelnost biopaliv vzhledem k nepřímé změně ve využití půdy. Při vypracovávání této metodiky by se Komise měla mimo jiné zabývat potenciálními dopady biopaliv vyráběných z nepotravinářských celulózových vláknovin a lignocelulózových vláknovin na nepřímé změny ve využívání půdy.
(23)
Vzhledem k tomu, že opatření stanovená v článcích 7b až 7e směrnice 98/70/ES rovněž mají vliv na fungování vnitřního trhu tím, že harmonizují kritéria udržitelnosti, která biopaliva musí splňovat, aby mohla být započítána pro účely plnění cíle podle uvedené směrnice, a usnadňují tak v souladu s čl. 7b odst. 8 uvedené směrnice obchod mezi členskými státy s biopalivy, která tato kritéria splňují, vycházejí daná opatření z článku 95 Smlouvy.
(24)
Neustálý technický pokrok v oblasti automobilové a palivové technologie a soustavné úsilí o zajištění optimalizace ochrany zdraví a životního prostředí vyžadují pravidelnou revizi palivových specifikací na základě dalších studií a analýz dopadu aditiv a složek biopaliv na emise znečišťujících látek. Proto by měly být o možnosti usnadnění dekarbonizace paliv používaných v silniční dopravě pravidelně podávány zprávy.
(25)
Používání detergentu může přispět k vyčištění motorů, a tím ke snížení emisí znečišťujících látek. V současnosti neexistuje žádný uspokojivý způsob, jakým by se ověřovaly čisticí schopnosti vzorků paliva. Dodavatelé paliva a vozidel mají proto povinnost informovat své zákazníky o výhodách detergentů a jejich používání. Komise by však měla posoudit, zda budoucí vývoj umožní lepší přístup pro optimalizaci používání a výhod detergentů.
(26)
Ustanovení týkající se přimíchávání ethanolu do benzinu, zejména ustanovení týkající se mezních hodnot tlaku par a případných alternativ k zajištění toho, aby směsi s ethanolem nepřekročily přípustné mezní hodnoty tlaku par, by měla být přezkoumávána na základě zkušeností s používáním směrnice 98/70/ES.
(27)
Přimíchávání ethanolu do benzinu zvyšuje tlak par výsledného paliva. Navíc by tlak par u benzinových směsí měl být kontrolován, aby se omezily emise látek znečišťujících ovzduší.
(28)
Přimícháváním ethanolu do benzinu vzniká nelineární změna tlaku par u výsledné palivové směsi. Je vhodné stanovit pro takové směsi možnost výjimky pro maximální tlak par v letním období, a to po příslušném posouzení Komisí. Výjimka by měla být podmíněna souladem s právními předpisy Společenství o kvalitě ovzduší a znečištění ovzduší. Tato výjimka by měla odpovídat skutečnému zvýšení tlaku par vzniklému v důsledku přimíchávání daného procentního podílu ethanolu do benzinu.
(29)
Ropné rafinerie by měly nabízet pokud možno dostatečné množství benzinu s nízkým tlakem par, aby tak motivovaly k používání paliv s nízkým obsahem uhlíku a zároveň dodržovaly cíle týkající se znečišťování ovzduší. Protože tomu tak doposud není, měly by se mezní hodnoty tlaku par u směsí ethanolu za určitých podmínek zvýšit s cílem umožnit rozvoj trhů s biopalivy.
(30)
Některá starší vozidla nejsou uzpůsobena k tomu, aby používala benzin s vysokým obsahem biopaliva. Tato vozidla mohou přejíždět z jednoho členského státu do druhého. Je proto vhodné, aby byla na přechodné období zajištěna nepřetržitá dodávka benzinu, který mohou tato starší vozidla používat. Členské státy by měly zajistit vhodné geografické pokrytí, jež by odráželo skutečnou poptávku po takovém druhu benzinu, a to po konzultacích se zúčastněnými stranami. Označování benzinu, například jako E5 nebo E10, by mělo být v souladu s příslušnými normami vypracovanými Evropským výborem pro normalizaci (CEN),
(31)
Je vhodné provést úpravu přílohy IV směrnice 98/70/ES tak, aby umožnila uvádět na trh motorovou naftu s vyšším obsahem biopaliva („B7“), než stanoví norma EN 590:2004 („B5“). Tato norma by měla být odpovídajícím způsobem aktualizována a měla by stanovit mezní hodnoty technických parametrů, jež nejsou zahrnuty v uvedené příloze, jako například oxidační stabilita, bod vzplanutí, karbonizační zbytek, obsah popela, obsah vody, celkový obsah znečištění, korozivní působení na měď, mazivost, kinematická viskozita, bod zákalu, filtrovatelnost (CFPP), obsah fosforu, index kyselosti, obsah peroxidů, kolísání indexu kyselosti, opatření proti zanesení trysek a přidávání aditiv pro zajištění oxidační stability.
(32)
Aby se usnadnilo úspěšné uvádění biopaliv na trh, doporučuje se výboru CEN, aby rychle pokračoval v práci na normách umožňujících přimíchání většího objemu složek biopaliva do motorové nafty, a především aby vypracoval standard pro „B10“.
(33)
Mezní hodnota obsahu methylesterů mastných kyselin (FAME) v motorové naftě je požadována z technických důvodů. Tato mezní hodnota však není požadována u jiných složek biopaliva, jako jsou například čisté uhlovodíky s vlastnostmi podobnými motorové naftě vyrobené z biomasy s využitím Fischer-Tropschovy metody nebo hydrogenačně upravený rostlinný olej.
(34)
Členské státy a Komise by měly učinit patřičné kroky, aby usnadnily uvedení plynového oleje obsahujícího 10 ppm síry na trh dříve než 1. ledna 2011.
(35)
Používání specifických aditiv obsahujících kovy, zejména pokud jde o methylcyklopentadienyl mangan trikarbonylu (MMT), zvyšuje riziko poškození lidského zdraví a způsobuje škody na motorech vozidel a na zařízení k regulaci emisí. Řada výrobců vozidel radí, aby se nepoužívalo palivo obsahující kovová aditiva, a informuje o tom, že používání takového paliva může být důvodem ke zrušení platnosti záruky na vozidlo. Je proto vhodné nadále provádět přezkum účinků používání MMT v palivu a konzultovat je se všemi příslušnými zúčastněnými stranami. Až do dalšího přezkumu je nezbytné učinit kroky k omezení závažnosti škod, ke kterým může dojít. Proto je namístě stanovit horní mezní hodnotu, pokud jde o používání MMT v palivu, a to na základě vědeckých poznatků, jež jsou v současné době k dispozici. Tato mezní hodnota by měla být upravena a zvýšena jedině tehdy, pokud se při používání vyšší míry dávkování prokáže, že nemá nežádoucí účinky. Aby se zabránilo tomu, že spotřebitelé nevědomky přijdou o záruky na svá vozidla, je rovněž nutné vyžadovat, aby bylo jakékoli palivo obsahující kovová aditiva jako takové označeno.
(36)
Podle bodu 34 interinstitucionální dohody o zdokonalení tvorby právních předpisů (8) jsou členské státy vybízeny k tomu, aby jak pro sebe, tak i v zájmu Společenství sestavily vlastní tabulky, z nichž bude co nejvíce patrné srovnání mezi touto směrnicí a prováděcími opatřeními, a tyto tabulky zveřejnily.
(37)
Opatření nezbytná k provedení směrnice 98/70/ES by měla být přijata v souladu s rozhodnutím Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi (9).
(38)
Zejména je třeba zmocnit Komisi k přijetí prováděcích opatření týkajících se mechanismu sledování a snižování emisí skleníkových plynů, k přizpůsobení metodických zásad a hodnot nezbytných pro vyhodnocení toho, zda byla splněna kritéria udržitelnosti, pokud jde o biopaliva, ke stanovení kritérií a zeměpisných oblastí pro určení vysoce biologicky rozmanitých travinných porostů, k přehodnocení mezních hodnot obsahu MMT v palivu a k přizpůsobení metodiky výpočtu životního cyklu emisí skleníkových plynů, povolené zkušební metody zaměřené na specifikaci paliva a odchylky tlaku par povolené pro benzin obsahující bioethanol technickému a vědeckému pokroku. Jelikož tato opatření mají obecný význam a jejich účelem je změnit jiné než podstatné prvky této směrnice přizpůsobením metodických zásad a hodnot, musí být přijata regulativním postupem s kontrolou stanoveným v článku 5a rozhodnutí 1999/468/ES.
(39)
Směrnice 98/70/ES stanoví řadu specifikací paliv, z nichž některé se staly nadbytečnými. Navíc obsahuje určitý počet výjimek, jejichž platnost mezitím uplynula. V zájmu jasnosti je proto vhodné tato ustanovení zrušit.
(40)
Směrnice Rady 1999/32/ES ze dne 26. dubna 1999 o snižování obsahu síry v některých kapalných palivech (10) stanoví některé aspekty používání paliv ve vnitrozemské vodní dopravě. Je třeba jasně vymezit použití uvedené směrnice a směrnice 98/70/ES. Obě směrnice stanoví mezní hodnoty pro maximální obsah síry v plynovém oleji používaném plavidly vnitrozemské plavby. V zájmu jasnosti a právní jistoty je proto vhodné obě uvedené směrnice upravit, aby tyto mezní hodnoty byly stanoveny pouze v jediném právním předpise.
(41)
Byly vyvinuty nové, čistější technologie motorů pro plavidla vnitrozemské plavby. Tyto motory mohou být poháněny pouze palivy s velmi nízkým obsahem síry. Obsah síry v palivech pro plavidla vnitrozemské plavby by měl být snížen co nejdříve.
(42)
Směrnice 98/70/ES a směrnice 1999/32/ES by proto měly být odpovídajícím způsobem změněny.
(43)
Směrnice Rady 93/12/EHS ze dne 23. března 1993 o obsahu síry v některých kapalných palivech (11) byla v průběhu let významně pozměňována, a proto již neobsahuje žádné významné prvky. Měla by proto být zrušena.
(44)
Jelikož cílů této směrnice, totiž zajištění jednotného trhu s palivy pro silniční dopravu a nesilniční pojízdné stroje a zajištění dodržování minimální úrovně ochrany životního prostředí v důsledku používání těchto paliv, nemůže být uspokojivě dosaženo na úrovni členských států, a proto jich může být lépe dosaženo na úrovni Společenství, může Společenství přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 Smlouvy. V souladu se zásadou proporcionality stanovenou v uvedeném článku nepřekračuje tato směrnice rámec toho, co je nezbytné pro dosažení těchto cílů,
PŘIJALY TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Změny směrnice 98/70/ES
Směrnice 98/70/ES se mění takto:
1)
Článek 1 se nahrazuje tímto:
„Článek 1
Oblast působnosti
Tato směrnice stanoví pro motorová vozidla a nesilniční pojízdné stroje (včetně plavidel vnitrozemské plavby, pokud se neplaví po moři), zemědělské a lesnické traktory a rekreační plavidla, pokud se neplaví po moři:
a)
technické specifikace týkající se péče o zdraví a životní prostředí pro paliva určená pro motorová vozidla vybavená zážehovými a vznětovými motory a s přihlédnutím k technickým požadavkům na tyto motory a
b)
cíl zaměřený na snížení emisí skleníkových plynů během životního cyklu paliva.“
2)
Článek 2 se mění takto:
a)
v prvním odstavci:
i)
se bod 3 nahrazuje tímto:
„3)
‚plynovými oleji určenými pro používání nesilničními pojízdnými stroji (včetně plavidel vnitrozemské plavby) a zemědělskými a lesnickými traktory a rekreačními plavidly‘ kapalné palivo vyrobené z ropy kódů KN 2710 19 41 až 2710 19 45 (12) určené k používání ve vznětových motorech uvedených ve směrnicích Evropského parlamentu a Rady94/25/ES (13), 97/68/ES (14) a 2000/25/ES (15);
ii)
se doplňují nové body, které zní:
„5)
‚členskými státy s nízkými teplotami v letním období‘ Dánsko, Estonsko, Finsko, Irsko, Lotyšsko, Litva, Švédsko a Spojené království;
6)
‚emisemi skleníkových plynů během životního cyklu paliva‘ celkové čisté hodnoty emisí CO2, CH4 a N2O, které spadají na vrub tohoto paliva (včetně přimísených složek) nebo dodané energie. Tento životní cyklus zahrnuje všechny příslušné etapy od těžby nebo obdělávání půdy, včetně změn ve využívání půdy, dopravy a distribuce, zpracování a spalování, a to nezávisle na tom, kdy tyto emise vznikají;
7)
‚emisemi skleníkových plynů na jednotku energie‘ celkový objem emisí skleníkových plynů vyjádřený v ekvivalentu CO2 a související s používáním paliva nebo dodané energie, dělený celkovým energetickým obsahem paliva nebo dodané energie (pokud jde o palivo, je vyjádřen hodnotou spodní výhřevnosti);
8)
‚dodavatelem‘ subjekt odpovědný za přihlášení se ke spotřební dani z paliva nebo energie, a pokud není zapotřebí se ke spotřební dani přihlašovat, jakýkoli jiný relevantní subjekt určený členským státem;
9)
výraz ‚biopaliva‘ má stejný význam jako ve směrnici Evropského parlamentu a Rady 2009/28/ES ze dne 23. dubna 2009 o podpoře využívání energie z obnovitelných zdrojů (16).
b)
druhý odstavec se zrušuje.
3)
Článek 3 se mění takto:
a)
odstavce 2 až 6 se nahrazují tímto:
„2. Členské státy zajistí, aby byl benzin uváděn na trh na jejich území pouze, pokud splňuje environmentální specifikace uvedené v příloze I.
Členské státy však mohou v případě nejvzdálenějších regionů přijmout zvláštní ustanovení o prodeji benzinu s maximálním obsahem síry 10 mg/kg. Členské státy, které taková ustanovení přijmou, o tom informují odpovídajícím způsobem Komisi.
3. Členské státy budou vyžadovat, aby dodavatelé až do roku 2013 uváděli na trh benzin s maximálním obsahem kyslíku 2,7 % a maximálním obsahem ethanolu 5 %, a pokud to považují za nutné, mohou vyžadovat, aby byl tento benzin na trh uváděn po delší časové období. Zajistí, aby spotřebitelé obdrželi náležité informace o obsahu biopaliva v benzinu, a zejména o náležitém použití různých benzinových směsí.
4. Členské státy s nízkými teplotami v letním období mohou podle odstavce 5 povolit, aby byl na trh v letním období uváděn benzin s maximálním tlakem par 70 kPa.
Členské státy, ve kterých se neuplatňuje výjimka uvedená v prvním pododstavci, mohou podle odstavce 5 povolit, aby byl na trh během letního období uváděn benzin s obsahem ethanolu s maximálním tlakem par 60 kPa včetně povolené výjimky týkající se tlaku par vymezené v příloze III pod podmínkou, že použitý ethanol je biopalivo.
5. Pokud chtějí členské státy uplatnit jednu z výjimek uvedených v odstavci 4, musí to oznámit Komisi a poskytnout veškeré příslušné informace. Komise posoudí, zda je výjimka žádoucí, a zhodnotí délku jejího trvání s ohledem na
a)
zamezení sociálním a ekonomickým problémům kvůli vyššímu tlaku par, včetně času potřebného na technické úpravy, a
b)
environmentální nebo zdravotní dopady vyššího tlaku par, a zejména dopad na soulad s právními předpisy Společenství o kvalitě ovzduší, a to jak v příslušných členských státech, tak ostatních členských státech.
Pokud z hodnocení Komise vyplyne, že výjimka porušuje právní předpisy Společenství o kvalitě ovzduší nebo o znečištění ovzduší, včetně příslušných mezních hodnot a stropů emisí, bude její uplatňování zrušeno. Komise by rovněž měla zohlednit příslušné cílové hodnoty.
Pokud Komise během šesti měsíců poté, co obdržela veškeré příslušné informace, nevznese žádné námitky, může daný členský stát požadovanou výjimku uplatňovat.
6. Bez ohledu na odstavec 1 mohou členské státy i nadále povolovat prodej malých množství olovnatého benzinu s obsahem olova nepřesahujícím 0,15 g/l nejvýše do 0,03 % celkového prodeje pro použití ve starých vozidlech zvláštního typu a prodej tohoto benzinu prostřednictvím zvláštních zájmových skupin.“;
b)
odstavec 7 se zrušuje.
4)
Článek 4 se nahrazuje tímto:
„Článek 4
Motorová nafta
1. Členské státy zajistí, aby byla motorová nafta uváděna na trh na jejich území pouze tehdy, pokud splňuje environmentální specifikace uvedené v příloze II.
Bez ohledu na požadavky uvedené v příloze II mohou členské státy povolit, aby byla na trh uváděna motorová nafta s obsahem methylesterů mastných kyselin (FAME) přesahujícím 7 %.
Členské státy zajistí, aby spotřebitelé obdrželi náležité informace o obsahu biopaliva, zejména FAME, v motorové naftě.
2. Členské státy zajistí, aby nejpozději od 1. ledna 2008 mohly být plynové oleje pro používání nesilničními pojízdnými stroji (včetně plavidel vnitrozemské plavby), zemědělskými a lesnickými traktory a rekreačními plavidly na jejich území uváděny na trh pouze tehdy, pokud obsah síry v těchto plynových olejích nepřekročí 1 000 mg/kg. Od 1. ledna 2011 bude maximální povolený obsah síry v těchto plynových olejích 10 mg/kg. Členské státy zajistí, aby mohla plavidla vnitrozemské plavby a rekreační plavidla používat jiná kapalná paliva než plynový olej pouze v případě, že obsah síry v těchto kapalných palivech nepřekročí maximální povolený obsah síry pro plynový olej.
Aby však v dodavatelském řetězci docházelo k co nejmenším problémům, mohou členské státy od 1. ledna 2011 v koncovém článku dodavatelského řetězce u konečných uživatelů povolit plynový olej pro používání nesilničními pojízdnými stroji (včetně plavidel vnitrozemské plavby), zemědělskými a lesnickými traktory a rekreačními plavidly s obsahem síry až 20 mg/kg. Členské státy mohou rovněž do 31. prosince 2011 povolit přechodně uvádět na trh plynový olej obsahující až 1 000mg/kg síry pro použití u kolejových vozidel a zemědělských a lesnických traktorů za předpokladu, že zajistí nenarušený chod systémů pro kontrolu emisí.
3. Členské státy však mohou v případě nejvzdálenějších regionů přijmout zvláštní ustanovení o prodeji motorové nafty a plynového oleje s maximálním obsahem síry 10 mg/km. Členské státy, které taková ustanovení přijmou, o nich informují odpovídajícím způsobem Komisi.
4. V členských státech s drsnými zimními podmínkami může být požadavek pro motorovou naftu a plynové oleje na předestilaci 65 % (V/V) při teplotě 250 °C nahrazen požadavkem na předestilaci 10 % (V/V) při teplotě 180 °C.“
5)
Vkládá se nový článek, který zní:
„Článek 7a
Snížení emisí skleníkových plynů
1. Členské státy určí dodavatele odpovědné za sledování a podávání zpráv o životním cyklu emisí skleníkových plynů na jednotku energie získané z paliv a dodané energie. V případě dodavatelů elektřiny používané silničními vozidly zajistí členské státy, aby si tito dodavatelé mohli zvolit, zda se budou podílet na závazcích týkajících se omezení emisí stanovených v odstavci 2, pokud prokáží, že mohou náležitě měřit a sledovat množství elektřiny dodávané pro používání v těchto vozidlech.
S účinkem ode dne 1. ledna 2011 dodavatelé podávají orgánu učenému členským státem každoročně zprávu o intenzitě skleníkových plynů z dodaných paliv a energie v každém členském státě a poskytují alespoň tyto informace:
a)
celkový objem každého typu paliva nebo dodané energie, s udáním místa nákupu a původu, a
b)
životní cyklus emisí skleníkových plynů na jednotku energie.
Členské státy zajistí ověřování těchto zpráv.
Komise vypracuje v případě nutnosti pokyny pro provádění tohoto odstavce.
2. Členské státy požadují, aby dodavatelé postupně snižovali, až o 10 % do 31. prosince 2020, životní cyklus emisí skleníkových plynů na jednotku energie z paliva a dodané energie ve srovnání se základní normou pro paliva uvedenou v odst. 5 písm. b). Toto snížení se skládá z těchto kroků:
a)
cíle 6 % do 31. prosince 2020. Členské státy mohou za účelem tohoto snížení požadovat, aby dodavatelé splnili tyto průběžné cíle: 2 % do 31. prosince 2014 a 4 % do 31. prosince 2017;
b)
dalšího orientačního cíle 2 % do 31. prosince 2020, kterého má být podle čl. 9 odst. 1 písm. h) dosaženo jednou nebo oběma z těchto metod:
i)
dodávkami energie pro dopravu pro použití ve všech typech silničních vozidel, nesilničních pojízdných vozidel (včetně plavidel vnitrozemské plavby), zemědělských nebo lesnických traktorů nebo rekreačních plavidel,
ii)
použitím veškerých technologií (včetně zachycování a ukládání uhlíku), které mohou snížit životní cyklus emisí skleníkových plynů na jednotku energie dodaného paliva nebo energie;
c)
dalšího indikativního cíle 2 % stanoveného pro odvětví dodávající pohonné hmoty, kterého má být podle čl. 9 odst. 1 písm. i) dosaženo do 31. prosince 2020 využíváním kreditů získaných nákupem v rámci mechanismu čistého rozvoje vycházejícího z Kjótského protokolu, a to za podmínek stanovených ve směrnici Evropského parlamentu a Rady 2003/87/ES ze dne 13. října 2003 o vytvoření systému pro obchodování s povolenkami na emise skleníkových plynů ve Společenství (17).
3. Emise skleníkových plynů vznikající během životního cyklu biopaliv se počítají podle článku 7d. Emise skleníkových plynů vznikající během životního cyklu jiných druhů paliv a energií se vypočítají na základě metodiky stanovené v souladu s odstavcem 5 tohoto článku.
4. Členské státy zajistí, aby měla skupina dodavatelů možnost zvolit si závazky týkající se snižování emisí podle odstavce 2 společně. V takovém případě budou pro účely odstavce 2 považováni za jednoho dodavatele.
5. Opatření nezbytná k provedení tohoto článku, jež mají za účel změnit jiné než podstatné prvky této směrnice jejím doplněním, se přijímají regulativním postupem s kontrolou podle čl. 11 odst. 4. Taková opatření zahrnují zejména:
a)
metodiku výpočtu emisí skleníkových plynů vznikajících během životního cyklu paliv, jiných než jsou biopaliva, a energií;
b)
metodiku, kterou se do 1. ledna 2011 určí základní norma pro paliva vycházející z emisí skleníkových plynů z fosilních paliv během jejich životního cyklu na jednotku energie v roce 2010 pro účely odstavce 2;
c)
všechna pravidla nezbytná k tomu, aby odstavec 4 nabyl účinnosti;
d)
metodiku, kterou se počítá podíl elektrických silničních vozidel, která je v souladu s čl. 3 odst. 4 směrnice 2009/28/ES.
6)
Vkládají se nové články, které zní:
„Článek 7b
Kritéria udržitelnosti pro biopaliva
1. Bez ohledu na to, zda byly suroviny vypěstovány na území nebo mimo území Společenství, zohlední se energie z biopaliv pro účely uvedené v článku 7a, pouze pokud tato biopaliva splňují kritéria stanovená v odstavcích 2 až 6 tohoto článku.
Aby mohla být biopaliva vyrobená z odpadu a zbytků jiných než ze zemědělství, akvakultury, rybolovu a lesnictví zohledněna pro účely uvedené v článku 7a, však postačí, že splňují kritéria udržitelnosti stanovená v odstavci 2 tohoto článku.
2. Úspora emisí skleníkových plynů při používání biopaliv zohledněná pro účely uvedené v odstavci 1 musí činit alespoň 35 %.
S účinkem ode dne 1. ledna 2017 musí úspora emisí skleníkových plynů při používání biopaliv zohledněná pro účely uvedené v odstavci 1 činit alespoň 50 %. Ode dne 1. ledna 2018 musí úspora emisí skleníkových plynů činit alespoň 60 % při využívání biopaliv vyrobených v zařízeních, která zahájila výrobu dne 1. ledna 2017 nebo později.
Úspora emisí skleníkových plynů při používání biopaliv se vypočítá postupem podle čl. 7d odst. 1.
V případě biopaliv vyrobených v zařízeních, která byla v provozu ke dni 23. ledna 2008, se první pododstavec použije ode dne 1. dubna 2013.
3. Biopaliva zohledněná pro účely uvedené v odstavci 1 nesmí být vyrobena ze surovin získaných z půdy s vysokou hodnotou biologické rozmanitosti, totiž z půdy, která měla v lednu roku 2008 nebo později jeden z těchto statusů, a to bez ohledu na to, zda ho stále ještě má, či nikoliv:
a)
původní les a jiné zalesněné plochy, totiž les a jiné zalesněné plochy s původními druhy, kde nejsou žádné viditelné známky lidské činnosti a kde nejsou významně narušeny ekologické procesy;
b)
oblasti určené
i)
zákonem nebo příslušným orgánem k účelům ochrany přírody nebo
ii)
k ochraně vzácných nebo ohrožených ekosystémů či druhů, které byly uznány mezinárodními dohodami nebo zařazeny na seznam sestavený mezivládními organizacemi nebo Mezinárodní unií pro ochranu přírody, jsou-li uznány v souladu s čl. 7c odst. 4 druhým pododstavcem,
ledaže se prokáže, že produkce surovin nezasahuje do uvedených účelů ochrany přírody;
c)
vysoce biologicky rozmanité travní porosty:
i)
travní porosty, které by bez lidského zásahu zůstaly zachovány jako takové a jež stále vykazují přirozené složení druhů a ekologické charakteristiky a procesy, nebo
ii)
porosty, které by bez lidského zásahu nezůstaly zachovány jako travní porosty a jsou druhově bohaté a neznehodnocené, ledaže je prokázáno, že získávání surovin je nezbytné k uchování statusu travních porostů.
Komise stanoví kritéria a zeměpisné oblasti k určení travních porostů, na které se vztahuje první pododstavec písm. c). Tato opatření, jež mají za účel změnit jiné než podstatné prvky této směrnice jejím doplněním, se přijímají regulativním postupem s kontrolou podle čl. 11 odst. 4.
4. Biopaliva zohledněná pro účely uvedené v odstavci 1 nesmí být vyrobena ze surovin získaných z půdy s velkou zásobou uhlíku, totiž z půdy, která měla v lednu 2008 jeden z těchto statusů a již ho nemá:
a)
mokřady, totiž půda pokrytá nebo nasycená vodou trvale nebo po významnou část roku;
b)
souvisle zalesněné plochy, totiž půda o rozloze větší než 1 hektar se stromy vyššími než pět metrů a porostem koruny tvořícím více než 30 %, nebo se stromy schopnými dosáhnout těchto limitů in situ;
c)
půda o rozloze větší než 1 hektar se stromy vyššími než pět metrů a porostem koruny tvořícím 10 až 30 % nebo se stromy schopnými dosáhnout těchto limitů in situ, ledaže je prokázáno, že při uplatnění metodiky stanovené v příloze IV části C je zásoba uhlíku v oblasti, předtím než došlo k přeměně půdy, a po její přeměně, taková, že by byly splněny podmínky stanovené v odstavci 2 tohoto článku.
Ustanovení tohoto odstavce se nepoužijí, pokud v době, kdy byla surovina získána, měla půda stejný status jako v lednu roku 2008.
5. Biopaliva zohledněná pro účely uvedené v odstavci 1 nesmí být vyrobena ze surovin získaných z půdy, která byla v lednu 2008 rašeliništěm, ledaže je prokázáno, že pěstování a získávání těchto surovin nezahrnuje odvodňování dříve neodvodňované půdy.
6. Zemědělské suroviny vypěstované ve Společenství a užité k výrobě biopaliv zohledněné pro účely uvedené v článku 7a musí být získány v souladu s požadavky a normami podle ustanovení uvedených pod nadpisem ‚Životní prostředí‘ v části A a v bodě 9 přílohy II nařízení Rady (ES) č. 73/2009 ze dne 19. ledna 2009, kterým se stanoví společná pravidla pro režimy přímých podpor v rámci společné zemědělské politiky a kterým se zavádějí některé režimy podpor pro zemědělce (18) a v souladu s minimálními požadavky na dobrý zemědělský a environmentální stav definovaný podle čl. 6 odst. 1 uvedeného nařízení.
7. Pokud jde o třetí země a členské státy, které jsou významnými zdroji biopaliv nebo surovin pro ně spotřebovávaných ve Společenství, podává Komise každé dva roky Evropskému parlamentu a Radě zprávu o vnitrostátních opatřeních přijatých za účelem dodržování kritérií udržitelnosti podle odstavců 2 až 5 a za účelem ochrany půdy, vody a ovzduší. První zpráva bude předložena v roce 2012.
Komise každé dva roky podává Evropskému parlamentu a Radě zprávu o dopadu zvýšené poptávky po biopalivech na sociální udržitelnost ve Společenství a ve třetích zemích a o dopadu politiky Společenství v oblasti biopaliv na dostupnost potravin za přijatelné ceny, zejména pro obyvatele rozvojových zemí, jakož i o širších otázkách týkajících se rozvoje. Zprávy se zabývají dodržováním práv na užívání půdy. U třetích zemí a členských států, které jsou významnými zdroji surovin pro biopaliva spotřebovávaná ve Společenství, zprávy uvedou, zda tato země ratifikovala a provedla všechny tyto úmluvy Mezinárodní organizace práce:
-
Úmluvu o nucené nebo povinné práci (č. 29),
-
Úmluvu o svobodě sdružování a ochraně práva odborově se organizovat (č. 87),
-
Úmluvu o provádění zásad práva organizovat se a kolektivně vyjednávat (č. 98),
-
Úmluvu o stejném odměňování pracujících mužů a žen za práci stejné hodnoty (č. 100),
-
Úmluvu o odstranění nucené práce (č. 105),
-
Úmluvu o diskriminaci (zaměstnání a povolání) (č. 111),
-
Úmluvu o minimálním věku pro přijetí do zaměstnání (č. 138),
-
Úmluvu o zákazu a okamžitých opatřeních k odstranění nejhorších forem dětské práce (č. 182).
U třetích zemí i členských států, které jsou významnými zdroji surovin pro biopaliva spotřebovávaná ve Společenství, bude v těchto zprávách uvedeno, zda tato země ratifikovala a provedla
-
Cartagenský protokol o biologické bezpečnosti,
-
Úmluvu o mezinárodním obchodu ohroženými druhy volně žijících živočichů a rostlin.
První zpráva bude předložena v roce 2012. Komise případně navrhne nápravná opatření, zejména je-li doloženo, že výroba biopaliv má značný dopad na cenu potravin.
8. Pro účely uvedené v odstavci 1 nesmí členské státy odmítnout, na základě jiných důvodů týkajících se udržitelnosti, zohlednit biopaliva získaná v souladu s tímto článkem.
Článek 7c
Ověřování souladu s kritérii udržitelnosti pro biopaliva
1. Mají-li být biopaliva zohledněna pro účely uvedené v článku 7a, vyžádají si členské státy od hospodářských subjektů, aby prokázaly, že byla splněna kritéria udržitelnosti stanovená v čl. 7b odst. 2 až 5. Za tím účelem od hospodářských subjektů požadují, aby použily systém hmotnostní bilance, který
a)
umožňuje, aby byly dodávky surovin nebo biopaliv s rozdílnými parametry z hlediska udržitelnosti míseny;
b)
požaduje informace ohledně parametrů z hlediska udržitelnosti a objemů dodávek uvedených v písmenu a) potvrzující, že zůstávají spojeny se směsí, a
c)
stanoví, že součet všech dodávek odebraných ze směsi se vyznačuje stejnými parametry udržitelnosti ve stejných množstvích jako součet všech dodávek přidaných do směsi.
2. Komise podá v roce 2010 a v roce 2012 Evropskému parlamentu a Radě zprávu ohledně fungování ověřovací metody hmotnostní bilance popsané v odstavci 1 a ohledně možnosti povolení jiných metod ověřování pro některé anebo všechny druhy surovin nebo biopaliv. Komise ve svém posouzení zváží takové metody ověřování, ve kterých informace o parametrech udržitelnosti nemusí zůstat fyzicky spojeny s konkrétními dodávkami anebo směsmi. Posouzení zohlední potřebu zachovat celistvost a účinnost systému ověřování, aniž by vznikla nepřiměřená zátěž pro průmysl. Zprávu v případě potřeby doplní o návrhy Evropskému parlamentu a Radě týkající se použití jiných metod ověřování.
3. Členské státy přijmou opatření s cílem zajistit, aby hospodářské subjekty předkládaly spolehlivé informace a na žádost členského státu mu zpřístupňovaly údaje, na kterých jsou tyto informace založeny. Členské státy od hospodářských subjektů vyžadují, aby zajistily přiměřenou úroveň nezávislého auditu informací, které předkládají, a provedení tohoto auditu doložily. Auditem se ověřuje, zda jsou systémy používané hospodářskými subjekty přesné, spolehlivé a zabezpečené proti podvodu. Také se hodnotí četnost a metodika odebírání vzorků a obsáhlost údajů.
Informace uvedené v prvním pododstavci zahrnují zejména informace o plnění kritérií udržitelnosti uvedených v čl. 7b odst. 2 až 5, příslušné informace o přijatých opatřeních na ochranu půdy, vody a ovzduší, k obnově znehodnocené půdy a k zamezení nadměrné spotřeby vody v oblastech, kde je vody nedostatek, a příslušné informace o opatřeních, jež byla přijata s cílem zohlednit aspekty uvedené v čl. 7b odst. 7 druhém pododstavci.
Komise vypracuje poradním postupem podle čl. 11 odst. 3 seznam příslušných informací uvedených v prvních dvou pododstavcích. Zajistí zejména, aby poskytování těchto informací nepředstavovalo pro hospodářské subjekty nadměrnou administrativní zátěž, a to obecně nebo konkrétně pro drobné zemědělce, organizace producentů a družstva.
Povinnosti stanovené v tomto odstavci se vztahují jak na biopaliva vyrobená ve Společenství, tak na biopaliva do Společenství dovezená.
Členské státy předloží informace uvedené v prvním pododstavci tohoto odstavce v souhrnné podobě Komisi, která je zveřejní v rámci platformy pro transparentnost uvedené v článku 24 směrnice 2009/28/ES v podobě shrnutí, přičemž zachová důvěrnost informací citlivých z obchodního hlediska.
4. Společenství usiluje o uzavření dvoustranných nebo mnohostranných dohod s třetími zeměmi, které obsahují ustanovení o kritériích udržitelnosti odpovídajících kritériím podle této směrnice. Pokud Společenství uzavřelo dohody, které obsahují ustanovení, jejichž obsah souvisí s kritérii udržitelnosti uvedenými v čl. 7b odst. 2 až 5, může Komise rozhodnout, že tyto dohody prokazují, že biopaliva vyrobená ze surovin vypěstovaných v těchto zemích splňují daná kritéria udržitelnosti. Při uzavírání těchto dohod je třeba brát náležitě v úvahu přijatá opatření na ochranu oblastí poskytujících základní služby ekosystému v kritických situacích (například ochranu vodního koryta a regulaci eroze), na ochranu půdy, vody a ovzduší, pro nepřímé změny ve využívání půdy, k obnově znehodnocené půdy a k zamezení nadměrné spotřeby vody v oblastech, kde je vody nedostatek, a otázky uvedené v čl. 7b odst. 7 druhém pododstavci.
Komise může rozhodnout, že nepovinné vnitrostátní nebo mezinárodní režimy stanovující normy pro výrobu produktů z biomasy obsahují přesné údaje pro účely čl. 7b odst. 2 nebo prokazují, že dodávky biopaliva splňují kritéria udržitelnosti uvedená v čl. 7b odst. 3 až 5. Komise může rozhodnout, že tyto režimy obsahují přesné údaje pro účely informování o přijatých opatřeních na ochranu oblastí poskytujících základní služby ekosystému v kritických situacích (například ochranu vodního koryta a regulaci eroze), na ochranu půdy, vody a ovzduší, k obnově znehodnocené půdy, k zamezení nadměrné spotřeby vody v oblastech, kde je vody nedostatek, a o otázkách uvedených v čl. 7b odst. 7 druhém pododstavci. Komise může rovněž uznat oblasti určené k ochraně ekosystémů či druhů, které byly mezinárodními dohodami uznány jako vzácné či ohrožené nebo které byly zařazeny na seznamy sestavené mezivládními organizacemi nebo Mezinárodní unií pro ochranu přírody pro účely čl. 7b odst. 3 písm. b) bodu ii).
Komise může rozhodnout, že nepovinné vnitrostátní nebo mezinárodní režimy měření úspor emisí skleníkových plynů obsahují přesné údaje pro účely čl. 7b odst. 2.
Komise může rozhodnout, že půdy zahrnuté do vnitrostátních nebo regionálních programů pro obnovu, jejichž účelem je zlepšit kvalitu závažným způsobem znehodnocené nebo silně kontaminované půdy, splňují kritéria uvedená v příloze IV části C bodě 9.
5. Komise přijme rozhodnutí podle odstavce 4, pouze pokud daná dohoda nebo režim splňují přiměřené normy spolehlivosti, transparentnosti a nezávislé kontroly. Režimy k měření úspor emisí skleníkových plynů musí být rovněž v souladu s metodickými požadavky podle přílohy IV. Seznamy oblastí s vysokou hodnotou biologické rozmanitosti ve smyslu čl. 7b odst. 3 písm. b) bodu ii) musí splňovat přiměřené normy objektivity, být v souladu s mezinárodně uznávanými normami a stanovit vhodné postupy pro odvolání.
6. Rozhodnutí podle odstavce 4 se přijímají poradním postupem podle čl. 11 odst. 3. Platnost těchto rozhodnutí nepřesáhne pět let.
7. V případě, že hospodářský subjekt předloží doklady anebo údaje získané v souladu s dohodou anebo režimem, jež byly předmětem rozhodnutí podle odstavce 4, členský stát, pokud to je již zřejmé z uvedeného rozhodnutí, nevyžaduje, aby dodavatel poskytl další doklady o splnění kritérií udržitelnosti životního prostředí uvedených v čl. 7b odst. 2 až 5 ani aby poskytl informace o opatřeních uvedených v odst. 3 druhém pododstavci tohoto článku.
8. Komise přezkoumá na žádost členského státu anebo ze své vlastní iniciativy použití článku 7b u zdroje biopaliva a do šesti měsíců od obdržení žádosti poradním postupem podle čl. 11 odst. 3 rozhodne, zda daný členský stát může tento zdroj biopaliva zohlednit pro účely uvedené v článku 7a.
9. Do 31. prosince 2012 předloží Komise Evropskému parlamentu a Radě zprávu o
a)
účinnosti zavedeného systému pro poskytování informací o kritériích udržitelnosti a
b)
o tom, zda je s ohledem na nejnovější vědecké poznatky a mezinárodní závazky Společenství možné a vhodné zavést závazné požadavky týkající se ochrany ovzduší, půdy a vody.
Komise případně navrhne nápravná opatření.
Článek 7d
Výpočet emisí skleníkových plynů vznikajících během životního cyklu biopaliv
1. Pro účely článku 7a a čl. 7b odst. 2 se emise skleníkových plynů vznikající během životního cyklu biopaliv vypočtou tímto způsobem:
a)
pokud je standardní hodnota pro úspory emisí skleníkových plynů u způsobu výroby biopaliva stanovena v příloze IV části A nebo B a pokud se hodnota el pro tato biopaliva vypočítaná v souladu s přílohou IV částí C bodem 7 rovná nule nebo je nižší než nula, použitím této standardní hodnoty nebo
b)
použitím skutečné hodnoty vypočítané podle metodiky stanovené v příloze IV části C nebo
c)
použitím hodnoty vypočítané jako součet faktorů vzorce uvedeného v příloze IV části C bodě 1, kde pro některé činitele mohou být použity rozložené standardní hodnoty v příloze IV části D nebo E a pro všechny ostatní činitele skutečné hodnoty vypočítané podle metodiky stanovené v příloze IV části C.
2. Do 31. března 2010 předloží členské státy Komisi zprávu obsahující seznam těch oblastí na jejich území, které jsou klasifikovány jako úroveň 2 podle názvosloví pro územní statistické jednotky (dále jen ‚NUTS‘) nebo více členěná úroveň NUTS v souladu s nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1059/2003 ze dne 26. května 2003 o zavedení společné klasifikace územních statistických jednotek (NUTS) (19) a u kterých lze očekávat, že typické emise skleníkových plynů z pěstování zemědělských surovin budou nižší než emise vykazované v položce ‚Rozložené standardní hodnoty pro pěstování‘ v příloze IV části D této směrnice nebo stejné jako tyto emise, spolu s popisem metodiky a údajů použitých ke stanovení tohoto seznamu. Tato metoda zohlední vlastnosti půdy, klima a předpokládané výnosy surovin.
3. Standardní hodnoty uvedené v příloze IV části A a rozložené standardní hodnoty pro pěstování uvedené v příloze IV části D se použijí pouze tehdy, pokud příslušné suroviny jsou
a)
pěstovány mimo Společenství;
b)
pěstovány ve Společenství v oblastech zařazených na seznamech podle odstavce 2 nebo
c)
odpadem nebo zbytky jinými než ze zemědělství, akvakultury a rybolovu.
U biopaliv, která nespadají pod písmena a), b) nebo c), se použijí skutečné hodnoty pro pěstování.
4. Do 31. března 2010 předloží Komise Evropskému parlamentu a Radě zprávu o tom, zda je možné vypracovat seznamy oblastí ve třetích zemích, u kterých lze očekávat, že typické emise skleníkových plynů z pěstování zemědělských surovin budou nižší než emise vykazované v příloze IV části D v položce ‚pěstování‘ nebo stejné jako tyto emise, a která bude případně doplněna těmito seznamy a popisem metody a údajů použitých k jejich vypracování. Ke zprávě se případně připojí příslušné návrhy.
5. Komise předloží do 31. prosince 2012 a poté každé dva roky zprávu ohledně odhadovaných typických a standardních hodnot uvedených v příloze IV částech B a E se zvláštním důrazem na emise z dopravy a zpracovatelské výroby a může podle potřeby rozhodnout o úpravě těchto hodnot. Tato opatření, jež mají za účel změnit jiné než podstatné prvky této směrnice, se přijímají regulativním postupem s kontrolou podle čl. 11 odst. 4.
6. Do 31. prosince 2010 předloží Komise Evropskému parlamentu a Radě zprávu, která přezkoumá dopady nepřímých změn ve využívání půdy na emise skleníkových plynů a bude se zabývat způsoby, jak tyto dopady minimalizovat. Tato zpráva bude v případě potřeby doplněna, a to zejména návrhem, který bude vycházet z nejlepších dostupných vědeckých poznatků a bude obsahovat konkrétní metodiku pro zohledňování emisí vyvolaných změnami v zásobě uhlíku v důsledku nepřímých změn ve využívání půdy a který zajistí soulad s touto směrnicí, zejména s čl. 7b odst. 2.
Návrh bude obsahovat nezbytné záruky, které poskytnou jistotu pro investice, k nimž došlo před uplatňováním této metodiky. Pokud jde o zařízení, která vyráběla biopaliva před koncem roku 2013, uplatňování opatření uvedených v prvním pododstavci nesmí do 31. prosince 2017 vést k tomu, že biopaliva vyrobená v těchto zařízeních budou považována za biopaliva nesplňující požadavky na udržitelnost podle této směrnice, pokud by je jinak bývala splňovala, za předpokladu, že tato biopaliva dosáhnou úspory emisí skleníkových plynů ve výši nejméně 45 %. Toto se použije na kapacity zařízení produkujících biopaliva ke konci roku 2012.
Evropský parlament a Rada se vynasnaží rozhodnout o jakýchkoli takových návrzích předložených Komisí do 31. prosince 2012.
7. Přílohu IV lze přizpůsobit technickému a vědeckému pokroku, a to i doplněním hodnot pro další způsoby výroby biopaliv v případě stejných nebo jiných surovin a úpravou metodiky stanovené v části C. Tato opatření, jež mají za účel změnit jiné než podstatné prvky této směrnice, včetně jejím doplněním, se přijímají regulativním postupem s kontrolou podle čl. 11 odst. 4.
Pokud jde o standardní hodnoty a metodiku stanovené v příloze IV, je třeba věnovat zvláštní pozornost:
-
metodě započítávání odpadů a zbytků,
-
metodě započítávání druhotných produktů,
-
metodě započítávání kombinované výroby a
-
statusu zbytků zemědělských plodin jako druhotných produktů.
Standardní hodnoty pro bionaftu z odpadního rostlinného nebo živočišného oleje budou co nejdříve přezkoumány.
Jakákoli úprava seznamu standardních hodnot v příloze IV nebo jeho doplnění musí splňovat tyto požadavky:
a)
pokud je vliv některého faktoru na celkové emise malý anebo pokud je změna v omezeném rozsahu anebo pokud náklady na zjištění skutečných hodnot jsou vysoké či toto zjištění obtížné, musí být standardní hodnoty stanoveny jako typické hodnoty běžných výrobních procesů;
b)
ve všech ostatních případech musí být standardní hodnoty stanoveny jako opatrný předpoklad v porovnání s běžnými výrobními procesy.
8. Stanoví se podrobné definice, včetně technických specifikací potřebných pro kategorie, které jsou uvedeny v příloze IV části C bodě 9. Tato opatření, jež mají za účel změnit jiné než podstatné prvky této směrnice jejím doplněním, se přijímají regulativním postupem s kontrolou podle čl. 11 odst. 4.
Článek 7e
Prováděcí opatření a zprávy týkající se udržitelnosti biopaliv
1. Prováděcí opatření uvedená v čl. 7b odst. 3 druhém pododstavci, čl. 7c odst. 3 třetím pododstavci, čl. 7c odst. 6, čl. 7c odst. 8, čl. 7d odst. 5, čl. 7d odst. 7 prvním pododstavci a čl. 7d odst. 8 řádně přihlédnou k účelům směrnice 2009/28/ES.
2. Zprávy Komise určené Evropskému parlamentu a Radě a uvedené v čl. 7b odst. 7, čl. 7c odst. 2, čl. 7c odst. 9, čl. 7d odst. 4, 5 a 6 prvním pododstavci, jakož i zprávy a informace předložené v souladu s čl. 7c odst. 3 prvním a pátým pododstavcem a čl. 7d odst. 2, se připravují a předávají pro účely směrnice 2009/28/ES a této směrnice.
7)
V článku 8 se odstavec 1 nahrazuje tímto:
„1. Členské státy dohlíží na plnění požadavků stanovených v článcích 3 a 4, pokud jde o benzin a motorovou naftu, a to na základě analytických metod uvedených v evropských normách EN 228:2004 a EN 590:2004.“
8)
Vkládá se nový článek, který zní:
„Článek 8a
Kovová aditiva
1. Komise provede posouzení rizik pro zdraví a životní prostředí spojených s používáním kovových aditiv v palivech a za tímto účelem vyvine vhodnou zkušební metodiku. O svých závěrech podá do 31. prosince 2012 zprávu Evropskému parlamentu a Radě.
2. Do doby, než bude vyvinuta zkušební metodika stanovená v odstavci 1, se přítomnost kovového aditiva methylcyklopentadienyl mangan trikarbonylu (MMT) v palivech od 1. ledna 2011 omezuje na 6 mg manganu na litr. Od 1. ledna 2014 je maximální hodnota 2 mg manganu na litr.
3. Maximální hodnota obsahu MMT v palivu stanovená v odstavci 2 bude přehodnocena na základě výsledků posouzení, které bude provedeno pomocí zkušební metody uvedené v odstavci 1. Jestliže to bude na základě posouzení rizik odůvodněno, může být snížena na nulovou hodnotu. Zvýšena může být pouze v případě, jestliže to bude odůvodněno na základě posouzení rizik. Toto opatření, jež má za účel změnit jiné než podstatné prvky této směrnice, se přijímá regulativním postupem s kontrolou podle čl. 11 odst.4.
4. Členské státy zajistí, aby byla značka pro obsah kovových aditiv v palivu uvedena všude, kde mají spotřebitelé přístup k palivům s kovovými aditivy.
5. Na značce bude uveden tento text: ‚Obsahuje kovová aditiva‘.
6. Značka bude upevněna na dobře viditelném místě tam, kde jsou uvedeny informace o druhu paliva. Rozměry a písmo značky budou takové, aby byla značka jasně viditelná a snadno čitelná.“
9)
Článek 9 se nahrazuje tímto:
„Článek 9
Předkládání zpráv
1. Komise předloží do 31. prosince 2012 a poté každé tři roky Evropskému parlamentu a Radě zprávu, která bude případně doplněna návrhem změn této směrnice. Tato zpráva zejména zohlední:
a)
používání a rozvoj technologie automobilového průmyslu a zejména proveditelnost zvýšení maximálního povoleného obsahu biopaliva v benzinu a motorové naftě a nutnost přezkoumání termínu uvedeného v čl. 3 odst. 3;
b)
politiku Společenství týkající se emisí CO2 ze silničních vozidel;
c)
možnost uplatňování požadavků uvedených v příloze II, zejména pak mezních hodnot polycyklických aromatických uhlovodíků, na nesilniční pojízdné stroje, (včetně plavidel vnitrozemské plavby), zemědělské a lesnické traktory a rekreační plavidla;
d)
nárůst používání detergentů v palivech;
e)
používání jiných kovových aditiv než MMT v palivech;
f)
celkový objem složek používaných v benzinu a motorové naftě s ohledem na právní předpisy Společenství v oblasti životního prostředí, včetně cílů směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/60/ES ze dne 23. října 2000, kterou se stanoví rámec pro činnost Společenství v oblasti vodní politiky (20), a na ni navazujících směrnic;
g)
důsledky cíle snižování emisí skleníkových plynů stanoveného v čl. 7a odst. 2 pro systém obchodování s emisemi;
h)
potřebu případných úprav čl. 2 odst. 6 a 7 a čl. 7a odst. 2 písm. b) za účelem zhodnocení možného podílu na splnění cíle snižování emisí skleníkových plynů do roku 2020 až o 10 %. Tyto úvahy se budou zakládat na možnosti snížení emisí skleníkových plynů během životního cyklu paliv a energií v rámci Společenství, přičemž zohlední zejména veškerý pokrok v oblasti technologií zachycování a ukládání uhlíku, které jsou bezpečné pro životní prostředí, a v oblasti elektrických silničních vozidel, jakož i nákladovou efektivnost prostředků ke snižování těchto emisí podle čl. 7a odst. 2 písm. b);
i)
možnost zavedení dodatečných opatření pro dodavatele s cílem snížit emise skleníkových plynů během životního cyklu na jednotku energie o 2 % ve srovnání se základní normou pro paliva podle čl. 7a odst. 5 písm. b) prostřednictvím použití kreditů zakoupených z mechanismu čistého rozvoje Kjótského protokolu za podmínek stanovených směrnicí 2003/87/ES, aby bylo možné posoudit další možný podíl na splnění cíle snižování emisí skleníkových plynů do roku 2020 až o 10 % podle čl. 7a odst. 2 písm. c) této směrnice;
j)
aktualizovanou analýzu nákladů a přínosů a dopadu snížení maximálního povoleného tlaku par pro benzin v letním období pod 60 kPa.
2. Komise nejpozději v roce 2014 předloží Evropskému parlamentu a Radě zprávu o plnění cílové hodnoty emisí skleníkových plynů pro rok 2020 uvedené v článku 7a a zohlední v ní nutnost zachovat konzistentnost mezi tímto cílem a cílovou hodnotou uvedenou v čl. 3 odst. 3 směrnice 2009/28/ES, která se týká podílu energie z obnovitelných zdrojů v dopravě, s ohledem na zprávy podle čl. 23 odst. 8 a 9 uvedené směrnice.
Komise zprávu případně doplní návrhem úpravy tohoto cíle.
10)
V článku 10 se odstavec 1 nahrazuje tímto:
„1. Pokud je nutné přizpůsobit povolené analytické metody uvedené v příloze I nebo II technickému pokroku, je možné jejich změny, jejichž cílem je změnit jiné než podstatné prvky této směrnice, přijmout regulativním postupem s kontrolou uvedeným v čl. 11 odst. 4. Přílohu III lze rovněž přizpůsobit technickému a vědeckému pokroku. Toto opatření, jež má za účel změnit jiné než podstatné prvky této směrnice, se přijme regulativním postupem s kontrolou podle čl. 11 odst. 4.“
11)
Článek 11 se nahrazuje tímto:
„Článek 11
Postup projednávání ve výboru
1. S výjimkou případů uvedených v odstavci 2 je Komisi nápomocen Výbor pro jakost paliv.
2. Ve věcech týkajících se udržitelnosti biopaliv podle článků 7b, 7c a 7d je Komisi nápomocen Výbor pro udržitelnost biopaliv a jiných biokapalin uvedený v čl. 25 odst. 2 směrnice 2009/28/ES.
3. Odkazuje-li se na tento odstavec, použijí se články 3 a 7 rozhodnutí 1999/468/ES s ohledem na článek 8 zmíněného rozhodnutí.
4. Odkazuje-li se na tento odstavec, použijí se čl. 5a odst. 1 až 4 a článek 7 rozhodnutí 1999/468/ES, s ohledem na ustanovení článku 8 zmíněného rozhodnutí.“
12)
Článek 14 se zrušuje.
13)
Přílohy I, II, III a IV se nahrazují zněním uvedeným v příloze této směrnice.
Článek 2
Změny směrnice 1999/32/ES
Směrnice 1999/32/ES se mění takto:
1)
Článek 2 se mění takto:
a)
bod 3 se nahrazuje tímto:
„3)
‚lodním palivem‘ kapalné palivo vyrobené z ropy určené pro použití na palubě plavidla, případně používané na palubě plavidla, včetně paliv definovaných v normě ISO 8217. Zahrnuje všechna kapalná paliva vyrobená z ropy používaná na palubě plavidel vnitrozemské plavby nebo rekreačních plavidel podle směrnice Evropského parlamentu a Rady 97/68/ES ze dne 16. prosince 1997 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se opatření proti emisím plynných znečišťujících látek a znečišťujících částic ze spalovacích motorů určených pro nesilniční pojízdné stroje (21) a podle směrnice Evropského parlamentu a Rady 94/25/ES ze dne 16. června 1994 sbližování právních a správních předpisů členských států týkajících se rekreačních plavidel (22), v případě, že se tato plavidla nacházejí na moři;
b)
bod 3j se zrušuje.
2)
Článek 4b se mění takto:
a)
název se nahrazuje tímto: „Maximální obsah síry v lodních palivech používaných v lodích kotvících v přístavech Společenství“;
b)
v odstavci 1 se zrušuje písmeno a);
c)
v odstavci 2 se zrušuje písmeno b).
3)
V čl. 6 odst. 1a se třetí pododstavec nahrazuje tímto:
„Odběr vzorků začne dnem, ke kterému vstoupí v platnost příslušná mezní hodnota maximálního obsahu síry v palivech. Musí se provádět dostatečně často, v dostatečném množství a takovým způsobem, aby vzorky reprezentovaly zkoumané palivo a palivo, které používají plavidla v dotyčných mořských oblastech a přístavech.“
Článek 3
Zrušení
Směrnice 93/12/EHS se zrušuje.
Článek 4
Provedení
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí do 31 prosince 2010.
Neprodleně uvědomí Komisi o znění těchto předpisů.
Tyto předpisy přijaté členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení. Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, která přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 5
Vstup v platnost
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Článek 6
Určení
Tato směrnice je určena členských státům.
Ve Štrasburku dne 23. dubna 2009.
DIRECTIVE 2009/30/EC OF THE EUROPEAN PARLIAMENT AND OF THE COUNCIL
of 23 April 2009
amending Directive 98/70/EC as regards the specification of petrol, diesel and gas-oil and introducing a mechanism to monitor and reduce greenhouse gas emissions and amending Council Directive 1999/32/EC as regards the specification of fuel used by inland waterway vessels and repealing Directive 93/12/EEC
(Text with EEA relevance)
THE EUROPEAN PARLIAMENT AND THE COUNCIL OF THE EUROPEAN UNION,
Having regard to the Treaty establishing the European Community, and in particular Article 95 thereof and Article 175(1) thereof in relation to Article 1(5) and Article 2 of this Directive,
Having regard to the proposal from the Commission,
Having regard to the opinion of the European Economic and Social Committee (1),
After consulting the Committee of the Regions,
Acting in accordance with the procedure laid down in Article 251 of the Treaty (2),
Whereas:
(1)
Directive 98/70/EC of the European Parliament and of the Council of 13 October 1998 relating to the quality of petrol and diesel fuels (3) establishes minimum specifications for petrol and diesel fuels for use in road and non-road mobile applications for health and environmental reasons.
(2)
One of the objectives laid down in the Sixth Community Environment Action Programme established by Decision No 1600/2002/EC (4) of 22 July 2002 is to achieve levels of air quality that do not give rise to significant negative impacts on, or risks to, human health and the environment. In its statement accompanying Directive 2008/50/EC of the European Parliament and of the Council of 21 May 2008 on ambient air quality and cleaner air for Europe (5) the Commission recognised the need to reduce emissions of harmful air pollutants if significant progress were to be made towards the objectives established in the Sixth Community Environment Action Programme and foresaw, in particular, new legislative proposals that would further reduce Member States’ permitted national emissions of key pollutants, reduce emissions associated with refuelling of petrol cars at service stations and address the sulphur content of fuels, including marine fuels.
(3)
The Community has committed itself under the Kyoto Protocol to greenhouse gas emission targets for the period 2008-2012. The Community has also committed itself by 2020 to a 30 % reduction in greenhouse gas emissions in the context of a global agreement and a 20 % reduction unilaterally. All sectors will need to contribute to these goals.
(4)
One aspect of greenhouse gas emissions from transport has been tackled through the Community policy on CO2 and cars. Transport fuel use makes a significant contribution to overall Community greenhouse gas emissions. Monitoring and reducing fuel life cycle greenhouse gas emissions can contribute to helping the Community meet its greenhouse gas reduction goals through the decarbonisation of transport fuel.
(5)
The Community has adopted regulations limiting pollutant emissions from light and heavy duty road vehicles. The fuel specification is one of the factors that influence the ease with which such emission limits can be met.
(6)
Derogations from the maximum summer petrol vapour pressure should be limited to those Member States with low ambient summer temperatures. It is therefore appropriate to clarify in which Member States a derogation should be permitted. These are, in principle, those Member States where the average temperature for a majority of their territory is below 12 °C for at least two of the three months of June, July and August.
(7)
Directive 97/68/EC of the European Parliament and of the Council of 16 December 1997 on the approximation of the laws of the Member States relating to measures against the emission of gaseous and particulate pollutants from internal combustion engines to be installed in non-road mobile machinery (6), sets emission limits for engines used in non-road mobile machinery. Fuel enabling the proper functioning of these engines needs to be provided for the operation of this machinery.
(8)
The combustion of road transport fuel is responsible for around 20 % of Community greenhouse gas emissions. One approach to reducing these emissions is through reducing the life-cycle greenhouse gas emissions of these fuels. This can be done in a number of ways. In view of the Community’s ambition to further reduce greenhouse gas emissions and the significant contribution that road transport makes to those emissions, it is appropriate to establish a mechanism requiring fuel suppliers to report the life-cycle greenhouse gas emissions of the fuel that they supply and to reduce them from 2011 onwards. The methodology for the calculation of life-cycle greenhouse gas emissions from biofuels should be identical to that established for the purposes of the calculation of greenhouse gas impacts under Directive 2009/28/EC of the European Parliament and of the Council of 23 April 2009 on the promotion of the use of energy from renewable sources (7).
(9)
Suppliers should, by 31 December 2020, gradually reduce life cycle greenhouse gas emissions by up to 10 % per unit of energy from fuel and energy supplied. This reduction should amount to at least 6 % by 31 December 2020, compared to the EU-average level of life cycle greenhouse gas emissions per unit of energy from fossil fuels in 2010, obtained through the use of biofuels, alternative fuels and reductions in flaring and venting at production sites. Subject to a review, it should comprise a further 2 % reduction obtained through the use of environmentally friendly carbon capture and storage technologies and electric vehicles and an additional further 2 % reduction obtained through the purchase of credits under the Clean Development Mechanism of the Kyoto Protocol. These additional reductions should not be binding on Member States or fuel suppliers on entry into force of this Directive. The review should address their non-binding character.
(10)
Biofuel production should be sustainable. Biofuels used for compliance with the greenhouse gas reduction targets laid down in this Directive should therefore be required to fulfil sustainability criteria. In order to ensure a coherent approach between energy and environment policies, and to avoid the additional costs to business and the environmental incoherence that would be associated with an inconsistent approach, it is essential to provide the same sustainability criteria for the use of biofuels for the purposes of this Directive on the one hand and Directive 2009/28/EC on the other. For the same reasons, double reporting should be avoided in this context. Furthermore, the Commission and competent national authorities should coordinate their activities within the framework of a committee specifically responsible for sustainability aspects.
(11)
The increasing worldwide demand for biofuels, and the incentives for their use provided for in this Directive should not have the effect of encouraging the destruction of biodiverse lands. Those finite resources, recognised in various international instruments to be of value to all mankind, should be preserved. Consumers in the Community would, in addition, find it morally unacceptable that their increased use of biofuels could have the effect of destroying biodiverse lands. For these reasons, it is necessary to provide sustainability criteria ensuring that biofuels can qualify for the incentives only when it can be guaranteed that they do not originate in biodiverse areas or, in the case of areas designated for nature protection purposes or for the protection or rare, threatened or endangered ecosystems or species, the relevant competent authority demonstrates that the production of the raw material does not interfere with those purposes. The sustainability criteria should consider forest as biodiverse where it is a primary forest in accordance with the definition used by the Food and Agriculture Organisation of the United Nations (FAO) in its Global Forest Resource Assessment, which countries use worldwide to report on the extent of primary forest or where it is protected by national nature protection law. Areas where collection of non-wood forest products occurs should be included, provided the human impact is small. Other types of forests as defined by the FAO, such as modified natural forests, semi natural forests and plantations, should not be considered as primary forests. Having regard furthermore, to the highly biodiverse nature of certain grasslands, both temperate and tropical, including highly biodiverse savannahs, steppes, scrublands and prairies, biofuels made from raw materials originating in such lands should not qualify for the incentives provided for by this Directive. The Commission should establish appropriate criteria and geographical ranges to define such highly biodiverse grasslands in accordance with the best available scientific evidence and relevant international standards.
(12)
In calculating the impact of greenhouse gas emissions of land conversion, economic operators should be able to use actual values for the carbon stocks associated with the reference land use and the land use after conversion. They should also be able to use standard values. The work of the Intergovernmental Panel on Climate Change is the appropriate basis for such standard values. That work is not currently expressed in a form that is immediately applicable by economic operators. The Commission should therefore produce guidance drawing on that work to serve as the basis for the calculation of carbon stock changes for the purposes of this Directive, including such changes to forested areas with a canopy cover of between 10 % and 30 %, savannahs, scrublands and prairies.
(13)
It is appropriate for the Commission to develop methodologies with a view to assessing the impact of the drainage of peatlands on greenhouse gas emissions.
(14)
Land should not be converted for the production of biofuels if its carbon stock loss upon conversion could not, within a reasonable period, taking into account the urgency of tackling climate change, be compensated by the greenhouse gas savings resulting from the production of biofuels. This would prevent unnecessarily burdensome research by economic operators and the conversion of high carbon stock land that would prove to be ineligible for producing raw materials for biofuels. Inventories of worldwide carbon stocks indicate that wetlands and continuously forested areas with canopy cover of more than 30 % should be included in that category. Forested areas with a canopy cover of between 10 % and 30 % should also be included, unless there is evidence demonstrating that their carbon stock is sufficiently low to justify their conversion in accordance with the rules laid down in this Directive. The reference to wetlands should take into account the definition laid down in the Convention on Wetlands of International Importance, especially as Waterfowl Habitat, adopted on 2 February 1971 in Ramsar.
(15)
The incentives provided for in this Directive will encourage increased production of biofuels worldwide. Where biofuels are made from raw material produced within the Community, they should also comply with Community environmental requirements for agriculture, including requirements for the protection of the quality of groundwater and surface water, and with social requirements. However, there is a concern that production of biofuels in certain third countries might not respect minimum environmental or social requirements. It is therefore appropriate to encourage the development of multilateral and bilateral agreements and voluntary international or national schemes that cover key environmental and social considerations, in order to promote the production of biofuels worldwide in a sustainable manner. In the absence of such agreements or schemes, Member States should require economic operators to report on those issues.
(16)
Sustainability criteria will be effective only if they lead to changes in the behaviour of market actors. Those changes will occur only if biofuels meeting those criteria command a price premium compared to those that do not. According to the mass balance method of verifying compliance, there is a physical link between the production of biofuels meeting the sustainability criteria and the consumption of biofuels in the Community, providing an appropriate balance between supply and demand and ensuring a price premium that is greater than in systems where there is no such link. To ensure that biofuels meeting the sustainability criteria can be sold at a higher price, the mass balance method should therefore be used to verify compliance. This should maintain the integrity of the system while at the same time avoiding the imposition of an unreasonable burden on industry. Other verification methods should, however, be reviewed.
(17)
Where appropriate, the Commission should take due account of the Millennium Ecosystem Assessment which contains useful data for the conservation of at least those areas that provide, in critical situations, basic ecosystem services such as watershed protection and erosion control.
(18)
Co-products from the production and use of fuels should be taken into account in the calculation of greenhouse gas emissions. The substitution method is appropriate for the purposes of policy analysis but not for the regulation of individual economic operators and individual consignments of transport fuels. In these cases the energy allocation method is the most appropriate method, as it is easy to apply, is predictable over time, minimises counter-productive incentives and produces results that are generally comparable with those produced by the substitution method. For the purposes of policy analysis the Commission should also, in its reporting, present results using the substitution method.
(19)
In order to avoid a disproportionate administrative burden, a list of default values should be laid down for common biofuel production pathways and that list should be updated and expanded when further reliable data is available. Economic operators should always be entitled to claim the level of greenhouse gas savings for biofuels established by that list. Where the default value for greenhouse gas savings from a production pathway lies below the required minimum level of greenhouse gas savings, producers wishing to demonstrate their compliance with this minimum level should be required to show that actual emissions from their production process are lower than those that were assumed in the calculation of the default values.
(20)
It is appropriate for the data used in the calculation of the default values to be obtained from independent, scientifically expert sources and to be updated as appropriate as those sources progress their work. The Commission should encourage those sources to address, when they update their work, emissions from cultivation, the effect of regional and climatological conditions, the effects of cultivation using sustainable agricultural and organic farming methods, and the scientific contribution of producers, within the Community and in third countries, and civil society.
(21)
In order to avoid encouraging the cultivation of raw materials for biofuels in places where this would lead to high greenhouse gas emissions, the use of default values for cultivation should be limited to regions where such an effect can reliably be excluded. However, to avoid a disproportionate administrative burden, it is appropriate for Member States to establish national or regional averages for emissions from cultivation, including from fertiliser use.
(22)
Global demand for agricultural commodities is growing. Part of this increased demand will be met through an increase in the amount of land devoted to agriculture. The restoration of land that has been severely degraded or heavily contaminated and therefore cannot be used, in its present state, for agricultural purposes is a way of increasing the amount of land available for cultivation. The sustainability scheme should promote the use of restored degraded land, because the promotion of biofuels will contribute to the growth in demand for agricultural commodities. Even if biofuels themselves are made using raw materials from land already in arable use, the net increase in demand for crops caused by the promotion of biofuels could lead to a net increase in the cropped area. This could affect high carbon stock land, which would result in damaging carbon stock losses. To alleviate this risk, it is appropriate to introduce accompanying measures to encourage an increased rate of productivity on land already used for crops, the use of degraded land, and the adoption of sustainability requirements, comparable to those laid down in this Directive for Community biofuel consumption, in other biofuel-consuming countries. The Commission should develop a concrete methodology to minimise greenhouse gas emissions caused by indirect land use changes. To this end, the Commission should analyse, on the basis of best available scientific evidence, in particular, the inclusion of a factor for indirect land use changes in the calculation of greenhouse gas emissions, and the need to incentivise sustainable biofuels which minimise the impact of land use change and improve biofuel sustainability with respect to indirect land use change. In developing this methodology, the Commission should address, inter alia, the potential indirect land use changes resulting from biofuels produced from non-food cellulosic material and from ligno-cellulosic material.
(23)
Since the measures provided for in Articles 7b to 7e of Directive 98/70/EC also promote the functioning of the internal market, by harmonising sustainability criteria for biofuels for target accounting purposes under that Directive, and thus facilitate, in accordance with Article 7b(8) of that Directive, trade between Member States in biofuels which comply with these conditions, they are based on Article 95 of the Treaty.
(24)
Continuing technical progress in the fields of automotive and fuel technology coupled with the continuing desire to ensure that the level of environmental and health protection is optimised necessitate periodic review of the fuel specifications based upon further studies and analyses of the impact of additives and biofuel components on pollutant emissions. Therefore, the possibility of facilitating the decarbonisation of transport fuels should be regularly reported upon.
(25)
Detergent use can contribute to the maintenance of clean engines and therefore the reduction of pollutant emissions. At present there is no satisfactory way of testing fuel samples for their detergency properties. Therefore the responsibility for informing their customers of the benefits of detergents and their use rests with suppliers of fuel and vehicles. Nevertheless, the Commission should review whether further developments would result in a more effective approach to optimising the use of and benefits from detergents.
(26)
Provisions concerning the blending of ethanol into petrol should be reviewed on the basis of experience gained from the application of Directive 98/70/EC. The review should examine in particular the provisions concerning limits on vapour pressure and possible alternatives for ensuring that ethanol blends do not exceed acceptable vapour pressure limits.
(27)
Blending ethanol into petrol increases the vapour pressure of the resulting fuel. Moreover petrol vapour pressure should be controlled to limit air pollutant emissions.
(28)
Blending ethanol into petrol results in a non-linear change of the vapour pressure of the resulting fuel mixture. It is appropriate to provide for the possibility of a derogation from the maximum summer vapour pressure for such mixtures after an appropriate assessment by the Commission. A derogation should be conditional on compliance with Community legislation on air quality and air pollution. Such a derogation should correspond to the actual increase in vapour pressure that results from adding a given percentage of ethanol to petrol.
(29)
In order to encourage the use of low-carbon fuels while respecting air pollution targets, petrol refiners should, where possible, make available low vapour pressure petrol in the volumes required. As this is not the case at present, the vapour pressure limit for ethanol blends should be increased, subject to certain conditions, in order to allow the biofuels market to develop.
(30)
Some older vehicles are not warranted to use petrol with a high biofuel content. These vehicles may travel from one Member State to another. It is therefore appropriate to ensure for a transitional period, the continued supply of petrol suitable for these older vehicles. Member States should in consultation with stakeholders, ensure an appropriate geographical coverage reflecting the demand for such petrol. The marking of petrol, for example as E5 or E10, should be consistent with the relevant standard drawn up by the European Committee for Standardisation (CEN).
(31)
It is appropriate to adapt Annex IV to Directive 98/70/EC to enable the placing on the market of diesel fuels with a higher biofuel content (B7) than envisaged in standard EN 590:2004 (B5). This standard should be updated accordingly and should establish limits for technical parameters not included in that Annex, such as oxidation stability, flash point, carbon residue, ash content, water content, total contamination, copper strip corrosion, lubricity, kinematic viscosity, cloud point, cold filter plugging point, phosphorous content, acid index, peroxides, acid index variation, injector fouling and addition of additives for stability.
(32)
In order to facilitate the effective marketing of biofuels, CEN is encouraged to continue working rapidly on a standard allowing the blending of higher levels of biofuel components into diesel and, in particular, to develop a standard for ‘B10’.
(33)
A limit for the fatty acid methyl ester (FAME) content of diesel is required for technical reasons. However, such a limit is not required for other biofuel components, such as pure diesel-like hydrocarbons made from biomass using the Fischer-Tropsch process or hydro-treated vegetable oil.
(34)
Member States and the Commission should take appropriate steps to facilitate the placing on the market of gasoil containing 10 ppm sulphur earlier than 1 January 2011.
(35)
The use of specific metallic additives, and in particular the use of methylcyclopentadienyl manganese tricarbonyl (MMT), might raise the risk of damage to human health and might cause damage to vehicle engines and emission control equipment. Many vehicle manufacturers advise against the use of fuel containing metallic additives and the use of such fuel may invalidate vehicle warranties. It is therefore appropriate to keep under constant review the effects of the use of the MMT in fuel in consultation with all relevant stakeholders. Pending further review it is necessary to take steps to limit the severity of any damage that may be caused. It is therefore appropriate to set an upper limit on the use of MMT in fuel, based upon currently available scientific knowledge. This limit should be revised upwards only if the use of higher dosage rates can be demonstrated not to cause adverse effects. To avoid consumers unknowingly invalidating their vehicles’ warranties, it is also necessary to require the labelling of any fuel that contains metallic additives.
(36)
In accordance with point 34 of the Interinstitutional agreement on better law making (8), Member States are encouraged to draw up, for themselves and in the interests of the Community, their own tables, which will, as far as possible, illustrate the correlation between this Directive and the transposition measures and to make those tables public.
(37)
The measures necessary for the implementation of Directive 98/70/EC should be adopted in accordance with Council Decision 1999/468/EC of 28 June 1999 laying down the procedures for the exercise of implementing powers conferred on the Commission (9).
(38)
In particular, the Commission should be empowered to adopt implementing measures concerning the mechanism to monitor and reduce greenhouse gas emissions, to adapt the methodological principles and values necessary for assessing whether sustainability criteria have been fulfilled in relation to biofuels, to establish criteria and geographic ranges for highly biodiverse grassland, to revise the limit for the MMT content of fuel and to adapt to technical and scientific progress the methodology for the calculation of lifecycle greenhouse gas emissions, the permitted analytical methods related to the fuel specifications and the vapour pressure waiver permitted for petrol containing bioethanol. Since those measures are of general scope and are designed to amend non-essential elements of this Directive by the adaptation of the methodological principles and values, they must be adopted in accordance with the regulatory procedure with scrutiny provided for in Article 5a of Decision 1999/468/EC.
(39)
Directive 98/70/EC provides for a number of fuel specifications some of which are now redundant. In addition, it contains a number of derogations that have expired. For reasons of clarity it is therefore appropriate to delete these provisions.
(40)
Council Directive 1999/32/EC of 26 April 1999 relating to a reduction in the sulphur content of certain liquid fuels (10) lays down some aspects of fuel use in inland waterway transport. The delimitation between that Directive and Directive 98/70/EC requires clarification. Both Directives establish limits for the maximum sulphur content of gas-oil used in inland waterway vessels. In the interest of clarity and legal certainty, it is therefore, appropriate to adjust those Directives, so that only one act lays down this limit.
(41)
New, cleaner engine technologies have been developed for inland waterway vessels. These engines can only be fuelled with very low-sulphur fuel. The sulphur content of inland waterway vessel fuels should be reduced as soon as possible.
(42)
Directive 98/70/EC and Directive 1999/32/EC should therefore be amended accordingly.
(43)
Council Directive 93/12/EEC of 23 March 1993 relating to the sulphur content of certain liquid fuels (11) has been extensively amended over time and as a result no longer retains any elements of substance. It should therefore be repealed.
(44)
Since the objectives of this Directive, namely ensuring a single market for fuel for road transport and non-road mobile machinery and ensuring respect for minimum levels of environmental protection from use of this fuel cannot be sufficiently achieved by the Member States and can therefore, be better achieved at Community level, the Community may adopt measures, in accordance with the principle of subsidiarity as set out in Article 5 of the Treaty. In accordance with the principle of proportionality, as set out in that Article, this Directive does not go beyond what is necessary in order to achieve those objectives,
HAVE ADOPTED THIS DIRECTIVE:
Article 1
Amendments to Directive 98/70/EC
Directive 98/70/EC is hereby amended as follows:
1.
Article 1 shall be replaced by the following:
‘Article 1
Scope
This Directive sets, in respect of road vehicles, and non-road mobile machinery (including inland waterway vessels when not at sea), agricultural and forestry tractors, and recreational craft when not at sea:
(a)
technical specifications on health and environmental grounds for fuels to be used with positive ignition and compression-ignition engines, taking account of the technical requirements of those engines; and
(b)
a target for the reduction of life cycle greenhouse gas emissions.’;
2.
Article 2 shall be amended as follows:
(a)
in the first paragraph:
(i)
point 3 shall be replaced by the following:
‘3.
“gas oils intended for use by non-road mobile machinery (including inland waterway vessels), agricultural and forestry tractors, and recreational craft” means any petroleum-derived liquid, falling within CN codes 2710 19 41 and 2710 19 45 (12), intended for use in compression ignition engines referred to in Directives 94/25/EC (13), 97/68/EC (14) and 2000/25/EC (15);
(ii)
the following points shall be added:
‘5.
“Member States with low ambient summer temperatures” means Denmark, Estonia, Finland, Ireland, Latvia, Lithuania, Sweden and the United Kingdom;
6.
“life cycle greenhouse gas emissions” means all net emissions of CO2, CH4 and N2O that can be assigned to the fuel (including any blended components) or energy supplied. This includes all relevant stages from extraction or cultivation, including land-use changes, transport and distribution, processing and combustion, irrespective of where those emissions occur;
7.
“greenhouse gas emissions per unit of energy” means the total mass of CO2 equivalent greenhouse gas emissions associated with the fuel or energy supplied, divided by the total energy content of the fuel or energy supplied (for fuel, expressed as its low heating value);
8.
“supplier” means the entity responsible for passing fuel or energy through an excise duty point or, if no excise is due, any other relevant entity designated by a Member State;
9.
“biofuels” has the same meaning as in Directive 2009/28/EC of the European Parliament and of the Council of 23 April 2009 on the promotion of the use of energy from renewable sources (16).
(b)
the second paragraph shall be deleted;
3.
Article 3 shall be amended as follows:
(a)
paragraphs 2 to 6 shall be replaced by the following:
‘2. Member States shall ensure that petrol may be placed on the market within their territory only if it complies with the environmental specifications set out in Annex I.
However, Member States may, for the outermost regions, make specific provisions for the introduction of petrol with a maximum sulphur content of 10 mg/kg. Member States making use of this provision shall inform the Commission accordingly.
3. Member States shall require suppliers to ensure the placing on the market of petrol with a maximum oxygen content of 2,7 % and a maximum ethanol content of 5 % until 2013 and may require the placing on the market of such petrol for a longer period if they consider it necessary. They shall ensure the provision of appropriate information to consumers concerning the biofuel content of petrol and, in particular, on the appropriate use of different blends of petrol.
4. Member States with low ambient summer temperatures may, subject to paragraph 5, permit the placing on the market during the summer period of petrol with a maximum vapour pressure of 70 kPa.
Member States in which the derogation referred to in the first subparagraph is not applied may, subject to paragraph 5, permit the placing on the market during the summer period of petrol containing ethanol with a maximum vapour pressure of 60 kPa and in addition the permitted vapour pressure waiver specified in Annex III, on condition that the ethanol used is a biofuel.
5. Where Member States wish to apply either of the derogations provided for in paragraph 4, they shall notify the Commission and provide all relevant information. The Commission shall assess the desirability and duration of the derogation, taking account of both:
(a)
the avoidance of socioeconomic problems resulting from higher vapour pressure, including time-limited technical adaptation needs; and
(b)
the environmental or health consequences of the higher vapour pressure and, in particular, the impact on compliance with Community legislation on air quality, both in the Member State concerned and in other Member States.
If the Commission's assessment shows that the derogation will result in a lack of compliance with Community legislation on air quality or air pollution, including the relevant limit values and emissions ceilings, the application shall be rejected. The Commission should also take account of relevant target values.
Where the Commission has raised no objections within six months of receipt of all relevant information, the Member State concerned may apply the requested derogation.
6. Notwithstanding paragraph 1, Member States may continue to permit the marketing of small quantities of leaded petrol, with a lead content not exceeding 0,15 g/l, to a maximum of 0,03 % of total sales, to be used by old vehicles of a characteristic nature and to be distributed through special interest groups.’;
(b)
paragraph 7 shall be deleted;
4.
Article 4 shall be replaced by the following:
‘Article 4
Diesel fuel
1. Member States shall ensure that diesel fuel may be placed on the market in their territory only if it complies with the specifications set out in Annex II.
Notwithstanding the requirements of Annex II, Member States may permit the placing on the market of diesel with a fatty acid methyl ester (FAME) content greater than 7 %.
Member States shall ensure the provision of appropriate information to consumers concerning the biofuel, in particular FAME, content of diesel fuel.
2. Member States shall ensure that, no later than from 1 January 2008, gas oils intended for use by non-road mobile machinery (including inland waterway vessels), agricultural and forestry tractors and recreational craft may be placed on the market within their territory only if the sulphur content of those gas oils does not exceed 1 000 mg/kg. From 1 January 2011, the maximum permissible sulphur content of those gas oils shall be 10 mg/kg. Member States shall ensure that liquid fuels other than those gas oils may be used in inland waterway vessels and recreational craft only if the sulphur content of those liquid fuels does not exceed the maximum permissible content of those gas oils.
However, in order to accommodate minor contamination in the supply chain, Member States may, from 1 January 2011, permit gas oil intended for use by non-road mobile machinery (including inland waterway vessels), agricultural and forestry tractors and recreational craft to contain up to 20 mg/kg of sulphur at the point of final distribution to end users. Member States may also permit the continued placing on the market until 31 December 2011 of gas oil containing up to 1 000 mg/kg sulphur for rail vehicles and agricultural and forestry tractors, provided that they can ensure that the proper functioning of emissions control systems will not be compromised.
3. Member States may, for the outermost regions, make specific provision for the introduction of diesel fuel and gas oils with a maximum sulphur content of 10 mg/kg. Member States making use of this provision shall inform the Commission accordingly.
4. For Member States with severe winter weather, the maximum distillation point of 65 % at 250 °C for diesel fuels and gas oils may be replaced by a maximum distillation point of 10 % (vol/vol) at 180 °C.’;
5.
the following Article shall be inserted:
‘Article 7a
Greenhouse gas emission reductions
1. Member States shall designate the supplier or suppliers responsible for monitoring and reporting life cycle greenhouse gas emissions per unit of energy from fuel and energy supplied. In the case of providers of electricity for use in road vehicles, Member States shall ensure that such providers may choose to become a contributor to the reduction obligation laid down in paragraph 2 if they can demonstrate that they can adequately measure and monitor electricity supplied for use in those vehicles.
With effect from 1 January 2011, suppliers shall report annually, to the authority designated by the Member State, on the greenhouse gas intensity of fuel and energy supplied within each Member State by providing, as a minimum, the following information:
(a)
the total volume of each type of fuel or energy supplied, indicating where purchased and its origin; and
(b)
life cycle greenhouse gas emissions per unit of energy.
Member States shall ensure that reports are subject to verification.
The Commission shall, where appropriate, establish guidelines for the implementation of this paragraph.
2. Member States shall require suppliers to reduce as gradually as possible life cycle greenhouse gas emissions per unit of energy from fuel and energy supplied by up to 10 % by 31 December 2020, compared with the fuel baseline standard referred to in paragraph 5(b). This reduction shall consist of:
(a)
6 % by 31 December 2020. Member States may require suppliers, for this reduction, to comply with the following intermediate targets: 2 % by 31 December 2014 and 4 % by 31 December 2017;
(b)
an indicative additional target of 2 % by 31 December 2020, subject to Article 9(1)(h), to be achieved through one or both of the following methods:
(i)
the supply of energy for transport supplied for use in any type of road vehicle, non-road mobile machinery (including inland waterway vessels), agricultural or forestry tractor or recreational craft;
(ii)
the use of any technology (including carbon capture and storage) capable of reducing life cycle greenhouse gas emissions per unit of energy from fuel or energy supplied;
(c)
an indicative additional target of 2 % by 31 December 2020, subject to Article 9(1)(i), to be achieved through the use of credits purchased through the Clean Development Mechanism of the Kyoto Protocol, under the conditions set out in Directive 2003/87/EC of the European Parliament and of the Council of 13 October 2003 establishing a scheme for greenhouse gas emission allowance trading within the Community (17), for reductions in the fuel supply sector.
3. Life cycle greenhouse gas emissions from biofuels shall be calculated in accordance with Article 7d. Lifecycle greenhouse gas emissions from other fuels and energy shall be calculated using a methodology laid down in accordance with paragraph 5 of this Article.
4. Member States shall ensure that a group of suppliers may choose to meet the reduction obligations pursuant to paragraph 2 jointly. In such case they shall be considered as a single supplier for the purposes of paragraph 2.
5. Measures necessary for the implementation of this Article, designed to amend non-essential elements of this Directive by supplementing it, shall be adopted in accordance with the regulatory procedure with scrutiny referred to in Article 11(4). Such measures include, in particular:
(a)
the methodology for the calculation of life cycle greenhouse gas emissions from fuels other than biofuels and from energy;
(b)
the methodology specifying, before 1 January 2011, the fuel baseline standard based on the life cycle greenhouse gas emissions per unit of energy from fossil fuels in 2010 for the purposes of paragraph 2;
(c)
any necessary rules to give effect to paragraph 4;
(d)
the methodology to calculate the contribution of electric road vehicles, which shall be compatible with Article 3(4) of Directive 2009/28/EC.
6.
the following Articles shall be inserted:
‘Article 7b
Sustainability criteria for biofuels
1. Irrespective of whether the raw materials were cultivated inside or outside the territory of the Community, energy from biofuels shall be taken into account for the purposes of Article 7a only if they fulfil the sustainability criteria set out in paragraphs 2 to 6 of this Article.
However, biofuels produced from waste and residues, other than agricultural, aquaculture, fisheries and forestry residues, need only fulfil the sustainability criteria set out in paragraph 2 of this Article in order to be taken into account for the purposes referred to in Article 7a.
2. The greenhouse gas emission saving from the use of biofuels taken into account for the purposes referred to in paragraph 1 shall be at least 35 %.
With effect from 1 January 2017, the greenhouse gas emission saving from the use of biofuels taken into account for the purposes referred to in paragraph 1 shall be at least 50 %. From 1 January 2018 that greenhouse gas emissions saving shall be at least 60 % for biofuels produced in installations in which production has started on or after 1 January 2017.
The greenhouse gas emission saving from the use of biofuels shall be calculated in accordance with Article 7d(1).
In the case of biofuels produced by installations that were in operation on 23 January 2008, the first subparagraph shall apply from 1 April 2013.
3. Biofuels taken into account for the purposes referred to in paragraph 1 shall not be made from raw material obtained from land with high biodiversity value, namely, land that had one of the following statuses in or after January 2008, whether or not the land continues to have such a status:
(a)
primary forest and other wooded land, that is forest and other wooded land of native species, where there is no clearly visible indication of human activity and the ecological processes are not significantly disturbed;
(b)
areas designated:
(i)
by law or by the relevant competent authority for nature protection purposes; or
(ii)
for the protection of rare, threatened or endangered ecosystems or species recognised by international agreements or included in lists drawn up by intergovernmental organisations or the International Union for the Conservation of Nature, subject to their recognition in accordance with the second subparagraph of Article 7c(4);
unless evidence is provided that the production of that raw material did not interfere with those nature protection purposes;
(c)
highly biodiverse grassland that is:
(i)
natural, namely, grassland that would remain grassland in the absence of human intervention and which maintains the natural species composition and ecological characteristics and processes; or
(ii)
non-natural, namely, grassland that would cease to be grassland in the absence of human intervention and which is species-rich and not degraded, unless evidence is provided that the harvesting of the raw material is necessary to preserve its grassland status.
The Commission shall establish the criteria and geographic ranges to determine which grassland shall be covered by point (c) of the first subparagraph. Those measures, designed to amend non-essential elements of this Directive, by supplementing it shall be adopted in accordance with the regulatory procedure with scrutiny referred to in Article 11(4).
4. Biofuels taken into account for the purposes referred to in paragraph 1 shall not be made from raw material obtained from land with high carbon stock, namely, land that had one of the following statuses in January 2008 and no longer has that status:
(a)
wetlands, namely, land that is covered with or saturated by water permanently or for a significant part of the year;
(b)
continuously forested areas, namely, land spanning more than one hectare with trees higher than five metres and a canopy cover of more than 30 %, or trees able to reach those thresholds in situ;
(c)
land spanning more than one hectare with trees higher than five metres and a canopy cover of between 10 % and 30 %, or trees able to reach those thresholds in situ, unless evidence is provided that the carbon stock of the area before and after conversion is such that, when the methodology laid down in Part C of Annex IV is applied, the conditions laid down in paragraph 2 of this Article would be fulfilled.
The provisions of this paragraph shall not apply if, at the time the raw material was obtained, the land had the same status as it had in January 2008.
5. Biofuels taken into account for the purposes referred to in paragraph 1 shall not be made from raw material obtained from land that was peatland in January 2008, unless evidence is provided that the cultivation and harvesting of that raw material does not involve drainage of previously undrained soil.
6. Agricultural raw materials cultivated in the Community and used for the production of biofuels taken into account for the purposes referred to in Article 7a shall be obtained in accordance with the requirements and standards under the provisions referred to under the heading “Environment” in Part A and in point 9 of Annex II to Council Regulation (EC) No 73/2009 of 19 January 2009 establishing common rules for direct support schemes for farmers under the common agricultural policy and establishing certain support schemes for farmers (18) and in accordance with the minimum requirements for good agricultural and environmental condition defined pursuant to Article 6(1) of that Regulation.
7. The Commission shall, every two years, report to the European Parliament and the Council, in respect of both third countries and Member States that are a significant source of biofuels or of raw material for biofuels consumed within the Community, on national measures taken to respect the sustainability criteria set out in paragraphs 2 to 5 and for soil, water and air protection. The first report shall be submitted in 2012.
The Commission shall, every two years, report to the European Parliament and the Council on the impact on social sustainability in the Community and in third countries of increased demand for biofuel, on the impact of Community biofuel policy on the availability of foodstuffs at affordable prices, in particular for people living in developing countries, and on wider development issues. Reports shall address the respect of land use rights. They shall state, both for third countries and Member States that are a significant source of raw material for biofuel consumed within the Community, whether the country has ratified and implemented each of the following Conventions of the International Labour Organisation:
-
Convention concerning Forced or Compulsory Labour (No 29),
-
Convention concerning Freedom of Association and Protection of the Right to Organise (No 87),
-
Convention concerning the Application of the Principles of the Right to Organise and to Bargain Collectively (No 98),
-
Convention concerning Equal Remuneration of Men and Women Workers for Work of Equal Value (No 100),
-
Convention concerning the Abolition of Forced Labour (No 105),
-
Convention concerning Discrimination in Respect of Employment and Occupation (No 111),
-
Convention concerning Minimum Age for Admission to Employment (No 138),
-
Convention concerning the Prohibition and Immediate Action for the Elimination of the Worst Forms of Child Labour (No 182).
Those reports shall state, both for third countries and Member States that are a significant source of raw material for biofuel consumed within the Community, whether the country has ratified and implemented:
-
the Carthagena Protocol on biosafety,
-
the Convention on International Trade in Endangered Species of Wild Fauna and Flora.
The first report shall be submitted in 2012. The Commission shall, if appropriate, propose corrective action, in particular if evidence shows that biofuel production has a significant impact on food prices.
8. For the purposes referred to in paragraph 1, Member States shall not refuse to take into account, on other sustainability grounds, biofuels obtained in compliance with this Article.
Article 7c
Verification of compliance with the sustainability criteria for biofuels
1. Where biofuels are to be taken into account for the purposes of Article 7a, Member States shall require economic operators to show that the sustainability criteria set out in Article 7b(2) to (5) have been fulfilled. For that purpose they shall require economic operators to use a mass balance system which:
(a)
allows consignments of raw material or biofuel with differing sustainability characteristics to be mixed;
(b)
requires information about the sustainability characteristics and sizes of the consignments referred to in point (a) to remain assigned to the mixture; and
(c)
provides for the sum of all consignments withdrawn from the mixture to be described as having the same sustainability characteristics, in the same quantities, as the sum of all consignments added to the mixture.
2. The Commission shall report to the European Parliament and the Council in 2010 and 2012 on the operation of the mass balance verification method described in paragraph 1 and on the potential for allowing for other verification methods in relation to some or all types of raw material or biofuels. In its assessment the Commission shall consider those verification methods in which information about sustainability characteristics need not remain physically assigned to particular consignments or mixtures. The assessment shall take into account the need to maintain the integrity and effectiveness of the verification system while avoiding the imposition of an unreasonable burden on industry. The report shall be accompanied, where appropriate, by proposals to the European Parliament and the Council, concerning the use of other verification methods.
3. Member States shall take measures to ensure that economic operators submit reliable information and make available to the Member State, on request, the data that were used to develop the information. Member States shall require economic operators to arrange for an adequate standard of independent auditing of the information submitted, and to provide evidence that this has been done. The auditing shall verify that the systems used by economic operators are accurate, reliable and protected against fraud. It shall evaluate the frequency and methodology of sampling and the robustness of the data.
The information referred to in the first subparagraph shall include in particular information on compliance with the sustainability criteria set out in Article 7b(2) to (5), appropriate and relevant information on measures taken for soil, water and air protection, the restoration of degraded land, the avoidance of excessive water consumption in areas where water is scarce, and appropriate and relevant information concerning measures taken in order to take into account the issues referred to in the second subparagraph of Article 7b(7).
The Commission shall, in accordance with the advisory procedure referred to in Article 11(3), establish the list of appropriate and relevant information referred to in the first two subparagraphs. It shall ensure, in particular, that the provision of that information does not represent an excessive administrative burden for operators in general or for smallholder farmers, producer organisations and cooperatives in particular.
The obligations laid down in this paragraph shall apply whether the biofuels are produced within the Community or imported.
Member States shall submit to the Commission in aggregated form, the information referred to in the first subparagraph. The Commission shall publish that information on the transparency platform referred to in Article 24 of Directive 2009/28/EC in summary form preserving the confidentiality of commercially sensitive information.
4. The Community shall endeavour to conclude bilateral or multilateral agreements with third countries containing provisions on sustainability criteria that correspond to those in this Directive. Where the Community has concluded agreements containing provisions relating to matters covered by the sustainability criteria set out in Article 7b(2) to (5), the Commission may decide that those agreements demonstrate that biofuels produced from raw materials cultivated in those countries comply with the sustainability criteria in question. When those agreements are concluded, due consideration shall be given to measures taken for the conservation of areas that provide, in critical situations, basic ecosystem services (such as watershed protection and erosion control), for soil, water and air protection, indirect land-use changes, the restoration of degraded land, the avoidance of excessive water consumption in areas where water is scarce and to the issues referred to in the second subparagraph of Article 7b(7).
The Commission may decide that voluntary national or international schemes setting standards for the production of biomass products contain accurate data for the purposes of Article 7b(2) or demonstrate that consignments of biofuel comply with the sustainability criteria set out in Article 7b(3) to (5). The Commission may decide that those schemes contain accurate data for the purposes of information on measures taken for the conservation of areas that provide, in critical situations, basic ecosystem services (such as watershed protection and erosion control), for soil, water and air protection, the restoration of degraded land, the avoidance of excessive water consumption in areas where water is scarce and on the issues referred to in the second subparagraph of Article 7b(7). The Commission may also recognise areas for the protection of rare, threatened or endangered ecosystems or species recognised by international agreements or included in lists drawn up by intergovernmental organisations or the International Union for the Conservation of Nature for the purposes of Article 7b(3)(b)(ii).
The Commission may decide that voluntary national or international schemes to measure greenhouse gas savings contain accurate data for the purposes of Article 7b(2).
The Commission may decide that land that falls within the scope of a national or regional recovery programme aimed at improving severely degraded or heavily contaminated land fulfils the criteria referred to in point 9 of Part C of Annex IV.
5. The Commission shall adopt decisions under paragraph 4 only if the agreement or scheme in question meets adequate standards of reliability, transparency and independent auditing. Schemes to measure greenhouse gas savings shall also comply with the methodological requirements in Annex IV. Lists of areas of high biodiversity value as referred to in Article 7b(3)(b)(ii) shall meet adequate standards of objectivity and coherence with internationally recognised standards and provide for appropriate appeal procedures.
6. Decisions under paragraph 4 shall be adopted in accordance with the advisory procedure referred to in Article 11(3). Such decisions shall be valid for a period of no more than five years.
7. When an economic operator provides proof or data obtained in accordance with an agreement or scheme that has been the subject of a decision under paragraph 4, to the extent covered by that decision, a Member State shall not require the supplier to provide further evidence of compliance with the sustainability criteria set out in Article 7b(2) to (5) nor information on measures referred to in the second subparagraph of paragraph 3 of this Article.
8. At the request of a Member State or on its own initiative the Commission shall examine the application of Article 7b in relation to a source of biofuel and, within six months of receipt of a request and in accordance with the advisory procedure referred to in Article 11(3), decide whether the Member State concerned may take biofuel from that source into account for the purposes of Article 7a.
9. By 31 December 2012, the Commission shall report to the European Parliament and to the Council on:
(a)
the effectiveness of the system in place for the provision of information on sustainability criteria; and
(b)
whether it is feasible and appropriate to introduce mandatory requirements in relation to air, soil or water protection, taking into account the latest scientific evidence and the Community's international obligations.
The Commission shall, if appropriate, propose corrective action.
Article 7d
Calculation of life cycle greenhouse gas emissions from biofuels
1. For the purposes of Article 7a and Article 7b(2), life cycle greenhouse gas emissions from biofuels shall be calculated as follows:
(a)
where a default value for greenhouse gas emission savings for the biofuel production pathway is laid down in Part A or B of Annex IV and where the el value for those biofuels calculated in accordance with point 7 of Part C of Annex IV is equal to or less than zero, by using that default value;
(b)
by using an actual value calculated in accordance with the methodology laid down in Part C of Annex IV; or
(c)
by using a value calculated as the sum of the factors of the formula referred to in point 1 of Part C of Annex IV, where disaggregated default values in Part D or E of Annex IV may be used for some factors, and actual values, calculated in accordance with the methodology laid down in Part C of Annex IV, for all other factors.
2. By 31 March 2010, Member States shall submit to the Commission a report, including a list of those areas on their territory classified as level 2 in the nomenclature of territorial units for statistics (NUTS) or as a more disaggregated NUTS level in accordance with Regulation (EC) No 1059/2003 of the European Parliament and of the Council of 26 May 2003 on the establishment of a common classification of territorial units for statistics (NUTS) (19) where the typical greenhouse gas emissions from cultivation of agricultural raw materials can be expected to be lower than or equal to the emissions reported under the heading “Disaggregated default values for cultivation” in Part D of Annex IV to this Directive, accompanied by a description of the method and data used to establish that list. That method shall take into account soil characteristics, climate and expected raw material yields.
3. The default values in Part A of Annex IV, and the disaggregated default values for cultivation in Part D of Annex IV, may be used only when their raw materials are:
(a)
cultivated outside the Community;
(b)
cultivated in the Community in areas included in the lists referred to in paragraph 2; or
(c)
waste or residues other than agricultural, aquaculture and fisheries residues.
For biofuels not falling under points (a), (b) or (c), actual values for cultivation shall be used.
4. By 31 March 2010, the Commission shall submit a report to the European Parliament and to the Council on the feasibility of drawing up lists of areas in third countries where the typical greenhouse gas emissions from cultivation of agricultural raw materials can be expected to be lower than or equal to the emissions reported under the heading “cultivation” in Part D of Annex IV, accompanied if possible by such lists and a description of the method and data used to establish them. The report shall, if appropriate, be accompanied by relevant proposals.
5. The Commission shall report by 31 December 2012 at the latest, and every two years thereafter, on the estimated typical and default values in Parts B and E of Annex IV, paying special attention to emissions from transport and processing and may, where necessary, decide to correct the values. Those measures, designed to amend non-essential elements of this Directive shall be adopted in accordance with the regulatory procedure with scrutiny referred to in Article 11(4).
6. The Commission shall, by 31 December 2010, submit a report to the European Parliament and to the Council reviewing the impact of indirect land use change on greenhouse gas emissions and addressing ways to minimise that impact. The report shall, if appropriate, be accompanied by a proposal, based on the best available scientific evidence, containing a concrete methodology for emissions from carbon stock changes caused by indirect land use changes, ensuring compliance with this Directive, in particular Article 7b(2).
Such a proposal shall include the necessary safeguards to provide certainty for investment, undertaken before that methodology is applied. With respect to installations that produced biofuels before the end of 2013, the application of the measures referred to in the first subparagraph shall not, until 31 December 2017, lead to biofuels produced by these installations being deemed to have failed to comply with the sustainability requirements of this Directive if they would otherwise have done so, provided that those biofuels achieve a greenhouse gas saving of at least 45 %. This shall apply to the capacities of the installations of biofuels at the end of 2012.
The European Parliament and the Council shall endeavour to decide by 31 December 2012 on any such proposals submitted by the Commission.
7. Annex IV may be adapted to technical and scientific progress, including by the addition of values for further biofuel production pathways for the same or for other raw materials and by modifying the methodology laid down in Part C. Those measures, designed to amend non-essential elements of this Directive, inter alia, by supplementing it, shall be adopted in accordance with the regulatory procedure with scrutiny referred to in Article 11(4).
Regarding the default values and methodology laid down in Annex IV, particular consideration shall be paid to:
-
the method of accounting for wastes and residues,
-
the method of accounting for co-products,
-
the method of accounting for cogeneration, and,
-
the status given to agricultural crop residues as co-products.
The default values for waste vegetable or animal oil biodiesel shall be reviewed as soon as possible.
Any adaptation of or addition to the list of default values in Annex IV shall comply with the following:
(a)
where the contribution of a factor to overall emissions is small, or where there is limited variation, or where the cost or difficulty of establishing actual values is high, default values must be typical of normal production processes;
(b)
in all other cases default values must be conservative compared to normal production processes.
8. Detailed definitions, including technical specifications required for the categories set out in point 9 of Part C of Annex IV shall be established. Those measures, designed to amend non-essential elements of this Directive by supplementing it, shall be adopted in accordance with the regulatory procedure with scrutiny referred to in Article 11(4).
Article 7e
Implementing measures and reports concerning the sustainability of biofuels
1. The implementing measures referred to in the second subparagraph of Article 7b(3), the third subparagraph of Article 7c(3), Article 7c(6), Article 7c(8), Article 7d(5), the first subparagraph of Article 7d(7) and Article 7d(8) shall also take full account of the purposes of Directive 2009/28/EC.
2. The reports by the Commission to the European Parliament and to the Council referred to in Article 7b(7), Article 7c(2), Article 7c(9), Article 7d(4) and (5) and the first subparagraph of Article 7d(6), as well as the reports and information submitted pursuant to in the first and fifth subparagraphs of Article 7c(3) and Article 7d(2), shall be prepared and transmitted for the purposes of both Directive 2009/28/EC and this Directive.
7.
in Article 8, paragraph 1 shall be replaced by the following:
‘1. Member States shall monitor compliance with the requirements of Articles 3 and 4, in respect of petrol and diesel fuels, on the basis of the analytical methods referred to in European standards EN 228:2004 and EN 590:2004 respectively.’;
8.
the following Article shall be inserted:
‘Article 8a
Metallic additives
1. The Commission shall conduct an assessment of the risks for health and the environment from the use of metallic additives in fuel and, for this purpose, develop a test methodology. It shall report its conclusions to the European Parliament and to the Council by 31 December 2012.
2. Pending the development of the test methodology referred to in paragraph 1, the presence of the metallic additive methylcyclopentadienyl manganese tricarbonyl (MMT) in fuel shall be limited to 6 mg of manganese per litre from 1 January 2011. The limit shall be 2 mg of manganese per litre from 1 January 2014.
3. The limit for the MMT content of fuel specified in paragraph 2 shall be revised on the basis of the results of the assessment carried out using the test methodology referred to in paragraph 1. It may be reduced to zero where justified by the risk assessment. It cannot be increased unless justified by the risk assessment. Such a measure, designed to amend non-essential elements of this Directive shall be adopted in accordance with the regulatory procedure with scrutiny referred to in Article 11(4).
4. Member States shall ensure that a label concerning the metallic additive content of fuel is displayed at any point where a fuel with metallic additives is made available to consumers.
5. The label shall contain the following text: “Contains metallic additives”.
6. The label shall be attached to the place where information indicating the type of fuel is displayed, in a clearly visible position. The label shall be of a size and font that is clearly visible and easily legible.’;
9.
Article 9 shall be replaced by the following:
‘Article 9
Reporting
1. The Commission shall submit by 31 December 2012, and every three years thereafter, a report to the European Parliament and the Council accompanied, where appropriate, by a proposal for amendments to this Directive. That report shall in particular take account of the following:
(a)
the use and evolution of automotive technology and, in particular, the feasibility of increasing the maximum permitted biofuel content of petrol and diesel and the need to review the date referred to in Article 3(3);
(b)
Community policy on CO2 emissions from road transport vehicles;
(c)
the possibility of applying the requirements of Annex II, and in particular the limit value for polycyclic aromatic hydrocarbons, to non-road mobile machinery (including inland waterways vessels), agricultural and forestry tractors and recreational craft;
(d)
the increase in the use of detergents in fuels;
(e)
the use of metallic additives other than MMT in fuels;
(f)
the total volume of components used in petrol and diesel having regard to Community environmental legislation, including the objectives of Directive 2000/60/EC of the European Parliament and of the Council of 23 October 2000 establishing a framework for Community action in the field of water policy (20) and its daughter directives;
(g)
the consequences of the greenhouse gas reduction target set in Article 7a(2) for the emissions trading scheme;
(h)
the potential need for adjustments to Articles 2(6), 2(7) and 7a(2)(b) in order to assess possible contributions for reaching a greenhouse gas reduction target of up to 10 % by 2020. These considerations shall be based on the potential for life cycle greenhouse gas emission reductions from fuels and energy within the Community, taking into account in particular any developments in environmentally safe carbon capture and storage technologies and in electric road vehicles, and the cost effectiveness of means of reducing those emissions, as referred to in Article 7a(2)(b);
(i)
the possibility of introducing additional measures for suppliers to reduce by 2 % life cycle greenhouse gas emissions per unit of energy, in comparison with the fuel baseline standard referred to in Article 7a(5)(b), through the use of credits purchased through the Clean Development Mechanism of the Kyoto Protocol under the conditions set out in Directive 2003/87/EC, in order to assess further possible contributions for reaching a greenhouse gas reduction target of up to 10 % by 2020, as referred to in Article 7a(2)(c) of this Directive;
(j)
an updated cost-benefit and impact analysis of a reduction in the maximum permitted vapour pressure for petrol for the summer period below 60 kPa.
2. At the latest in 2014, the Commission shall submit a report to the European Parliament and the Council relating to the achievement of the greenhouse gas emission target for 2020 referred to in Article 7a, taking into account the need for consistency between this target and the target referred to in Article 3(3) of Directive 2009/28/EC, concerning the share of energy from renewable sources in transport, in the light of the reports referred to in Articles 23(8) and 23(9) of that Directive.
The Commission shall, if appropriate, accompany its report by a proposal for modification of the target.
10.
in Article 10, paragraph 1 shall be replaced by the following:
‘1. If the adaptation of the permitted analytical methods referred to in Annex I or II to technical progress is necessary, amendments, designed to amend non-essential elements of this Directive, may be adopted in accordance with the regulatory procedure with scrutiny referred to in Article 11(4). Annex III may also be adapted to technical and scientific progress. That measure, designed to amend non-essential elements of this Directive, shall be adopted in accordance with the regulatory procedure with scrutiny referred to in Article 11(4).’;
11.
Article 11 shall be replaced by the following:
‘Article 11
Committee Procedure
1. Except in the cases referred to in paragraph 2, the Commission shall be assisted by the Committee on Fuel Quality.
2. For matters relating to the sustainability of biofuels under Articles 7b, 7c and 7d, the Commission shall be assisted by the Committee on the Sustainability of Biofuels and Bioliquids referred to in Article 25(2) of Directive 2009/28/EC.
3. Where reference is made to this paragraph, Articles 3 and 7 of Decision 1999/468/EC shall apply, having regard to the provisions of Article 8 thereof.
4. Where reference is made to this paragraph, Articles 5a(1) to (4), and Article 7 of Decision 1999/468/EC shall apply, having regard to the provisions of Article 8 thereof.’;
12.
Article 14 shall be deleted;
13.
Annexes I, II, III and IV shall be replaced by the text appearing in the Annex to this Directive.
Article 2
Amendments to Directive 1999/32/EC
Directive 1999/32/EC is hereby amended as follows:
1.
Article 2 shall be amended as follows:
(a)
point 3 shall be replaced by the following:
‘3.
marine fuel means any petroleum-derived liquid fuel intended for use or in use on board a vessel, including those fuels defined in ISO 8217. It includes any petroleum-derived liquid fuel in use on board inland waterway vessels or recreational craft, as defined in Directive 97/68/EC of the European Parliament and of the Council of 16 December 1997 on the approximation of the laws of the Member States relating to measures against the emission of gaseous and particulate pollutants from internal combustion engines to be installed in non-road mobile machinery (21) and Directive 94/25/EC of the European Parliament and of the Council of 16 June 1994 on the approximation of the laws, regulations and administrative provisions of the Member States relating to recreational craft (22), when such vessels are at sea;
(b)
point 3j shall be deleted;
2.
Article 4b shall be amended as follows:
(a)
the title shall be replaced by the following: ‘Maximum sulphur content of marine fuels used by ships at berth in Community ports’;
(b)
in paragraph 1, point (a) shall be deleted;
(c)
in paragraph 2, point (b) shall be deleted;
3.
in Article 6, paragraph 1a, the third subparagraph shall be replaced by the following:
‘Sampling shall commence on the date on which the relevant limit for maximum sulphur content in the fuel comes into force. It shall be carried out with sufficient frequency, in sufficient quantities, and in such a way that the samples are representative of the fuel examined, and of the fuel being used by vessels while in relevant sea areas and ports.’.
Article 3
Repeal
Directive 93/12/EEC shall be repealed.
Article 4
Transposition
1. Member States shall bring into force the laws, regulations and administrative provisions necessary to comply with this Directive by 31 December 2010 at the latest.
They shall forthwith communicate to the Commission the text of those measures.
When Member States adopt these measures, they shall contain a reference to this Directive or shall be accompanied by such a reference on the occasion of their official publication. The methods of making such reference shall be laid down by the Member States.
2. Member States shall communicate to the Commission the text of the main provisions of national law which they adopt in the field covered by this Directive.
Article 5
Entry into force
This Directive shall enter into force on the 20th day following its publication in the Official Journal of the European Union.
Article 6
Addressees
This Directive is addressed to the Member States.
Done at Strasbourg, 23 April 2009.