Rozhodnutí Rady
ze dne 23. října 2001
o vytvoření mechanismu Společenství na podporu zesílené spolupráce při asistenčních zásazích v oblasti civilní ochrany
(2001/792/ES, Euratom)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 308 této smlouvy, a na Smlouvu o založení Evropského společenství pro atomovou energii, a zejména na článek 203 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [3],
s ohledem na stanovisko Výboru regionů [4],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Zatímco prováděcí opatření Společenství k usnesení Rady a zástupců vlád členských států, zasedajících v Radě, ze dne 8. července 1991 o zlepšování vzájemné pomoci členských států v případě přírodní nebo technologické katastrofy [5] pomohlo ochránit obyvatele, životní prostředí a majetek, v současnosti je potřeba zajistit ještě kvalitnější ochranu v případě přírodních, technologických, radiologických a ekologických katastrof, včetně znečištění vod v důsledku námořních havárií, ke kterému dochází jak uvnitř, tak vně Evropské unie, a zpřísnit ustanovení tohoto usnesení.
(2) Úmluva Evropské hospodářské komise Organizace spojených národů (EHK OSN) o účincích průmyslových havárií přesahujících hranice států, která obsahuje ustanovení např. o prevenci, připravenosti na mimořádné události, veřejné informovanosti a spoluúčasti veřejnosti, systémech ohlašování průmyslových havárií, schopnosti reagovat a o vzájemné pomoci vstoupila v platnost dne 19. dubna 2000. Úmluvu schválilo Společenství rozhodnutím Rady 98/685/ES [6].
(3) Mechanismus na podporu zesílené spolupráce při asistenčních zásazích v oblasti civilní ochrany by mohl doplnit současný akční program Společenství zaměřený na civilní ochranu [7] o ustanovení týkající se poskytování rychlé pomoci v případě výskytu závažné mimořádné události, která vyžaduje přijetí opatření okamžité reakce. Usnadnil by mobilizaci zásahových týmů, odborníků a dalších zdrojů podle požadavků dané situace prostřednictvím zesílené infrastruktury Společenství v oblasti civilní ochrany, která zahrnuje monitorovací a informační středisko a společný komunikační a informační systém pro mimořádné události. Mechanismus by rovněž umožnil shromažďování ověřených informací o mimořádných událostech za účelem jejich šíření v členských státech a předávání zkušeností z provedených zásahů.
(4) Uvedený mechanismus by náležitě zohledňoval příslušné právní předpisy a mezinárodní závazky Společenství. Toto rozhodnutí se tedy nedotýká vzájemných práv a povinností členských států zakotvených ve dvoustranných nebo mnohostranných smlouvách, které se týkají předmětu tohoto rozhodnutí.
(5) Prevence má pro ochranu proti přírodním, technologickým a ekologickým katastrofám zásadní význam a bude třeba uvažovat o dalších opatřeních.
(6) V případě výskytu závažné mimořádné události v rámci Společenství nebo bezprostředního nebezpečí jejího výskytu, které má nebo by mohlo mít přeshraniční účinky nebo které vede k žádosti o poskytnutí pomoci ze strany jednoho nebo více členských států, je zapotřebí provést náležité ohlášení prostřednictvím zavedeného a spolehlivého společného komunikačního a informačního systému.
(7) Na úrovni členských států a Společenství musí být přijata přípravná opatření, která umožní rychlou mobilizaci zásahových týmů při výskytu mimořádné události a jejich požadovanou flexibilní koordinaci a která prostřednictvím výcvikového programu zajistí týmy schopné účinného nasazení a posouzení situace nebo koordinace, zásahové týmy a další prostředky podle požadavků situace. Další přípravná opatření zahrnují shromažďování informací o nezbytných zdravotnických prostředcích a podněty k využívání nových technologií.
(8) V souladu se zásadou subsidiarity by mechanismus Společenství vytvářel přidanou hodnotu v podobě podpory a doplňování vnitrostátních politik v oblasti poskytování vzájemné pomoci při ochraně civilních osob. Není-li připravenost žadatelského státu dostatečná, pokud jde o dostupné prostředky nezbytné k přiměřené reakci na závažnou mimořádnou událost, může dotyčný stát svou připravenost dodatečně zvýšit tím, že využije uvedeného mechanismu Společenství.
(9) Mechanismus by měl umožňovat mobilizaci a snazší koordinaci asistenčních zásahů, aby byla zajištěna lepší ochrana zejména osob, ale také životního prostředí a majetku, včetně kulturního dědictví, a tak se snížily ztráty na životech, počty zraněných, hmotné škody, škody na hospodářství a na životním prostředí a stal se dosažitelnější cíl společenské soudržnosti a solidarity.
(10) Odlehlá území a okrajové regiony a některé další oblasti Společenství se často vyznačují specifickými rysy a potřebami vzhledem ke své geografické poloze, terénu a společenské a hospodářské situaci. Tyto aspekty mají nepříznivé důsledky, brání poskytování pomoci a nasazení zásahových prostředků tím, že ztěžují zásobování záchrannými prostředky a vytvářejí specifické potřeby pomoci v případě vážného nebezpečí v důsledku mimořádné události. Uvedený mechanismus Společenství by mimo jiné umožnil lépe reagovat na podobné situace a potřeby.
(11) S ohledem na asistenční zásahy v oblasti civilní ochrany mimo území Společenství by takový mechanismus mohl být využit jako nástroj k usnadnění a podpoře opatření přijatých Společenstvím a členskými státy v rámci jejich pravomocí.
(12) Takový mechanismus Společenství by mohl za určitých stanovených podmínek být využíván i jako nástroj k usnadnění řešení krizí uvedeného v hlavě V Smlouvy o Evropské unii a k jeho podpoře.
(13) Asistenční zásahy by byly prováděny buď autonomně, nebo jako součást operace vedené mezinárodní organizací; pro tento případ musí Společenství rozvíjet vztahy s příslušnými celosvětovými a regionálními mezinárodními organizacemi.
(14) Kandidátské země by měly možnost se do takového mechanismu zapojit.
(15) Je zapotřebí zvýšit transparentnost různých stávajících opatření v oblasti civilní ochrany, sjednotit je a zesílit v rámci soustavného úsilí o plnění cílů Smlouvy.
(16) Opatření nezbytná k provádění tohoto rozhodnutí by měla být přijata v souladu s rozhodnutím Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi [8].
(17) Využije-li se pro tento mechanismus činnosti téhož výboru, který se zabývá současným akčním programem Společenství v oblasti civilní ochrany, bude tím zajištěn jednotný postup a návaznost při používání mechanismu.
(18) Smlouva o založení Evropského společenství a Smlouva o založení Evropského společenství pro atomovou energii neposkytují pravomoci k přijetí tohoto rozhodnutí, s výjimkou článku 308 v případě Smlouvy o ES a článku 203 v případě Smlouvy o ESAE,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
1. Vytváří se mechanismus Společenství (dále jen "mechanismus") na podporu zesílené spolupráce mezi Společenstvím a členskými státy při asistenčních zásazích v oblasti civilní ochrany v případě výskytu závažných mimořádných událostí nebo bezprostředního nebezpečí jejich výskytu, které vyžadují přijetí opatření okamžité reakce.
2. Účelem mechanismu je pomoci zajistit lepší ochranu především osob, ale také životního prostředí a majetku, včetně kulturního dědictví, v případě výskytu závažných mimořádných událostí, např. přírodních, technologických, radiologických nebo ekologických havárií uvnitř nebo vně Společenství, včetně námořních havárií způsobujících znečištění vod, na základě ustanovení rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady č. 2850/2000/ES ze dne 20. prosince 2000 o stanovení rámce Společenství pro spolupráci v oblasti havarijního nebo záměrného znečišťování moře [9].
Mechanismus se nedotýká povinností uložených příslušnými platnými právními předpisy Evropského společenství nebo Evropského společenství pro atomovou energii, případně platnými mezinárodními dohodami.
Obecným cílem mechanismu je poskytovat na základě žádosti podporu při výskytu mimořádných událostí a napomáhat lepší koordinaci asistenčního zásahu prováděného členskými státy a Společenstvím, s ohledem na zvláštní potřeby odlehlých, okrajových a dalších regionů nebo ostrovů, které jsou součástí Společenství.
3. Mechanismus zahrnuje řadu prvků a opatření, k nimž náleží:
- získání přehledu o zásahových týmech a další intervenční podpoře využitelných v členských státech k asistenčnímu zásahu v případě výskytu mimořádné události,
- vypracování a provádění výcvikového programu pro zásahové týmy a pomocný zásahový personál a pro experty z posuzovacích nebo koordinačních týmů,
- workshopy, semináře a pilotní projekty k nejdůležitějším aspektům zásahu,
- sestavování a podle potřeby vysílání posuzovacích nebo koordinačních týmů,
- zřízení a řízení monitorovacího a informačního střediska,
- vytvoření a řízení společného komunikačního a informačního systému pro případ výskytu mimořádné události,
- další podpůrná opatření, např. opatření pro usnadnění přepravy prostředků pro asistenční zásah.
Článek 2
1. V případě výskytu závažné mimořádné události uvnitř Společenství nebo bezprostředního nebezpečí jejího výskytu, které má nebo může mít přeshraniční účinky, nebo vede k žádosti o poskytnutí pomoci ze strany jednoho nebo více členských států, je členský stát, na jehož území se mimořádná událost vyskytla, povinen bez prodlení tuto událost ohlásit:
a) členským státům, které mohou být mimořádnou událostí postiženy, nebyla-li tato ohlašovací povinnost již splněna na základě příslušných právních předpisů Evropského společenství nebo Evropského společenství pro atomovou energii, případně na základě platných mezinárodních dohod, a
b) Komisi, dá-li se očekávat případná žádost o poskytnutí pomoci prostřednictvím monitorovacího a informačního střediska, aby Komise mohla v případě potřeby uvědomit ostatní členské státy a aktivovat příslušné služby.
2. Ohlášení se podle potřeby provádí prostřednictvím komunikačního a informačního systému.
Článek 3
Pro zajištění své schopnosti účinného zásahu v případě výskytu závažné mimořádné události jsou členské státy povinny:
a) v rámci svých příslušných služeb, zejména orgánů civilní ochrany nebo jiných zásahových služeb, zajistit v předstihu zásahové týmy, které budou k dispozici pro případný zásah nebo které by mohly být pro tento účel sestaveny ve velmi krátkém časovém horizontu, aby mohly být vyslány na místo určení přibližně do 12 hodin od obdržení žádosti o poskytnutí pomoci s přihlédnutím k tomu, že složení týmu by mělo záviset na druhu závažné mimořádné události a na zvláštních potřebách s ní spojených;
b) vybrat odborníky, kteří mohou být povoláni na místo výskytu mimořádné události jako členové posuzovacího nebo koordinačního týmu;
c) poskytnout příslušné obecné informace o těchto týmech a odbornících a o zdravotnických prostředcích, jak stanoví čl. 4 písm. e), do šesti měsíců od přijetí tohoto rozhodnutí a neprodleně tyto informace v případě potřeby aktualizovat;
d) zvážit možnost poskytovat podle potřeby další formy podpory, které mohou zajistit příslušné služby, např. specializovaný personál a vybavení k řešení specifických mimořádných událostí, a možnost využít zdroje, které mohou být poskytnuty nevládními organizacemi a dalšími příslušnými subjekty;
e) pro účely uplatňování tohoto rozhodnutí jmenovat příslušné orgány, stanovit kontaktní místa a uvědomit o nich Komisi.
Článek 4
Za účelem dosažení stanovených cílů a provedení opatření stanovených v článku 1 učiní Komise tyto kroky:
a) zřídí a bude řídit monitorovací a informační středisko, jehož služby, včetně možnosti okamžitého nasazení, budou k dispozici 24 hodin denně, a které bude pro účely daného mechanismu sloužit členským státům a Komisi;
b) vytvoří a bude řídit spolehlivý společný komunikační a informační systém pro případy mimořádných událostí, který umožní komunikaci a výměnu informací mezi monitorovacím a informačním střediskem a kontaktními místy, která pro tento účel členské státy stanoví;
c) zajistí možnost co nejrychlejší mobilizace a vyslání malých týmů odborníků, odpovědných za:
- posouzení situace pro potřeby členských států, monitorovacího a informačního střediska státu, který požádal o poskytnutí pomoci,
- usnadnění koordinace asistenčních operací na místě události podle aktuální potřeby a udržování kontaktů s příslušnými orgány státu, který požádal o poskytnutí pomoci, je-li to nezbytné a vhodné;
d) vypracuje výcvikový program zaměřený na zlepšení koordinace asistenčního zásahu v oblasti civilní ochrany; toho lze dosáhnout zajištěním kompatibility a komplementarity jednotlivých zásahových týmů, jak stanoví čl. 3 písm. a), nebo v případě potřeby další zásahové pomoci, jak stanoví čl. 3 písm. b), a zvyšováním odborné způsobilosti odborníků na posuzování situace. Program by měl také zahrnovat společné kurzy a společná cvičení a výměnný systém, v rámci něhož mohou být jednotlivci dočasně vysláni do týmů v jiných členských státech;
e) shromáždí informace o schopnostech členských států udržovat výrobu sér a očkovacích látek nebo jiných nezbytných zdravotnických prostředků a o zásobách využitelných při zásahu v případě závažné mimořádné události a uloží tyto informace v informačním systému;
f) vypracuje program vycházející ze zkušeností získaných při zásazích vedených v rámci tohoto mechanismu a prostřednictvím informačního systému tyto zkušenosti šíří dál;
g) podněcuje a podporuje zavádění a využívání nových technologií pro účely tohoto mechanismu, včetně systémů ohlašování mimořádných událostí a varování, výměnu informací, využívání satelitní techniky a pomoc při rozhodování o řešení mimořádných událostí;
h) přijme opatření k usnadnění přepravy prostředků pro asistenční zásah a další podpůrná opatření.
Článek 5
1. Vyskytne-li se mimořádná událost v rámci Společenství, požádá členský stát co nejkonkrétnějším způsobem o poskytnutí pomoci:
a) prostřednictvím monitorovacího a informačního střediska ostatní členské státy, přičemž Komise neprodleně po obdržení této žádosti:
- odešle žádost kontaktním místům v ostatních členských státech,
- pomůže zmobilizovat týmy, odborníky a další zásahovou pomoc,
- shromáždí ověřené informace o mimořádné události a rozešle je členským státům; nebo
b) přímo ostatní členské státy.
2. Každý členský stát, jemuž je určena žádost o poskytnutí pomoci, neprodleně určí, zda je schopen požadovanou pomoc poskytnout, a uvědomí o svém rozhodnutí žadatelský stát buď prostřednictvím monitorovacího a informačního střediska, nebo přímo, a poté v závislosti na okolnostech uvědomí rovněž středisko a uvede rozsah a podmínky pomoci, kterou je schopen poskytnout.
3. Žadatelský členský stát je odpovědný za řízení asistenčních zásahů. Orgány žadatelského státu stanoví obecné zásady a v případě potřeby vymezí hranice pro plnění úkolů svěřených zásahovým týmům, aniž by uváděly podrobnosti týkající se způsobu jejich plnění, které jsou v pravomoci odpovědné osoby pověřené členským státem, který pomoc poskytuje.
4. Žadatelský stát může požádat zásahové týmy, aby řídily zásah jeho jménem. V takovém případě se týmy vyslané jednotlivými členskými státy a týmy Společenství snaží o koordinaci svých zásahů.
5. Posuzovací nebo koordinační tým by měl napomáhat koordinaci jednotlivých zásahových týmů a v případě potřeby udržovat spojení s příslušnými orgány žadatelského členského státu.
Článek 6
Ustanovení článku 5 lze provádět na základě žádosti i u zásahů vně Společenství. Takové zásahy se provádějí formou autonomního asistenčního zásahu nebo jako součást zásahu vedeného mezinárodní organizací.
Koordinace asistenčních zásahů v oblasti civilní ochrany prováděných v rámci tohoto mechanismu mimo území Společenství je zajišťována členským státem pověřeným předsednictvím Rady Evropské unie.
Článek 7
Možnost zapojit se do tohoto mechanismu mají:
- kandidátské země střední a východní Evropy v souladu s podmínkami stanovenými v Evropských dohodách, v jejich dodatkových protokolech a v rozhodnutích příslušných Rad přidružení,
- Kypr, Malta a Turecko na základě dvoustranných dohod, které budou s těmito zeměmi uzavřeny.
Článek 8
1. Komise provádí opatření týkající se uvedeného mechanismu postupy podle čl. 9 odst. 2.
2. Komise také postupy podle čl. 9 odst. 3 stanoví společná pravidla, která se týkají zejména:
a) prostředků využitelných pro asistenční zásah, jak stanoví článek 3;
b) monitorovacího a informačního střediska, jak stanoví čl. 4 písm. a);
c) společného komunikačního a informačního systému, jak stanoví čl. 4 písm. b);
d) posuzovacích nebo koordinačních týmů, jak stanoví článek 4 písm. c), včetně kritérií pro výběr odborníků;
e) výcvikového programu, jak stanoví čl. 4 písm. d);
f) údajů o zdravotnických prostředcích, jak stanoví čl. 4 písm. e);
g) zásahů v rámci Společenství na základě usnesení ze dne 8. července 1991 a také zásahů mimo území Společenství, jak stanoví článek 6.
Článek 9
1. Komisi je nápomocen výbor zřízený podle čl. 4 odst. 1 rozhodnutí 1999/847/ES.
2. Odkazuje-li na tento odstavec, použijí se články 4 a 7 rozhodnutí 1999/468/ES.
Doba uvedená v čl. 4 odst. 3 rozhodnutí 1999/468/ES je tři měsíce.
3. Odkazuje-li na tento odstavec, použijí se články 5 a 7 rozhodnutí 1999/468/ES.
Doba uvedená v čl. 5 odst. 6 rozhodnutí 1999/468/ES je tři měsíce.
4. Výbor přijme svůj jednací řád.
Článek 10
Komise vyhodnotí provádění tohoto rozhodnutí každý třetí rok ode dne jeho vstupu v platnost a závěry tohoto hodnocení předá spolu s návrhy na změny tohoto rozhodnutí Evropskému parlamentu a Radě.
Článek 11
Toto rozhodnutí nabývá účinku dnem 1. ledna 2002.
Článek 12
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
V Lucemburku dne 23. října 2001.
Council Decision
of 23 October 2001
establishing a Community mechanism to facilitate reinforced cooperation in civil protection assistance interventions
(2001/792/EC, Euratom)
THE COUNCIL OF THE EUROPEAN UNION,
Having regard to the Treaty establishing the European Community, and in particular Article 308 thereof, and to the Treaty establishing the European Atomic Energy Community, and in particular Article 203 thereof,
Having regard to the proposal from the Commission(1),
Having regard to the opinion of the European Parliament(2),
Having regard to the opinion of the Economic and Social Committee(3),
Having regard to the opinion of the Committee of the Regions(4),
Whereas:
(1) While action by the Community to implement the resolution of the Council and of the representatives of the Governments of the Member States, meeting within the Council, of 8 July 1991 on improving mutual aid between Member States in the event of natural or technological disaster(5) has helped protect people, the environment and property, the need is now to ensure even better protection in the event of natural, technological, radiological and environmental emergencies, including accidental marine pollution, occurring both inside and outside the European Union, and to strengthen the provisions of the resolution.
(2) The United Nations Economic Commission for Europe (UN/ECE) Convention on the Transboundary Effects of Industrial Accidents, which contains provisions on matters such as prevention, emergency preparedness, public information and participation, industrial accident notification systems, response and mutual assistance, entered into force on 19 April 2000. The Convention was approved by the Community by Council Decision 98/685/EC(6).
(3) A mechanism to facilitate reinforced cooperation in civil protection assistance interventions could supplement the current Community action programme in the field of civil protection(7) by making support available in the event of major emergencies which may require urgent response action. It would facilitate the mobilisation of intervention teams, experts and other resources, as required, through a reinforced Community civil protection structure consisting of a monitoring and information centre and a common emergency communication and information system. It would also provide an opportunity for collecting validated emergency information, for disseminating that information to the Member States and for sharing lessons learnt from interventions.
(4) Such a mechanism would take due account of the relevant Community legislation and international commitments. This Decision should therefore not affect the reciprocal rights and obligations of the Member States under bilateral or multilateral treaties, which relate to the matters covered by this Decision.
(5) Prevention is of significant importance for the protection against natural, technological and environmental disasters and would require further action to be considered.
(6) In the event of a major emergency within the Community, or imminent threat thereof, which causes, or is capable of causing, transboundary effects or which may result in a call for assistance from one or more Member States, there is a need for relevant notification to be made as appropriate through an established reliable common emergency communication and information system.
(7) Preparatory measures need to be taken at Member State and Community level to enable assistance intervention teams in emergencies to be mobilised rapidly and coordinated with the requisite flexibility and to ensure, through a training programme, the effective response capability and complementarity of assessment and/or coordination teams, intervention teams and other resources, as appropriate. Other preparatory measures would include pooling of information related to necessary medical resources and stimulation of the use of new technologies.
(8) In accordance with the principle of subsidiarity, a Community mechanism would provide added value in supporting and supplementing national policies in the field of mutual civil protection assistance. If the preparedness of the requesting Member State is not sufficient for an adequate response to a major emergency in terms of available resources, that State would be able to supplement its preparedness by making an appeal to such a Community mechanism.
(9) A mechanism should make it possible to mobilise, and facilitate coordination of, assistance interventions in order to help ensure better protection primarily of people but also of the environment and property, including cultural heritage, thereby reducing loss of human life, injury, material damage, economic and environmental damage, and making achievement of the objectives of social cohesion and solidarity more tangible.
(10) The isolated and outermost regions and some other areas of the Community often have special characteristics and needs owing to their geography, terrain and social and economic circumstances. These have an adverse effect, hamper the deployment of assistance and intervention resources making it difficult to deliver aid and means of assistance, and create particular needs for assistance in the event of serious danger of major emergency. Such a Community mechanism would also allow better response to be made to these situations and needs.
(11) With respect to civil protection assistance intervention outside the Community, a mechanism could be made use of as a tool for facilitating and supporting actions undertaken, within their respective competences, by the Community and the Member States.
(12) Such a Community mechanism could, under conditions to be determined, also be a tool for facilitating and supporting crisis management referred to in Title V of the Treaty on European Union.
(13) Assistance interventions would either be conducted autonomously or as a contribution to an operation led by an international organisation, for which case the Community should develop its relations with the relevant global and regional international organisations.
(14) Participation in such a mechanism would be open to the candidate countries.
(15) There is a need to improve transparency and to consolidate and strengthen the various existing civil protection actions in continued pursuit of the objectives of the Treaty.
(16) The measures necessary for the implementation of this Decision should be adopted in accordance with Council Decision 1999/468/EC of 28 June 1999 laying down the procedures for the exercise of implementing powers conferred on the Commission(8).
(17) The use of the same Committee for the present mechanism as for the existing Community action programme in the field of civil protection should ensure consistency and complementarity for the implementation of the mechanism.
(18) The Treaty establishing the European Community and the Treaty establishing the European Atomic Energy Community do not provide powers for adopting this Decision other than those of Articles 308 and 203, respectively,
HAS ADOPTED THIS DECISION:
Article 1
1. A Community mechanism to facilitate reinforced cooperation between the Community and the Member States in civil protection assistance intervention in the event of major emergencies, or the imminent threat thereof, which may require urgent response action is hereby established (hereinafter "the mechanism").
2. The mechanism is intended to help ensure better protection, primarily of people but also of the environment and property, including cultural heritage, in the event of major emergencies, i.e. natural, technological, radiological or environmental accidents occurring inside or outside the Community, including accidental marine pollution, as provided for in Decision No 2850/2000/EC of the European Parliament and of the Council of 20 December 2000 setting up a Community framework for cooperation in the field of accidental or deliberate marine pollution(9).
The mechanism does not affect obligations under existing relevant legislation of the European Community or the European Atomic Energy Community or existing international agreements.
The general purpose of the mechanism is to provide, on request, support in the event of such emergencies and to facilitate improved coordination of assistance intervention provided by the Member States and the Community, taking into account the special needs of the isolated, outermost and other regions or islands of the Community.
3. The mechanism consists of a series of elements and actions including:
- the identification of intervention teams and other intervention support available in Member States for assistance intervention in the event of emergencies,
- the setting-up and implementation of a training programme for intervention teams and other intervention support, and for experts for the assessment and/or coordination teams,
- workshops, seminars and pilot projects on major aspects of interventions,
- the establishment and, as needed, dispatch of assessment and/or coordination teams,
- the establishment and management of a monitoring and information centre,
- the establishment and management of a common emergency communication and information system,
- other support action, such as measures to facilitate transport of resources for assistance intervention.
Article 2
1. In the event of a major emergency within the Community, or imminent threat thereof, which causes or is capable of causing transboundary effects or which may result in a call for assistance from one or more Member States, the Member State in which the emergency has occurred shall, without delay, notify:
(a) those Member States which may be affected by the emergency, unless this obligation of notification has already been addressed under relevant legislation of the European Community or the European Atomic Energy Community or existing international agreements, and
(b) the Commission, when a possible request for assistance through the monitoring and information centre can be anticipated, in order that the Commission may, as appropriate, inform the other Member States and activate its competent services.
2. Such notification shall, as appropriate, be made through the communication and information system.
Article 3
To ensure their capability for effective intervention response in the event of a major emergency, Member States shall:
(a) within their competent services and, in particular, their civil protection services or other emergency services, identify in advance intervention teams which might be available for such intervention or could be established for intervening at very short notice, in order to be dispatched, generally within 12 hours following a request for assistance, taking into account that team composition should depend on the type of major emergency and on particular needs in that emergency;
(b) select experts who can be called on to serve on the site of an emergency in an assessment and/or coordination team;
(c) provide relevant general information on these teams and experts as well as on medical resources as laid down in Article 4(e) within six months of the adoption of this Decision, and promptly update this information when necessary;
(d) consider the possibility of also providing, as required, other intervention support which might be available from the competent services, such as specialised personnel and equipment to deal with a particular emergency, and of calling upon resources which may be provided by non-governmental organisations and other relevant entities;
(e) for the purposes of applying this Decision, appoint the competent authorities, designate the contact points and inform the Commission accordingly.
Article 4
With a view to achieving the objectives and implementing the actions defined in Article 1, the Commission shall:
(a) establish and manage a monitoring and information centre accessible and able to react immediately 24 hours a day and serving the Member States and the Commission for the purposes of the mechanism;
(b) establish and manage a reliable common emergency communication and information system to enable communication and sharing of information between the monitoring and information centre and the contact points designated for that purpose by the Member States;
(c) establish the capability to mobilise and dispatch, as quickly as possible, small teams of experts responsible for:
- assessing the situation for the benefit of the Member States, the monitoring and information centre and the State requesting assistance,
- facilitating, when necessary, coordination of assistance operations on site and liaising, when necessary and appropriate, with the competent authorities of the State requesting assistance;
(d) set up a training programme, with a view to improving the coordination of civil protection assistance intervention by ensuring compatibility and complementarity between the intervention teams as laid down in Article 3(a) or as appropriate other intervention support as laid down in Article 3(b), and by improving the competence of experts for assessment. The programme should include joint courses and exercises and an exchange system whereby individuals may be seconded to teams in other Member States;
(e) pool information on the capabilities of the Member States for maintaining a production of serums and vaccines or other necessary medical resources and on the stocks which might be available for intervention in the event of a major emergency and compile this information in the information system;
(f) set up a programme of lessons learned from the interventions conducted within the framework of the mechanism and disseminate these lessons through the information system;
(g) stimulate and encourage the introduction and use for the purpose of the mechanism of new technologies, including systems for notification and alert, exchange of information, use of satellite technology and assistance to decision-making in the management of emergencies;
(h) take measures to facilitate transport of resources for assistance intervention and other support action.
Article 5
1. Where an emergency occurs within the Community, a Member State may request assistance, which request should be as specific as possible:
(a) from the other Member States through the monitoring and information centre, in which case, upon receiving such a request the Commission shall, as appropriate and without delay:
- forward the request to the other Member States' contact points,
- facilitate the mobilisation of teams, experts and other intervention support,
- collect validated information on the emergency and disseminate it to the Member States, or
(b) directly from the other Member States.
2. Any Member State to which a request for assistance is addressed shall promptly determine whether it is in a position to render the assistance required, and inform the requesting Member State thereof, either through the monitoring and information centre or directly and then, depending on the circumstances, also the centre, indicating the scope and terms of any assistance it might render.
3. The requesting Member State shall be responsible for directing assistance interventions. The authorities of the requesting Member State shall lay down guidelines and, if necessary, define the limits of the tasks entrusted to the intervention teams, without giving details of their execution, which are to be left to the person in charge appointed by the Member State rendering assistance.
4. The requesting Member State may ask the teams to direct the intervention on its behalf in which case the teams provided by the Member States and the Community shall endeavour to coordinate their interventions.
5. The assessment and/or coordination team should facilitate coordination between intervention teams and, as necessary and appropriate, liaise with the competent authorities of the requesting Member State.
Article 6
The provisions of Article 5 may also, upon request, be implemented in respect of interventions outside the Community. Such interventions may either be conducted as an autonomous assistance intervention or as a contribution to an intervention led by an international organisation.
The coordination of civil protection assistance interventions conducted within the framework of this mechanism outside the Community is ensured by the Member State entrusted with the Presidency of the Council of the European Union.
Article 7
Participation in the mechanism shall be open to:
- the candidate countries of central and eastern Europe in accordance with the conditions established in the Europe Agreements, in their additional protocols, and in the decisions of the respective Association Councils,
- Cyprus, Malta and Turkey on the basis of bilateral agreements to be concluded with these countries.
Article 8
1. The Commission shall implement the actions related to the mechanism in accordance with the procedures laid down in Article 9(2).
2. The Commission shall also in accordance with the procedures laid down in Article 9(3) establish common rules particularly on the following matters:
(a) resources available for assistance intervention, as laid down in Article 3;
(b) the monitoring and information centre, as laid down in Article 4(a);
(c) the common emergency communication and information system, as laid down in Article 4(b);
(d) the assessment and/or coordination teams, as laid down in Article 4(c), including criteria for the selection of experts;
(e) the training programme, as laid down in Article 4(d);
(f) information on medical resources, as laid down in Article 4(e);
(g) the interventions inside the Community, on the basis of the resolution of 8 July 1991, as well as the interventions outside the Community as laid down in Article 6.
Article 9
1. The Commission shall be assisted by the committee set up by Article 4(1) of Decision 1999/847/EC.
2. Where reference is made to this paragraph, Articles 4 and 7 of Decision 1999/468/EC shall apply.
The period laid down in Article 4(3) of Decision 1999/468/EC shall be set at three months.
3. Where reference is made to this paragraph, Articles 5 and 7 of Decision 1999/468/EC shall apply.
The period laid down in Article 5(6) of Decision 1999/468/EC shall be set at three months.
4. The Committee shall establish its rules of procedure.
Article 10
The Commission shall evaluate the implementation of this Decision every third year from the date it takes effect and transmit the conclusions of that evaluation together with any proposals for amendments to the Decision to the European Parliament and the Council.
Article 11
This Decision shall take effect on 1 January 2002.
Article 12
This Decision is addressed to the Member States.
Done at Luxembourg, 23 October 2001.