Směrnice Rady
ze dne 21. prosince 1988
o obecném systému pro uznávání vysokoškolských diplomů vydaných po ukončení nejméně tříletého odborného vzdělávání a přípravy
(89/48/EHS)
RADA EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského hospodářského společenství, a zejména na článek 49, čl. 57 odst. 1 a článek 66 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
ve spolupráci s Evropským parlamentem [2],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [3],
vzhledem k tomu, že podle čl. 3 písm. c) Smlouvy představuje odstranění překážek volného pohybu osob a služeb mezi členskými státy jeden z cílů Společenství; že pro státní příslušníky členských států to zejména znamená možnost vykonávat povolání jako osoba samostatně výdělečně činná nebo zaměstnanec v jiném členském státě, než v tom, ve kterém získali odbornou kvalifikaci;
vzhledem k tomu, že předpisy, které Rada dosud přijala a podle kterých členské státy vzájemně uznávají pro profesní účely vysokoškolské diplomy vydané na jejich území, se týkají pouze několika povolání; že úroveň a délka trvání vzdělávání a přípravy, které je předpokladem pro přístup k těmto povoláním, byly upraveny podobným způsobem ve všech členských státech nebo byly předmětem minimální harmonizace, která je nezbytná pro vytvoření oborových systémů pro vzájemné uznávání diplomů;
vzhledem k tomu, že je nezbytné rychle reagovat na očekávání evropských občanů, kteří jsou držiteli vysokoškolských diplomů vydaných po ukončení odborného vzdělávání a přípravy v jiných členských státech než je ten, ve kterém chtějí vykonávat své povolání, a je proto třeba vytvořit další metodu uznávání těchto diplomů, jež umožní dotyčným osobám vykonávat všechny tyto odborné činnosti, které jsou v hostitelském státě závislé na ukončení postsekundárního vzdělávání a odborné přípravy za předpokladu, že mají takový diplom, který je připravuje na tyto činnosti, který je vydáván po ukončení studia trvajícího nejméně 3 roky a který je vydán v jiném členském státě;
vzhledem k tomu, že tohoto cíle může být dosaženo zavedením obecného systému uznávání vysokoškolských diplomů vydaných po ukončení nejméně tříletého odborného vzdělávání a přípravy;
vzhledem k tomu, že pro povolání, pro jejichž výkon nestanovilo Společenství žádnou minimální úroveň kvalifikace, si členské státy vyhradily možnost stanovit takovou úroveň, která by zaručovala kvalitu služeb poskytovaných na jejich území; že členský stát však nesmí vyžadovat, aniž by tím neporušil závazky stanovené článkem 5 Smlouvy, na státních příslušnících členských států, aby získali ty kvalifikace, které obecně podmiňují ziskem diplomů vydaných v jejich vlastních vzdělávacích systémech, pokud dotyčné osoby již získaly úplnou kvalifikaci nebo její část v jiném členském státě; že v důsledku toho musí každý hostitelský členský stát, ve kterém je určité povolání regulováno, vzít v úvahu kvalifikace získané v jiném členském státě a musí určit, zda tyto kvalifikace odpovídají kvalifikacím, které vyžaduje;
vzhledem k tomu, že je vhodné, aby členské státy spolupracovaly za účelem dosažení souladu s těmito závazky; že je proto třeba stanovit podrobnosti této spolupráce;
vzhledem k tomu, že pojem "regulovaná odborná činnost" musí být vymezen tak, aby přihlížel k rozdílné společenské situaci v jednotlivých státech; že tento pojem by měl zahrnovat nejen ty odborné činnosti, které mohou vykonávat v členských státech pouze držitelé určitého diplomu, ale také ty odborné činnosti, do kterých je přístup neomezen, pokud jsou vykonávány pod profesním označením vyhrazeným pro držitele určitých kvalifikací; že stavovské organizace a sdružení, které udělují svým členům tato označení a jsou uznávány orgány veřejné moci, se nemohou odvolávat na své soukromoprávní postavení, aby se vyhnuly použití systému stanoveného touto směrnicí;
vzhledem k tomu, že je také nezbytné stanovit charakteristické znaky odborné praxe a adaptačního období, které může hostitelský členský stát požadovat na dotyčné osobě navíc k vysokoškolskému diplomu, pokud její kvalifikace neodpovídá kvalifikaci vyžadované vnitrostátními předpisy;
vzhledem k tomu, že místo adaptačního období může být předepsána také zkouška způsobilosti; že účelem obou je zlepšení stávající situace ve vzájemném uznávání diplomů mezi členskými státy, a tím i usnadnění volného pohybu osob v rámci Společenství; že jejich funkcí je zhodnotit schopnosti přistěhovalce, který již získal odbornou přípravu v jiném členském státě, a umožnit mu, aby se přizpůsobil novému profesnímu prostředí; že zkouška způsobilosti má pro přistěhovalce tu výhodu, že zkracuje délku adaptačního období; že v zásadě má výběr mezi zkouškou způsobilosti a adaptačním obdobím provést přistěhovalec; že však povaha určitých povolání je taková, že členským státům musí být dovoleno předepsat za určitých podmínek buď adaptační období, nebo zkoušku; že zejména rozdíly mezi právními řády členských států, i když se rozdíly mohou lišit v rozsahu od jednoho státu k druhému, vyžadují zvláštní ustanovení, a zejména vzdělávání nebo odborná příprava doložené diplomem, osvědčením nebo jiným dokladem o dosažené kvalifikaci v oblasti práva ve státě původu nezahrnuje znalosti práva vyžadované v hostitelském státě, týkající se odpovídajícího právního odvětví;
vzhledem k tomu, že cílem obecného systému uznávání vysokoškolských diplomů však není měnit pravidla včetně těch, která upravují etiku povolání, vztahující se na všechny osoby vykonávající toto povolání na území členského státu, ani vynětí přistěhovalců z působnosti těchto ustanovení; že tato úprava se omezuje na stanovení vhodných opatření zaručujících dodržování pravidel upravujících výkon tohoto povolání v hostitelském členském státu přistěhovalci;
vzhledem k tomu, že článek 49, čl. 57 odst. 1 a článek 66 Smlouvy zmocňují Společenství, aby přijalo právní předpisy nezbytné pro zavedení a fungování takové úpravy;
vzhledem k tomu, že obecným systémem uznávání vysokoškolských diplomů není dotčeno použití čl. 48 odst. 4 a článku 55 Smlouvy;
vzhledem k tomu, že tento systém posiluje právo evropského občana využít své odborné dovednosti v jakémkoliv členském státě, doplňuje a posiluje jeho právo na získání těchto dovedností tam, kde si to přeje;
vzhledem k tomu, že tento systém musí být poté, co bude po určitý čas používán, zhodnocen, aby se zjistilo, jak může být zlepšen nebo jak může být rozšířena jeho oblast působnosti,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Pro účely této směrnice se rozumí:
a) "diplomem" jakýkoli diplom, osvědčení nebo jiný doklad o dosažené kvalifikaci nebo jakýkoliv soubor těchto diplomů, osvědčení nebo jiných dokladů,
- který byl vydán příslušným orgánem v členském státě určeným v souladu s jeho právními a správními předpisy,
- který prokazuje, že jeho držitel úspěšně ukončil nejméně tříleté postsekundární studium nebo odpovídající dobu rozvolněného studia na univerzitě, vysoké škole nebo na jiném zařízení podobné úrovně, popřípadě že úspěšně ukončil odbornou přípravu požadovanou navíc k postsekundárnímu studiu, a
- který prokazuje, že jejich držitel má odbornou kvalifikaci požadovanou pro přístup k povolání regulovanému v členském státě nebo pro jeho výkon,
za podmínky, že vzdělávání a odborná příprava potvrzené diplomem, osvědčením nebo jiným dokladem o dosažené kvalifikaci byly získány převážně ve Společenství nebo že jejich držitel má ve Společenství tříletou odbornou praxi potvrzenou členským státem, který uznal diplom, osvědčení nebo jiný doklad o dosažené kvalifikaci pocházející ze třetí země.
Diplomem ve smyslu prvního pododstavce se rozumí rovněž jakékoliv diplomy, osvědčení nebo jiné doklady o dosažené kvalifikaci nebo jakýkoliv soubor těchto diplomů, osvědčení nebo jiných dokladů vydaných příslušnými orgány členského státu, pokud jsou vydány po úspěšném ukončení vzdělání a odborné přípravy získané ve Společenství a jsou uznány příslušným orgánem tohoto členského státu za rovnocenné a pokud zakládají stejná práva na přístup k povolání, které je v tomto členském státě regulováno, a jeho výkon;
b) "hostitelským členským státem" členský stát, ve kterém státní příslušník členského státu žádá, aby mohl vykonávat povolání, které je v uvedeném členském státě regulováno, jedná-li se o jiný členský stát, než ve kterém získal svůj diplom nebo poprvé vykonával dotyčné povolání;
c) "regulovaným povoláním" regulovaná odborná činnost nebo soubor činností, které tvoří toto povolání v členském státě;
d) "regulovanou odbornou činností" odborná činnost, u níž je přístup k ní nebo její výkon nebo jeden ze způsobů jejího výkonu v členském státě vyhrazeno přímo nebo nepřímo na základě právních a správních předpisů držitelům určitého diplomu. Zejména následující skutečnosti mohou vytvářet způsob výkonu regulované odborné činnosti:
- výkon činnosti pod profesním označením, pokud se užívání tohoto označení řídí právními a správními předpisy a je vyhrazeno pro držitele určitého diplomu,
- výkon odborné činnosti v oblasti zdravotnictví, pokud jsou odměňování nebo úhrada za tuto činnost na základě vnitrostátní úpravy sociálního zabezpečení vyhrazeny pro držitele určitého diplomu.
Odborná činnost, na kterou se nevztahuje první pododstavec, se považuje za regulovanou, jestliže je vykonávána členy sdružení nebo organizace, jejichž účelem je zejména podporovat a zachovávat vysokou úroveň v dotyčném oboru a které jsou k dosažení tohoto cíle uznány členským státem ve zvláštní formě a
- svým členům vydávají diplomy,
- zajišťují, aby jejich členové dodržovali pravidla pro výkon povolání, které stanoví, a
- udělují jim právo užívat označení nebo jeho zkratku nebo výhody z postavení odpovídajícího tomuto diplomu.
Nevyčerpávající výčet sdružení a organizací, které splňují podmínky druhého pododstavce v době přijetí této směrnice, je uveden v příloze. Pokud členský stát podle druhého pododstavce uzná sdružení nebo organizaci, uvědomí o tom Komisi, která zveřejní tuto informaci v Úředním věstníku Evropských společenství;
e) "odbornou praxí" skutečný a dovolený výkon dotyčného povolání v členském státě;
f) "adaptačním obdobím" výkon regulovaného povolání v hostitelském členském státě pod dohledem odpovědné osoby kvalifikované pro toto povolání, jenž může být doplněn další odbornou přípravou. Tato období praxe pod dohledem je předmětem hodnocení. Podrobná pravidla, kterými se řídí adaptační období a jeho hodnocení a postavení přistěhovalců pracujících pod dohledem stanoví příslušný orgán hostitelského členského státu;
g) "zkouškou způsobilosti" zkouška, která se omezuje na odborné znalosti žadatele a kterou vykonávají příslušné orgány hostitelského členského státu s cílem ohodnotit schopnosti žadatele vykonávat regulované povolání v uvedeném členském státě.
K této zkoušce připraví příslušné orgány seznam oblastí, na které se na základě srovnání vzdělání a odborné přípravy vyžadovaných členským státem a vzdělání a odborné přípravy získaných žadatelem nevztahuje diplom nebo jiný doklad o odborné kvalifikaci žadatele.
Zkouška způsobilosti musí vzít v úvahu skutečnost, že žadatel je kvalifikovaný odborník v členském státě původu nebo v členském státě, odkud přichází. Zkouška zahrnuje oblasti vybrané z těch, které jsou na seznamu a jejichž znalost je základním předpokladem pro výkon povolání v hostitelském členském státě. Zkouška také může zahrnovat znalost stavovských předpisů, které se týkají dotyčných činností v hostitelském členském státě. Podrobné podmínky zkoušky způsobilosti stanoví příslušné orgány hostitelského členského státu při dodržení pravidel práva Společenství.
Postavení žadatele v hostitelském členském státě, který si přeje připravit se na zkoušku způsobilosti v tomto státě, stanoví příslušné orgány tohoto hostitelského členského státu.
Článek 2
Tato směrnice se vztahuje na každého státního příslušníka členského státu, který chce vykonávat regulované povolání v hostitelském členském státě jako osoba samostatně výdělečně činná nebo jako zaměstnanec.
Tato směrnice se nevztahuje na povolání, která jsou předmětem zvláštní směrnice, jíž se stanoví podmínky vzájemného uznávání diplomů mezi členskými státy.
Článek 3
Pokud je v hostitelském členském státě přístup k regulovanému povolání a jeho výkon podmíněn držením diplomu, nesmějí příslušné orgány z důvodů neodpovídající kvalifikace odmítnout povolit státnímu příslušníku členského státu přístup k uvedenému povolání a jeho výkon za stejných podmínek, které se vztahují na jeho vlastní státní příslušníky, jestliže
a) je žadatel držitelem diplomu požadovaného v jiném členském státě pro přístup k dotyčnému povolání a pro jeho výkon na jeho území a tento diplom byl vydán v některém členském státě nebo
b) žadatel vykonával dotyčné povolání na plnou pracovní dobu po dobu dvou let během předchozích deseti let v jiném členském státě, ve kterém toto povolání není regulováno ve smyslu čl. 1 písm. c) a čl. 1 písm. d) prvního pododstavce, a má doklad o jedné nebo několika dosažených kvalifikacích,
- který byl vydán příslušným orgánem v členském státě určeným v souladu s právními a správními předpisy tohoto státu,
- který dokládá, že jeho držitel úspěšně ukončil nejméně tříleté postsekundární studium nebo rozvolněné studium odpovídajícího trvání na univerzitě, vysoké škole nebo na jiném zařízení podobné úrovně v členském státě, popřípadě že úspěšně ukončil odbornou přípravu požadovanou navíc k postsekundárnímu studiu, a
- který připravil svého držitele k výkonu daného povolání.
Dokladem o dosažené kvalifikaci ve smyslu prvního pododstavce se rozumí jakýkoliv doklad o dosažené kvalifikaci nebo jakýkoliv soubor těchto dokladů vydaných příslušnými orgány členského státu, pokud jsou vydány po úspěšném ukončení odborné přípravy získané ve Společenství a uznány tímto členským státem za rovnocenné, za předpokladu, že to je jiným členským státům a Komisi oznámeno.
Článek 4
1. Bez ohledu na článek 3 může hostitelský členský stát také požadovat, aby žadatel
a) prokázal odbornou praxi, pokud délka vzdělání a odborné přípravy uvedená na podporu jeho žádosti, jak je stanoveno v čl. 3 písm. a) a b), je nejméně o jeden rok kratší než doba požadovaná hostitelským členským státem. V tom případě nesmí délka odborné praxe požadované hostitelským členským státem přesahovat
- dvojnásobek chybějící délky vzdělání a odborné přípravy, pokud se chybějící délka týká postsekundárního studia nebo doby zkušební praxe vykonávané pod odborným dohledem a ukončené zkouškou,
- chybějící délku vzdělávání, pokud se tato chybějící délka týká odborné praxe získávané za pomoci osoby kvalifikované pro dotyčné povolání.
V případě diplomů ve smyslu čl. 1 písm. a) posledního pododstavce se délka vzdělávání a odborné přípravy uznaná za rovnocennou určí stejně jako pro vzdělávání a odbornou přípravu vymezené v čl. 1 písm. a) prvního pododstavce.
Při používání těchto ustanovení se musí vzít v úvahu odborná praxe uvedená v čl. 3 písm. b).
V žádném případě nesmí požadovaná odborná praxe přesáhnout 4 roky;
b) absolvoval adaptační období nepřesahující 3 roky nebo složil zkoušku způsobilosti, pokud
- obsah vzdělání a odborné praxe, které byly získány způsobem stanoveným v čl. 3 písm. a) a b), se podstatně liší od obsahu osvědčeného diplomem, který je požadován hostitelským členským státem, nebo
- pokud v případě uvedeném v čl. 3 písm. a) regulované povolání v hostitelském členském státě zahrnuje jednu nebo více regulovaných odborných činností, které nejsou součástí povolání regulovaného v členském státě původu nebo v členském státě, odkud žadatel přichází, a tento rozdíl odpovídá specifickému vzdělávání a odborné přípravě požadovaných v hostitelském členském státě a jeho obsah se podstatně liší od obsahu osvědčeného diplomem předkládaným žadatelem, nebo
- v případě uvedeném v čl. 3 písm. b) regulované povolání zahrnuje v hostitelském členském státě jednu nebo více regulovaných odborných činností, které nejsou součástí povolání vykonávaného žadatelem v členském státě původu nebo v členském státě, odkud přichází, a tento rozdíl odpovídá specifickému vzdělávání a odborné přípravě požadované v hostitelském členském státě a jeho obsah se podstatně liší od obsahu osvědčeného dokladem předkládaným žadatelem.
Pokud hostitelský členský stát využije této možnosti, musí dát žadateli právo zvolit si mezi adaptačním obdobím a zkouškou způsobilosti. Pro povolání, jejichž výkon vyžaduje přesnou znalost vnitrostátního práva a v nichž poskytování právních rad nebo právní pomoci týkající se vnitrostátního práva je základním a nezbytným předpokladem dotyčné odborné činnosti, může hostitelský členský stát odchylně od této zásady trvat buď na adaptačním období, nebo na zkoušce způsobilosti. Pokud hostitelský členský stát zamýšlí zavést odchylky od práva žadatele provést volbu, použije se postup stanovený v článku 10.
2. Hostitelský členský stát však nesmí použít odst. 1 písm. a) a b) zároveň.
Článek 5
Aniž jsou dotčeny články 3 a 4, může hostitelský členský stát povolit žadateli za účelem zlepšení možnosti přizpůsobení se profesnímu prostředí v tomto členském státě, že zde na základě rovnocennosti může vykonat část svého odborného vzdělávání a přípravy ve formě odborné praxe, kterou získá za pomoci osoby kvalifikované pro dotyčné povolání a kterou neprošel v členském státě původu nebo v členském státě, odkud přichází.
Článek 6
1. Příslušné orgány hostitelského členského státu, který požaduje od osob pro přístup k určitému regulovanému povolání důkaz bezúhonnosti nebo dobré pověsti nebo důkaz, že neprodělaly úpadek nebo že jim nebyl pozastaven nebo zakázán výkon tohoto povolání z důvodů závažného profesního pochybení nebo trestného činu, přijmou jako dostatečný důkaz ve vztahu ke státním příslušníkům členských států, kteří si přejí vykonávat dané povolání na jeho území, doklady prokazující splnění těchto požadavků vydané příslušnými orgány členského státu původu nebo předchozího usazení.
Nevydávají-li příslušné orgány členského státu původu nebo předchozího usazení doklady uvedené v prvním pododstavci, mohou být nahrazeny místopřísežným prohlášením nebo v členských státech, které takové prohlášení neupravují, čestným prohlášením učiněným dotyčnou osobou před příslušným soudním nebo správním orgánem nebo před notářem nebo příslušným profesním nebo stavovským sdružením členského státu původu nebo předchozího usazení; tento orgán nebo notář vydá potvrzení o místopřísežném prohlášení nebo čestném prohlášení.
2. Pokud příslušný orgán hostitelského členského státu požaduje od státních příslušníků tohoto členského státu pro přístup k regulovanému povolání nebo jeho výkon potvrzení o fyzickém a duševním zdraví, přijme jako dostatečný důkaz v tomto smyslu doklad, který se v těchto případech požaduje v členském státě původu nebo předchozího usazení.
Pokud členský stát původu nebo předchozího usazení nepožaduje pro přístup k danému povolání nebo jeho výkon takový doklad, přijme hostitelský členský stát od státních příslušníků členského stát původu nebo předchozího usazení potvrzení vydané příslušným orgánem tohoto státu, které odpovídá potvrzení vydávanému v hostitelském členském státě.
3. Příslušný orgán hostitelského členského státu může požadovat, aby doklady nebo potvrzení uvedené v odstavcích 1 a 2 nebyly při předložení starší tří měsíců.
4. Pokud příslušný orgán hostitelského členského státu požaduje od státních příslušníků tohoto členského státu pro přístup k regulovanému povolání nebo jeho výkon, aby učinili místopřísežné nebo čestné prohlášení, a toto místopřísežné nebo čestné prohlášení nemohou učinit státní příslušníci jiných členských států, zajistí příslušný orgán, aby byla dotyčné osobě nabídnuta rovnocenná forma a vhodná formulace místopřísežného nebo čestného prohlášení.
Článek 7
1. Příslušné orgány hostitelských členských států přiznávají státním příslušníkům členských států, kteří splnili podmínky pro přístup k regulovanému povolání a pro jeho výkon na jejich území, právo užívat profesní označení hostitelského členského státu odpovídající uvedenému povolání.
2. Příslušné orgány hostitelského členského státu přiznávají státním příslušníkům členských států, kteří splnili podmínky pro přístup k regulovanému povolání a výkonu tohoto povolání na jeho území, právo užívat jejich dovolené akademické tituly a popřípadě zkratky těchto titulů v jazyce členských států původu nebo členských států, odkud přicházejí. Hostitelský členský stát může požadovat, aby tento titul byl doprovázen názvem a sídlem zařízení nebo zkušební komise, které jej udělily.
3. Pokud je v hostitelském členském státě povolání regulováno sdružením nebo organizací uvedenou v čl. 1 písm. d), jsou státní příslušníci členských států oprávněni užívat profesní označení nebo jeho zkratku udělované organizací nebo sdružením, pouze prokáží-li členství v této organizaci nebo sdružení.
Pokud sdružení nebo organizace podmiňují členství určitými kvalifikačními požadavky, mohou je použít na státní příslušníky ostatních členských států, kteří jsou držiteli diplomu ve smyslu čl. 1 písm. a) nebo dokladu o dosažené kvalifikaci ve smyslu čl. 3 písm. b), pouze v souladu s touto směrnicí, zejména s články 3 a 4.
Článek 8
1. Hostitelský členský stát přijme jako důkaz, že podmínky stanovené v článcích 3 a 4 jsou splněny, potvrzení a doklady vydané příslušnými orgány členských států, které musí dotyčná osoba předložit spolu s žádostí o výkon dotyčného povolání.
2. Vyřizování žádostí o výkon regulovaného povolání musí být ukončeno co nejdříve a výsledek musí být sdělen spolu s odůvodněným rozhodnutím příslušného orgánu hostitelského členského státu nejpozději do čtyř měsíců po předložení všech dokladů týkajících se dotyčné osoby. Proti tomuto rozhodnutí nebo proti tomu, že nebylo vydáno, musí být podle vnitrostátních předpisů přípustný opravný prostředek k soudu.
Článek 9
1. Členské státy určí ve lhůtě stanovené v článku 12 příslušné orgány pověřené přijímat žádosti a rozhodnutí podle této směrnice.
Uvědomí o tom ostatní členské státy a Komisi.
2. Každý členský stát jmenuje osobu odpovědnou za koordinaci činností orgánů uvedených v odstavci 1 a uvědomí o tom ostatní členské státy a Komisi. Úkolem této osoby je podporovat jednotné uplatňování této směrnice na všechna dotyčná povolání. Při Komisi se zřídí koordinační skupina složená z koordinátorů jmenovaných každým členským státem nebo jejich zástupců, které předsedá zástupce Komise.
Úkolem této skupiny je
- usnadňovat provádění této směrnice,
- shromažďovat všechny užitečné informace pro její uplatňování v členských státech.
Komise může konzultovat s touto skupinou jakékoliv plánované změny stávajícího systému.
3. Členské státy přijmou opatření k poskytování nezbytných informací o uznávání diplomů v oblasti působnosti této směrnice. S tímto úkolem jim může pomoci informační centrum o akademickém uznávání diplomů a dob studia, založené členskými státy v rámci usnesení Rady a ministrů školství přijatého dne 9. února 1976 [4], popřípadě profesní organizace nebo sdružení. Komise učiní nezbytná opatření k zabezpečení rozvoje a koordinace sdělování nezbytných informací.
Článek 10
1. Pokud členský stát navrhne podle čl. 4 odst. 1 písm. b) druhého pododstavce třetí věty neudělit žadatelům právo volby mezi adaptačním obdobím a zkouškou způsobilosti, pokud jde o povolání ve smyslu této směrnice, sdělí neprodleně Komisi návrh předpisu. Zároveň sdělí Komisi, z jakých důvodů je jeho přijetí nezbytné.
Komise takový návrh neprodleně sdělí ostatním členským státům; může jej také konzultovat s koordinační skupinou uvedenou v čl. 9 odst. 2.
2. Aniž je dotčena možnost Komise a ostatních členských států vyjádřit se k návrhu, může členský stát přijmout tento předpis, jen pokud Komise nerozhodne do tří měsíců jinak.
3. Na žádost členského státu nebo Komise jim členské státy neprodleně sdělí konečné znění předpisu vyplývajícího z použití tohoto článku.
Článek 11
Po uplynutí lhůty stanovené v článku 12 předkládají členské státy Komisi každé dva roky zprávu o uplatňování zavedené úpravy.
Kromě obecných poznámek tato zpráva obsahuje statistické shrnutí přijatých rozhodnutí a popis hlavních obtíží vyplývajících z uplatňování této směrnice.
Článek 12
Členské státy přijmou opatření nezbytná pro dosažení souladu s touto směrnicí do dvou let od jejího oznámení [5]. Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 13
Nejpozději do pěti let po uplynutí lhůty uvedené v článku 12 podá Komise Evropskému parlamentu a Radě zprávu o používání obecného systému pro uznávání vysokoškolských diplomů vydaných po ukončení nejméně tříletého odborného vzdělání a praxe.
Po provedení všech nezbytných konzultací předloží Komise své závěry o všech plánovaných změnách. Je-li to vhodné, předloží Komise zároveň návrhy na zlepšení stávajících pravidel v zájmu napomáhání svobodě pohybu, právu usazování a volnému pohybu služeb pro osoby, na které se tato směrnice vztahuje.
Článek 14
Tato směrnice je určena členským státům.
V Bruselu dne 21. prosince 1988.
*****
COUNCIL DIRECTIVE
of 21 December 1988
on a general system for the recognition of higher-education diplomas awarded on completion of professional education and training of at least three years' duration
(89/48/EEC)
THE COUNCIL OF THE EUROPEAN COMMUNITIES,
Having regard to the Treaty establishing the European Economic Community, and in particular Articles 49, 57 (1) and 66 thereof,
Having regard to the proposal from the Commission (1),
In cooperation with the European Parliament (2),
Having regard to the opinion of the Economic and Social Committee (3),
Whereas, pursuant to Article 3 (c) of the Treaty the abolition, as between Member States, of obstacles to freedom of movement for persons and services constitutes one of the objectives of the Community; whereas, for nationals of the Member States, this means in particular the possibility of pursuing a profession, whether in a self-employed or employed capacity, in a Member State other than that in which they acquired their professional qualifications;
Whereas the provisions so far adopted by the Council, and pursuant to which Member States recognize mutually and for professional purposes higher-education diplomas issued within their territory, concern only a few professions; whereas the level and duration of the education and training governing access to those professions have been regulated in a similar fashion in all the Member States or have been the subject of the minimal harmonization needed to establish sectoral systems for the mutual recognition of diplomas;
Whereas, in order to provide a rapid response to the expectations of nationals of Community countries who hold higher-education diplomas awarded on completion of professional education and training issued in a Member State other than that in which they wish to pursue their profession, another method of recognition of such diplomas should also be put in place such as to enable those concerned to pursue all those professional activities which in a host Member State are dependent on the completion of post-secondary education and training, provided they hold such a diploma preparing them for those activities awarded on completion of a course of studies lasting at least three years and issued in another Member State;
Whereas this objective can be achieved by the introduction of a general system for the recognition of higher-education diplomas awarded on completion of professional education and training of at least three years' duration;
Whereas, for those professions for the pursuit of which the Community has not laid down the necessary minimum level of qualification, Member States reserve the option of fixing such a level with a view to guaranteeing the quality of services provided in their territory; whereas, however, they may not, without infringing their obligations laid down in Article 5 of the Treaty, require a national of a Member State to obtain those qualifications which in general they determine only by reference to diplomas issued under their own national education systems, where the person concerned has already acquired all or part of those qualifications in another Member State; whereas, as a result, any host Member State in
which a profession is regulated is required to take account of qualifications acquired in another Member State and to determine whether those qualifications correspond to the qualifications which the Member State concerned requires;
Whereas collaboration between the Member States is appropriate in order to facilitate their compliance with those obligations; whereas, therefore, the means of organizing such collaboration should be established;
Whereas the term 'regulated professional activity' should be defined so as to take account of differing national sociological situations; whereas the term should cover not only professional activities access to which is subject, in a Member State, to the possession of a diploma, but also professional activities, access to which is unrestricted when they are practised under a professional title reserved for the holders of certain qualifications; whereas the professional associations and organizations which confer such titles on their members and are recognized by the public authorities cannot invoke their private status to avoid application of the system provided for by this Directive;
Whereas it is also necessary to determine the characterstics of the professional experience or adaptation period which the host Member State may require of the person concerned in addition to the higher-education diploma, where the person's qualifications do not correspond to those laid down by national provisions;
Whereas an aptitude test may also be introduced in place of the adaptation period; whereas the effect of both will be to improve the existing situation with regard to the mutual recognition of diplomas between Member States and therefore to facilitate the free movement of persons within the Community; whereas their function is to assess the ability of the migrant, who is a person who has already received his professional training in another Member State, to adapt to this new professional environment; whereas, from the migrant's point of view, an aptitude test will have the advantage of reducing the length of the practice period; whereas, in principle, the choice between the adaptation period and the aptitude test should be made by the migrant; whereas, however, the nature of certain professions is such that Member States must be allowed to prescribe, under certain conditions, either the adaptation period or the test; whereas, in particular, the differences between the legal systems of the Member States, whilst they may vary in extent from one Member State to another, warrant special provisions since, as a rule, the education or training attested by the diploma, certificate or other evidence of formal qualifications in a field of law in the Member State of origin does not cover the legal knowledge required in the host Member State with respect to the corresponding legal field;
Whereas, moreover, the general system for the recognition of higher-education diplomas is intended neither to amend the rules, including those relating to professional ethics, applicable to any person pursuing a profession in the territory of a Member State nor to exclude migrants from the application of those rules; whereas that system is confined to laying down appropriate arrangements to ensure that migrants comply with the professional rules of the host Member State;
Whereas Articles 49, 57 (1) and 66 of the Treaty empower the Community to adopt provisions necessary for the introduction and operation of such a system;
Whereas the general system for the recognition of higher-education diplomas is entirely without prejudice to the application of Article 48 (4) and Article 55 of the Treaty;
Whereas such a system, by strengthening the right of a Community national to use his professional skills in any Member State, supplements and reinforces his right to acquire such skills wherever he wishes;
Whereas this system should be evaluated, after being in force for a certain time, to determine how efficiently it operates and in particular how it can be improved or its field of application extended,
HAS ADOPTED THIS DIRECTIVE:
Article 1
For the purposes of this Directive the following definitions shall apply:
(a) diploma: any diploma, certificate or other evidence of formal qualifications or any set of such diplomas, certificates or other evidence:
- which has been awarded by a competent authority in a Member State, designated in accordance with its own laws, regulations or administrative provisions;
- which shows that the holder has successfully completed a post-secondary course of at least three years' duration, or of an equivalent duration part-time, at a university or establishment of higher education or another establishment of similar level and, where appropriate, that he has successfully completed the professional training required in addition to the post-secondary course, and
- which shows that the holder has the professional qualifications required for the taking up or pursuit of a regulated profession in that Member State,
provided that the education and training attested by the diploma, certificate or other evidence of formal qualifications were received mainly in the Community, or the holder thereof has three years' professional experience certified by the Member State which recognized a third-country diploma, certificate or other evidence of formal qualifications.
The following shall be treated in the same way as a diploma, within the meaning of the first subparagraph: any diploma, certificate or other evidence of formal qualifications or any set of such diplomas, certificates or other evidence awarded by a competent authority in a Member State if it is awarded on the successful completion of education and training received in the Community and recognized by a competent authority in that Member State as being of an equivalent level and if it confers the same rights in respect of the taking up and pursuit of a regulated profession in that Member State;
(b) host Member State: any Member State in which a national of a Member State applies to pursue a profession subject to regulation in that Member State, other than the State in which he obtained his diploma or first pursued the profession in question;
(c) a regulated profession: the regulated professional activity or range of activities which constitute this profession in a Member State;
(d) regulated professional activity: a professional activity, in so far as the taking up or pursuit of such activity or one of its modes of pursuit in a Member State is subject, directly or indirectly by virtue of laws, regulations or administrative provisions, to the possession of a diploma. The following in particular shall constitute a mode of pursuit of a regulated professional activity:
- pursuit of an activity under a professional title, in so far as the use of such a title is reserved to the holders of a diploma governed by laws, regulations or administrative provisions,
- pursuit of a professional activity relating to health, in so far as remuneration and/or reimbursement for such an activity is subject by virtue of national social security arrangements to the possession of a diploma.
Where the first subparagraph does not apply, a professional activity shall be deemed to be a regulated professional activity if it is pursued by the members of an association or organization the purpose of which is, in particular, to promote and maintain a high standard in the professional field concerned and which, to achieve that purpose, is recognized in a special form by a Member State and:
- awards a diploma to its members,
- ensures that its members respect the rules of professional conduct which it prescribes, and
- confers on them the right to use a title or designatory letters, or to benefit from a status corresponding to that diploma.
A non-exhaustive list of associations or organizations which, when this Directive is adopted, satisfy the conditions of the second subparagraph is contained in the Annex. Whenever a Member State grants the recognition referred to in the second subparagraph to an association or organization, it shall inform the Commission thereof, which shall publish this information in the Official Journal of the European Communities.
(e) professional experience: the actual and lawful pursuit of the profession concerned in a Member State;
(f) adaptation period: the pursuit of a regulated profession in the host Member State under the responsibility of a qualified member of that profession, such period of supervised practice possibly being accompanied by further training. This period of supervised practice shall be the subject of an assessment. The detailed rules governing the adaptation period and its assessment as well as the status of a migrant person under supervision shall be laid down by the competent authority in the host Member States;
(g) aptitude test: a test limited to the professional knowledge of the applicant, made by the competent authorities of the host Member State with the aim of assessing the ability of the applicant to pursue a regulated profession in that Member State.
In order to permit this test to be carried out, the competent authorities shall draw up a list of subjects which, on the basis of a comparison of the education and training required in the Member State and that received by the applicant, are not covered by the diploma or other evidence of formal qualifications possessed by the applicant.
The aptitude test must take account of the fact that the applicant is a qualified professional in the Member State of origin or the Member State from which he comes. It shall cover subjects to be selected from those on the list, knowledge of which is essential in order to be able to exercise the profession in the host Member State. The test may also include knowledge of the professional rules applicable to the activities in question in the host Member State. The detailed application of the aptitude test shall be determined by the competent authorities of that State with due regard to the rules of Community law.
The status, in the host Member State, of the applicant who wishes to prepare himself for the aptitude test in that State shall be determined by the competent authorities in that State.
Article 2
This Directive shall apply to any national of a Member State wishing to pursue a regulated profession in a host Member State in a self-employed capacity or as an employed person.
This Directive shall not apply to professions which are the subject of a separate Directive establishing arrangements for the mutual recognition of diplomas by Member States.
(1) OJ No C 217, 28. 8. 1985, p. 3, and
OJ No C 143, 10. 6. 1986, p. 7.
(2) OJ No C 345, 31. 12. 1985, p. 80, and
OJ No C 309, 5. 12. 1988.
(3) OJ No C 75, 3. 4. 1986, p. 5.
Article 3
Where, in a host Member State, the taking up or pursuit of a regulated profession is subject to possession of a diploma, the competent authority may not, on the grounds of inadequate qualifications, refuse to authorize a national of a Member State to take up or pursue that profession on the same conditions as apply to its own nationals:
(a) if the applicant holds the diploma required in another Member State for the taking up or pursuit of the profession in question in its territory, such diploma having been awarded in a Member State; or
(b) if the applicant has pursued the profession in question full-time for two years during the previous ten years in another Member State which does not regulate that profession, within the meaning of Article 1 (c) and the first subparagraph of Article 1 (d), and possesses evidence of one or more formal qualifications:
- which have been awarded by a competent authority in a Member State, designated in accordance with the laws, regulations or administrative provisions of such State,
- which show that the holder has successfully completed a post-secondary course of at least three years' duration, or of an equivalent duration part-time, at a university or establishment of higher education or another establishment of similar level of a Member State and, where appropriate, that he has successfully completed the professional training required in addition to the post-secondary course and
- which have prepared the holder for the pursuit of his profession.
The following shall be trated in the same way as the evidence of formal qualifications referred to in the first subparagraph: any formal qualifications or any set of such formal qualifications awarded by a competent authority in a Member State if it is awarded on the successful completion of training received in the Community and is recognized by that Member State as being of an equivalent level, provided that the other Member States and the Commission have been notified of this recognition.
Article 4
1. Notwithstanding Article 3, the host Member State may also require the applicant:
(a) to provide evidence of professional experience, where the duration of the education and training adduced in support of his application, as laid down in Article 3 (a) and (b), is at least one year less than that required in the host Member State. In this event, the period of professional experience required:
- may not exceed twice the shortfall in duration of education and training where the shortfall relates to post-secondary studies and/or to a period of probationary practice carried out under the control of a supervising professional person and ending with an examination,
- may not exceed the shortfall where the shortfall relates to professional practice acquired with the assistance of a qualified member of the profession.
In the case of diplomas within the meaning of the last subparagraph of Article 1 (a), the duration of education and training recognized as being of an equivalent level shall be determined as for the education and training defined in the first subparagraph of Article 1 (a).
When applying these provisions, account must be taken of the professional experience referred to in Article 3 (b).
At all events, the professional experience required may not exceed four years;
(b) to complete an adaptation period not exceeding three years or take an aptitude test:
- where the matters covered by the education and training he has received as laid down in Article 3 (a) and (b), differ substantially from those covered by the diploma required in the host Member State, or
- where, in the case referred to in Article 3 (a), the profession regulated in the host Member State comprises one or more regulated professional activities which are not in the profession regulated in the Member State from which the applicant originates or comes and that difference corresponds to specific education and training required in the host Member State and covers matters which differ substantially from those covered by the diploma adduced by the applicant, or
- where, in the case referred to in Article 3 (b), the profession regulated in the host Member State comprises one or more regulated professional activities which are not in the profession pursued by the applicant in the Member State from which he originates or comes, and that difference corresponds to specific education and training required in the host Member State and covers matters which differ substantially from those covered by the evidence of formal qualifications adduced by the applicant.
Should the host Member State make use of this possibility, it must give the applicant the right to choose between an adaptation period and an aptitude test. By way of derogation from this principle, for professions whose practice requires precise knowledge of national law and in respect of which the provision of advice and/or assistance concerning national law is an essential and constant aspect of the professional activity, the host Member State may stipulate either an adaptation period or an aptitude test. Where the host Member State intends to introduce derogations for other professions as regards an applicant's right to choose, the procedure laid down in Article 10 shall apply.
2. However, the host Member State may not apply the provisions of paragraph 1 (a) and (b) cumulatively. Article 5
Without prejudice to Articles 3 and 4, a host Member State may allow the applicant, with a view to improving his possibilities of adapting to the professional environment in that State, to undergo there, on the basis of equivalence, that part of his professional education and training represented by professional practice, acquired with the assistance of a qualified member of the profession, which he has not undergone in his Member State of origin or the Member State from which he has come.
Article 6
1. Where the competent authority of a host Member State requires of persons wishing to take up a regulated profession proof that they are of good character or repute or that they have not been declared bankrupt, or suspends or prohibits the pursuit of that profession in the event of serious professional misconduct or a criminal offence, that State shall accept as sufficient evidence, in respect of nationals of Member States wishing to pursue that profession in its territory, the production of documents issued by competent authorities in the Member State of origin or the Member State from which the foreign national comes showing that those requirements are met.
Where the competent authorities of the Member State of origin or of the Member State from which the foreign national comes do not issue the documents referred to in the first subparagraph, such documents shall be replaced by a declaration on oath - or, in States where there is no provision for declaration on oath, by a solemn declaration - made by the person concerned before a competent judicial or administrative authority or, where appropriate, a notary or qualified professional body of the Member State of origin or the Member State from which the person comes; such authority or notary shall issue a certificate attesting the authenticity of the declaration on oath or solemn declaration.
2. Where the competent authority of a host Member State requires of nationals of that Member State wishing to take up or pursue a regulated profession a certificate of physical or mental health, that authority shall accept as sufficient evidence in this respect the production of the document required in the Member State of origin or the Member State from which the foreign national comes.
Where the Member State of origin or the Member State from which the foreign national comes does not impose any requirements of this nature on those wishing to take up or pursue the profession in question, the host Member State shall accept from such nationals a certificate issued by a competent authority in that State corresponding to the certificates issued in the host Member State.
3. The competent authorities of host Member States may require that the documents and certificates referred to in paragraphs 1 and 2 are presented no more than three months after their date of issue.
4. Where the competent authority of a host Member State requires nationals of that Member State wishing to take up or pursue a regulated profession to take an oath or make a solemn declaration and where the form of such oath or declaration cannot be used by nationals of other Member States, that authority shall ensure that an appropriate and equivalent form of oath or declaration is offered to the person concerned.
Article 7
1. The competent authorities of host Member States shall recognize the right of nationals of Member States who fulfil the conditions for the taking up and pursuit of a regulated profession in their territory to use the professional title of the host Member State corresponding to that profession.
2. The competent authorities of host Member States shall recognize the right of nationals of Member States who fulfil the conditions for the taking up and pursuit of a regulated profession in their territory to use their lawful academic title and, where appropriate, the abbreviation thereof deriving from their Member State of origin or the Member State from which they come, in the language of that State. Host Member State may require this title to be followed by the name and location of the establishment or examining board which awarded it.
3. Where a profession is regulated in the host Member State by an association or organization referred to in Article 1 (d), nationals of Member States shall only be entitled to use the professional title or designatory letters conferred by that organization or association on proof of membership.
Where the association or organization makes membership subject to certain qualification requirements, it may apply these to nationals of other Member States who are in possession of a diploma within the meaning of Article 1 (a) or a formal qualification within the meaning of Article 3 (b) only in accordance with this Directive, in particular Articles 3 and 4.
Article 8
1. The host Member State shall accept as proof that the conditions laid down in Articles 3 and 4 are satisfied the certificates and documents issued by the competent authorities in the Member States, which the person concerned shall submit in support of his application to pursue the profession concerned.
2. The procedure for examining an application to pursue a regulated profession shall be completed as soon as possible and the outcome communicated in a reasoned decision of the competent authority in the host Member State not later than four months after presentation of all the documents relating to the person concerned. A remedy shall be available against this decision, or the absence thereof, before a court or tribunal in accordance with the provisions of national law.
Article 9
1. Member States shall designate, within the period provided for in Article 12, the competent authorities empowered to receive the applications and take the decisions referred to in this Directive. They shall communicate this information to the other Member States and to the Commission.
2. Each Member State shall designate a person responsible for coordinating the activities of the authorities referred to in paragraph 1 and shall inform the other Member States and the Commission to that effect. His role shall be to promote uniform application of this Directive to all the professions concerned. A coordinating group shall be set up under the aegis of the Commission, composed of the coordinators appointed by each Member State or their deputies and chaired by a representative of the Commission.
The task of this group shall be:
- to facilitate the implementation of this Directive,
- to collect all useful information for its application in the Member States.
The group may be consulted by the Commission on any changes to the existing system that may contemplated.
3. Member States shall take measures to provide the necessary information on the recognition of diplomas within the framework of this Directive. They may be assisted in this task by the information centre on the academic recognition of diplomas and periods of study established by the Member States within the framework of the Resolution of the Council and the Ministers of Education meeting within the Council of 9 February 1976 (1), and, where appropriate, the relevant professional associations or organizations. The Commission shall take the necessary initiatives to ensure the development and coordination of the communication of the necessary information.
Article 10
1. If, pursuant to the third sentence of the second subparagraph of Article 4 (1) (b), a Member State proposes not to grant applicants the right to choose between an adaptation period and an aptitude test in respect of a profession within the meaning of this Directive, it shall immediately communicate to the Commission the corresponding draft provision. It shall at the same time notify the Commission of the grounds which make the enactment of such a provision necessary.
The Commission shall immediately notify the other Member States of any draft it has received; it may also consult the coordinating group referred to in Article 9 (2) of the draft.
2. Without prejudice to the possibility for the Commission and the other Member States of making comments on the draft, the Member State may adopt the provision only if the Commission has not taken a decision to the contrary within three months.
3. At the request of a Member State or the Commission, Member States shall communicate to them, without delay, the definitive text of a provision arising from the application of this Article.
Article 11
Following the expiry of the period provided for in Article 12, Member States shall communicate to the Commission, every two years, a report on the application of the system introduced.
In addition to general remarks, this report shall contain a statistical summary of the decisions taken and a description of the main problems arising from application of the Directive.
Article 12
Member States shall take the measures neccessary to comply with this Directive within two years of its notification (2). They shall forthwith inform the Commission thereof.
Member States shall communicate to the Commission the texts of the main provisions of national law which they adopt in the field governed by this Directive.
Article 13
Five years at the latest following the date specified in Article 12, the Commission shall report to the European Parliament and the Council on the state of application of the general system for the recognition of higher-education diplomas awarded on completion of professional education and training of at least three years' duration.
After conducting all necessary consultations, the Commission shall, on this occasion, present its conclusions as to any changes that need to be made to the system as it stands. At the same time the Commission shall, where appropriate, submit proposals for improvements in the present system in the interest of further facilitating the freedom of movement, right of establishment and freedom to provide services of the persons covered by this Directive.
Article 14
This Directive is addressed to the Member States.
Done at Brussels, 21 December 1988.