ROZHODNUTÍ KOMISE
ze dne 14. července 2004
o státní podpoře Německa ve prospěch společnosti MobilCom AG
(oznámeno pod číslem K(2004) 2641)
(Pouze německé znění je závazné)
(Text s významem pro EHP)
(2005/346/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na první pododstavec odst. 2 čl. 88 této smlouvy,
s ohledem na Dohodu o evropském hospodářském prostoru, a zejména na čl. 62 odst. 1 písm. a) této dohody,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 659/1999 ze dne 22. března 1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 93 Smlouvy o ES (1), a zejména na čl. 7 odst. 3 a 4 uvedeného nařízení,
poté, co byl členský stát a další účastníci vyzváni na základě shora uvedených ustanovení k vyjádření stanoviska (2), a s ohledem na jejich připomínky,
vzhledem k těmto důvodům:
I. POSTUP
(1)
Dopisem ze dne 18. října 2002 Německo informovalo Komisi o poskytnutí takzvané podpory na záchranu ve formě státní záruky za půjčku ve výši 50 milionů EUR poskytnutou společnosti MobilCom AG (dále „MobilCom“) prostřednictvím spolkového Kreditanstalt für Wiederaufbau (Úvěrový ústav pro obnovu) (dále „KfW“). Půjčka byla vyplacena dne 19. září 2002.
(2)
V dopisech ze dne 21. října 2002 a ze dne 30. října 2002 Komise požadovala další informace, které byly sděleny prostřednictvím dopisů Německa ze dne 23. října 2002, registrovaného dne 23. října 2002, a ze dne 24. října 2002, popř. prostřednictvím dopisu ze dne 5. listopadu 2002, registrovaného dne 5. listopadu 2002.
(3)
Dopisem ze dne 27. listopadu 2002, registrovaným dne 28. listopadu 2002, Německo oznámilo poskytnutí další 80procentní záruky při schodku pro novou půjčku ve výši 112 milionů EUR. Dne 10. prosince 2002 se konalo zasedání se zástupci Komise a Německa.
(4)
Komise Německu dopisem ze dne 21. ledna 2003 sdělila své rozhodnutí, že schvaluje záruku za půjčku ve výši 50 milionů EUR jako podporu na záchranu na základě čl. 87 odst. 3 písm. c) Smlouvy o ES a obecných zásad Společenství o státní podpoře na záchranu a restrukturalizaci podniků v obtížích (3).
(5)
Stejným dopisem Komise Německo informovala o svém rozhodnutí zahájit ohledně 80 % za půjčku ve výši 112 milionů EUR formální řízení podle čl. 88 odst. 2 Smlouvy o ES.
(6)
Rozhodnutí Komise k zahájení řízení bylo zveřejněněno v Úředním věstníku Evropské unie (4). Komise vyzvala ostatní účastníky k zaujmutí stanoviska.
(7)
Dopisem ze dne 24. února 2003, registrovaným dne 25. února 2003 a dne 26. února 2003, zaujalo Německo stanovisko k rozhodnutí Komise o zahájení řízení.
(8)
Dopisem ze dne 14. března 2003, registrovaným dne 14. března 2003, Německo sdělilo Komisi další informace. Německo současně oznámilo Komisi svůj záměr prodloužit státní záruky za úvěry poskytnuté společnosti MobilCom ve výši 50 milionů EUR a 112 milionů EUR až do konce roku 2007. Německo kromě toho upozornilo na to, že druhý úvěr byl podniku vyplacen pouze ve výši 88,3 milionů EUR.
(9)
Dopisem ze dne 10. dubna 2003 Komise požádala o další informace o plánovaném prodloužení státních záruk, které Německo udělilo dopisem ze dne 9. května 2003, registrovaným dne 12. května 2003. Další informace Německo předalo dopisem ze dne 21. května 2003, registrovaným dne 21. května 2003.
(10)
Dopisem ze dne 3. června 2003, registrovaným dne 4. července 2003, poskytla společnost MobilCom stanovisko k řízení.
(11)
Dopisem ze dne 9. července 2003 Komise informovala Německo o tom, že probíhající řízení podle čl. 88 odst. 2 Smlouvy o ES ohledně plánovaného prodloužení záruk za půjčku rozšířila až do konce roku 2007.
(12)
Rozhodnutí Komise k rozšíření řízení bylo zveřejněno v Úředním věstníku Evropské unie (5). Komise vyzvala ostatní účastníky k zaujetí stanoviska.
(13)
Dopisem ze dne 1. září 2003, registrovaným dne 2. září 2003, zaujalo Německo stanovisko k rozšíření řízení. Dopisem ze dne 9. září 2003 Komise požádala o další informace. Německo odpovědělo dopisem ze dne 23. září 2003, registrovaným dne 25. září 2003. Německo v něm informovalo Komisi kromě jiného o tom, že společnost MobilCom nesplacené úvěry, pro které byly poskytnuty státní záruky, úplně splatila dne 22. září 2003 a že ručitelské listiny společnost KfW (vedoucí společnost v konsorciu) vrátila Spolku a zemi Šlesvicko-Holštýnsko.
(14)
Dopisem ze dne 5. listopadu 2003, registrovaným dne 6. listopadu 2003, Německo prohlásilo žádost podanou Komisi, aby schválila prodloužení záruk pro úvěry do roku 2007 na základě toho, že úvěry byly splaceny, za vyřízenou.
(15)
Dopisem ze dne 25. září 2003, registrovaným dne 25. září 2003, a dopisem z 2. října 2003, registrovaným dne 6. října 2003, Komise obdržela vyjádření dvou konkurentů společnosti MobilCom k rozšíření řízení, které byly dále předány Německu, aby k nim zaujalo stanovisko. Odpověď Německa byla doručena dopisem ze dne 5. listopadu 2003, registrovaným dne 6. listopadu 2003.
(16)
Dne 9. ledna a 21. ledna 2004 se konala jednání mezi zástupci spolkové vlády, země Šlesvicka-Holštýnska a podniku a Komise o otázce, zda jsou požadována další opatření pro zamezení nepřípustným nerovným konkurenčním podmínkám. Dopisem ze dne 13. února 2004, registrovaným dne 13. února 2004, Německo informovalo Komisi, že společnost MobilCom je v zásadně připravena svůj přímý prodej online ze smluv MobilCom týkajících se mobilních telefonů přerušit na časové období 7 měsíců. Dopisem ze dne 16. února 2004 Komise požádala o vysvětlení některých bodů. Na další dopis Komise ze dne 26. března 2004 Německo dopisy ze dne 2. a 28. dubna 2004, registrovanými dne 2. dubna 2004, popř. dne 28. dubna 2004, vysvětlilo, že uzavření online-obchodu společnosti MobilCom nemůže přislíbit s konečnou platností. Dopisem ze dne 23. června 2004, registrovaným dne 24. června 2004, Německo Komisi sdělilo další informace k aktuálnímu vývoji zákazníků společnosti MobilCom.
II. PODROBNÝ POPIS OPATŘENÍ
1. MobilCom AG
(17)
Společnost MobilCom AG založil v roce 1991 Gerhard Schmid jako společnost MobilCom Communicationstechnik GmbH. Má své sídlo v Büdelsdorfu, Rendsburg-Eckernförde, Šlesvicko-Holštýnsko, v podporované oblasti podle čl. 87 odst. 3 písm. c) Smlouvy o ES. Kromě centrály v Büdelsdorfu má společnost MobilCom ještě různé pobočky v Německu (Kiel, Karlstein, Erfurt a Hallbergmoos).
(18)
Největším akcionářem společnosti MobilCom je v současné době France Télécom s 28,3 % akcií. Zbývající akcie vlastní více malých akcionářů.
(19)
Společnost MobilCom začala svou obchodní činnost jako další prodejce služeb prostřednictvím mobilních telefonů „druhé generace“ („2G“) mj. pro T-Mobile, Vodafone a E-Plus. Společnost vstoupila v roce 1996 na burzu a v roce 1997 byla jako jedna z prvních firem zapsána na novém trhu burzy cenných papírů ve Frankfurtu. Vstupem na německý obchod po pevné síti a po internetu v roce 1998 se společnosti MobilCom otevřely další obchodní oblasti. Expanze v oblasti mobilních telefonů umožnila společnosti MobilCom rychlý růst.
(20)
V letech 1997 až 2000 společnost MobilCom koupila další podniky, mezi nimi Netzwerk-Service-Provider Topnet a Mobilfunk-Service-Provider Cellway, jakož i tehdy největší německý internetový vyhledávač DINO-Online. Společnost MobilCom doplnila portfolio také o telekomunikační podnik TelePassport, Service-Provider D Plus a většinový podíl ve společnosti Computerkette Comtech. Rovněž v roce 1999 společnost MobilCom uvedla na nový trh ve Frankfurtu internetovou dceru Freenet.de AG, druhého největšího poskytovatele online služeb v Německu.
(21)
V roce 2000 společnost MobilCom společně se společností France Télécom založila společný podnik MobilCom Multimedia GmbH s cílem nákupu licence UMTS v dražbě, jakož i vstupu na trh UMTS. Společnost France Télécom vyměnila svůj podíl ve společném podniku za podíl ve společnosti Mobilcom AG ve výši 28,3 %, takže společnost MobilCom AG disponovala všemi podíly ve společnosti MobilCom Multimedia GmbH. Za podíly ve společnosti MobilCom AG zaplatila společnost France Télécom kupní cenu ve výši 7,3 miliard EUR. Potřebné externí financování licence UMTS mělo poskytnout mezinárodní bankovní konsorcium. Základ strategického partnerství v oblasti UMTS tvořila dohoda o kooperaci („Cooperation Framework Agreement“), kterou strany podepsaly v březnu 2000.
(22)
V srpnu 2000 společnost MobilCom Multimedia GmbH od spolkové vlády koupila v dražbě licenci UMTS za 8,4 miliard EUR. V roce 2001 byla společnost D Plus spojena fúzí se společností Cellway, aby bylo možné optimálně orientovat strukturu prodeje na obchod UMTS. V tomto roce se rovněž započalo s výstavbou sítě UMTS.
(23)
V obchodní oblasti mobilní telefony/Service Provider se společnost MobilCom měla díky vstupu do obchodu UMTS vyvinout z pouhého Service Providera v poskytovatele služeb pro mobilní telefony s podporou sítě (6).
(24)
Obchodní oblast pevná síť/internet zahrnovala zaprvé hlasové telefonní služby, zadruhé obchod s přístupem na internet, který byl provozován prostřednictvím internetové dcery společnosti Freenet.de AG, ve které měla společnost MobilCom podíl ve výši 76,1 %. V oblasti pevné sítě společnost MobilCom před krizí obsluhovala téměř osm miliónů zákazníků, z toho přibližně 3,2 miliónů tvořili internetoví zákazníci.
(25)
Obrat koncernu MobilCom za obchodní rok 2001 činil 2,59 miliard EUR. To odpovídalo vzestupu přibližně 10 % oproti předešlému roku. 1,919 miliard EUR obratu připadlo na oblast mobilních telefonů/Service Provider, 0,583 miliard EUR na oblast pevné sítě/internetu a 88 milionů EUR na ostatní. V oblasti UMTS nebylo dosaženo žádného obratu, protože ta se ještě nacházela ve výstavbě.
(26)
Na konci roku telefonovalo 5,01 milionů zákazníků pomocí mobilního telefonu od společnosti MobilCom - nárůst ve výši 25 % oproti 4 milionům zákazníků v předchozím roce. Tímto společnost MobilCom u mobilních telefonů rostla rychleji než trh, který v roce 2001 vykazoval růst ve výši 17 %. Dvě třetiny zákaznické základny připadly na obchod se smluvními zákazníky, zatímco průměr trhu činil 44 %.
(27)
Dne 31. července 2002 společnost MobilCom zaměstnávala 5 175 osob včetně zaměstnanců s časově omezenými smlouvami. To odpovídalo 4 463 pracovním místům na plný úvazek.
2. Trh s mobilními telefony
(28)
Společnost MobilCom se bude po restrukturalizaci soustřeďovat na obchodní oblast mobilní telefony/Service Provider. Před krizí byla společnost MobilCom navíc aktivní i v oblasti UMTS a pevné síti/internetu.
(29)
Podle informace Německa a podle studie trhu, která je přiložena k předanému plánu restrukturalizace, je trh pro služby mobilních telefonů částí trhu telekomunikačních služeb, který zahrnuje také výkony pro připojení pevné sítě, kabelovou televizi, nájemní vedení, obchod Carrier a ostatní. Na trh pro mobilní telekomunikační služby („trh pro služby mobilních telefonů“) je oproti trhům pro jiné telekomunikační služby možné nahlížet jako na samostatný věcný trh, protože produkty se zřetelně odlišují od produktů v oblasti jiných telekomunikačních služeb.
(30)
U podniků působících na trhu s mobilními telefony je možné rozlišit provozovatele sítě a čisté prodejce služeb („Service Provider“). Provozovatelé sítě vlastní a provozují infrastrukturu požadovanou pro realizaci mobilních služeb. Tyto služby prodávají jak přímo, tak i nepřímo prostřednictvím Service Providerů. Service Provider se omezují na to, aby prodávali služby mobilních telefonů na bázi vlastní tvorby cen.
(31)
Podle údajů Regulierungsbehörde für Telekommunikation und Post („RegTP“) (Regulační úřad pro telekomunikaci a poštu) činil celkový obrat s telekomunikačními službami v Německu v roce 2002 přibližně 61 miliard EUR. Služby pevné sítě a služby mobilních telefonů představují v současnosti s přibližně 1/3 celkového obratu dva nejsilnější segmenty celkového trhu telekomunikačních služeb.
(32)
Kumulované celkové výnosy podniků v oblasti mobilních telefonů byly dle údajů RegTP v roce 2002 ve výši 23,7 miliard EUR. Roční míra růstu služeb v oblasti mobilních telefonů činila mezi léty 1998 a 2002 průměrně 25,7 %, čímž značně převyšovala průměrnou míru růstu celkového trhu pro telekomunikační služby v Německu ve výši 8,3 %. Průměrná roční míra růstu obratu služeb v oblasti mobilních telefonů přitom byla značně pod průměrnou roční mírou růstu počtů účastníků v této oblasti. Příčinou byly stále klesající měsíční průměrné obraty na účastníka. V letech 2001 a 2002 se značně zpomalil růst služeb v oblasti mobilních telefonů (2,8 % v roce 2002).
(33)
Základem pro všechny prognózy a studie předložené Komisi ohledně vývoje trhu v oblasti mobilních telefonů v Německu (7) je očekávání, že se počet zákazníků v oblasti mobilních telefonů během příštích tří až čtyř let přiblíží přirozené hranici nasycení v rozmezí od 80 do 90 % obyvatelstva Německa. Na konci roku 2002 činil průnik na trhu 72,4 % obyvatelstva (2001 68 %). V budoucnosti nebude již proto pravděpodobně v popředí dosahování vysokého počtu zákazníků, nýbrž udržení stávajících ziskových zákazníků, jakož i růst průměrných měsíčních obratů. Konkurence se bude stále více orientovat na zákazníky, kteří chtějí změnu. Jako důsledek let s rychlým růstem 1999/2000 bude v příštích letech v Německu dále růst potřeba výměny koncového přístroje (a tím i smlouvy v oblasti mobilních telefonů).
(34)
(8)
T-Mobile D1
27,20 %
Vodafone D2
25,60 %
E-Plus E1
9,30 %
O2
6,50 %
Quam (9)
0,05 %
Provozovatelé sítě přímo celkem
68,65 %
Debitel
13,60 %
MobilCom
8,00 %
Talkline
3,20 %
Hutchison
1,40 %
Victor Vox
1,60 %
Drillisch
1,10 %
Service Provider celkem
31,35 %
Digitální mobilní telefonování celkem
100,00 %
(35)
Vedoucí postavení na trhu v oblasti mobilního telefonování druhé generace mají T-Mobile a Vodafone, které mají k dispozici svou vlastní síť pro mobilní telefonování.
(36)
S ohledem na počet zákazníků a pracovníků jsou se společností MobilCom srovnatelní tři poskytovatelé v oblasti mobilního telefonování:
(37)
O2 Deutschland provozuje v Německu sítě mobilního telefonování a nabízí služby pro mobilní telefonování. O2 Deutschland je stoprocentní dcerou společnosti mmO2 plc, dříve dcerou společnosti British Telecommunications plc v oblasti mobilních telefonů. Podnik zaměstnává 3 500 pracovníků.
(38)
Debitel je telekomunikačním podnikem bez vlastní infrastruktury sítě, který je činný jako prodejce telefonních minut a funkcí sítě služeb mobilního telefonování druhé generace. Podnik zaměstnává 3 544 pracovníků. V roce 2002 bylo dosaženo obratu 2,8 miliard EUR.
(39)
Talkline je prodejcem služeb mobilního telefonování druhé generace. V roce 2001 bylo dosaženo obratu ve výši 1,26 miliard EUR. Podle vlastních údajů podniku společnost Talkline zaměstnává 1 000 pracovníků.
3. Finanční potíže a restrukturalizace
(40)
Přes značné rozšíření tržeb v oblasti mobilních telefonů/Service Provider v letech 1997 až 2000 v důsledku velmi silného čistého nárůstu zákazníků stále klesaly provozní výsledky společnosti MobilCom v této oblasti. To bylo možné vysvětlit především stoupajícími náklady na získávání nových zákazníků při současně klesajících maržích u stávajícího obchodování. V této souvislosti měl rovněž význam nárůst pochybných pohledávek, které zvláště v roce 2001 vyžadovaly vysoké oprávky.
(41)
Navíc se externí rámcové podmínky v oblasti UMTS, zvláště vývoj trhu, výrobků Content a koncových přístrojů, vyvíjely hůře, než bylo naplánováno, a se značným časovým zpožděním.
(42)
Dne 13. září 2002 společnost France Télécom vyhlásila ukončení partnerství se společností Mobilcom AG, protože autonomní aktivity UMTS německého partnera pokládala za již nerentabilní. S úplným stažením společnosti France Télécom ze společných aktivit UMTS bylo spojeno okamžité zastavení příslušných plateb na financování obchodu UMTS.
(43)
Společnost MobilCom měla k tomuto okamžiku dle údajů ve své obchodní zprávě dluhy ve výši 7,1 miliard EUR a vysokou potřebu oběžných finančních prostředků pro další investice do sítě, pro běžné náklady organizace, jakož i úroky. Protože společnost France Télécom byla již několik měsíců jediným zbývajícím finančníkem společnosti MobilCom a neexistovaly žádné alternativy financování, byla společnost MobilCom bezprostředně ohrožena platební neschopností.
(44)
Za těchto okolností Spolek poskytl příspěvek na záchranu ve formě záruky deficitu za půjčku ve výši 50 milionů EUR. Půjčku poskytl spolkový KfW a vyplatil dne 21. září 2002. To podniku umožnilo zachovat nejprve jeho operativní provoz. Tento příspěvek však není předmětem tohoto řízení, protože byl Komisí schválen již rozhodnutím ze dne 21. ledna 2003.
(45)
Zároveň se společnost MobilCom pokusila na základě smlouvy o spolupráci se společností France Télécom uplatnit nárok na vyrovnání.
(46)
Dne 22. listopadu 2003 podepsaly společnosti MobilCom AG, mobilcom Holding GmbH, mobilcom Multimedia a France Télécom a Wirefree Services Belgium S.A. dohodu o vyrovnání, MC Settlement Agreement, kterou mohlo být dosaženo dostatečného oddlužení společnosti MobilCom.
(47)
Jádrem dohody o vyrovnání bylo převzetí závazků UMTS koncernu MobilCom společností France Télécom. Společnost MobilCom se výměnou za to - s výjimkou podílu 10 % - zřekla možných zisků z prodeje nebo užívání veškerého majetku UMTS ve prospěch společnosti France Télécom.
(48)
Konkrétně společnost France Télécom převzala bankovní závazky (4,692 miliard EUR) a dodavatelské úvěry (kolem 1, 25 miliard EUR). Zároveň se společnost France Télécom zřekla nároků na splácení svých půjček společníkům ve výši přibližně 1,009 miliard EUR. Zřeknutí se pohledávek a převzetí závazků se celkově pohybovalo kolem 6,9 miliard EUR s připočtením úroků připadajících do okamžiku převzetí.
(49)
Společnost France Télécom dále přislíbila, že poskytne prostředky pro stažení z obchodu UMTS, ovšem s časovým omezením až do 31. prosince 2003 a ve výši do celkové částky 370 milionů EUR. V ostatním se strany vzájemně zřekly všech nároků ze svého obchodního vztahu (10).
(50)
Odstoupení společnosti France Télécom ze spolupráce v obchodě UMTS však nemělo účinky jen na obchodní oblast UMTS společnosti MobilCom, ale vyžádalo si navíc i restrukturalizaci jiných obchodních oblastí, zvláště ztrátové klíčové obchodní oblasti mobilního telefonování/Service Provider.
(51)
Společnost France Télécom v souvislosti s projednáváními vyrovnání výslovně odmítla dát k dispozici i prostředky na reorganizaci obchodní oblasti mobilní telefonování/Service Provider. Aby bylo možné zajistit další potřebu financování, která existovala, aby bylo možné financovat potřebná opatření na reorganizaci v této obchodní oblasti, poskytlo Německo a země Šlesvicko-Holštýnsko dne 20. září 2002 další 80procentní záruku deficitu za půjčku ve výši 112 milionů EUR.
4. Popis plánu restrukturalizace
(52)
Německo předložilo rozsáhlý plán na restrukturalizaci skupiny MobilCom, který se zabýval příčinami krize a který představoval koncept pro obnovení dlouhodobé rentability.
(53)
Podle tohoto plánu spočívaly podstatné příčiny setrvalých hospodářských potíží skupiny MobilCom v klíčové obchodní oblasti mobilní telefonování/Service Provider a v dosavadní obchodní oblasti UMTS.
(54)
V oblasti UMTS se podle plánu na restrukturalizaci vyvíjely externí rámcové podmínky hůře, než bylo plánováno. Původní očekávání zisku v souvislosti s obchodem UMTS musela být korigována. Posledním spouštěčem krize bylo odstoupení společnosti France Télécom od výstavby obchodů UMTS, které koncern MobilCom zasáhlo neočekávaně, což vzhledem ke značné potřebě financí na vývoj obchodu UMTS ohrozilo likviditu skupiny MobilCom.
(55)
V obchodní oblasti Service Provider/mobilní telefonování plán na restrukturalizaci uvádí jako hlavní příčinu krize výlučnou orientaci na růst na úkor rentability. Pozornost byla v této obchodní oblasti, také z důvodů získávání zákazníků pro budoucí obchod UMTS, v minulosti příliš orientována na růst podílu na trhu. Protože nové zákazníky bylo v minulosti často možné získat pouze s neúměrně vysokými akvizičními náklady a primárně v cenově výhodných tarifech při současně nízkých obratech, byly hrubé výnosové marže nízké.
(56)
Neuspokojivá platební disciplína mnohých zákazníků způsobila značně vysoké zatížení a související oprávky. Obchodní oblast mobilní telefonování/Service Provider dosahovala v tehdejší době trvale ztráty.
(57)
Zaměřením se na obchod UMTS se navíc zanedbaly potřebné úpravy v ostatních obchodních oblastech.
(58)
Základem strategie na obnovení rentability podniku stanovené v plánu restrukturalizace bylo striktní zaměření se na původní klíčové kompetence Service Provider v oblasti mobilních telefonů.
(59)
Nerentabilní provoz UMTS měl být úplně zrušen. Náklady na odchod z obchodu UMTS, tedy prodej, popř. odstranění všech majetkových předmětů UMTS, jakož i zrušení 1 000 pracovních míst na plný úvazek v UMTS, byly v plánu restrukturalizace vypočteny maximálně na 370 milionů EUR. Podle plánu restrukturalizace tak v oblasti UMTS neexistovala kromě částky ve výši 370 milionů EUR přislíbené společností France Télécom v rámci MC Settlement Agreements žádná jiná potřeba financování.
(60)
Dále bylo stanoveno, že se společnost MobilCom stáhne z oblasti internetu/pevné sítě. K tomuto účelu se měla divize pevné sítě začlenit do společnosti Freenet.de AG a později se měl podíl ve společnosti Freenet.de AG (částečně) prodat.
(61)
Strategie reorganizace pro ztrátovou oblast mobilní telefonování/Service Provider vytýčila jako klíčové prvky zrušení 850 pracovních míst na plný úvazek, koncentraci aktivit spojených s prodejem a zákaznickými službami rozdělených dosud do ústředí v Büdeldorfu a pracoviště v Erfurtu, jakož i pokles nákladů na získávání zákazníků (mimo jiné také zavřením obchodů MobilCom) a očištění zákaznického portfolia. Celkově by měla být v popředí konsolidace na nižší, ale výnosnější úrovni zákazníků a obratů.
(62)
Tato opatření měla být financována úvěrem zaručeným státem do 80 %. Původně se odhadovalo, že na financování je potřeba částka výši 112 milionů EUR. Nakonec byla zapotřebí pouze částka ve výši 88,3 milionů EUR, která je v plánu restrukturalizace rozdělena následovně:
-
opatření zaměřená na zákazníky/udržení zákazníků pro optimalizaci struktury tarifů: […]* (11) mil. EUR
-
uzavření neziskových obchodů MobilCom: […]* mil. EUR
-
zrušení pracovních míst v oblasti Service Provider: […]* mil. EUR
-
externí poradenství do března 2003: […]* mil. EUR
-
uzavření Karlštejn/Hallbergmoos a přeložení infrastruktury: […]* mil. EUR
-
hrozící platební závazky, zvláště z leasingových závazků pro investiční majetek, který se dále nepoužívá kvůli strategické nové orientaci: […]* mil. EUR
-
složení hotovosti […]*: […]* mil. EUR
(63)
Podle obchodního plánu přiloženého k plánu restrukturalizace, jakož i podle výkazu zisků a ztrát do roku 2007 by měla společnost MobilCom v roce 2005 dosáhnout v oblasti Service Provider ziskového pásma. K repatriaci státem ručených úvěrů dospěla analýza likvidity na základě tří požadovaných scénářů - příznivý vývoj, střední nebo „realistický“ vývoj, jakož i nepříznivý vývoj, k výsledku, že i v případě vývoje obratu podle nejhoršího scénáře je možná repatriace půjček do konce roku 2007. Rychlejší repatriace by však podle plánu restrukturalizace byla možná, pokud by byl úspěšný prodej podílů ve společnosti Freenet.de AG.
5. Implementace plánu restrukturalizace
(64)
Společnost MobilCom již v listopadu 2002 začala realizovat opatření stanovená v plánu restrukturalizace. Oblast UMTS byla plánovitě zmražena a připravena na prodej. Předpokládané zrušení celkem 1 850 pracovních míst na plný úvazek v oblastech UMTS a Service Provider bylo ukončeno již v březnu 2003. Také další opatření k sanaci klíčového obchodu Service Provider, jako například zrušení stanovišť Karlstein a Hallbergmoos, uzavření nerentabilních obchodů, jakož i zavedení nové organizační struktury, byla plně realizována ve 4. čtvrtletí 2002 a v 1. čtvrtletí 2003.
(65)
Dále byly veškeré aktivity pevné sítě společnosti MobilCom AG sloučeny ve společnosti mobilcom CityLine GmbH (MCL) a dne 10. dubna 2003 v kupní smlouvě mezi společností Freenet.de AG a společností MobilCom AG převedeny na společnost Freenet.de AG. Obě první splátky ve výši 10 milionů EUR a 8,5 milionů EUR z kupní ceny v celkové výši 35 milionů EUR, která má být zaplacena společnosti MobilCom, které byly splatné již v květnu a v srpnu 2003, byly podle plánu použity k repatriaci druhého úvěru, za který se zaručoval stát.
(66)
Síť UMTS byla prodána v květnu 2003 společnosti E-Plus a licence UMTS byla v prosinci 2003 vrácena RegTP. Tímto mohla společnost MobilCom jako Service-Provider nabízet i služby UMTS a podílet se na vznikajícím trhu (12).
(67)
Dne 17. září 2003 představenstvo a dozorčí rada rozhodly o prodeji až 20 % podílů ve společnosti Freenet.de AG. V rámci postupu „accelerated bookbuilding“ bylo prodáno 20 % podílů (3,75 milionů akcií) různým tuzemským i zahraničním investorům. Hrubý výnos z prodeje akcií činil 176,1 milionů EUR (47 EUR za akcii). Společnost MobilCom má tedy již jen 52,89 % podílů ve společnosti Freenet.de AG.
(68)
Dosaženým výnosem společnost MobilCom dne 22. září 2003 uhradila nezaplacené úvěrové linky z obou státem zaručených půjček a tím se zbavila dluhů. Záruční listiny se vrátily Spolku a zemi Šlesvicko-Holštýnsko.
(69)
Společnosti MobilCom zůstal po úhradě půjček z prodeje akcií Freenet výnos ve výši téměř 60 milionů EUR.
(70)
Prodej dalších podílů ve společnosti Freenet.de AG není podle informací Německa plánován. Podíl společnosti MobilCom ve společnosti Freenet.de AG se mezitím ze strategického podíl změnil ve finanční účast, i když společnost MobilCom stejně jako předtím vlastní 52,89 % akcií. Podle informací Německa existují mezi dílčím koncernem Freenet a dílčím koncernem MobilCom pouze nepatrná operativní propojení. Mezi společností MobilCom a společností Freenet.de AG neexistuje žádná ovládací smlouva a smlouva o odvodu zisku.
(71)
V říjnu 2003 přibyly společnosti MobilCom další mimořádné výnosy z úspěšného prodeje akcií MobilCom zakladatele a bývalého šéfa firmy MobilCom prostřednictvím jeho pověřence Prof. Helmuta Thoma (13).
(72)
Koncern MobilCom se v obou obchodních oblastech mobilní telefonování/Service Provider a pevná síť/internet vrátil do pásma zisku. V oblasti Service Provider společnost MobilCom ve 2. čtvrtletí a ve 3. čtvrtletí 2003 dosáhla pozitivního výsledku a poprvé po jedenácti čtvrtletích zaznamenala opět zisky. EBITDA (výsledek před odečtením úroků, daní a odpisů) stoupl v obchodním roce 2003 v obou obchodních oblastech mobilní telefonování/Service-Provider a pevná síť/internet při obratu 1,837 miliard EUR souhrnně na 103,6 mil. EUR. EBIT (výsledek před odečtením úroků a daní) se zlepšil na 22,3 mil. EUR (pro srovnání rok 2002: -372,9 milionů EUR).
(73)
Vývoj segmentu Service Provider byl během fáze restrukturalizace následovný (14):
(74)
Při zohlednění zisku z prodeje z umístění 3,75 milionů akcií Freenet vzrostl výsledek koncernu v roce 2003 na 160,4 milionů EUR. Podle vlastní výpovědi stojí tedy společnost Mobilcom opět na solidním základu.
6. Podrobnosti k poskytnutým státním zárukám
(75)
Úvěr poskytnutý kreditním ústavem KfW dne 19. září 2002 na 50 milionů EUR, který byl ze 100 % zajišťován spolkovou zárukou, byl nejprve omezen časově do 15. března 2003 a mohl být prodloužen do 15. září 2003. Půjčka byla nejprve prodloužena až do 21. července 2003. V červenci 2003 ale KfW prodloužil platnost této půjčky ještě jednou až do rozhodnutí Komise o předloženém plánu restrukturalizace, nejpozději ale do 20. května 2004. Úroková sazba půjčky činila 6,814 %. Tato úroková sazba se skládala z Euro Interbank Offered Rate (Euribor) pro příslušné úrokové období s připočtením marže ve výši 3,50 % p.a.
(76)
Druhou záruku za půjčku poskytnutou společnosti MobilCom AG a společnosti MobilCom Holding GmbH ve výši 112 milionů EUR od bankovního konsorcia sestávajícího z Deutsche Bank AG, Dresdner Bank AG, KfW a der Landesbank Schleswig-Holstein pod vedením KfW převzal Spolek a země Šlesvicko-Holštýnsko společně. Půjčka, která byla poskytnuta 20. listopadu 2002, měla platnost 18 měsíců až do 20. května 2004. Výplata úvěru se měla uskutečnit v několika tranžích. Úrok se skládal z Euro Interbank Offered Rate (Euribor) pro příslušné úrokové období jedné každé tranže a z marže ve výši 2,50 % p.a.. Záruka Spolku a země Šlesvicko-Holštýnsko zajišťovala dohromady 80 % částky úvěru. Spolek ručil za 48 % částky a země za 32 % částky. Záruka byla podle rozhodnutí o záruce ze dne 20. listopadu 2002 časově omezena do 15. března 2003. Při předložení plánu restrukturalizace Komisi před uplynutím této lhůty se ale mělo toto časové období automaticky prodloužit až do okamžiku rozhodnutí Komise o příspěvku na základě tohoto plánu. Předložením plánu restrukturalizace v březnu 2003 se tímto rozšířila druhá záruka na celou dobu platnosti úvěru až do okamžiku rozhodnutí Komise na základě plánu.
(77)
Německo oznámilo, že poplatek, který měla společnost MobilCom uhradit Spolku ze záruky za 50 milionů EUR, jakož i z úvěru 112 milionů EUR, činil vždy 0,8 % p.a.. Dále bylo nutné splnit vždy úhradu podání žádosti ve výši 25 000 EUR. Zemi Šlesvicko-Holštýnsko se měla uhradit poplatek ze záruky ve výši 1 % p.a. a poplatek za zpracování ve výši 25 564 EUR.
(78)
Podle údajů Německa společnost MobilCom v důsledku okolnosti, že na restrukturalizaci bylo zapotřebí jen 88,3 milionů EUR a žádost zůstala u této částky, oznámila dopisem ze dne 1. dubna 2003 vůči KfW jako vedoucí osobě konsorcia své zřeknutí se ještě nezaplacené částky úvěru ve výši 23,7 milionů EUR.
7. Důvody pro zahájení popř. rozšíření řízení
(79)
Komise schválila záruku za půjčku ve výši 50 milionů EUR jako záchranný příspěvek na základě čl. 87 odst. 3 písm. c) Smlouvy o ES a zásad Společenství.
(80)
Ve svém rozhodnutí o zahájení formálního kontrolního řízení Komise také záruku Spolku a země Šlesvicko-Holštýnsko pro druhou půjčku zařadila jako státní podporu ve smyslu čl. 87 odst. 1 Smlouvy o ES. Na základě svého předběžného posouzení dospěla Komise ke konstatování, že ohlášené příspěvky musí být hodnoceny na základě zásad Společenství, a zpochybnila slučitelnost se společným trhem.
(81)
Komise nemohla zvláště jasně rozpoznat, zda také později poskytnutý úvěr ve výši 112 milionů EUR byl využit výlučně pro zachování obchodního provozu v uvedeném časovém období záchrany nebo již na restrukturalizaci podniku. Podpora na restrukturalizaci může na základě svého charakteru narušit hospodářskou soutěž a může být schválena pouze na základě plánu restrukturalizace, který ale Komisi k okamžiku zahájení řízení podle čl. 88 odst. 2 Smlouvy o ES nebyl ještě předložen.
(82)
Rozhodnutím ze dne 9. července 2003 zahrnula Komise do probíhajícího zkušebního řízení i původně plánované prodloužení záruk za půjčky do roku 2007.
(83)
Komise zvláště zpochybnila, že společnost MobilCom skutečně byla odkázána na prodloužení státem zajišťovaných úvěrů. K tehdejšímu momentu nemohla vyloučit, že společnost MobilCom mohla dosáhnout dostatečných prostředků na úhradu úvěru postupným prodejem svého podílu v internetové dceři Freenet.de AG.
III. STANOVISKO NĚMECKA
(84)
Poté, co byly úvěry splaceny dne 22. září 2003 a záruční listiny byly vráceny poskytovatelům záruk, prohlásilo Německo preventivně podanou žádost o schválení prodloužení záruk za úvěry až do roku 2007 za vyřízenou.
(85)
Co se týče poskytnutí druhého příspěvku v podobě záruky za úvěr ve výši 112 milionů EUR, drží se Německo svého pojetí, že také tato záruka představuje záchranný příspěvek ve smyslu obecných zásad Společenství.
(86)
Německo prohlašuje, že prostřednictvím úvěrů byla financována výlučně opatření v obchodní oblasti Service Provider, jako například zákaznická opatření pro optimalizaci tarifní struktury, uzpůsobení nákladů na prodej a opatření k redukci běžných personálních nákladů, která by sama sloužila k zachování běžného obchodního provozu a k redukci potřeby likvidity ve fázi záchrany. Bez těchto opatření by byla potřeba likvidity do března 2003 vyšší o dalších 110 milionů EUR.
(87)
Navíc ještě nebyl předložen podrobný plán restrukturalizace k momentu poskytnutí zpochybňovaných příspěvků a v nejbližší ho nebylo možné zpracovat.
(88)
Pro případ, že se Komise tímto posouzením nebude řídit, žádá Německo schválení druhé záruky za půjčku jako příspěvek na restrukturalizaci na základě plánu restrukturalizace, který bude Komisi předložen později. Podle pojetí Německa zvláště stažení společnosti MobilCom z obchodu UMTS a z obchodní oblasti pevné sítě a internetu, které je stanovené v plánu restrukturalizace, vyrovná možná zhoršení hospodářské soutěže na trhu mobilního telefonování, které by mohla způsobit státem zajištěná půjčka.
IV. STANOVISKA TŘETÍCH STRAN
1. Stanovisko společnosti MobilCom
(89)
Ve svém stanovisku k zahájení a rozšíření formálního řízení společnost MobilCom odmítá pochybnosti o slučitelnosti poskytovaných příspěvků se společným trhem.
(90)
Společnost MobilCom uvádí, že konkurence na trhu služeb v oblasti mobilních telefonů by bez další existence společnosti MobilCom byla ochromena. Trh v oblasti mobilního telefonování je ovládán provozovateli sítě s celkově téměř 70procentním podílem na trhu, přičemž přibližně 52 % připadá na oba velké dominující poskytovatele T-Mobile a Vodafone. Zmizení společnosti MobilCom by bylo společnosti Debitel vytvořilo kvazi-monopol mezi Service Providery, kteří nedisponovali vlastní sítí. Společnost Debitel by tím nebyla nucena spojovat nejvýhodnější tarify a nabízet je svým zákazníkům. Role Service Providerů jako katalyzátorů cenové konkurence mezi provozovateli sítě by takto byla rozhodujícím způsobem oslabena a oligopolistická struktura německého trhu v oblasti mobilního telefonování by se byla dále upevňovala.
(91)
Společnost MobilCom dále tvrdí, že státní záruka nevedla ke zhoršení trhu a že se omezovala na absolutní minimum. Záruka zajišťovala celkově pouze 80 % částky půjčky. Prostředky, které byly k dispozici, byly naplánovány zcela pro realizaci plánu restrukturalizace a omezeny striktně na náklady restrukturalizace v oblasti Service Provider. Každé z opatření popsaných v plánu restrukturalizace bylo nezbytným předpokladem pro obnovení dlouhodobé životaschopnosti podniku, přičemž společnost MobilCom opakovaně podrobně vysvětlila a dále rozčlenila jednotlivé náklady stanovené v plánu restrukturalizace.
(92)
Společnost MobilCom upozorňuje také na to, že ostatní konkurenti z plánu restrukturalizace profitovali, protože se potom společnost MobilCom zbavila veškerých aktivit, které bezprostředně nepatřily ke klíčové obchodní oblasti, pro tuto ale byly prospěšné, jako obzvláště provoz sítě UMTS.
(93)
Kromě toho nelze očekávat žádné negativní účinky na konkurenty, protože v rámci restrukturalizace v oblasti Service Provider dochází také tam ke značným redukcím kapacity. Zvláště kvůli značnému snížení stavu personálu a uzavření pracovišť byla pro společnost MobilCom značně omezena možnost získávat zákazníky.
(94)
V jednáních mezi Německem a Komisí dne 9. ledna a 21. ledna 2004, kterých se zúčastnili také zástupci společnosti MobilCom, společnost MobilCom upřesnila svá písemná vyjádření v tom, že podnik stejně jako dříve zastává právní pojetí, který zastupuje také Německo, že se u poskytnutého druhého příspěvku jedná o příspěvek na záchranu a ne o příspěvek na restrukturalizaci. Otázka vhodných opatřeních na kompenzaci tímto nevzniká.
2. Stanovisko společnosti Talkline GmbH & Co KG
(95)
Společnost Talkline GmbH & Co KG (dále jen „Talkline“) je jako Service Provider pro mobilní telekomunikaci bezprostředním konkurentem společnosti MobilCom. Společnost Talkline upozorňuje na to, že se podnik rovněž jako další bezprostřední konkurenti v uplynulých dvou letech přizpůsoboval podmínkám trhu a musel novou orientaci realizovat na vlastní náklady a bez státní podpory.
(96)
Společnost Talkline nejprve uvádí, že se u druhého státem zajišťovaného úvěru jedná o příspěvek na restrukturalizaci pro společnost MobilCom a ne o příspěvek na záchranu. Restrukturalizace podniku začala již před poskytnutím druhé půjčky v listopadu.
(97)
Podnik kromě toho zastává názor, že narušení konkurence vyvolané kvůli příspěvkům společnosti MobilCom má zvláštní intenzitu. Poskytnuté příspěvky nejsou bez dostatečné kompenzace slučitelné se společným trhem.
(98)
Zvláštní intenzitu narušení konkurence zdůvodňuje společnost Talkline zaprvé tím, že záruka společnosti MobilCom umožnila neomezené další obchodování při současně plynulé a úplné restrukturalizaci. Společnost MobilCom během restrukturalizace sice ztratila podíly na trhu, ale přítomnost značky na trhu byla pro konkurenty nadále citelná.
(99)
Zadruhé státem zajišťované úvěry společnosti MobilCom umožňovaly dosáhnout ziskovosti zákaznické základny. Společnost MobilCom po očištění základny zákazníků rostla přibližně stejně silně jako trh, měla ale k dispozici neúměrně výnosnější kmen zákazníků.
(100)
Navíc společnost MobilCom mohla na základě úvěrů oddálit avizovaný prodej pevné sítě společnosti Freenet.de AG a návazný dílčí prodej podílu, takže podnik mohl profitovat z růstu kurzu, který byl v této souvislosti očekáván, nejen s ohledem na úhradu úvěru, nýbrž také s ohledem na nové investice v obchodování v oblasti mobilních telefonů, protože prodej 20 % balíku akcií v září 2003 zabezpečit společnosti MobilCom po úplné úhradě úvěrů další likvidní prostředky ve výši téměř 60 milionů EUR.
(101)
Společnost Talkline navíc zpochybňuje nutnost poskytnutí již druhé záruky. Společnost MobilCom údajně již tehdy disponovala značným investičním majetkem, přičemž společnost Talkline vyzdvihuje zvláště podíl ve společnosti Freenet.de AG. Prodej 20 % podílů ve společnosti Freenet (3,75 milionů akcií) uskutečněný až v září 2003 by měl podniku již v listopadu 2002 při tehdejším kurzu akcií přibližně 5 EUR vynést příjmy ve výši minimálně 18,75 milionů EUR. Prodej celého podílu (13,65 milionů akcií) by byl podniku přinesl likvidní prostředky ve výši 68 milionů EUR, a tím by se podnik obešel bez úvěru a bez jistoty státní záruky. Tento výpočet vychází přitom toliko z kurzu na burze, ale ne ze skutečné běžné čisté hodnoty společnosti Freenet.de AG, kterou dozorčí rada společnosti MobilCom a představenstvo společnosti Freenet.de AG zařazují značně výše.
(102)
Pokud Komise dospěje k závěru, že státní záruka za druhý úvěr představuje přípustný příspěvek na restrukturalizaci, může tuto podle názoru společnosti Talkline schválit pouze tehdy, pokud Německo nabízí další vhodná kompenzační opatření podle bodu 35 a dalších obecných postupů Společenství.
(103)
Opatření uvedená Německem nejsou podle názoru společnosti Talkline dostačující, aby vyrovnala negativní účinky příspěvku. Snížení kapacit v oblasti mobilního telefonování a s tím spojenou repatriaci základny zákazníků je možné odvodit převážně z toho, že společnost MobilCom zrušila nerentabilní zákaznické vztahy. Tato redukce byla požadována z ekonomického hlediska a nemůže být tedy akceptována jako protiplnění.
(104)
Odstoupení z obchodu v oblasti pevné sítě a internetu nebylo provedeno úplně. Navíc prodej podílu ve společnosti Freenet ve svém účinku na konkurenci v oblasti mobilního telefonování představuje přeskupení kapitálu. Jako protiplnění pro možná narušení soutěže je tedy nejen bez významu, nýbrž dokonce je zvláštním zostřením narušení, protože společnost MobilCom nyní investuje výnos z prodeje podílu ve společnosti Freenet bezprostředně do oblasti Service Provider.
(105)
Zmrazení obchodu UMTS bylo ekonomickou nutností a není tedy také vhodné jako kompenzační opatření pro narušení konkurence v oblasti mobilního telefonování. Z odstoupení profitují toliko zbývající držitelé licence UMTS, kteří mají v přímém vztahu o konkurenta méně.
(106)
Společnost Talkline nakonec navrhuje katalog možných opatření pro vyrovnání narušení konkurence, která podle jejího názoru vznikla. Tato opatření zahrnují podílový „prodej“ zákazníků konkurentům, časově omezené zavření Online Shops a jiných přímých kanálů a stažení z obchodu UMTS jako Service-Provider (tzv. Enhanced Service Providing) na časově omezené období.
3. Stanovisko třetí strany, která žádá o uchování své identity v tajnosti
(107)
Komise kromě toho obdržela stanovisko dalšího konkurenta, který je rovněž činný jako čistý Service Provider bez vlastní struktury sítě.
(108)
Také tento konkurent je toho názoru, že nabízená protiplnění nestačí, aby bylo možné dosáhnout omezení kapacit v klíčovém obchodě společnosti MobilCom, které je potřebné pro vyrovnání zkreslení konkurence. Společnost MobilCom se chce soustřeďovat na zákazníky s vysokými výkony ve středním a horním segmentu. Dále by mohla společnost MobilCom i přes odchod zákazníků zachovat svou přítomnost na trhu, protože na základě soustředění se na výnosné zákazníky mohu být sníženy náklady a zvýšeny obraty.
(109)
Při současné situaci na trhu vyznačující se nasycením trhu, nižšími průměrnými obraty na zákazníky a klesajícími maržemi je prý přemisťovací program sledovaný společností MobilCom cílem všech podniků, které provozují Service Providing. Příspěvky, které přímí konkurenti nemají k dispozici, společnost MobilCom používá, aby si u významné a tvrdě vybojované vrstvy zákazníků pořídila konkurenční výhodu. Německo tak restrukturalizaci společnosti MobilCom podpořilo přímo na náklady konkurentů, což prý bez dalších kompenzačních opatření není přijatelné.
V. REAKCE NĚMECKA NA STANOVISKA TŘETÍCH STRAN
(110)
Ve své reakci na stanoviska třetích stran Německo k otázce nutnosti poskytování druhého příspěvku prohlašuje, že likvidita požadovaná pro další vedení běžného obchodního provozu společnosti MobilCom byla vyčerpána v polovině listopadu 2002. Bez poskytnutí půjčky konsorcia KfW by byla společnost MobilCom musela neprodleně vyhlásit úpadek. Podle odhadu představenstva společnosti MobilCom by při žádosti o vyhlášení úpadku byla brzy odloučena část zákaznických vztahů, takže restrukturalizace společnosti MobilCom z úpadku by byla nebyla možná.
(111)
Německo nadále prohlašuje, že prý také společnost France Télécom při zahájení jednání o vyrovnání ve druhé polovině září 2002 již dávala najevo, že se k osvobození společnosti MobilCom od závazků vztahujících se k UMTS může zavázat pouze tehdy, pokud bude zajištěno, že společnost MobilCom nebude během právních lhůt pro napadení úpadku muset vyhlásit úpadek. Podle tohoto prý společnost France Télécom od začátku jednání požadovala znalecky podložené stanovisko na pozitivní prognózu dalšího stavu pro oblasti obchodu, které zůstávají u společnosti MobilCom, jakož i přísliby třetích osob k zajištění financování požadovaného pro úspěšnou sanaci. Půjčka konsorcia KfW ve výši 112 milionů EUR, která má posloužit pro tento účel, byla podle tohoto učiněna za podmínky uzavření MC Settlement Agreement. Společnost France Télécom dále požadovala, že potřebné úvěry musí být k dispozici minimálně na 18 měsíců. Časovým omezením úvěrů a záruky až do 20. května 2004 se podle údajů Německa tomuto požadavku vyhovělo.
(112)
Německo dále prohlašuje, že státní záruka za poskytnutí půjčky byla zapotřebí. Smlouva o půjčce s konsorciem KfW zavazovala společnost MobilCom k poskytnutí veškerých jistot, které měla k dispozici. Tyto ale nestačily, aby konsorcium KfW bylo ochotno poskytnout potřebné finanční prostředky. Spíše banky konsorcia - přes intenzivní snahy spolkové vlády na vyšší vlastní riziko bank - trvaly na zajištění ve výši 80 % částky úvěru zárukou Spolku a země Šlesvicko-Holštýnsko ve schodku. Bez tohoto veřejného zaštítění rizika by byla žádná z bank nebyla ochotna poskytnout společnosti MobilCom finanční prostředky, což by bylo vedlo k platební neschopnosti společnosti MobilCom.
(113)
K otázce omezení příspěvku na nutné minimum Německo uvedlo, že se společnost MobilCom ve smlouvě o půjčce s konsorciem KfW zavázala, že všechny čisté výnosy plynoucí z prodeje podstatného hmotného a/nebo finančního investičního majetku použije k repatriaci půjček a tím zároveň státní záruky. Navíc se společnost MobilCom zavázala, že v co nejkratší době zahájí prodej divize pevné sítě a internetu. Podle toho společnost MobilCom neprodleně začala se svými snahami o prodej - to se týká také majetku UMTS - a tyto ukončila tak rychle a tak úspěšně, že mohla být realizována předčasná úhrada nezaplacených úvěrových linek a tím i repatriace státních záruk.
(114)
Prodejem divize pevné sítě, majetku UMTS a později prodejem akcií Millenium se postupně zredukovalo nárokování úvěru a nakonec byl prodejem uskutečněným dne 17. září 2003 podíl ve společnosti Freenet.de AG repatriován s konečnou platností na nulu. Tímto byla státní záruka nárokována pouze na přibližně polovinu platnosti úvěru KfW.
(115)
Ještě rychlejší zhodnocení majetku a tím repatriace státem zajištěných úvěrů nebylo možné. Toto platilo jak pro prodej divize pevné sítě sjednaný již v březnu 2003 a pro prodej majetku UMTS sjednaný v květnu 2003, tak i pro prodej akcií MobilCom, který byl schválen až od dubna 2003, prostřednictvím pověřence D. Dietera Thomy, vůči kterému společnost MobilCom neměla žádná práva udělovat instrukce, nýbrž který byl podle své smlouvy o svěřenecké správě s Gerhardem Schmidem a společností Millenium povinen dosáhnout co možná nejvyššího výnosu z prodeje.
(116)
To podle Německa také ale platilo pro prodej akcií Freenet. Neboť podle předpisů německého akciového práva bylo představenstvo povinno v zájmu podniku a jeho akcionářů zabránit prodeji jeho aktiv pod hodnotou. Německo konkrétně uvedlo, že brzký prodej podílu v tehdejším termínu by se byl mohl uskutečnit pouze prostřednictvím burzy. Tehdy nízký kurz akcií Freenet na burze ve výši přibližně 5 EUR (burzovní hodnota celkového podílu: 68 milionů EUR) by se byl při brzkém prodeji 76,1 % akcií Freenet pravděpodobně zhroutil. Dozorčí grémia by s tím v listopadu 2002 nesouhlasila, protože valná hromada společnosti France Télécom v termínu MC Settlement Agreement toto ještě neschválila.
(117)
Německo uvádí, že pro společnost MobilCom neexistovaly žádné alternativy, aby se mohla udržet na trhu. Platební neschopnost by byla v každém případě v zájmu konkurentů, protože těm by potom bez jakéhokoliv úsilí přibyla zákaznická základna společnosti MobilCom. Rozbití skupiny MobilCom kvůli platební neschopnosti ale podle názoru Německa nebylo odůvodněné. Zvláště konkurenční, infrastrukturní hlediska a hlediska pracovního trhu hovořila spíše pro poskytnutí státní záruky.
(118)
Kromě toho se Německo dále trvá na svém názoru, že kompenzační opatření byla již ve značném rozsahu provedena, totiž zvláště prodejem obchodní oblasti UMTS, prodejem obchodu po pevné síti, redukcí kvalifikované většiny společnosti MobilCom ve společnosti Freenet.de AG na pouhou finanční účast, jakož i uzavřením poboček Hallbermoos a Karlstein. V přímých jednáních v lednu 2004 Komise ale s Německem posuzovala možná další kompenzační opatření, zvláště uzavření Online-Shops společnosti MobilCom na omezené časové období 7 měsíců, se kterým Německo původně souhlasilo. V dubnu 2004 Německo ale sdělilo, že uzavření Online-Shops nemůže s konečnou platností přislíbit.
VI. HODNOCENÍ OPATŘENÍ
(119)
Podle čl. 87 odst. 1 Smlouvy o ES jsou, pokud není ve Smlouvě o ES stanoveno jinak, státní nebo ze státních prostředků poskytnuté příspěvky, které kvůli zvýhodňování určitých podniků nebo výrobních odvětví narušují hospodářskou soutěž nebo existuje nebezpečí, že ji naruší, v nesouladu se Společným trhem, pokud narušují obchod mezi členskými státy.
(120)
Komise konstatuje, že žádost Německa o schválení prodloužení státních záruk za úvěry až do roku 2007 byla vyřízena tím, když byly úvěry dne 22. září 2003 splaceny a záruční listiny vráceny poskytovatelům záruk. Komise již tedy o této žádosti nemusí rozhodovat.
(121)
Dne 21. ledna 2003 Komise schválila státní záruku na úvěr ve výši 50 milionů EUR na základě obecných zásad Společenství jako příspěvek na záchranu. Tento příspěvek tedy nemusí být znovu hodnocen.
1. Státní záruka za půjčku ve výši 112 milionů EUR jako příspěvek
(122)
Ohledně 80 % státní záruky za půjčku ve výši 112 milionů EUR poskytnutou dne 20. listopadu považuje Komise za prokázané, že se přitom jedná o příspěvky ve smyslu čl. 87 odst. 1 Smlouvy o ES.
(123)
Záruka byla poskytnuta spolkovým ministerstvem financí Spolkové republiky Německo, jakož i ministerstvem hospodářství, technologie a dopravy země Šlesvicko-Holštýnsko, dvěma státními úřady. Je tedy možné ji přiřadit státu.
(124)
Státní záruky spadají do působnosti čl. 87 odst. 1 Smlouvy o ES, pokud není zaplacena prémie odpovídající trhu a pokud je omezen obchod mezi členskými státy (15).
(125)
Komise je toho názoru, že poplatek za státní záruku neodpovídá obvyklé situaci na trhu. Německo sdělilo, že poplatek, který společnost MobilCom uhradila Spolku za záruku, činila vždy 0,8 % p.a. Dále bylo nutné poskytnout vždy úhradu za žádost ve výši 25 000 EUR. Zemi Šlesvicko-Holštýnsko bylo nutné uhradit poplatek za záruku ve výši 1 % p.a. a poplatek za zpracování ve výši 25 564 EUR. Další údaje o přiměřenosti rizika, popř. obvyklosti poplatků na trhu ale Německo neuvedlo. Německo označuje záruku za druhou půjčku také jako podporu. Z tohoto hlediska a z pohledu obtížné finanční situace, ve které se společnost MobilCom nacházela, a skutečnosti, že podnik stál krátce před úpadkem, dospívá Komise k závěru, že úhrada neodrážela riziko, které na sebe Spolek a země vzaly převzetím státní záruky, a že za těchto podmínek by záruku neposkytl žádný soukromý účastník na trhu.
(126)
Záruka takto společnosti MobilCom poskytla selektivní výhodu, kterou by podnik za normálních tržních podmínek nebyl získal. Zvláště se tímto zlepšily možnosti společnosti na získání úvěru. Na základě záruky mohl podnik MobilCom, který se nacházel ve finanční tísni, přijmout půjčky za podmínek, které nejsou v souladu s jeho skutečnou finanční situací a s rizikem, které převzal poskytovatel půjčky, při poskytnutí půjčky podnikům ve srovnatelné finanční situaci, bez státní záruky. Za normálních tržních podmínek jen málokterá z bank odmítne poskytnutí úvěru podnikům, pokud je úhrada kapitálu zajištěna státem.
(127)
Navíc může záruka omezit hospodářskou soutěž a obchod mezi členskými státy. Společnost MobilCom nabízí v celém Německu služby mobilního telefonování GSM druhé generace. Záruka za úvěr, kterou poskytlo Německo, zlepšila konkurenční pozici společnosti MobilCom a mohla tedy poškodit konkurenční podmínky dalších poskytovatelů mobilního telefonování druhé generace. Záruka rovněž přispěla k upevnění pozice společnosti MobilCom na úrovni Společenství, protože tímto se omezila možnost nabízejících z jiných členských států při budování nebo rozšiřování své pozice v Německu. Na telekomunikačním trhu Společenství panuje silná konkurence mezi provozovateli z různých členských států. Mnoho (aktuálních nebo potenciálních) konkurentů společnosti MobilCom v poskytování služeb mobilního telefonování druhé generace jsou podniky, které mají své hlavní sídlo v jiných členských státech (např. O2, E-Plus, Vodafone D2, Talkline a Debitel.
(128)
Z tohoto důvodu se u poskytnuté státní záruky jedná o státní podporu ve smyslu čl. 87 odst. 1 Smlouvy o ES.
(129)
Samotný zaručený úvěr podle názoru Komise neobsahuje žádné prvky podpory přesahující záruku. Zárukou byl úvěr zajištěn v souladu s požadavky trhu. Také úroková sazba za úvěr ve výši112 milionů EUR (2,5 % p.a. prostřednictvím EURIBOR), která byla pro MobilCom vypočtena, je srovnatelná s úrokovými sazbami pro zdravé podniky a není nižší než referenční úrokové sazby Komise (16).
2. Slučitelnost se zásadami společného trhu
(130)
V článku 87 Smlouvy o ES jsou stanoveny výjimky ze zásady nesouladu státních podpor se společným trhem. Ustanovení o výjimkách čl. 87 odst. 2 by mohlo zdůvodnit soulad podpor se společným trhem. Příspěvkové opatření nemá ani sociální charakter a je poskytováno jednotlivým spotřebitelům (písmeno a)) a ani neslouží k odstranění škod, které vznikly následkem přírodních katastrof nebo jiných mimořádných událostí (písmeno b)), a konečně není určeno pro ekonomiku určitých oblastí Spolkové republiky Německo (písmeno c)). Další výjimky jsou možné podle čl. 87 odst. 3 písmena a) a c) Smlouvy o ES (regionální aspekt), zde je ale nelze použít, protože příspěvek pro společnost MobilCom neslouží cíleně rozvoji určité ekonomické oblasti. Také ustanovení o výjimkách čl. 87 odst. 3 písmena b) a d) nejsou použitelná. Vztahují se na podporu důležitých záměrů ve společném zájmu, jakož i podporu kultury a zachování kulturního dědictví.
(131)
Tímto trvá ustanovení o výjimkách podle čl. 87 odst. 3 písmena c) Smlouvy o ES a o toto se opírajících zásad Společenství. Komise je toho názoru, že další obecné zásady Společenství - např. pro podpory na výzkum a vývoj, podpory malým a středním podnikům nebo podpory na zaměstnávání a vzdělání - nelze použít. Pokud jsou splněny předpoklady uvedené v zásadách Společenství, může podpora na záchranu a restrukturalizaci přispět k vývoji hospodářského odvětví, aniž by byl poškozen obchod (bod 20 zásad Společenství), a následně může být správně považována za slučitelnou se společným trhem.
a) Posouzení druhé podpory jako podpory na restrukturalizaci
(132)
Po zevrubném přezkoumání dochází Komise k závěru, že se u druhé podpory, oproti názoru, který zastupuje Německo a zvýhodněný podnik, jedná o podporu na restrukturalizaci, a ne o podporu na záchranu.
(133)
Podle zásad Společenství má podpora na záchranu přirozeně přechodný charakter. Slouží k dalšímu vedení podniku v potížích do té doby, jak je toto zapotřebí k sestavení plánu restrukturalizace nebo likvidity. Její výše se musí omezit na částku, která je potřebná pro další vedení podniku až do sestavení plánu restrukturalizace (např. krytí mzdových nákladů nebo běžného pořizování).
(134)
Restrukturalizace se proti tomu opírá o realistický, koherentní a dalekosáhlý plán k opětovnému dosažení dlouhodobé rentability podniku. K tomu patří zvláště prvky reorganizace a racionalizace činností podniku, což obecně znamená stažení se z deficitních oblastí, jakož i restrukturalizace oblastí činností, které se mohou opět stát konkurenceschopnými. Podniková restrukturalizace musí být zpravidla provázena restrukturalizací finanční.
(135)
Komise je toho názoru, že druhá záruka nesplňuje podmínky podpory na záchranu. Státem zaručený úvěr nesloužil k výlučnému financování běžných nákladů, včetně pravidelných výkonů optimalizace s cílem umožnit další vedení podniku po omezené časové období až do sestavení plánu restrukturalizace.
(136)
Podle údajů Německa by měla být společnost MobilCom spíše s pomocí státem zaručeného úvěru na 112 milionů EUR (88,3 milionů EUR) uvedena do situace, aby mohla provést řadu reorganizačních opatření ve ztrátové oblasti Service Provider. Balík opatření se přitom zaměřil zřejmě na trvalé odstraňování příčin pro setrvávající ztráty v této obchodní oblasti.
(137)
Státem zaručeným úvěrem bylo financováno krátkodobé zrušení 850 pracovních míst na plný úvazek v oblasti Service Provider, která se měla setkat s vysokou intenzitou personálu v tomto segmentu, která byla v plánu restrukturalizace uváděna jako podstatná příčina ztráty.
(138)
Další blok nákladů obsahoval vypovězení, popř. stornování, neprofitujících smluv a migraci zákazníků získaných s ohledem na vlastní síť UMTS do tarifů postačujících pro Service Provider. Tímto očištěním zákaznické základny a přetvořením tarifů se měly vytvořit dlouhodobě rentabilní vztahy se zákazníky a měl by se natrvalo zastavit klesající vývoj u hrubých výnosových marží.
(139)
Následně provedeným uzavřením pracovišť Karlstein a Hallbergmoos, která se akvizicemi firem D-Plus Telecommunications GmbH (Karlstein) a Cellway Kommunikationsdienste (Hallbergmoos) stala součástí koncernu MobilCom, a soustředěním celé struktury prodeje a zákaznického servisu do centrály v Büdelsdorfu a pracoviště v Erfurtu, dosáhla společnost MobilCom podle vlastních údajů potřebného uzpůsobení, které bylo na základě zaměření se na výstavbu obchodu UMTS v minulosti zanedbáno.
(140)
Komisi je z toho jasné, že balík opatření, který byl financován státem zajištěným úvěrem, má převážně strukturální účinky zaměřené na zajištění dlouhodobé rentability oblasti Service Provider a podniku a nesloužil výlučně k dalšímu vedení podniku až do sestavení plánu restrukturalizace. Strukturální opatření nemohou být financována příspěvkem na záchranu. Komise proto dochází k závěru, že se u druhé záruky jedná o podporu na restrukturalizaci ve smyslu zásad Společenství.
(141)
Komise přitom vychází také z toho, že se opatření v oblasti Service Provider opírají o nosný plán k obnovení dlouhodobé rentability podniku. Přitom Komise výslovně zamítá námitku Německa, že k okamžiku schválení státem zajištěného úvaru v listopadu 2002 nebyl předložen ještě žádný koncept restrukturalizace.
(142)
Již v září 2002 představenstvo v úzké shodě s dozorčí radou rozhodlo o podstatných klíčových bodech strategie sanace (17). Přitom nehrálo pro společnost MobilCom žádnou roli, že projekt UMTS nebyl bez účasti společnosti France Télécom realizovatelný, a proto se jej muselo vzdát.
(143)
Představenstvo dále předložilo rozsáhlý program sanace pro oblast mobilního telefonování Service Provider, který již tehdy jako klíčové prvky stanovil zrušení 850 pracovních míst na plný úvazek v klíčovém obchodě, koncentraci aktivit prodeje a zákaznického servisu, které byly dosud rozděleny v pěti stanovištích, do centrály Büdelsdorf a do pracoviště Erfurt, jakož i pokles nákladů na akvizici zákazníků (mezi jiným díky uzavření nevýnosných obchodů MobilCom).
(144)
Tento program sanace, který byl v jádru identický s plánem restrukturalizace předloženým Komisi v březnu 2003, byl přezkoumán auditorskou společností Deloitte & Touche. Ve svém posouzení ze dne 25. října 2002 dospěla společnost Deloitte & Touche k závěru, že vzhledem ke krátkosti doby, která je k dispozici, a vzhledem k předmětu zakázky sice nemůže zaujmout konečné stanovisko k tomu, zda koncept restrukturalizace skupiny MobilCom „úplně zahrnoval veškerá slabá místa“. „Podstatná slabá místa“ jsou ale zohledněna a znázorněna ve zprávě. Ve výsledku jsou opatření uvedená v konceptu restrukturalizace vhodná celkově k tomu, aby vyhověla dosud identifikovaným slabým místům a aby uvedla skupinu MobilCom do situace, aby během časového období jednoho až dvou let mohla dosáhnout pozitivních výsledků.
(145)
Pro Komisi je tímto dostatečně prokázáno, že nejpozději v listopadu 2002 existoval koncept pro sanaci podniku, který byl nejen podkladem pro rozhodnutí o úvěru konsorcia KfW, nýbrž tvořil také základ pro opatření k reorganizaci oblasti Service Provider, která byla zahájena v listopadu. Tomu také neodporuje, že v tomto momentě nebyl předložen konečný souhlas společnosti France Télécom k MC Settlement Agreement. Pokud dohoda o vyrovnání nebyla účinná, musela by společnost MobilCom ohlásit úpadek. Posouzení schopnosti sanace se od počátku zakládalo na předpokladu, že může být dosaženo obsáhlého odškodnění, a předpokládalo tak uzavření účinné dohody. Společnost MobilCom sama následně správně začala s realizací opatření a nečekala na závěrečné schválení valnou hromadou společnosti France Télécom.
(146)
Dále bylo pro Komisi pro její posuzování druhé podpory jako podpory na restrukturalizaci rozhodující, že státem zaručený úvěr měl k okamžiku svého poskytnutí platnost 18 měsíců až do 20. května 2004. Záruka byla však nejprve časově omezena až do 15. března 2003. Toto časové období se ale mělo automaticky prodloužit, pokud bude před uplynutím této lhůty předložen Komisi plán restrukturalizace. Podle bodu 23 zásad Společenství musí být podpory na záchranu ve formě záruk za úvěry spojeny s úvěry, jejichž zbývající platnost po výplatě poslední dílčí částky úvěrové částky podniku činí maximálně dvanáct měsíců. A to v tomto případě splněno nebylo.
(147)
Ve výsledku se tak u druhé podpory jedná o podporu na restrukturalizaci, kterou může Komise schválit pouze tehdy, pokud jsou splněny předpoklady zásad Společenství.
b) Slučitelnost se zásadami restrukturalizace
(148)
Ve smyslu zásad Společenství se „podnik nachází v potížích“, pokud není schopen skoncovat pomocí vlastních nebo cizích finančních prostředků, které mu poskytují jeho majitelé/podíloví vlastníci nebo věřitelé, se ztrátami, které podnik z krátkodobého nebo střednědobého hlediska s určitostí dovedou do hospodářského zániku, pokud nezasáhne stát (bod 4 zásad Společenství). K typickým příznakům podniku v potížích patří zvláště trvalé ztráty, snížený Cash-Flow, jakož i snížení nebo ztráta čistého majetku a situace, ve kterých není podnik schopen se sanovat z vlastní síly nebo s prostředky svých podílových vlastníků nebo věřitelů (bod 6 zásad Společenství).
(149)
Vystoupení společnosti France Télécom z financování obchodu UMTS znamenalo likvidaci veškerých společenských prostředků společnosti MobilCom.
(150)
Koncern MobilCom utrpěl ve 3. čtvrtletí 2002 ztrátu před úročením a zdaněním (EBIT) ve výši 2,9 miliard EUR, zatímco vlastní prostředky činily přibližně 606,7 milionů EUR (2001: 3,769 miliard EUR); platební neschopnost hrozící v září 2002 mohla být odvrácena pouze pomocí státem zaručeného úvěru KfW na likvidní pomoc ve výši 50 milionů EUR.
(151)
Přes úspěšné uzavření MC Settlement Agreement, podle které společnost France Télécom UMTS převzala závazky v celkové výši 6,9 miliard EUR s připočtením úroků, ztráta koncernu ve 4. čtvrtletí 2002 činila přibližně 289 milionů EUR a stále tak ještě značně převyšovala negativní výsledky koncernu před krizí (čtvrtletí 2/2002: -172,8 milionů EUR, čtvrtletí 1/2002: -116,4 milionů EUR, čtvrtletí 4/2001 - 91,9 milionů EUR).
(152)
Z přehledů o likviditě, které jí byly předloženy, Komise dále konstatuje, že negativní vývoj Cash-Flow skupiny MobilCom nemohl být ani v listopadu 2002 trvale zastaven. Stávající likvidní rezervy byly vyčerpány již v září 2002. Pomocí podpory na záchranu mohla být kryta jen krátkodobá běžná potřeba likvidity a mohla být odvrácena bezprostředně hrozící platební neschopnost.
(153)
Německo se navíc podařilo dokázat, že běžná ztráta bez reorganizačních opatření stanovených v plánu restrukturalizace by byla v březnu 2003 patrně ještě o dalších 110 milionů EUR vyšší než bez těchto opatření. Tuto ztrátu by podle údajů Německa prostřednictvím bank již nebylo možné financovat.
(154)
Komise dále dochází k závěru, že společnost MobilCom by finanční potřebu požadovanou v listopadu 2002 nemohla krýt ani stávajícími vlastními prostředky.
(155)
Likvidní rezervy v tomto okamžiku, jak bylo vysvětleno, již neexistovaly. Komise musí také na základě informace, která je jí poskytnuta, dojít k závěru, že (dílčí) prodej podílu Freenet stanovený v plánu restrukturalizace, který se nakonec uskutečnil v září 2003, by v krátké době již nestačil k úhradě státem zaručených úvěrů.
(156)
Německo přesvědčivě vysvětlilo, že před uzavřením MC Settlement Agreement v listopadu 2002 nebyl možný prodej podílu Freenet na základě stávajících úvěrových závazků vůči bankám věřitelů v rámci projektu UMTS. Prodej by nebyl možný bez souhlasu bank věřitelů, kterým byl podíl Freenet v tomto okamžiku ještě zastavený. S ohledem na vysoké dluhy v oblasti UMTS by banky věřitele s prodejem nesouhlasily. Kromě toho by výnosy byly použity výlučně k repatriaci úvěrových závazků existujících vůči bankám z projektu UMTS.
(157)
Komisi nebyly předloženy také žádné odkazy na to, že by během akutní krize ve 3. a 4. čtvrtletí 2002 byli investoři projevili zájem o převzetí podílů ve společnosti MobilCom AG. Ani tento způsob pořizování prostředků nebyl pro společnost MobilCom otevřený.
(158)
Německo dále dostatečně vyložilo, že by konsorciální banky úvěr na 112 milionů EUR bez státní záruky neposkytly, protože riziko nesplacení bylo odhadnuto jako vysoké a zvláště bankovní obvyklé záruky nebyly k dispozici v dostatečné míře.
(159)
Německo k tomu mimo jiné předložilo stanovisko vedoucí společnosti konsorcia KfW ze dne 1. června 2003, ve kterém tato posuzuje hodnotovou stálost jistot poskytnutých dodatečně pro úvěr ve výši 112 milionů EUR. Ve smlouvě o úvěru ve výši 112 milionů EUR se společnost MobilCom mimo jiné zavázala zastavit všechny obchodní podíly ve veškerých dceřiných a podílnických společnostech společnosti MobilCom AG, popř. mobilcom Holding GmbH, mezi jinými také postoupit podíl ve společnosti Freenet.de AG, jakož i všechny nároky z pohledávek vůči společnosti Millenium GmbH, jakož i vůči dřívějšímu předsedovi Gerhardovi Schmidovi ve výši 71 milionů EUR. Přeneseny byly také všechny bankovní obvyklé jistoty, které v podniku existovaly.
(160)
Hodnotovou stálost podílu Freenet, který byl zastaven již v prosinci 2002, nebylo podle údajů KfW na základě silné volatility akcií možné odhadnout.
(161)
Nároky vůči Gerhardu Schmidovi a společnosti Millenium GmbH postoupené bankovnímu konsorciu měly být uspokojeny tím, že pověřenec Prof. Dr. Dieter Thoma měl akcie ve společnosti MobilCom AG prodat do 31. prosince 2003. Hodnocení této jistoty se řídilo podle burzovního kurzu akcie MobilCom. Protože je burzovní kurz akcie závislý na bonitě společnosti MobilCom, společnost KfW podle údajů Německa nemohla této jistotě podle obvyklých bankovních zásad rovněž přikládat žádnou hodnotu jistoty.
(162)
Další jistoty, jako například později postoupená pohledávka kupní ceny vůči společnosti Freenet.de AG z prodeje divize pevné sítě ve výši 35 milionů EUR, nebyly v době poskytnutí půjčky ještě k dispozici.
(163)
Komise na základě toho došla k závěru, že poskytnutí 80procentní záruky Spolkem a zemí bylo požadováno, aby bylo možné bankovním způsobem zaručit poskytnutí úvěru ve výši 112 milionů EUR.
(164)
Komise dochází k závěru, že podnik nebyl v okamžiku poskytnutí druhé podpory schopen se sanovat vlastní silou nebo prostředky svých podílnických vlastníků nebo věřitelů nebo pomocí úvěrů bez státní podpory. Komise takto považuje za dostatečně prokázané, že společnost MobilCom se také ještě v listopadu 2002 nacházela v potížích ve smyslu zásad Společenství.
(165)
Podle bodu 30 a dalších zásad Společenství je poskytnutí podpory na restrukturalizaci závislé na provedení plánu restrukturalizace, který u všech jednotlivých příspěvků schvaluje Komise a který musí být přezkoumán z hlediska vhodnosti pro opětovné vytvoření dlouhodobé rentability.
(166)
O schopnosti sanace skupiny MobilCom nebyly z pohledu Komise s úspěšným uzavřením MC Settlement Agreement se společností France Télécom žádné pochybnosti. Podrobný plán restrukturalizace, který byl Komisi předložen v březnu 2003, obsahuje rozsáhlou analýzu strukturálních deficitů zodpovědných za problémy, jakož i rozsáhlý katalog opatření k odstranění zjištěných slabých míst. Podle předpovídaného výkazu zisků a ztrát až do konce roku 2007, jakož i podle analýzy scénáře a rizika se mohla Komise nakonec přesvědčit, že navržená restrukturalizační opatření byla rozumná, konečná a zásadně přiměřená, aby společnosti MobilCom umožnila opětovné vytvoření dlouhodobé rentability.
(167)
Dále společnost Deloitte & Touche na objednávku společnosti MobilCom posoudila plán restrukturalizace a došla k závěru, že výpovědi byly v souladu s odhady auditorské společnosti ve zprávě ze dne 25. října 2002, jakož i s jejím měsíčním výkazem k procesu sanace.
(168)
Toto hodnocení ex-ante se opírá také o skutečný vývoj. Společnost MobilCom v obchodní oblasti Service Provider již ve 2. čtvrtletí 2003 (poprvé po jedenácti čtvrtletích) dosáhla opět zisků a mohla se úplně oddlužit prodejem podílů Freenet v září 2003.
(169)
Podle bodu 40 zásad Společenství se musí výše a míra podpory bezpodmínečně omezit na minimální míru potřebnou pro restrukturalizaci. Proto musí příjemci podpory významně přispět k plánu restrukturalizace z vlastních prostředků také prodejem majetkových hodnot, pokud nejsou tyto nezbytné pro setrvání podniku, nebo pomocí externího financování za tržních podmínek
(170)
Německo podle názoru Komise v dostatečné míře prokázalo, že se stávající podpora na restrukturalizaci ve formě státní záruky za úvěr ve výši 112 milionů EUR omezila na minimální míru potřebnou pro restrukturalizaci podle rozhodnutí disponibilních finančních prostředků podniku, jeho akcionářů nebo koncernu, ke kterému patří. Společnost MobilCom během fáze restrukturalizace neučinila ani další akvizice, ani nové investice, které by nebyly bezpodmínečně nutné pro opětovné vytvoření dlouhodobé rentability. Komise nicméně považuje za nutné spojit schválení podpory s určitými podmínkami, aby bylo možné zabránit neočekávatelnému narušení hospodářské soutěže (viz 176. až 189. bod odůvodnění).
(171)
Co se týče platnosti státem zajištěné půjčky, bere Komise na vědomí, že podle údajů Německa společnost France Télécomé vytvářela nátlak na platnost státem zajištěného úvěru na restrukturalizaci v délce minimálně 18 měsíců jako předpoklad z obchodu UMTS, a tak by nebylo možné prosadit kratší platnost, aniž by bylo ohroženo uzavření MC Settlement Agreements. Komise proto také v této míře považovala požadavek podpory omezené na potřebnou minimální míru za splněný.
(172)
S ohledem na vlastní příspěvek příjemce na restrukturalizaci bere Komise na vědomí, že státní záruka kryla jen 80 % zajištěné částky úvěru. Riziko s ohledem na zbývajících 20 % nesl tedy podnik, popř. banky poskytující úvěr. Kromě toho společnost MobilCom přispěla na financování restrukturalizace prodejem majetkových hodnot, jak bylo stanoveno již v plánu restrukturalizace. Tak byly první splátky z prodeje pevné sítě Freenet ve výši 35 milionů EUR realizovaného již v březnu 2003 použity k repatriaci úvěrů. Zbývající částka úvěru byla splacena během necelého jednoho roku zcela z příjmů prodeje ve výši 20 % podílů ve Freenet.
(173)
Za těchto okolností a při zohlednění toho, že podpora spočívala v záruce za úvěr, a ne v nevratné dotaci, dospívá Komise k výsledku, že společnost MobilCom realizovala dostatečný vlastní příspěvek k restrukturalizaci ve smyslu bodu 40 zásad Společenství a že byl příspěvek zredukován na minimum.
(174)
Podle bodu 35 a dalších zásad Společenství musí být přijata opatření, aby bylo možné podle možnosti zmírnit negativní účinky podpory na konkurenty. Většinou se tato podmínka konkretizuje omezením nebo zmenšením přítomnosti podniku na relevantním trhu nebo trzích, která musí být v poměru k vlivům narušení způsobených podporou a zvláště k relativnímu významu podniku na jeho trhu nebo na jeho trzích.
(175)
Komise konstatuje, že společnost MobilCom poskytnutou podporu použila, jak je stanoveno v plánu restrukturalizace, pouze na sanaci obchodní oblasti mobilní telefonování/Service Provider. Podpora tedy v prvé řadě připadá na účinky na trhu mobilního telefonování. Podle odhadu Komise nejsou trhy pevné sítě, mluveného telefonování, jakož i internetových služeb, na kterých bude společnost MobilCom díky své účasti ve společnosti Freenet.de AG aktivní i v budoucnu, citelně dotčeny.
(176)
Komise bude proto dále nejprve zkoumat, zda má podpora negativní účinky na konkurenty společnosti MobilCom na trhu mobilního telefonování a zda vedla k efektům zkreslení, které vyžadují kompenzační opatření.
(177)
Pokud sledujeme trh služeb mobilního telefonování celkově, patří společnost MobilCom s celkovým podílem na trhu ve výši 8 % před restrukturalizací a odhadem kolem 6 % po restrukturalizaci ke skupině menších nabízejících. Dále je nutné konstatovat, že podpora poskytnutá společnosti MobilCom nespočívala v dotaci, nýbrž v záruce za úvěr. Zajištěný úvěr byl úplně splacen již 20. září 2003 a tedy toliko 10 měsíců po poskytnutí úvěru v listopadu 2002.
(178)
Na druhé straně sledovala společnost MobilCom před krizí roku 2002 cenově agresivní expanzivní strategii, která se orientovala výlučně na růst v obchodní oblasti mobilního telefonování/Service Provider na úkor rentability. Zaměření společnosti MobilCom na čistý růst podílu na trhu bylo možné spatřovat také v souvislosti s plánovanou výstavbou sítě UMTS, protože provozovatelé sítě u svých zákazníků získávali vyšší marže než pouzí Service Provider.
(179)
Se zaměřením svých aktivit na oblast UMTS a s pokusem etablovat se jako provozovatel UMTS postoupila společnost MobilCom velké riziko. Na konci tato obchodní strategie ztroskotala, jak ukazují potíže společnosti MobilCom ve druhé polovině roku 2002. Společnost MobilCom se proto jako provozovatel sítě z oblasti UMTS stáhla a orientovala svou marketingovou strategii na udržení stávajících výnosných zákazníků, jakož i na růst průměrných měsíčních obratů.
(180)
Na základě poskytnuté podpory ale nemusela společnost MobilCom nést negativní důsledky své riskantní strategie sama, zatímco podnik profitoval stejně jako dříve z pozitivních účinků, jako například z možnosti se při očišťování svého zákaznického portfolia vrátit k větší zákaznické základně. Tím společnost MobilCom díky podpoře získala jasnou výhodu vůči svým konkurentům.
(181)
Společnost MobilCom dále připustila, že by bez státní podpory musela ohlásit úpadek, čímž by pravděpodobně ztratila většinu svých stávajících zákazníků. Pomocí podpory mohl podnik naopak nejen pokračovat ve své obchodní činnosti, nýbrž se mohl také fyzicky reorganizovat, jakož i nově orientovat svou marketingovou strategii, očistit své zákaznické portfolio od zákazníků s nízkou ziskovou marží a soustředit se na výnosné zákazníky. Ve výsledku se počet zákazníků během fáze restrukturalizace sice zredukoval, ale hrubý výnos na zákazníka vzrostl (18).
(182)
Komise také zohledňuje, že společnost MobilCom díky poskytnutí podpory získala čas, aby pečlivě připravila stanovený prodej podílu Freenet, aby takto dosáhla co možná nejvyššího výnosu z prodeje na splacení úvěrů a pro další likviditu. Ve výsledku mohla společnost MobilCom při prodeji pouhých 20 % podílů dosáhnout výnosu z prodeje ve výši 176 milionů EUR. Po úhradě nezaplacených úvěrů ze státem zajištěných úvěrů má společnost MobilCom z prodeje k dispozici další likviditu 60 milionů EUR pro svou obchodní činnost v oblasti Service Provider.
(183)
Společnost MobilCom tak při nové orientaci své obchodní strategie profitovala ze zajištěného úvěru přímo i nepřímo, protože záruka společnosti MobilCom umožnila přechodné financování, aby bylo možné podíly ve společnosti Freenet.de AG prodat ve vhodnější pozdější době. Prodejem v dřívější době by bylo pravděpodobně dosaženo nižších výnosů.
(184)
Podpora tímto působí obzvláště škodlivě na konkurenty, kteří s očekávaným dosažením přirozené hranice nasycení v nejbližších letech musí svou obchodní strategii rovněž orientovat na výnosnější zákaznické segmenty, aniž by se přitom mohli opírat o státní podpory. Bez ohledu na skutečnost, že společnost MobilCom má podíl na německém trhu mobilního telefonování méně než 10 % a že státní zajištěné úvěry byly rychle repatriovány, dochází tak Komise k závěru, že podpora vedla k neočekávanému narušení konkurence na německém trhu mobilního telefonování.
(185)
Uvedené narušení konkurence není podle stanoviska Komise dostatečně zmírněno opatřeními k redukci přítomnosti na trhu, která Německo uvádí, zvláště stažení se podniku z obchodu UMTS.
(186)
Stažení se z obchodu UMTS není vhodné, aby byly plně vyrovnány nevýhody pro konkurenty společnosti MobilCom, protože z tohoto v prvé řadě profitují zbývající majitelé licence UMTS, kteří představují pouze část konkurentů na trhu mobilního telefonování. Stažení se z obchodu po pevné síti a internetu převodem aktivit pevné sítě na Freenet a přeměnou účasti ve společnosti Freenet ze strategického na finanční podíl, jak prosazuje Německo, nepředstavuje rovněž žádné dostatečné kompenzační opatření pro neočekávatelné narušení konkurence způsobené podporou, protože z tohoto profitují hlavně provozovatelé pevné sítě a poskytovatelé internetových služeb a ne provozovatelé mobilního telefonování.
(187)
Německo uvádí jako další kompenzační opatření také zrušení 1 850 pracovních míst na plný úvazek, z toho 850 v oblasti Service Provider, jakož i uzavření pracovišť. Společnost MobilCom dále podle údajů Německa ztratila zákazníky, a tím i podíly na trhu. Ke konci roku 2003 disponoval podnik již jen 4,2 milionu zákazníků oproti přibližně 4,9 milionu zákazníků na počátku krize, která se ve snižování obratu v oblasti Service Provider zastavila na výši 7,2 % (1,356 miliard EUR v roce 2003 oproti 1,487 miliard EUR v roce 2002).
(188)
Komise ale upozorňuje na to, že se při rušení pracovních míst a při zavírání pracovišť podle plánu restrukturalizace v každém případě jedná zároveň o opatření zvyšující potřebnou efektivitu. Negativní trend při vývoji obratů během fáze restrukturalizace mohl být mezitím zastaven. Obraty v oblasti Service Provider činí v 1. čtvrtletí 2004 již 349 milionů EUR oproti 321 milionu EUR v 1. čtvrtletí 2003. Také je nutné konstatovat, že se mezitím počet zákazníků MobilCom stabilizoval na přibližně 4,2 milionu. Ve 4. čtvrtletí 2003 přesáhly přírůstky nových zákazníků (426 000 nových zákazníků) úbytky ve stejném časovém období (338 000) (19). Sice je v oblasti smluvních zákazníků podle údajů podniku stále ještě nutné zaznamenávat vysokou připravenost ke změnám, což v prvních dvou čtvrtletích 2004 znovu vedlo k lehkému snížení počtu zákazníků. Celkově je ale nutné konstatovat, že společnost MobilCom v prvních dvou čtvrtletích 2004 získala značně více nových smluvních zákazníků než ve srovnatelných čtvrtletích roku 2003. Podle vlastních údajů měla společnost MobilCom v 1. čtvrtletí 2004 v obchodě s novými zákazníky k dispozici podíl na trhu ve výši 10 % (20).
(189)
S ohledem na neočekávatelné narušení konkurence vysvětlené ve 175. až 184. bodě odůvodnění dochází Komise k výsledku, že negativní účinky na konkurenty společnosti MobilCom nebyly opatřeními, která Německo uvádí, ještě dostatečně zmírněny, i když při druhu a podobě dalších kompenzačních opatření musí být zohledněny zvláště již vzniklé ztráty zákazníků a ztráty obratu utrpěné ve fázi restrukturalizace, jakož i úkol obchodu UMTS.
(190)
Komise Německu vysvětlila, že schválení druhé podpory jako podpory na restrukturalizaci bez dalších kompenzačních opatření není v souladu se společným trhem. Tato kompenzační opatření by ale společnost MobilCom, na základě uvedených ztrát zákazníků a obratu během restrukturalizace a realizovaného stažení z obchodu UMTS jako provozovatele sítě, neměla příliš silně omezit v jejích aktivitách.
(191)
Po jednáních dne 9. ledna 2004 a 21. ledna 2004 mezi zástupci Komise a zástupci spolkové vlády, země Šlesvicka-Holštýnska a podniku byla na podnět Komise posuzována další kompenzační opatření, zvláště možnost přechodného zastavení přímého prodeje online u smluv společnosti MobilCom v oblasti mobilního telefonování. Při dodržení svého právního pojetí Německo v těchto jednáních zásadně přislíbilo ochotu k zastavení přímého prodeje online u smluv společnosti MobilCom v oblasti mobilního telefonování na časové období 7 měsíců, aby podpora mohla být schválena. Ve sdělení ze dne 13. února 2004 Německo pak sdělilo, že společnost MobilCom je v zásadě také ochotna uzavřít své Online-Shops pro přímý prodej online u smluv společnosti MobilCom v oblasti mobilního telefonování na dobu maximálně 7 měsíců. Sdělení navíc obsahuje další podrobnosti k možné podobě opatření, které byly na žádost Komise blíže upřesněny v e-mailu Německa ze dne 18. února 2004.
(192)
V dubnu 2004 Německo ale sdělilo, že uzavření Online-Shops nemůže přislíbit s konečnou platností. Německo se přitom odvolává na naposledy vyjádřené právní stanovisko společnosti MobilCom. Podnik má nadále pochybnosti o existenci opatření na restrukturalizaci. Pokud by Komise přesto došla k závěru, že se jedná o podporu na restrukturalizaci, je navíc stanovené přerušení přímého prodeje Online u smluv v oblasti mobilního telefonování na 7 měsíců pro podnik neúměrným zatížením.
(193)
Jak bylo podrobně vysvětleno ve 132. až 147. bodě odůvodnění, je Komise toho názoru, že se u druhé podpory jedná o podporu na restrukturalizaci. Jak bylo rovněž vysvětleno, je Komise toho názoru, že pro stávající podporu jsou zapotřebí další opatření ke kompenzaci neočekávatelného narušení, která byla vyvolána poskytnutím podpory.
(194)
Protože prostřednictvím potenciálních kompenzačních opatření nemohlo být dosaženo shody s Německem a dotyčným podnikem, využívá Komise možnosti podle čl. 7 odst. 4 nařízení (ES) č. 659/1999 spojit schválení druhé podpory s podmínkou přerušit přímý prodej Online u smluv společnosti MobilCom ohledně mobilního telefonování (Pre-Paid a nebo Post-Paid) na časové období 7 měsíců.
(195)
Tato podmínka konkrétně stanovuje, že Německo zajistí, že společnost MobilCom AG, jakož i všechny její koncernové společnosti uzavřou své Online-Shops pro přímý prodej online u smluv společnosti MobilCom ohledně mobilního telefonování na dobu 7 měsíců, takže nemohou být uzavírány žádné nové smlouvy o mobilním telefonování (Pre-Paid a/nebo Post-Paid) přímo se společností MobilCom AG, jakož i s jejími koncernovými společnostmi. Prodej smluv ohledně mobilního telefonování jiných nabízejících prostřednictvím Freenet.de AG není dotčen.
(196)
Německo musí dále zajistit, že na dobu uzavření Online Shops bude přerušen i přímý prodej online u smluv společnosti MobilCom ohledně mobilního telefonování prostřednictvím webových stránek MobilCom Shops a že společnost MobilCom AG a její koncernové společnosti neučiní žádná jiná opatření, pomocí kterých bude tato podmínka obejita.
(197)
Zákazník nebude moci během fáze uzavření uzavírat přímo se společností MobilCom AG, jakož i s jejími koncernovými společnostmi online žádnou novou smlouvy ohledně mobilního telefonování (Pre-Paid a/nebo Post-Paid). Komise výslovně upozorňuje na to, že všechny ostatní výkony, které se nezaměřují na nové uzavírání smluv o mobilním telefonování s finálními zákazníky, bude možné provádět nadále online. K tomuto patří veškeré výkony, které jsou realizovány pro stávající zákazníky (např. servisní výkony, prodloužení smluv, prodej tónů zvonění, her atd.).
(198)
Během fáze zavření je možné zákazníka na dotyčných webových stránkách upozornit, že uzavření nové smlouvy o mobilním telefonování není možné. Společnost MobilCom smí na svých webových stránkách uvádět adresy distribučních partnerů, prostřednictvím kterých může zákazník obdržet požadovaný výkon. Je ale nutné zajistit, aby zákazník nebyl přímo automatickým linkem převeden k distribučnímu partnerovi.
(199)
Komise navíc Německu ukládá, aby s realizací opatření začalo během dvou měsíců po vydání rozhodnutí. Delší fáze přípravy na realizaci není považována za žádoucí a zpochybnila by efektivitu opatření, protože opatření by pak již nebylo v časové souvislosti s restrukturalizací podniku.
(200)
Při vytváření podmínky se Komise orientovala podle původních návrhů Německa.
(201)
Komise po důkladném zvážení všech okolností dospěla k závěru, že přerušení přímého prodeje online u smluv společnosti MobilCom ohledně mobilního telefonování může přispět k přiměřenému vyrovnání vzniklého narušení konkurence. Společnost MobilCom v roce 2003 podle vlastních údajů získala prostřednictvím přímého prodeje online […]* nových zákazníků (brutto), z toho […]* smluvních zákazníků. Počet nových zákazníků brutto v roce 2003 činil přibližně […]*, z toho […]* smluvních zákazníků. Tímto společnost MobilCom v roce 2003 získala přibližně 1 - 1,5 % svých celkových zákazníků a přibližně 2 % svých smluvních zákazníků prostřednictvím Online-Shops. Na rok 2004 je možné vycházet z toho, že společnost MobilCom získá prostřednictvím přímého prodeje online dokonce přibližně 2 - 5 % svých zákazníků. Tím, že zákazník během fáze uzavření nemůže přímo se společností MobilCom AG a jejími koncernovými společnostmi uzavírat online žádnou novou smlouvu pro mobilní telefonování (Pre-Paid a/nebo Post-Paid), je pro společnost MobilCom dále uzavřen přímý stále více významnější distribuční kanál. Efekt opatření pro konkurenty spočívá v tom, že tímto dostanou přechodně šanci, že se zákazník místo toho vydá na jejich webovou stránku a tam uzavře smlouvu.
(202)
Také časové období vyhrazené pro opatření v době trvání 7 měsíců se zdá být přiměřeným. Společnosti MobilCom byl poskytnut státem zaručený úvěr v listopadu 2002. Podnik úvěr splatil v září 2003. Pokud se přitom zohlední, že zajištěný úvěr byl vyplácen v tranžích, poslední až v březnu 2003, odpovídá časové období 7 měsíců časovému období, ve kterém společnost MobilCom během fáze restrukturalizace skutečně v plném rozsahu profitovala ze státem zajištěného úvěru. Ve smyslu přiměřeného vyrovnání vzniklých zkreslení konkurence je považováno za žádoucí stanovit uzavření Online-Shops pro přímý prodej u smluv společnosti MobilCom ohledně mobilního telefonování rovněž na 7 měsíců.
(203)
Komise navíc nemůže rozpoznat, že přerušení přímého prodeje online u smluv pro mobilní telefonování na časové období 7 měsíců představuje neúměrné zatížení pro podnik. Naopak se podle názoru Komise u tohoto opatření jedná o - jak je požadováno - toliko omezený zásah do obchodní činnosti podniku. Podnik získává největší část zákazníků stejně jako dříve prostřednictvím MobilCom Shops, jakož i prostřednictvím samostatných distribučních partnerů. Hlavní způsoby distribuce společnosti MobilCom takto nejsou přerušením přímého prodeje online dotčeny.
(204)
Také není možné vycházet z toho, že všichni zákazníci, kteří by během fáze uzavření uzavřeli vlastně přímé smlouvy online se společností MobilCom, se rozhodli pro jiného poskytovatele (online). Spíše je nutné očekávat, že část těchto zákazníků uzavře smlouvu se společností MobilCom prostřednictvím jiných distribučních kanálů. I když se během fáze uzavření všichni zákazníci, kteří by chtěli se společností MobilCom uzavřít smlouvu přímo online, obrátí na jiné konkurenty, jeví se s tímto spojené ztráty zákazníků s ohledem na vzniklé narušení konkurence jako očekávatelné.
(205)
Navíc zůstává nedotčena možnost, že stávající zákazníci svou smlouvu po uplynutí platnosti smlouvy prodlouží online. Kromě toho může společnost MobilCom realizovat také služby zákaznického servisu, popř. ostatní výkony vztahující se k mobilnímu telefonování, které se neorientují na uzavření smlouvy o mobilním telefonování. Společnost MobilCom by dále mohla také během fáze uzavření intenzivně propagovat své produkty mobilního telefonování ve svých Online-Shops a odkazovat na zvláště výhodné produkty Post-Paid a Pre-Paid, které mohou zákazníci získat v MobilCom Shops a prostřednictvím ostatních zbývajících distribučních cest.
(206)
Komise upozorňuje na to, že přerušením přímého prodeje online u smluv společnosti MobilCom ohledně mobilního telefonování není nutné se obávat žádného zřejmého zhoršení struktury trhu podle bodu 38 zásad Společenství. Uzavření Online-Shops představuje poměrně limitované kompenzační opatření, které žádným způsobem neohrožuje další existenci společnosti MobilCom. Nebezpečí, že odpadne důležitý konkurent nebo že bude silně oslaben, a tím se nepřímo posílí obě společnosti s vedoucím postavením na trhu T-Mobile a Vodafone, takto neexistuje.
(207)
Komise je toho názoru, že jiná kompenzační opatření, např. podílový „prodej“ zákazníků konkurentům a stažení společnosti MobilCom z obchodu UMTS jako Service Provider pro časově neomezené období, nejsou zapotřebí. Tato dvě opatření nejsou z pohledu Komise vhodná jako kompenzační opatření. „Prodej“ zákazníků společnosti MobilCom nelze realizovat ani právně, ani prakticky. Co se týče zákazu pro společnost MobilCom, aby po určité časové období nevystupovala v oblasti UMTS jako Service Provider, je Komise toho názoru, že takový zákaz by omezil inovaci na trhu mobilního telefonování, a tím není v zájmu hospodářské soutěže, protože omezuje její dynamiku.
VII. ZÁVĚR
(208)
Komise konstatuje, že se u poskytnuté státní záruky za úvěr ve výši 112 milionů EUR ve prospěch společnosti MobilCom AG jedná o podporu na restrukturalizaci, která je v souladu se společným trhem podle zásad Společenství pro státní podpory na záchranu a restrukturalizaci podniků v nesnázích ve smyslu čl. 87 odst. 3 písm. c) Smlouvy o ES, pokud Německo splňuje podmínku blíže uvedenou ve 195. až 199. bodech odůvodnění k přerušení přímého prodeje online u smluv společnosti MobilCom ohledně mobilního telefonování. Pro případ, že by tato podmínka nebyla splněna, si Komise vyhrazuje právo uplatnit kompetence podle článků 16 a 23 nařízení (ES) č. 659/1999,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Státní podpora, kterou Německo poskytlo společnosti MobilCom AG a společnosti MobilCom Holding GmbH ve formě záruky deficitu Spolku a zemi Šlesvicko-Holštýnsko, převzaté dne 20. listopadu 2002 ve výši 80procentního úvěru na 112 milionů EUR, schváleného bankovním konsorciem pod vedením Kreditanstalt für Wiederaufbau, je podle čl. 87 odst. 3 písm. c) Smlouvy o ES v souladu se zásadami společného trhu, pokud Německo splní podmínku uvedenou ve článku 2 toho rozhodnutí.
Článek 2
1. Německo zajistí, že společnost MobilCom AG a všechny její koncernové společnosti zavřou své Online-Shops pro přímý prodej online u smluv společnosti MobilCom ohledně mobilního telefonování na dobu 7 měsíců, takže touto formou prodeje nebude možné uzavřít žádné nové smlouvy pro mobilní telefonování (Pre-Paid a/nebo Post-Paid) přímo se společností MobilCom AG, jakož i s jejími koncernovými společnostmi. Prodej smluv pro mobilní telefonování jiných poskytovatelů prostřednictvím webových stránek společnosti freenet.de AG zůstává nedotčen.
2. Německo zajistí, že po dobu trvání uzavření Online Shops bude přerušen i přímý prodej online u smluv se společností MobilCom ohledně mobilního telefonování a že společnost MobilCom AG a její koncernové společnosti neučiní žádná jiná opatření, kterými by byla stávající podmínka obejita.
3. Během fáze zavření podle odstavce 1 smí být zákazník na příslušných webových stránkách upozorněn na to, že uzavření nové smlouvy pro mobilní telefonování online není možné. Společnost MobilCom AG smí ovšem na svých webových stránkách uvádět adresy distribučních partnerů, prostřednictvím kterých může zákazník požadovaný výkon obdržet. Je nutné zajistit, že zákazník nebude přímo automatickým linkem převeden na některého distribučního partnera.
4. Německo zajistí, že uzavření Online-Shops započne do dvou měsíců po vydání tohoto rozhodnutí.
Článek 3
Německo bude Komisi informovat o začátku přerušení Online-Shops. Během prvního měsíce po přerušení Online-Shops Německo předloží zprávu, ve které budou podrobně vysvětleny všechny kroky provedené pro realizaci opatření. Dále Německo bude Komisi neprodleně informovat o ukončení opatření.
Článek 4
Toto rozhodnutí je určeno Spolkové republice Německo.
V Bruselu dne 14. července 2004.
COMMISSION DECISION
of 14 July 2004
on the State aid implemented by Germany for MobilCom AG
(notified under document number C(2004) 2641)
(Only the German text is authentic)
(Text with EEA relevance)
(2005/346/EG)
THE COMMISSION OF THE EUROPEAN COMMUNITIES,
Having regard to the Treaty establishing the European Community, and in particular the first subparagraph of Article 88(2) thereof,
Having regard to the Agreement establishing the European Economic Area, and in particular Article 62(1)(a) thereof,
Having regard to Council Regulation (EC) No 659/1999 of 22 March 1999 laying down detailed rules for the application of Article 93 of the Treaty establishing the European Community (1), and in particular Article 7(3) and (4) thereof,
Having called on the Member State and other interested parties to submit their comments pursuant to the provisions cited above (2), and having regard to their comments,
Whereas:
I. PROCEDURE
(1)
By letter dated 18 October 2002, Germany informed the Commission of ‘rescue aid’ in the form of a State guarantee for a loan of EUR 50 million granted to MobilCom AG (hereinafter referred to as MobilCom) by the State-owned Kreditanstalt für Wiederaufbau (KfW). The loan had been paid out on 19 September 2002.
(2)
By letters dated 21 and 30 October 2002, the Commission asked for additional information, which Germany duly supplied by letters dated 23 October, registered as received on 23 and 24 October, and by letter dated 5 November, registered as received on the same day.
(3)
By letter dated 27 November 2002, registered as received on 28 November, Germany informed the Commission of a further 80 % deficiency guarantee for a new loan of EUR 112 million. Representatives of the Commission and Germany met on 10 December 2002.
(4)
By letter dated 21 January 2003, the Commission informed Germany of its decision to approve the guarantee for the loan of EUR 50 million as rescue aid pursuant to Article 87(3)(c) of the EC Treaty and to the Community guidelines on State aid for rescuing and restructuring firms in difficulty (3).
(5)
By the same letter, the Commission informed Germany of its decision to initiate formal proceedings under Article 88(2) of the EC Treaty in respect of the 80 % deficiency guarantee for the EUR 112 million loan.
(6)
The Commission's decision to initiate proceedings was published in the Official Journal of the European Union (4). The Commission called on interested parties to submit comments.
(7)
By letters dated 24 February 2003, registered as received on 25 and 26 February, Germany submitted comments on the Commission's decision to initiate proceedings.
(8)
By letter dated 14 March 2003, registered as received on the same day, Germany supplied the Commission with further information, while at the same time announcing its intention of extending up to the end of 2007 the State guarantees for the EUR 50 million and EUR 112 million loans granted to MobilCom. Germany also pointed out that only EUR 88,3 million of the second loan had been paid out to the company.
(9)
By letter dated 10 April 2003, the Commission asked for additional information on the planned extension of the State guarantees, which Germany supplied by letter dated 9 May, registered as received on 12 May. Germany then submitted further information by letter dated 21 May, registered as received on 21 May.
(10)
By letter dated 3 June 2003, registered as received on 4 June, MobilCom submitted its comments on the Commission's decision to initiate proceedings.
(11)
By letter dated 9 July 2003, the Commission informed Germany that it was extending the Article 88(2) proceedings already under way to take in the planned extension of the loan guarantees up to the end of 2007.
(12)
The Commission's decision to extend proceedings was published in the Official Journal of the European Union (5). The Commission called on interested parties to submit comments.
(13)
By letter dated 1 September 2003, registered as received on 2 September, Germany submitted its comments on the extension of proceedings. By letter dated 9 September 2003 the Commission asked for additional information. Germany replied by letter dated 23 September, registered as received on 25 September, in which it also informed the Commission that MobilCom had, on 22 September 2003, fully repaid the outstanding loans for which State guarantees had been granted and that the guarantee bonds were being returned to the Federal Government and the Land of Schleswig-Holstein by KfW (the consortium leader).
(14)
By letter dated 5 November 2003, registered as received on 6 November, Germany stated that the question of the application to the Commission for an extension of the loan guarantees up to 2007 had been dealt with since the loans had been paid back.
(15)
By letter dated 25 September 2003, registered as received on 25 September, and by letter dated 2 October, registered as received on 6 October, two of MobilCom's competitors sent the Commission comments on the extension of proceedings, which were forwarded to Germany for its opinion. Germany's reply was received by letter dated 5 November, registered as received on 6 November.
(16)
Talks were held on 9 and 21 January 2004 between representatives of the Commission, the Federal Government, the Land of Schleswig-Holstein and the company on the matter of whether additional measures were required to prevent undue distortions of competition. By letter of 13 February 2004, registered as received on 13 February, Germany informed the Commission that MobilCom AG was, in principle, prepared to discontinue direct online distribution of MobilCom mobile telephony contracts for a period of seven months. By letter of 16 February 2004, the Commission requested clarification of a number of points. It sent a further letter on 26 March, to which Germany replied by letters of 2 April, registered as received on the same day, and of 28 April, registered as received on the same day, stating that it could not make a definite commitment to close MobilCom's online shops. By letter dated 23 June 2004, registered as received on 24 June, Germany provided the Commission with additional information on current trends in MobilCom's customer numbers.
II. DETAILED DESCRIPTION OF THE AID MEASURES
1. MobilCom AG
(17)
MobilCom AG was founded in 1991 by Gerhard Schmid as MobilCom Communicationstechnik GmbH. It is registered in Büdelsdorf, Rendsburg-Eckernförde, Schleswig-Holstein, an area eligible for aid under Article 87(3)(c) of the EC Treaty. Besides its headquarters in Büdelsdorf, MobilCom has a number of sites in Germany (Kiel, Karlstein, Erfurt and Hallbergmoos).
(18)
France Télécom is currently the largest shareholder in MobilCom (28,3 %), and the remaining shares are in the hands of small shareholders.
(19)
MobilCom started its business as a reseller of ‘second-generation’ (2G) mobile telephony services for T-Mobile, Vodafone and E-Plus, among others. In 1996, it was floated on the stock exchange and in 1997 it was one of the first firms to be listed on the Neuer Markt segment of the Frankfurt stock exchange. In 1998 MobilCom expanded into other areas of business, entering the German landline and Internet market. Expansion during the boom years of mobile telephony allowed MobilCom to grow quickly.
(20)
Between 1997 and 2000, MobilCom bought up other companies, including the network service provider Topnet, the mobile telephony service provider Cellway and the largest German Internet search engine at the time, DINO-Online. It also added to its portfolio the telecommunications firm TelePassport, the service provider D Plus and a majority holding in the Comtech computer chain. In 1999 MobilCom listed its Internet subsidiary freenet.de AG, Germany's second-largest online service, on the Neuer Markt in Frankfurt.
(21)
In 2000, MobilCom, together with France Télécom, founded the joint venture MobilCom Multimedia GmbH, with the aim of bidding for a UMTS licence and breaking into the UMTS market. France Télécom exchanged its share of the joint venture for a 28,3 % stake in MobilCom AG, so that MobilCom AG came to hold all shares in MobilCom Multimedia GmbH. For the shares in MobilCom AG France Télécom paid a purchase price of EUR 7,3 billion. The external funding needed for the UMTS licence was to be provided by an international banking consortium. The basis for the strategic partnership in the UMTS field was a cooperation Framework Agreement signed by the parties in March 2000.
(22)
In August 2000, MobilCom Multimedia GmbH made a successful bid of EUR 8,4 billion and obtained a UMTS licence from the Federal Government. In 2001 D Plus was merged with Cellway in order to gear up the distribution structure for the UMTS business. In the same year work began on building up the UMTS network.
(23)
In the mobile telephony/service provider sector, MobilCom's aim in entering the UMTS business was to develop from a simple service provider into a network-based mobile telephony provider (6).
(24)
The landline/Internet business consisted, on the one hand, of voice telephony and, on the other, of the Internet access business operated by the Internet subsidiary freenet.de AG, in which MobilCom held a 76,1 % stake. In the landline business MobilCom served nearly 8 million customers before the crisis, of whom around 3,2 million were Internet customers.
(25)
The MobilCom group's turnover for the 2001 financial year was EUR 2,59 billion, an increase of around 10 % on the previous year. Of that figure, EUR 1,919 billion was accounted for by the mobile telephony/service provider business, EUR 0,583 billion by the landline/Internet business and EUR 88 million by other areas. Turnover in the UMTS field was zero as it was still under construction.
(26)
By the end of the year 5,01 million customers were making calls on a MobilCom mobile phone, an increase of 25 % on the 4 million customers the year before. This meant that in mobile telephony MobilCom was growing at a faster rate than the market (17 % in 2001). Two thirds of the customer base consisted of subscribers, compared with a market average of 44 %.
(27)
On 31 July 2002 MobilCom employed 5 175 people, including staff on fixed-term contracts. This was equivalent to 4 463 full-time employees.
2. The mobile telephony market
(28)
After the restructuring, MobilCom will concentrate on the mobile telephony/service provider business. Before the crisis, it also had UMTS and landline/Internet operations.
(29)
According to Germany and to the market survey attached to the restructuring plan that was submitted, the market for mobile telephony services is part of the market for telecommunication services, which also includes landline connections, cable television, rented lines, carrier business and other sectors. The market for mobile telecommunications services (market for mobile telephony services) must be regarded as a separate relevant market that is distinct from the market for other telecommunications services since its products differ significantly from those on the market for such services.
(30)
Among the firms active in the mobile telephony market a distinction can be drawn between network operators and pure service providers. Network operators own and operate the infrastructure needed to set up mobile services. They sell these services direct, as well as indirectly via service providers. The activities of service providers are confined to operating mobile telephony services based on their own pricing structure.
(31)
According to the telecommunications and post regulator (RegTP), total turnover in telecommunications services in Germany in 2002 was around EUR 61 billion. At present, landline services and mobile services are the two segments that account for the largest turnover in the telecommunications services market as a whole, each enjoying around one third of total turnover.
(32)
The combined total earnings of mobile telephony firms came to EUR 23,7 billion in 2002, according to figures from RegTP. Between 1998 and 2002, annual growth in mobile telephony services averaged 25,7 %, well above the annual average growth rate for the total German market for telecommunications services (8,3 %). However, the average annual growth in turnover in mobile telephony services was much lower than the average annual growth in the number of participants in that sector on account of the steady drop in the average monthly turnover per participant. In 2001 and 2002, growth in mobile telephony markets slowed markedly (2,8 % in 2002).
(33)
All the predictions and studies on trends in the mobile telephony market in Germany available to the Commission (7) are based on the expectation that in the next three or four years the number of mobile telephone customers will approach a natural saturation point of 80 to 90 % of the German population. At the end of 2002 market penetration was 72,4 % of the population (68 % in 2001). It is therefore likely that, in future, the main focus will be not on achieving higher customer numbers, but on keeping existing profitable customers and pushing up average monthly turnover. Competition will concentrate increasingly on customers who are prepared to change operator. Following the boom years of 1999 and 2000, the need to exchange terminal equipment (and hence also mobile telephony contracts) will grow further in Germany in the years ahead.
(34)
(8)
T-Mobile D1
27,20 %
Vodafone D2
25,60 %
E-Plus E1
9,30 %
O2
6,50 %
Quam (9)
0,05 %
Subtotal (network operators)
68,65 %
Debitel
13,60 %
MobilCom
8,00 %
Talkline
3,20 %
Hutchison
1,40 %
Victor Vox
1,60 %
Drillisch
1,10 %
Subtotal (service providers)
31,35 %
Total (digital mobile telephony)
100,00 %
(35)
The market leaders in second-generation mobile telephony are T-Mobile and Vodafone, which also have their own mobile telephony networks.
(36)
In terms of the number of customers and employees, three mobile telephone operators can be compared to MobilCom.
(37)
O2 Deutschland, a 100 %-owned subsidiary of mmO2 plc, a former mobile telephony subsidiary of British Telecommunications plc, operates mobile telephony networks and offers mobile telephony services in Germany. It employs a staff of 3 500.
(38)
Debitel is a telecommunications company without its own network infrastructure; it operates as a reseller of telephone minutes and second-generation mobile-telephony network functions. It employs a staff of 3 544. In 2002 its turnover was EUR 2,8 billion.
(39)
Talkline resells second-generation mobile telephony services. In 2001 its turnover was EUR 1,26 billion. Talkline states that it employs 1 000 people.
3. Financial difficulties and restructuring
(40)
Although it considerably expanded its turnover in the mobile telephony/service provider sector between 1997 and 2000 as a result of a steep net increase in customers, MobilCom's operating results in that business line steadily declined. This was primarily because the costs of acquiring new customers rose at the same time as margins in its existing business fell. Added to this was a rise in bad debts, for which significant provision had to be made, particularly in 2001.
(41)
Moreover, the external situation in the UMTS field, in particular the development of the market, content products and terminal equipment, was worse than planned and clearly behind schedule.
(42)
On 13 September 2002, France Télécom announced the end of its partnership with MobilCom AG since it felt that its German partner's independent UMTS activities were no longer profitable. The complete withdrawal of France Télécom from joint UMTS activities brought an immediate end to all payments for the purpose of financing the UMTS business.
(43)
At this point, MobilCom had, according to its business report, debts of EUR 7,1 billion plus large current financing requirements to cover further network investments, ordinary organisational expenditure and interest. Since France Télécom had for months been MobilCom's sole remaining source of financing and since there were no alternative financing options, MobilCom was directly threatened with insolvency.
(44)
Against this background the Federal Government granted rescue aid in the form of a deficiency guarantee for a loan of EUR 50 million. The loan was provided by the State-owned KfW and paid out on 21 September 2002. It enabled the firm to maintain its operations for an initial period. This aid is not covered by the present proceedings, having been approved by the Commission by decision of 21 January 2003.
(45)
At the same time, MobilCom sought to enforce a compensation claim on the basis of the cooperation agreement with France Télécom.
(46)
On 22 November 2003 MobilCom AG, MobilCom Holding GmbH, MobilCom Multimedia, France Télécom and Wirefree Services Belgium SA signed the MC Settlement Agreement, which cleared a considerable amount of MobilCom's debts.
(47)
The central plank of the Settlement Agreement was France Télécom's assumption of the MobilCom group's UMTS liabilities. In return, MobilCom waived, in France Télécom's favour, any possible earnings from the sale or use of all UMTS assets, except for a 10 % share.
(48)
More specifically, France Télécom took over bank liabilities (EUR 4,692 billion) and supplier credit (around EUR 1,25 billion). At the same time, it waived repayment of its shareholder's loans totalling around EUR 1,009 billion. The claims waived and liabilities assumed came to a total of EUR 6,9 billion, plus the interest that had accrued up to the time of the transfer.
(49)
France Télécom also undertook to provide funds for the withdrawal from the UMTS business, albeit only up to 31 December 2003 and for a total amount of EUR 370 million. The parties also waived all reciprocal claims arising from their business relationship (10).
(50)
However, France Télécom's withdrawal from cooperation in the UMTS business not only had an impact on MobilCom's UMTS operations but also made restructuring necessary in other business areas, in particular the loss-making core business of mobile telephony/service provision.
(51)
France Télécom had expressly refused, during the negotiations on the settlement, to provide funds for reorganising the mobile telephony/service provider business as well. On 20 September 2002, in order to ensure the additional funding needed to finance the requisite reorganisation measures in this sector, Germany and the Land of Schleswig-Holstein granted a further 80 % deficiency guarantee for a loan amounting to EUR 112 million.
4. Description of the restructuring plan
(52)
Germany submitted a comprehensive restructuring plan for the MobilCom group which examined the causes of the crisis and set out how long-term profitability might be restored.
(53)
According to the plan, the fundamental causes of the continuing economic difficulties of the MobilCom group were to be found in the core business segment of mobile telephony/service provision and the former UMTS business segment.
(54)
According to the restructuring plan, the external situation in the UMTS sector was worse than planned. The original profits expected from the UMTS business had to be corrected. In the end, the trigger for the crisis was France Télécom's withdrawal (which the MobilCom group had not expected) from the expansion of the UMTS business; in view of the considerable finance required to develop the UMTS business, this had threatened the liquidity of the MobilCom group.
(55)
In the mobile telephony/service provider business segment, the chief cause of the crisis according to the restructuring plan was the exclusive concentration on growth at the expense of profitability. In the desire to win customers for the future UMTS business, too much emphasis had been placed in the past on increasing market share. Since, in the past, new customers could frequently be gained only at disproportionately high acquisition costs and primarily in cheap price-ranges and since, at the same time, only small turnovers were generated, gross yield margins were small.
(56)
In addition, the unsatisfactory payment behaviour of many customers and the consequent provisions for bad debt resulted in significantly high charges. The mobile telephony/service provider business segment recorded continual losses at that time.
(57)
Concentration on the UMTS business also meant that necessary adjustments in the other business segments were neglected.
(58)
The basis of the strategy for restoring the firm's profitability set out in the restructuring plan was to concentrate strictly on the original core business as a service provider in the mobile telephony sector.
(59)
The unprofitable UMTS business was to be completely discontinued. The cost of withdrawing from the UMTS business, i.e. selling or cutting back all UMTS assets and shedding 1 000 UMTS full-time jobs, was estimated in the restructuring plan at a maximum of EUR 370 million. According to the plan, no further funds were needed in the UMTS sector besides the EUR 370 million promised by France Télécom as part of the MC Settlement Agreement.
(60)
It was also planned that MobilCom would withdraw from the Internet/landline sector. To this end, the landline division was to be integrated into freenet.de AG and the stake in freenet.de AG subsequently sold (in part).
(61)
The key components of the reorganisation strategy for the loss-making mobile telephony/service provider business were to cut 850 full-time jobs, to concentrate sales and customer-services activities, which had previously been scattered over several sites, at the Büdelsdorf group headquarters and the Erfurt site, to reduce customer acquisition costs (among other things, by closing MobilCom shops) and to streamline customer portfolios. Overall, the emphasis would be on consolidation at lower but more profitable customer and turnover levels.
(62)
The measures were to be financed by the loan with an 80 % State guarantee. It was originally estimated that EUR 112 million would be needed. In the end, the amount required was only EUR 88,3 million, which in the restructuring plan is broken down as follows:
-
customer/loyalty measures to optimise price structure: EUR […]* (11) million,
-
closure of unprofitable MobilCom shops: EUR […]* million,
-
job cuts in service provider sector: EUR […]* million,
-
external consultancy, to March 2003: EUR […]* million,
-
closure of Karlstein and Hallbergmoos and relocation of infrastructure: EUR […]* million,
-
impending financial obligations, in particular from leasing commitments for business assets no longer used on account of change in strategy: EUR […]* million,
-
cash deposits […]*: EUR […]* million.
(63)
According to a business plan attached to the restructuring plan and to a profit and loss account for the period up to 2007, MobilCom would return to profit in the service provider sector in 2005. As regards repayment of the loans guaranteed by the State, a liquidity analysis concluded on the basis of the three scenarios put forward, favourable outcome, medium or ‘realistic’ outcome and unfavourable outcome, that, even if turnover was as posited in the worst-case scenario, the loans could be repaid by the end of 2007. According to the restructuring plan, earlier repayment would be possible, though, if the shares in freenet.de AG were successfully sold.
5. Implementation of the restructuring plan
(64)
MobilCom began implementing the measures set out in the restructuring plan back in November 2002. The UMTS sector was frozen in accordance with the plan and prepared for sale. The planned shedding of a total of 1 850 full-time jobs in the UMTS and service provider sectors was already concluded in March 2003. The additional measures relating to the reorganisation of the service provider core business, such as the shutdown of the Karlstein and Hallbergmoos sites, the closure of unprofitable shops and the introduction of a new organisational structure, were also fully implemented in the fourth quarter of 2002 and the first quarter of 2003.
(65)
In addition, all MobilCom's landline activities were grouped together in mobilcom CityLine GmbH (MCL) and transferred on 10 April 2003 by way of a purchase contract from MobilCom to freenet.de AG. The first two instalments, EUR 10 million and EUR 8,5 million, of the total purchase price of EUR 35 million to be paid to MobilCom, which were due in May and August 2003, were used in accordance with the plan to repay the second loan guaranteed by the State.
(66)
The UMTS network was sold to E-Plus in May 2003 and the UMTS licence returned to RegTP in December 2003. This left MobilCom free as a service provider to offer UMTS services as well and to take part in the emerging market (12).
(67)
On 17 September 2003 the management board and the supervisory board decided to sell up to 20 % of the shares in freenet.de AG. Under an accelerated bookbuilding procedure, 20 % of the shares (3,75 million) were sold to various domestic and foreign investors. The gross yield from the sale was EUR 176,1 million (EUR 47 per share). This left MobilCom with 52,89 % of the shares in freenet.de AG.
(68)
With the proceeds, MobilCom repaid the outstanding credit lines from the two State-guaranteed loans on 22 September 2003 and was thus free from debt. The guarantee bonds were returned to the Federal Government and the Land of Schleswig-Holstein.
(69)
After repaying the loans, MobilCom was left with proceeds of nearly EUR 60 million from the sale of the freenet shares.
(70)
According to Germany, the sale of further shares in freenet.de AG is not planned. MobilCom's stake in freenet.de AG had, it said, in the meantime been transformed from a strategic into a purely financial holding, even though MobilCom retained 52,89 % of the shares. Germany described the surviving operational links between the freenet subgroup and the MobilCom subgroup as insignificant. There was no control- and profit-transfer agreement between MobilCom and freenet.de AG.
(71)
In October 2003 further extraordinary receipts flowed to MobilCom from the successful sale by the trustee Prof. Helmut Thoma of the shares held by the founder and former head of MobilCom (13).
(72)
The MobilCom group returned to profit in both the mobile telephony/service provider and landline/Internet businesses. In the service provider sector, MobilCom achieved a positive result in the second and third quarters of 2003, recording a profit for the first time in eleven quarters. Its EBITDA (earnings before interest, taxes, depreciation and amortisation) rose to EUR 103,6 million in the financial year 2003 in both the mobile telephony/service provider and landline/Internet sectors combined on a turnover of EUR 1,837 billion. EBIT (earnings before interest and taxes) rose to EUR 22,3 million (compared with EUR - 372,9 million in 2002).
(73)
The trend of the service provider segment during the restructuring phase was as follows (14):
(74)
If the capital gain from the placing of 3,75 million freenet shares is taken into account, group earnings in 2003 rose to EUR 160,4 million. According to the firm itself, MobilCom now has a solid basis.
6. Details of State guarantees granted
(75)
The loan of EUR 50 million granted by KfW on 19 September 2002, which was fully secured by a Federal Government guarantee, was due to expire on 15 March 2003 but could be extended until 15 September 2003. It was initially extended until 21 July 2003. In July 2003 KfW again extended the term of the loan, pending a decision by the Commission on the restructuring plan submitted, to 20 May 2004 at the latest. The interest rate for the loan was 6,814 %. It consisted of the Euro Interbank Offered Rate (Euribor) for the interest period in question plus 3,50 % per annum.
(76)
The second guarantee, for the EUR 112 million loan granted to MobilCom AG and MobilCom Holding GmbH by the consortium of banks consisting of Deutsche Bank AG, Dresdner Bank AG, KfW and Landesbank Schleswig-Holstein, with KfW as lead bank, was assumed by the Federal Government and the Land of Schleswig-Holstein together. The loan, which was granted on 20 November 2002, had a term of 18 months until 20 May 2004. It was to be paid in several instalments. The interest rate consisted of the Euro Interbank Offered Rate (Euribor) for the relevant interest period for each instalment plus 2,50 % per annum. The guarantee provided by the Federal Government and the Land of Schleswig-Holstein covered 80 % of the loan. The Federal Government underwrote 48 % of the amount, and the Land 32 %. Under the guarantee agreement of 20 November 2002, the guarantee was due to expire on 15 March 2003. However, if a restructuring plan was submitted to the Commission before the expiry date, this period was to be extended automatically until such time as the Commission adopted a decision on the aid on the basis of the restructuring plan in question. With the submission of the restructuring plan in March 2003, the second guarantee was extended to cover the entire duration of the loan up to the time of the Commission's decision on the basis of the plan.
(77)
Germany informed the Commission that the premium which MobilCom had to pay the Federal Government for the guarantees on the loans of EUR 50 million and EUR 112 million was 0,8 % per annum in each case. An application fee of EUR 25 000 was also due. The Land of Schleswig-Holstein was entitled to a guarantee premium of 1 % per annum and a processing fee of EUR 25 564.
(78)
Germany stated that, because only EUR 88,3 million was needed and called in for the restructuring, MobilCom wrote on 1 April 2003 to KfW as consortium leader to waive the outstanding loan amount of EUR 23,7 million.
7. Reasons for initiating/extending the proceedings
(79)
The Commission approved the guarantee for the loan of EUR 50 million as rescue aid pursuant to Article 87 (3)(c) of the EC Treaty and the Community guidelines.
(80)
In its decision to initiate the formal investigation procedure, the Commission also classified the guarantee from the Federal Government and the Land of Schleswig-Holstein on the second loan as State aid within the meaning of Article 87(1) of the EC Treaty. On the basis of its provisional assessment, it concluded that the notified aid should be assessed on the basis of the Community guidelines and doubted whether it was compatible with the common market.
(81)
In particular, it was not clear for the Commission whether the loan granted at a later stage (EUR 112 million) was being used exclusively to keep the business running in the declared rescue period or was already being used for restructuring the firm. Because it is particularly distortive of competition, restructuring aid may be authorised only on the basis of a restructuring plan; however, this was not available to the Commission when the proceedings under Article 88(2) of the EC Treaty were initiated.
(82)
By decision of 9 July 2003, the Commission included the originally planned extension of the loan guarantees until 2007 within the scope of its ongoing investigation.
(83)
The Commission doubted in particular whether MobilCom needed an extension of the State-guaranteed loans. It could not at the time rule out the possibility of MobilCom's being able to secure sufficient funds for paying off the credit from a quick sale of its stake in the Internet subsidiary freenet.de AG.
III. COMMENTS FROM GERMANY
(84)
As the loans were repaid on 22 September 2003, with the guarantee bonds subsequently being returned to the guarantors, Germany considers that the question of the application to extend the loan guarantees until 2007, which had in any event been submitted only as a precautionary measure, is now closed.
(85)
The second aid measure is the guarantee on the loan of EUR 112 million: Germany maintains its view that this too constituted rescue aid within the meaning of the Community guidelines.
(86)
Germany states that the loans were used exclusively to finance measures taken in the service provider sector and aimed at such things as optimising the customer tariff structure, adjusting sales expenditure and cutting current staff costs, the dual purpose being simply to keep the firm's ordinary business running and to reduce the need for liquidity during the rescue phase. Without these measures, the liquidity requirement would have been EUR 110 million higher by March 2003.
(87)
Furthermore, a comprehensive restructuring plan had not yet been submitted at the time the aid was granted and indeed could not have been drawn up in the short time available.
(88)
In the event of the Commission's not accepting this assessment, Germany asks that the second loan guarantee be approved as restructuring aid on the basis of the restructuring plan that was submitted to the Commission subsequently. It takes the view that, in particular, MobilCom's withdrawal from the UMTS business and from the landline and Internet segment, as provided for in the restructuring plan, offset any distortions of competition on the mobile telephony market caused by the State-guaranteed loan.
IV. COMMENTS FROM THIRD PARTIES
1. Comments from MobilCom
(89)
In its comments on the initiation and extension of the formal investigation procedure, MobilCom rejected the doubts about the aid's compatibility with the common market.
(90)
It argued that competition on the market for mobile telephony services would have come to a standstill if MobilCom had ceased to exist. The mobile telephony market, it claimed, is dominated by the network operators, which have a total market share of almost 70 %, with some 52 % being accounted for by the two dominant suppliers, T-Mobile and Vodafone. The disappearance of MobilCom would have given Debitel a virtual monopoly among service providers without their own network, thereby removing the pressure on that company to bundle the most favourable rates and offer them to its customers. The role of service providers as catalysts of price competition between the network operators would thus have been decisively weakened and the oligopolistic structure of the German mobile telephony market would have been further strengthened.
(91)
MobilCom also claimed that the State guarantee would not have led to a distortion of competition and was limited to the absolute minimum. The guarantee covered altogether only 80 % of the loan amount. The available funds were entirely earmarked for the implementation of the restructuring plan and were strictly limited to the costs of restructuring in the service provider sector. Each of the measures described in the restructuring plan had been essential to restoring long-term viability, and MobilCom again explained in detail, and gave a further breakdown of, the individual costs provided for in the restructuring plan.
(92)
MobilCom also pointed out that the remaining competitors benefited from the restructuring plan because, under it, MobilCom was divesting all activities that did not belong directly to the core business sector but would be of use to it, such as the UMTS network operation in particular.
(93)
No negative effects on competitors were to be expected, moreover, since under the restructuring considerable capacity reductions would be made in the service provider sector as well. In particular, the substantial reduction of staff and the closure of sites had considerably reduced MobilCom's ability to acquire customers.
(94)
At the talks held between Germany and the Commission on 9 and 21 January 2004, in which representatives of MobilCom also took part, the company clarified its written comments, stating that it maintained the legal view also adopted by Germany, namely that the second aid measure was rescue and not restructuring aid. The question of appropriate compensatory measures therefore did not arise.
2. Comments from Talkline GmbH & Co KG
(95)
As a mobile telephony service provider, Talkline GmbH & Co KG (Talkline) is a direct competitor of MobilCom. It pointed out that, like other direct competitors, it had had to adapt to market conditions in the last two years and change direction at its own expense and without State aid.
(96)
Talkline argued, first of all, that the second State-guaranteed loan was restructuring aid for MobilCom and not rescue aid. The restructuring of the firm had already begun before the second loan was granted in November.
(97)
The firm also took the view that the distortion of competition caused by the aid to MobilCom was particularly severe. The aid granted was not compatible with the common market without sufficient compensation.
(98)
Talkline gave as a reason for the particular severity of the distortion of competition, first, the fact that the guarantee enabled MobilCom to continue in business without restriction, while carrying out a full and rapid restructuring. True, MobilCom did lose market shares during the restructuring, but its market presence was still appreciable for competitors.
(99)
Second, the State-guaranteed loans enabled MobilCom to make its customer base profitable. After streamlining its customer base, MobilCom had grown about as strongly as the market but had a disproportionately high-yield customer base.
(100)
In addition, because of the loans, MobilCom was able to delay the proposed sale of the fixed network to freenet.de AG and the ensuing partial sale of its stake in the latter, so that it could use the expected related rise in the market price not only to repay the loan but also to invest in the mobile telephony business since the sale of 20 % of the block of shares in September 2003 left it with liquid resources of almost EUR 60 million after paying off the loans in full.
(101)
Talkline also doubts whether it was necessary to grant the second guarantee. MobilCom already had considerable fixed assets at the time, the stake in freenet.de AG in particular being emphasised by Talkline. The sale of 20 % of the freenet shares (3,75 million shares), which took place only in September 2003, would have already brought the firm an income of at least EUR 18,75 million in November 2002 at the then price of some EUR 5 per share. The sale of the whole stake (13,65 million shares) would have provided the firm with liquid resources of EUR 68 million and hence made borrowing largely, and a State guarantee definitely, unnecessary. This calculation was based only on the stock market price and not the net asset value of freenet.de AG, which had been put significantly higher by the supervisory board of MobilCom and the management board of freenet.de AG.
(102)
If the Commission concludes that the State guarantee for the second loan is admissible restructuring aid, it can authorise it, in Talkline's view, only if Germany offers further compensatory measures in accordance with point 35 et seq. of the Community guidelines.
(103)
The measures taken by Germany were not sufficient, in Talkline's opinion, to offset the aid's adverse effects. The reduction of capacities in the mobile telephony sector and the associated reduction of the customer base were largely attributable to the fact that MobilCom had dropped unprofitable customer relationships. This reduction was necessary from an economic point of view and cannot therefore be accepted as a quid pro quo.
(104)
There had been no complete withdrawal from the landline and Internet business. What is more, the sale of the stake in freenet, given its effect on competition in the mobile telephony sector, constituted a capital restructuring. As a quid pro quo for possible distortions of competition, it was thus not only worthless but considerably aggravated the distortion since MobilCom was now investing the proceeds from the sale of the freenet stake directly in the service provider business.
(105)
The freezing of the UMTS business was an economic necessity and was therefore not suitable either as a compensatory measure to offset distortions of competition in the mobile telephony sector. The withdrawal benefited only the remaining UMTS licence holders, who had one direct competitor less.
(106)
Lastly, Talkline proposed a catalogue of possible measures for offsetting the distortions of competition it felt had occurred. The measures included a pro rata ‘sale’ of customers to competitors, a closure of online shops and other direct channels for a limited period, and withdrawal from the UMTS business as a service provider (enhanced service providing) for a limited period.
3. Comments from a third party which wished to keep its identity secret
(107)
The Commission also received comments from a further competitor, likewise a pure service provider without its own network structure.
(108)
This competitor also thinks that the quid pro quo offered is not sufficient to achieve the reduction of capacities in MobilCom's core business necessary for offsetting distortions of competition. MobilCom wanted to concentrate on high-yield customers in the middle and upper segments. Consequently, despite a decline in customers, it would be able to maintain its market presence since, by concentrating on high-yield customers, costs could be reduced and turnovers increased.
(109)
Under current market conditions, viz. saturation, lower average turnovers per customer and falling margins, the repositioning that MobilCom was trying to achieve was what all service providers were striving for. The aid, which was not available to direct competitors, was being used by MobilCom to secure a competitive advantage in the valuable, and fiercely contested, customer stratum. Germany had therefore supported the restructuring of MobilCom at the direct expense of competitors, which was not acceptable without further compensatory measures.
V. GERMANY'S RESPONSE TO THE COMMENTS SUBMITTED BY THIRD PARTIES
(110)
In response to the comments submitted by third parties, Germany argues that the second aid measure was necessary because in mid-November 2002 the liquidity needed to maintain MobilCom's current business had run out. Without the loan from the KfW consortium, MobilCom would have had to apply for insolvency immediately. In the event of an application for insolvency, MobilCom's management board estimated that a substantial proportion of customers would very rapidly be lost; a restructuring of MobilCom on the basis of an insolvency would thus have been impossible.
(111)
Germany further states that, in the settlement negotiations in the second half of September 2002, France Télécom always made it clear that it could undertake to release MobilCom from its UMTS commitments only if it could be certain that MobilCom would not need to seek insolvency within the periods in which challenges might be possible under insolvency law. From the outset of the negotiations, therefore, France Télécom had wanted an outside expert's report giving a positive forecast for the continued existence of the business areas remaining to MobilCom and had demanded undertakings from third parties ensuring that the financing necessary for a successful reorganisation would be available. The loan of EUR 112 million granted for this purpose by the KfW consortium was accordingly made a condition of the MC Settlement Agreement. France Télécom also demanded that the necessary loan facilities be open for at least 18 months. The fact that the loan and guarantee ran until 20 May 2004 meant, in Germany's view, that this demand had been met.
(112)
Germany also submits that the State guarantee was necessary for the granting of the loan. The loan contract with the KfW consortium required MobilCom to provide all the collateral it had at its disposal. But this was not enough to convince the consortium to grant the necessary funding. Despite intensive efforts on the part of the Federal Government to induce the banks in the consortium to assume a higher proportion of the risk, the banks insisted that there had to be a deficiency guarantee from the Federal Government and the Land of Schleswig-Holstein covering 80 % of the loan. Without this official cover for the loan (risk shield), none of the banks would have been prepared to provide funding for MobilCom, and MobilCom would have become insolvent.
(113)
On the question of whether the aid was limited to the minimum necessary, Germany argued that in the loan contract with the KfW consortium MobilCom undertook to use all net revenue from the sale of major physical or financial assets to redeem the loans, and thus also the State guarantee. It also undertook to begin the sale of the landline network and the Internet business very soon. It began at once efforts to sell these assets and the UMTS assets. It disposed of them so quickly and so successfully that it was able to redeem the loan financing advanced and the State guarantees ahead of schedule.
(114)
The sale of the landline business and the UMTS assets, and later the transfer of the Millenium shares, meant that the loan was gradually reduced, and the sale on 17 September 2003 of a stake in freenet.de AG ultimately brought it to zero. The State guarantee was thus in operation only for about half of the lifetime of the KfW loan.
(115)
It was not possible to realise the assets and thus to repay the State-guaranteed loans more quickly. This was true of the sale of the landline business, which was agreed in March 2003, the sale of the UMTS assets, which was agreed in May 2003, and the sale of MobilCom shares by the trustee, Dr Dieter Thoma, which was permissible only from April 2003 onwards (MobilCom had no power to instruct Dr Thoma; under his trustee contract with Gerhard Schmid and Millenium, he was obliged to obtain as high a price as possible).
(116)
Germany contends that the same applied to the sale of the freenet shares. Under the German law governing limited companies, the management board had an obligation, in the interest of the company and its shareholders, to prevent any sale of its assets below their value. Germany states in particular that, at that time, the stake could have been sold quickly only through the stock market. The market price of a freenet share was low, at about EUR 5, which gave a market value of EUR 68 million for the entire holding; if 76,1 % of freenet shares were to be disposed of rapidly, the price would probably have collapsed. And the company supervisory bodies would not have agreed to a sale in November 2002 because at that time France Télécom's general meeting had not yet approved the MC Settlement Agreement.
(117)
Germany submits that there were no alternative courses that would have enabled MobilCom to continue operating in the market. Insolvency would, at best, have served the interests of competitors because MobilCom's clientele would readily have moved over to them. But Germany contends that there was no justification for breaking up MobilCom through an insolvency. Instead, considerations of competition, infrastructure and the labour market argued in favour of the granting of a State guarantee.
(118)
Germany initially maintained its view that substantial compensatory measures had already been taken, the main ones being the sale of the UMTS business, the sale of the landline business, the reduction in MobilCom's stake in freenet.de AG from a qualified majority to a financial holding only, and the closure of the Hallbergmoos and Karlstein sites. In direct talks held with Germany in January 2004, the Commission raised other possible compensatory measures, and in particular closure of MobilCom's online shops for a limited period of seven months, to which Germany initially agreed. However, in April 2004 Germany informed the Commission that it could not make a definite commitment to close the online shops.
VI. ASSESSMENT OF THE MEASURES
(119)
Article 87(1) of the EC Treaty states that, save as otherwise provided in the Treaty, any aid granted by a Member State or through State resources which distorts or threatens to distort competition by favouring certain undertakings or the production of certain goods is incompatible with the common market, insofar as trade between Member States is affected.
(120)
The Commission notes that the question of Germany's application to the Commission for authorisation to extend the loan guarantees until 2007 is now closed because the loans were repaid on 22 September 2003, with the guarantee bonds subsequently being returned to the guarantors. Thus the Commission no longer has to consider this application.
(121)
The Commission approved the State guarantee on the EUR 50 million loan as rescue aid within the meaning of the Community guidelines on 21 January 2003. This aid need not, therefore, be considered afresh.
1. The State guarantee on the EUR 112 million loan as aid
(122)
The Commission considers that it has been shown that the 80 % State guarantee on the EUR 112 million loan granted on 20 November constitutes aid within the meaning of Article 87(1) of the EC Treaty.
(123)
The guarantee was granted by the Federal Ministry of Finance and by the Ministry of Economic Affairs, Technology and Communications of the Land of Schleswig-Holstein, both of which are State authorities. The aid must therefore be considered as having been granted by the State.
(124)
State guarantees generally fall within the scope of Article 87(1) if no market premium is paid and trade between Member States is affected (15).
(125)
The Commission takes the view that the premium paid for the State guarantee was not a market premium. Germany stated that the premium which MobilCom had to pay to the Federal Government for the guarantee was 0,8 % per annum plus an application fee of EUR 25 000 in each case. The Land of Schleswig-Holstein was entitled to a guarantee premium of 1 % per annum and a processing fee of EUR 25 564. But Germany did not supply any further data that might show that that the premiums were appropriate to the risk or in line with market conditions. Rather, Germany itself always refers to the guarantee on the second loan too as ‘aid’. Against this background, and given MobilCom's difficult economic situation and the fact that it was on the brink of insolvency, the Commission concludes that the premium did not reflect the risk that the Federal Government and the Land were running by giving the guarantee; no private investor would have granted a guarantee on those terms.
(126)
The guarantee thus conferred a selective advantage on MobilCom which it would not have received under normal market conditions. In particular, its access to borrowing was improved. MobilCom was in financial distress and the guarantee enabled it to obtain loans on terms that did not correspond to its real financial position or to the risk accepted by a lender lending to a firm in a comparable position without a State guarantee. Under normal market conditions, few banks will refuse to grant a loan to a firm if reimbursement is guaranteed by the State.
(127)
Moreover, the guarantee may affect competition and trade between Member States. MobilCom provides second-generation GSM mobile telephony services throughout Germany. The loan guarantee granted by Germany improved MobilCom's competitive position and is such as to have an adverse effect on the ability of other second-generation mobile telephony providers to compete. The guarantee also helped to reinforce MobilCom's position at Community level because it made it less likely that providers from other Member States might set up or expand operations in Germany. On the Community telecommunications market there is intense competition between providers from different Member States. Many of MobilCom's current or potential competitors in the provision of second-generation mobile telephony services are firms with their head offices in other Member States (e.g. O2, E-Plus, Vodafone D2, Talkline and Debitel).
(128)
The State guarantee accordingly constitutes State aid caught by Article 87(1) of the EC Treaty.
(129)
The Commission takes the view that the loan on which the guarantee was granted does not itself contain any aid element. The guarantee meant that the loan was secured in line with market requirements. The interest rate charged to MobilCom on the EUR 112 million loan (2,5 % per annum above Euribor) was comparable to interest rates charged in the case of healthy firms and was not below the Commission's reference rates (16).
2. Compatibility with the common market
(130)
Article 87 of the EC Treaty lays down exceptions to the principle that State aid is incompatible with the common market. It has to be considered first of all whether the aid at issue here is compatible with the common market under Article 87(2). But the aid is not (a) aid having a social character and granted to individual consumers; (b) aid to make good the damage caused by natural disasters or exceptional occurrences; or (c) aid granted to the economy of certain areas of the Federal Republic of Germany. Turning to Article 87(3) of the EC Treaty, the exemptions provided for in subparagraphs (a) and (c) (regional aspect) are not applicable since the aid to MobilCom is not intended to facilitate the development of a specific economic area. The exemptions provided for in Article 87(3)(b) and (d) do not apply either. They refer to aid to promote the execution of an important project of common European interest and to aid to promote culture and heritage conservation.
(131)
There remains the exception laid down in Article 87 (3)(c) of the EC Treaty and in the Community guidelines based on it. The Commission takes the view that other Community guidelines, e.g. on aid for research and development, small and medium-sized enterprises or employment and training, are not applicable. If the conditions set out in the Community guidelines on State aid for rescuing and restructuring firms in difficulty are met, the aid may contribute to the development of economic activities without adversely affecting trade (point 20 of the guidelines) and may therefore be considered compatible with the common market.
(a) Assessment of the second aid measure as restructuring aid
(132)
After thorough consideration the Commission has concluded that, contrary to the stance taken by Germany and the beneficiary company, the second aid measure constitutes restructuring aid, and not rescue aid.
(133)
Rescue aid within the meaning of the Community guidelines is, by nature, temporary. It serves to keep an ailing firm afloat for the time needed to work out a restructuring or liquidation plan. It must be restricted to the amount needed to keep the firm in business until the restructuring plan has been drawn up (e.g. covering wage and salary costs or routine supplies).
(134)
Restructuring, on the other hand, is based on a feasible, coherent and far-reaching plan to restore a firm's long-term viability. It usually involves the reorganisation and rationalisation of the firm's activities, typically involving a withdrawal from loss-making activities and the restructuring of those existing activities that can be made competitive again. Financial restructuring usually has to accompany the operational restructuring.
(135)
The Commission takes the view that the second guarantee does not qualify as rescue aid. The loan it covered was not intended exclusively to finance current costs, including ordinary improvements, with a view to keeping the firm afloat for a limited period until a restructuring plan had been drawn up.
(136)
Germany states rather that the purpose of the State-guaranteed loan of EUR 112 million (or EUR 88,3 million) was to enable MobilCom to take a series of reorganisation measures in the loss-making service provider division. The package was thus clearly aimed at the long-term resolution of the causes of the continuing losses in this area of the business.
(137)
In particular, the State-guaranteed loan financed the rapid shedding of 850 full-time jobs in the service provider sector, which was intended to reduce the high staff intensity in the segment, a factor identified in the restructuring plan as a major source of loss.
(138)
Another category of costs arose out of the termination or cancellation of unprofitable contracts and the migration to tariffs appropriate to a service provider for customers who had been acquired for the firm's own UMTS network. This reorganisation of the customer base and tariffs was intended to establish profitable long-term relations with customers and put a stop to the fall in gross trading profit margins.
(139)
By furthermore closing the Karlstein site, which had been brought into the MobilCom group with the takeover of D-Plus Telecommunications GmbH, and the Hallbergmoos site, which had been brought in with the takeover of Cellway Kommunikationsdienste, and by concentrating all its distribution and customer care structure at the Büdelsdorf headquarters and the Erfurt site, MobilCom says that it made up a backlog of adjustments that had been neglected while it had been focusing on building up its UMTS business.
(140)
The Commission is accordingly satisfied that the package of measures financed by the State-guaranteed loan had effects that were primarily structural, being aimed at ensuring the long-term profitability of the service provider division and of the company, and not merely at keeping the firm in operation until a restructuring plan was drawn up. Structural measures cannot be financed with rescue aid. The Commission therefore finds that the second guarantee constitutes restructuring aid within the meaning of the Community guidelines.
(141)
The Commission also assumes that the measures relating to the service provider business were based on a solid plan for the restoration of the firm's long-term profitability. The Commission expressly rejects Germany's objection that, at the time the State-guaranteed loan was granted in November 2002, no restructuring plan had yet been presented.
(142)
The management board, in close consultation with the supervisory board, decided the main points of the reorganisation strategy back in September 2002 (17). MobilCom was in no doubt that, without the participation of France Télécom, the UMTS project could not be realised and would have to be abandoned.
(143)
The management board also submitted a comprehensive reorganisation programme for the mobile service provider division the main features of which even at that time were a shedding of 850 full-time jobs in the core business, a concentration of the distribution and customer care activities, hitherto spread over five sites, at the permanent headquarters at Büdelsdorf and the Erfurt site, and a reduction in the cost of acquiring customers, in particular by closing unprofitable MobilCom shops.
(144)
This reorganisation plan, which was fundamentally identical to the subsequent restructuring plan submitted to the Commission in March 2003, was examined by the auditors Deloitte & Touche. In its report, delivered on 25 October 2002, Deloitte & Touche came to the conclusion that, given the lack of time and the terms of reference of the contract, no final opinion could be reached on the question of whether the MobilCom group's restructuring plan had dealt fully with all points of weakness. But the essential points of weakness had indeed been taken into account and described in the report. The measures set out in the restructuring plan, taken together, could be expected to remedy the points of weakness identified so far and to put the MobilCom group in a position to achieve positive results within one to two years.
(145)
The Commission considers, therefore, that it has been adequately shown that by November 2002 at the latest, there was a coherent plan for the reorganisation of the firm which formed the basis not only of the KfW consortium's decision to grant a loan but also of the measures to reorganise the service provider business undertaken in November. This conclusion is in no way invalidated by the fact that, at that time, France Télécom had not yet given its final assent to the MC Settlement Agreement. If the Settlement Agreement had not become effective, MobilCom would have had to apply for insolvency anyway. The assessment of its prospects consequently rested from the outset on the premise that a far-reaching discharge of debts would be possible and thus assumed that an effective agreement could be concluded. MobilCom itself, logically enough, began implementing the measures without delay and did not wait for final approval from France Télécom's general meeting.
(146)
The Commission also considers that a decisive indication that the second aid measure constituted restructuring aid is the fact that, when the State-guaranteed loan was granted, it had a lifetime of 18 months, up to 20 May 2004. The guarantee was to run initially until 15 March 2003, but that deadline was to be extended automatically if a restructuring plan had been submitted to the Commission before it expired. Point 23 of the Community guidelines states that rescue aid in the form of loan guarantees must be linked to loans that are to be reimbursed over a period of not more than twelve months after disbursement of the last instalment to the firm. That was not the case here.
(147)
To sum up, the second aid measure thus constitutes restructuring aid which the Commission can authorise only if the conditions laid down in the Community guidelines are met.
(b) Compatibility with the restructuring guidelines
(148)
For the purposes of the Community guidelines, a firm is regarded as being ‘in difficulty’ where it is unable, whether through its own resources or with the funds it is able to obtain from its owner/shareholders or creditors, to stem losses which, without outside intervention by the public authorities, will almost certainly condemn it to go out of business in the short or medium term (point 4 of the guidelines). The usual signs of a firm being in difficulty include increasing losses, declining cash flow and falling or nil net asset value as well as situations where the firm cannot recover through its own resources or with the funds it obtains from its owners/shareholders or creditors (point 6 of the guidelines).
(149)
The withdrawal of France Télécom from the financing of the UMTS business meant the liquidation of all of MobilCom's corporate funds.
(150)
In the third quarter of 2002 MobilCom suffered a loss before interest and taxes (EBIT) of EUR 2,9 billion, while its capital resources amounted to EUR 606,7 million (2001: EUR 3 769 million); the insolvency looming in September 2002 could be averted only through the State-guaranteed liquidity aid loan of EUR 50 million provided by KfW.
(151)
Despite the successful conclusion of the MC Settlement Agreement, under which France Télécom took over UMTS liabilities totalling EUR 6,9 billion plus interest, the group's loss in the fourth quarter of 2002 amounted to EUR 289 million, still well in excess of the losses before the crisis (second quarter of 2002: a loss of EUR 172,8 million; first quarter of 2002: a loss of EUR 116,4 million; fourth quarter of 2001: a loss of EUR 91,9 million).
(152)
The Commission further deduces from the liquidity figures available to it that the negative cash flow developments in the MobilCom group could not be halted in November 2002 either. The available liquidity reserves were already exhausted in September 2002. The rescue aid merely allowed the short-term current liquidity requirement to be covered and the immediate threat of insolvency to be averted.
(153)
Germany moreover showed that, without the reorganisation measures provided for in the restructuring plan, the current loss would probably have been EUR 110 million higher in March 2003. In Germany's view, it would not have been possible to finance such a loss through bank loans.
(154)
The Commission likewise concludes that MobilCom would also not have been able to cover the financing requirement in November 2002 from its own available capital resources.
(155)
As already explained, liquidity reserves were no longer available at that time. The Commission is also obliged to conclude on the basis of the available information that the (partial) sale of the Freenet stake, as envisaged in the restructuring plan, in order to redeem the State-guaranteed loan, which eventually happened in September 2003, would not have been possible in the short term.
(156)
Germany has convincingly shown that, prior to the conclusion of the MC Settlement Agreement in November 2002, it was not possible to sell the freenet holding because of the existing credit liabilities to the creditor banks in the context of the UMTS project. Any such sale would not have been possible without the agreement of the creditor banks, to which the freenet holding was still pledged at the time. In view of the large debts in the UMTS sector, the creditor banks would not have agreed to a sale. Furthermore, the proceeds would have had to be used exclusively for the repayment of the credit liabilities resulting from the UMTS project for the banks.
(157)
Nor does the Commission have any evidence to suggest that, during the acute crisis in the third and fourth quarters of 2002, investors would have shown any interest in acquiring shares in MobilCom AG. This means of procuring funds was therefore also not available to MobilCom.
(158)
Germany has also demonstrated sufficiently that the consortium banks would not have granted the EUR 112 million loan without the State guarantee, since the default risk was considered to be too high and in particular since the usual banking collateral was not provided in sufficient measure.
(159)
Germany submitted among other things an opinion drawn up by the consortium lead bank, KfW, on 1 June 2003 in which the latter assessed the value of the collateral additionally provided for the EUR 112 million loan. In the EUR 112 million loan contract, MobilCom undertook among other things to pledge all the shares in all the subsidiaries and associated companies of MobilCom AG and MobilCom Holding GmbH, including the freenet.de AG holding, and to transfer all claims against Millenium GmbH and against the former manager Gerhard Schmid amounting to EUR 71 million. All the usual banking collateral that was available in the company was also to be transferred.
(160)
The value of the freenet holding, which had already been pledged in December 2002, could not be assessed according to KfW because of the marked volatility of the shares.
(161)
The claims against Gerhard Schmid and Millenium GmbH made over to the bank consortium were to be met through the sale of the MobilCom AG holding by the trustee Prof. Dieter Thoma by 31 December 2003. The valuation of this collateral was based on the stock exchange price of MobilCom's stock. Since that price is dependent on MobilCom's creditworthiness, KfW, according to Germany, was not able to attribute any collateral value, based on customary banking principles, to the collateral.
(162)
Other collateral, such as the subsequently transferred purchase money claim against freenet.de AG arising from the sale of the landline division amounting to EUR 35 million, was not yet available at the time the loan was granted.
(163)
The Commission must therefore conclude that the granting of the 80 % Federal and Land guarantee was necessary in order for the banks to be able to justify the granting of the EUR 112 million loan.
(164)
The Commission thus finds that, at the time when the second loan was granted, the firm was unable to restructure itself through its own resources or with the funds it was able to obtain from its owner/shareholders or creditors, without the State contribution. In its view, therefore, there is sufficient evidence that, in November 2002, MobilCom was still a firm in difficulty within the meaning of the Community guidelines.
(165)
Pursuant to point 31 et seq. of the Community guidelines, the grant of restructuring aid is conditional on implementation of a restructuring plan which must be endorsed by the Commission in the case of all individual aid measures and checked to see whether it is likely to restore the long-term viability of the firm.
(166)
The Commission did not have any doubt that the MobilCom group could be stabilised following the successful conclusion of the MC Settlement Agreement with France Télécom. The detailed restructuring plan submitted to the Commission in March 2003 contained a comprehensive analysis of the structural deficits responsible for the problems and a comprehensive list of measures to overcome the weaknesses identified. On the basis of a forecast profit and loss account up to the end of 2007 and a scenario and risk analysis, the Commission was able to establish that the proposed restructuring measures were reasonable, cogent and, in principle, appropriate to allow MobilCom to restore its long-term viability.
(167)
Furthermore, Deloitte & Touche carried out an assessment of the restructuring plan on behalf of MobilCom and came to the conclusion that the plan was in line with the auditing firm's assessments in the 25 October 2002 report and in its monthly reporting on the restructuring process.
(168)
This ex ante assessment is also borne out by actual developments. MobilCom was back in profit in the service provider sector in the second quarter of 2003 (for the first time after eleven quarters) and was able to pay off its debts in full through the sale of freenet shares in September 2003.
(169)
Under point 40 of the Community guidelines, the amount and intensity of the aid must be limited to the strict minimum needed to enable restructuring to be undertaken. Aid beneficiaries must make a significant contribution to the restructuring plan from their own resources, including through the sale of assets that are not essential to the firm's survival, or from external financing at market conditions.
(170)
The Commission considers that Germany has demonstrated sufficiently that the restructuring aid in the form of a State guarantee for the loan of EUR 112 million is limited to the minimum needed for the restructuring in the light of the existing financial resources of the company, its shareholders or the business group to which it belongs. During the restructuring phase, MobilCom did not carry out any additional acquisitions or new investment not strictly necessary for the restoration of long-term viability. Nevertheless, the Commission thinks it necessary to attach conditions to its approval of the aid in order to avoid undue distortions of competition (see paragraphs 176 to 189).
(171)
As far as the period covered by the State-guaranteed loan is concerned, the Commission notes that, according to the information provided by Germany, France Télécom pressed for a term of at least 18 months for the State-guaranteed restructuring loan as a precondition for its taking over the liabilities stemming from the UMTS business, as MobilCom needed it to do, and that, consequently, a shorter term would not have been practicable without endangering the conclusion of the MC Settlement Agreement. The Commission therefore regards the requirement that aid be limited to the minimum as also having been met in this respect.
(172)
As regards the beneficiary's own contribution to the restructuring, the Commission notes that the State guarantee covered only 80 % of the guaranteed loan. The risk in relation to the remaining 20 % was thus borne by the firm and the lending banks. In addition, MobilCom helped to finance the restructuring through the sale of assets as set out in the restructuring plan. The first instalments made possible by the EUR 35 million sale of the landline division to freenet in March 2003 were used to pay back the loans. The remainder of the loan was repaid in full in less than one year out of the proceeds from the sale of 20 % of the shares in freenet.
(173)
Against this background and bearing in mind that the aid took the form of a loan guarantee and not a non-repayable grant, the Commission concludes that MobilCom made a sufficient contribution to the restructuring from its own resources within the meaning of point 40 of the guidelines and that the aid was reduced to the minimum.
(174)
Under point 35 et seq. of the Community guidelines, measures must be taken to mitigate as far as possible any adverse effects of the aid on competition. This condition usually takes the form of a limitation or reduction of the presence which the company can enjoy on its market or markets, such limitation or restriction being in proportion to the distortive effects of the aid and, in particular, to the relative importance of the firm on its market or markets.
(175)
The Commission finds that MobilCom used the aid as specified in the restructuring plan only for the stabilisation of the mobile telephony/service provider business area. The aid therefore had an impact primarily on the mobile telephony market. In the Commission's view, the markets for landline services, voice telephony and Internet services, on which MobilCom will continue to operate in the future through its holding in freenet.de AG, are not appreciably affected.
(176)
In what follows the Commission will therefore examine first whether the aid has had a negative impact on MobilCom's competitors in the mobile telephony market and whether it has led to distortions which make compensatory measures necessary.
(177)
Taking the market for mobile telephony services as a whole, MobilCom is one of the smaller suppliers, with a total market share of 8 % prior to the restructuring of the group and an estimated share of around 6 % after restructuring. Moreover, the aid granted to MobilCom took the form of a loan guarantee, and not a grant. The guaranteed loan was repaid in full on 20 September 2003, only 10 months after the loan had been granted in November 2002.
(178)
On the other hand, in the years prior to the crisis in 2002, MobilCom pursued an aggressive expansion strategy geared exclusively to growth in the mobile telephony/service provider sector at the expense of profitability. MobilCom's focus purely on expanding its market share also had to be viewed in the context of the planned expansion of its UMTS network since network operators earn higher margins on their customers than pure service providers.
(179)
By focusing its activities on the UMTS field and attempting to establish itself as a UMTS operator, MobilCom was taking a major risk. Ultimately, this business strategy failed, as demonstrated by the difficulties MobilCom experienced in the second half of 2002. MobilCom therefore withdrew as a network operator from the UMTS sector and geared its marketing strategy towards keeping existing profitable customers and pushing up average monthly turnover.
(180)
However, because of the aid, MobilCom did not have to bear the negative consequences of its high-risk strategy alone, while it continued to benefit from the positive effects such as the possibility of drawing on a wider clientele when streamlining its customer base. This gave MobilCom a clear advantage over its competitors.
(181)
MobilCom also conceded that, without the State aid, it would have had to declare insolvency, which would probably have lost it a large proportion of its existing customers. The aid enabled MobilCom not only to stay in business but also to carry out a physical reorganisation, to reorient its marketing strategy, to drop customers with lower profit margins from its clientele and to focus on profitable customers. In the end, although customer numbers dropped during the restructuring, gross yield per customer rose (18).
(182)
The Commission also takes account of the fact that the granting of the aid gave MobilCom time to prepare the planned sale of the freenet holding carefully in order to achieve the maximum proceeds from the sale for redeeming the loans and to generate further liquidity. In point of fact, MobilCom managed to achieve proceeds of EUR 176 million on the sale of only 20 % of the shares. After redemption of the outstanding credit lines from the State-guaranteed loans, the remaining proceeds gave MobilCom EUR 60 million in additional liquidity for its service provider operations.
(183)
In changing its business strategy, MobilCom thus benefited from the guaranteed loan directly, as well as indirectly in that the guarantee allowed it to obtain a bridging loan in order to enable it to sell shares in freenet.de AG at an appropriate later date. An earlier sale would probably have resulted in lower proceeds.
(184)
The aid therefore has a particularly negative effect on competitors, who, as the expected natural saturation point is reached in the next few years, will also have to gear their business strategy to more profitable customer segments, but without the support of any State aid. Despite the fact that MobilCom's share in the German mobile telephony market is less than 10 % and although the State-guaranteed loans were repaid rapidly, the Commission has therefore concluded that the aid led to undue distortions of competition in that market.
(185)
In the Commission's view, the measures cited by Germany for reducing the firm's market presence, in particular its withdrawal from the UMTS business, have not sufficiently mitigated these distortions.
(186)
MobilCom's withdrawal from the UMTS business cannot fully offset the adverse effects of the aid on competitors as the remaining UMTS licence holders were the main beneficiaries of the withdrawal and are only some of the competitors on the mobile telephony market. Nor can the withdrawal from the landline/Internet business by way of the transfer of landline activities to freenet and the changing of the freenet stake from a strategic into a financial holding, as claimed by Germany, be regarded as adequate compensatory measures for the undue distortions of competition caused by the aid since they primarily benefited landline operators and Internet service providers, not mobile telephony operators.
(187)
Germany cited as further compensatory measures the shedding of 1 850 full-time jobs, including 850 in the service provider sector, and the closure of sites. It also indicated that MobilCom had lost customers and therefore market shares. At the end of 2003 the firm had only 4,2 million customers compared with some 4,9 million at the beginning of the crisis, a drop which was reflected in a 7,2 % decline in turnover in the service provider sector (EUR 1,356 billion in 2003 compared with EUR 1,487 billion in 2002).
(188)
However, the Commission would point out that shedding jobs and closing sites were, in any event, necessary efficiency-boosting measures under the restructuring plan. The company has meanwhile succeeded in ending the negative trend in turnover recorded during the restructuring phase. Turnover in the service provider sector already stood at EUR 349 million in the first quarter of 2004, compared with EUR 321 million in the first quarter of 2003. The number of MobilCom customers has also stabilised meanwhile at around 4,2 million. In the fourth quarter of 2003 the number of new customers (426 000) exceeded customer departures in the same period (338 000) (19). It is true that, according to the company's figures, subscribers still show a marked readiness to switch operator, which again led to a slight decline in customer numbers in the first two quarters of 2004. Overall, however, MobilCom gained far more new subscribers in the first two quarters of 2004 than in the same period in 2003. According to its own data, MobilCom had a market share of 10 % in the new customer business in the first quarter of 2004 (20).
(189)
In view of the undue distortions of competition described in paragraphs 175 to 184, the Commission thus concludes that the adverse effects of the aid on MobilCom's competitors have not yet been sufficiently mitigated by the measures referred to by Germany, although, when determining further compensatory measures, account should be taken of the customer losses which have already occurred, the turnover losses during the restructuring phase and the withdrawal from the UMTS business.
(190)
The Commission has made it clear to Germany that the second aid measure cannot be approved as restructuring aid and deemed compatible with the common market without further compensatory measures. However, in view of MobilCom's above-mentioned customer and turnover losses during the restructuring phase and its withdrawal from the UMTS business as a network operator, these compensatory measures should not be too detrimental to its activities.
(191)
Following negotiations on 9 and 21 January 2004 between Commission representatives and representatives of the Federal Government, the Land of Schleswig-Holstein and the company, further compensatory measures were discussed, including, at the Commission's instigation, a possible temporary cessation of direct online sales of MobilCom mobile telephony contracts. In these discussions, while maintaining its legal stance, Germany expressed a willingness in principle to commit itself to suspending online direct sales of MobilCom mobile telephony contracts for seven months with a view to enabling the aid to be approved. In a communication of 13 February 2004, Germany then informed the Commission that, generally speaking, MobilCom was also prepared to close its online shops for direct sales of its mobile telephony contracts for a maximum of seven months. The communication also contained further details as to how the measure might be organised, with additional clarification provided in an e-mail from Germany on 18 February 2004 in response to a request from the Commission.
(192)
However, in April 2004 Germany informed the Commission that it could not make a definite commitment to close the online shops, in the light of the legal stance taken in the end by MobilCom. The firm still doubted that the measure constituted restructuring aid. However, were the Commission none the less to conclude that restructuring aid was involved, the planned seven-month suspension of online direct sales of mobile telephony contracts imposed a disproportionate burden on the company.
(193)
As set out in detail in paragraphs 132 to 147, it takes the view that the second aid measure constitutes restructuring aid. Likewise as stated above, it considers that further compensatory measures are necessary to offset the undue distortions of competition caused by the granting of the aid.
(194)
Since agreement could not be reached with Germany and the company on potential compensatory measures, the Commission is making approval of the second aid measure, pursuant to Article 7(4) of Regulation (EC) No 659/1999, conditional on the cessation of online direct sales of MobilCom mobile telephony contracts (pre-paid and/or post-paid) for a period of seven months.
(195)
Specifically, this condition requires Germany to ensure that MobilCom AG and all the companies in the group close their online shops for direct sales of MobilCom mobile telephony contracts for seven months so that no new mobile telephony contracts (pre-paid or post-paid) may be concluded directly with MobilCom AG or the companies in the group. The distribution of mobile telephony contracts of other suppliers via freenet.de AG is not affected.
(196)
Germany must also ensure that, as long as the online shops are closed, MobilCom also suspends direct sales of its mobile telephony contracts via the websites of the MobilCom shops and that MobilCom AG and the other companies in the group do not take any other measures to circumvent this condition.
(197)
During the period of closure, customers may not conclude online any new mobile telephony contracts (pre-paid and/or post-paid) directly with MobilCom AG or the companies in the group. The Commission would make it clear that all other services not aimed at concluding new mobile telephony contracts with final customers may continue to be provided online. This includes all services that are provided for existing customers (e.g. servicing, contract extensions, ring tones and games).
(198)
During the period of closure, customers may be informed on the websites concerned that they cannot conclude a new mobile telephony contract online for the time being. However, MobilCom may specify on its website the addresses of distribution partners from which customers may obtain the desired service. However, customers may not be passed on directly to another distribution partner by means of an automatic link.
(199)
The Commission also requires Germany to start implementing the measure within two months of the adoption of this Decision. A longer preparatory period prior to implementation seems unnecessary and would undermine the effectiveness of the measure since it would no longer be close in time to the restructuring of the firm.
(200)
In formulating this condition, the Commission has been guided by Germany's original proposals.
(201)
After carefully weighing up all the circumstances, the Commission has come to the conclusion that discontinuing online direct sales of MobilCom mobile telephony contracts will help to offset sufficiently the distortions of competition which have occurred. In 2003, according to its own data, MobilCom gained [...]* new customers (gross), of which [...]* subscribers, through its direct online sales. Overall, the gross number of new customers in 2003 was […]*, of which […]* were subscribers. This means that in 2003 MobilCom gained some 1 to 1,5 % of its total customers and some 2 % of its subscribers via its online shops. For 2004 it can be assumed that MobilCom will gain as many as 2 to 5 % of its customers through its direct sales online. The fact that, during the closure period, customers cannot conclude online any new mobile telephony contracts (pre-paid and/or post-paid) directly with MobilCom AG or the other companies in the group means that MobilCom is barred access to an increasingly important direct distribution channel. The consequence of the measure for competitors will be that they temporarily have the benefit of customers visiting their websites instead and concluding contracts there.
(202)
The seven-month period during which the measure is to be implemented likewise appears appropriate. The State-guaranteed loan was granted to MobilCom in November 2002 and repaid by the company in September 2003. If account is also taken of the fact that the guaranteed loan was paid out in several instalments, the last being in March 2003, the period of seven months corresponds to the period during which MobilCom actually benefited in full from the State-guaranteed loan during its restructuring. It therefore seems appropriate when it comes to compensating for the distortions of competition caused to fix the duration for the closure of the online shops for the direct distribution of MobilCom mobile telephony contracts at seven months too.
(203)
Furthermore, the Commission sees no reason to suppose that the cessation of online direct sales of mobile telephony contracts for a period of seven months would impose a disproportionate burden on the company. On the contrary, it takes the view that the measure interferes, as is necessary in this case, only to a limited extent with the business activities of the company. The company still acquires most of its customers via its MobilCom shops as well as via independent distribution partners. MobilCom's main distribution channels are therefore not affected by the shutdown of direct online distribution.
(204)
Nor can it be assumed that all customers who would actually have concluded a direct contract online with MobilCom during the shutdown period will turn to another (online) provider. Rather, it can be expected that some of these customers will conclude a contract with MobilCom via other distribution channels. Even if, during the closure period, all customers who would have liked to conclude a direct online contract with MobilCom turn to a competitor, the resulting loss of customers appears reasonable considering the distortions of competition which have occurred.
(205)
Moreover, existing customers will still be able to renew their contracts online on expiry. MobilCom will also be able to provide customer services and other services not aimed at concluding new mobile telephony contracts online. Furthermore, even during the closure period, MobilCom can advertise its mobile telephony products intensively in its online shops, highlighting particularly favourable post-paid and pre-paid products which customers can acquire from MobilCom shops and other remaining distribution channels.
(206)
The Commission notes that discontinuing direct online sales of MobilCom mobile telephony contracts is not likely to cause a manifest deterioration in the structure of the market within the meaning of point 38 of the Community guidelines. The closing of the online shops is a relatively limited compensatory measure that in no way threatens MobilCom's continued existence. There is therefore no danger of a major competitor's being eliminated or severely weakened, thereby indirectly strengthening the two market leaders T-Mobile and Vodaphone.
(207)
The Commission does not consider it necessary to impose other measures such as a pro rata ‘sale’ of customers to competitors or the withdrawal of MobilCom from the UMTS business as a service provider for a limited period. It does not regard these two measures as suitable compensatory measures. A ‘sale’ of MobilCom customers is neither legally nor practically possible. As for prohibiting MobilCom from acting as a service provider in the UMTS business for a limited period, the Commission takes the view that this would obstruct innovation in the mobile telephony market and would thus not be in the interest of competition as it would restrict its dynamic.
VII. CONCLUSION
(208)
The Commission finds that the State guarantee granted on the EUR 112 million loan for MobilCom AG is restructuring aid which, on the basis of the Community guidelines on State aid for rescuing and restructuring firms in difficulty, is compatible with the common market pursuant to Article 87(3)(c) of the EC Treaty provided that Germany meets the condition described in detail in recitals 195 to 199, namely to discontinue direct online sales of MobilCom mobile telephony contracts. Should this condition not be met, the Commission reserves the right to make use of the powers conferred on it by Articles 16 and 23 of Regulation (EC) No 659/1999,
HAS ADOPTED THIS DECISION:
Article 1
The State aid which Germany granted to MobilCom AG and MobilCom Holding GmbH in the form of the 80 % deficiency guarantee that was assumed by the Federal Government and the Land of Schleswig-Holstein on 20 November 2002 for the EUR 112 million loan granted to the company by the consortium of banks with the Kreditanstalt für Wiederaufbau as lead bank is compatible with the common market pursuant to Article 87(3)(c) of the EC Treaty provided that Germany complies with the condition set out in Article 2 of this Decision.
Article 2
1. Germany shall ensure that MobilCom AG and all the companies in the MobilCom group close their online shops for direct online sales of MobilCom mobile telephony contracts for a period of seven months so that no new mobile telephony contracts (pre-paid and/or post-paid) can be concluded directly with MobilCom AG or the companies in the group via this distribution channel. The distribution of other suppliers' mobile telephony contracts via freenet.de AG shall not be affected.
2. Germany shall ensure that, as long as the online shops are closed, MobilCom also suspends direct sales of its mobile telephony contracts via the websites of the MobilCom shops and that MobilCom AG and the other companies in the group do not take any other measures to circumvent this condition.
3. During the period of closure pursuant to paragraph 1, customers may be informed on the websites concerned that it is not possible to conclude a new mobile telephony contract online. However, MobilCom AG may specify on its websites the addresses of distribution partners from which customers may obtain the desired service. Customers may not be passed on directly to another distribution partner by means of an automatic link.
4. Germany shall ensure that the closure of the online shops commences within two months of the adoption of this Decision.
Article 3
Germany shall inform the Commission when the closure of the online shops commences. Within the first month of the closure of the online shops, it shall submit a report detailing all the steps taken to implement the measure. Furthermore, it shall inform the Commission immediately when the measure is terminated.
Article 4
This Decision is addressed to the Federal Republic of Germany.
Done at Brussels, 14 July 2004.