ROZHODNUTÍ KOMISE
ze dne 21. října 2008
o státní podpoře C 10/08 (ex NN 7/08), kterou Německo poskytlo na restrukturalizaci IKB Deutsche Industriebank AG
(oznámeno pod číslem K(2008) 6022)
(Pouze německé znění je závazné)
(Text s významem pro EHP)
(2009/775/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 88 odst. 2 pododst. 1 této smlouvy,
s ohledem na Dohodu o Evropském hospodářském prostoru, a zejména na čl. 62 odst. 1 písm. a) této dohody,
poté, co vyzvala zúčastněné strany k podání připomínek v souladu s výše uvedenými ustanoveními (1),
vzhledem k těmto důvodům:
1. POSTUP
(1)
Řízení bylo zahájeno na základě informací zaslaných Německem dne 3. srpna 2007. Po opakované výměně dalších informací ohlásilo Německo opatření dopisem ze dne 15. ledna 2008 a domáhalo se, aby bylo na tato opatření v každém případě nahlíženo jako na podpory na záchranu, resp. restrukturalizaci, slučitelné se společným trhem.
(2)
Dopisem ze dne 27. února 2008 informovala Komise Německo o svém rozhodnutí zahájit kvůli těmto opatřením řízení podle čl. 88 odst. 2 Smlouvy o ES.
(3)
Rozhodnutí Komise o zahájení formálního vyšetřovacího řízení (dále jen „rozhodnutí o zahájení řízení“) bylo zveřejněno v Úředním věstníku Evropské unie (2). Komise vyzvala zúčastněné strany, aby se k podpoře vyjádřily. Komise neobdržela žádná stanoviska třetích stran.
(4)
Německo se po zahájení formálního vyšetřovacího řízení vyjádřilo dne 27. března 2008 k závěrům Komise a poskytlo dodatečně k informacím zaslaným ve dnech 15. a 25. ledna, 5. a 25 února, 3., 6., 11., 14., 20. a 27. března 2008 další informace dne 3. a 25. dubna, 7. a 30. května, 9. a 27. června, 25. července, 4., 22. a 26. srpna, 2., 3., 4., 5., 16., 18., 19. a 25. září, jakož i 14. října 2008. Společně s těmito informacemi zaslalo Německo 68 různých smluv a dokumentů, které tvoří základ opatření. Mimo to se s Německem, zařízením, které je příjemcem podpory, a společností Kreditanstalt für Wiederaufbau (dále jen „KfW“) uskutečnila řada setkání a telefonických konferencí.
2. POPIS OPATŘENÍ
2.1 Příjemce podpory
(5)
Příjemcem podpory je IKB Deutsche Industriebank AG (dále jen: IKB). IKB je středně velká německá soukromá banka uvedená na indexu SDAX se sídlem v Düsseldorfu. Hlavním akcionářem je německá rozvojová banka KfW, která před krizí vlastnila 38 % akcií. Kromě toho vlastnila nadace Stiftung Industrieforschung, která nevyvíjí vlastní aktivní obchodní činnost, 12 %; se zbývajícími 50 % akcií bylo volně obchodováno. Po plánovaném posílení kapitálu by mohlo vlastnictví akcií KfW vzrůst na 91 %.
(6)
KfW jako většinový akcionář IKB je rozvojovou bankou spolkové rupubliky (80 %) a spolkových zemí (20 %). Tato banka se s bilančním součtem celkem 360 mld. EUR (stav ke dni 31. prosince 2006) řadí k deseti největším bankám v Německu. KfW dává jako veřejnoprávní instituce se sídlem v Německu impulzy v hospodářské, společenské a ekologické oblasti v Německu, v Evropě i ve světě. K úkolům KfW patří podpora malých a středních podniků, podpora financování a modernizace bytového fondu, podpora vzdělání a dalšího vzdělávání, financování projektů komunální infrastruktury, podpora financování exportu a projektů, podpora rozvojových a transformačních zemí, jakož i podpora ochrany životního prostředí a klimatu. KfW získává podpůrné prostředky většinou na kapitálovém trhu. Pověření banky poskytováním podpor ze strany státu je zakotveno v zákoně o KfW (3). KfW má při plnění veřejné zakázky „instituční závazek“.
(7)
Před restrukturalizací byla obchodní činnost IKB rozčleněna do následujících čtyř obchodních odvětví.
1.
Firemní zákazníci
Hlavním oborem činnosti IKB je poskytování dlouhodobého financování středně velkým podnikům s ročním obratem nad 7,5 mil. EUR. Poskytování úvěrů, financování z vlastního kapitálu a poskytování leasingu středně velkým podnikům bylo vždy hlavním zaměřením obchodu s firemními zákazníky, přičemž v popředí stojí tuzemské obchody. Zatímco podíl IKB na trhu s firemními zákazníky činí pouze 1 %, v tržním segmentu pro dlouhodobé úvěry poskytované středně velkým podnikům je banka zastoupena 10 %. Její silnou stránkou jsou dlouhodobé vztahy se zákazníky. Vzhledem k mimořádně ostré hospodářské soutěži jsou však marže nízké. Úvěrové obchody […] (4) jsou méně atraktivní, a proto IKB musí s tímto okruhem zákazníků nezbytně vyvíjet jiné ziskové aktivity (např. strukturované financování nebo produkty v oblasti nemovitostí) a využívat k tomu svých dlouholetých vztahů se zákazníky.
2.
Strukturované financování
Tato oblast obchodní činnosti zahrnuje především následující aktivity: financování přímých investic, financování projektů a exportu, financování akvizic a infrastruktury, jakož i restrukturalizace podnikových struktur, financování a vymístění úvěrů (syndikace) pro zákazníky z řad středně velkých podniků. Pobočky IKB v důležitých finančních centrech, jako jsou Londýn, Lucemburk, Madrid, Milán, New York a Paříž, jsou velmi dobře umístěny, aby se mohly starat o národní a mezinárodní financování akvizic. IKB pomáhá svým zákazníkům při optimalizaci celkového financování jejich podniku a odprodeje úvěrů. V rámci svých syndikovaných úvěrových obchodů se IKB podílí také na úvěrových nástrojích zřizovaných jinými úvěrovými bankami. Střediskem strukturovaného financování je Německo, přičemž IKB se stará i o německé podniky v západní Evropě.
Díky svým aktivitám v oblasti strukturovaného financování dosahuje IKB velmi vysokých zisků. V původním plánu restrukturalizace, v němž ještě nebyla zahrnuta později sjednaná kompenzační opatření, byl pro toto odvětví vykázán výnos vlastního kapitálu ve výši okolo [ 10] %.
3.
Financování nemovitostí
Okolo [ 10] % tržních aktivit IKB je zaměřeno na financování nemovitostí. Hlavním úkolem tohoto odvětví je financování nemovitostí pro kancelářské, obchodní a podnikatelské využití, jakož i logistických nemovitostí a nemovitostí v oblasti managementu a poskytování balíčků financování v lokalitách, od nichž lze očekávat trvalý pronájem a prodejnost. Zde je IKB partnerem středně velkých podniků, velkopodniků, soukromých a institučních investorů, projektantů, společností pro místní rozvoj a fondových společností. Tyto projekty vyžadují financování ve výši minimálně 5 milionů EUR. Jako poskytovatel kompletních investicí do nemovitostí vyvíjí IKB i rozsáhlé koncepce a řešení pro novostavby, sanační a konverzní opatření. Služby v oblasti financování nemovitostí nejsou nabízeny pouze v Německu, ale i v jiných evropských státech, především v Belgii, Francii, Itálii, Lucembursku, Nizozemí, Španělsku a Spojeném království.
V původním plánu restrukturalizace, v němž ještě nebyla zahrnuta později sjednaná kompenzační opatření, byl pro toto odvětví uveden výnos vlastního kapitálu ve výši okolo [ 5] %.
4.
Investice do portfolia
Od počátku tohoto století investuje IKB stále více do mezinárodních úvěrových portfolií z nejrůznějších oblastí investic. Cílem tohoto rozšíření byla diverzifikace rizikového profilu jak s ohledem na regiony, tak i na hospodářská odvětví, a to při současném navýšení zisků z výnosů z provizí. Vyčleněním úvěrových rizik z bilance přes mimobilanční účelově založené společnosti se podařilo uvolnit kapitál, takže IKB mohla investovat do jiných tříd aktiv, např. do financování středního stavu nebo úvěrových portfolií. Z vysvětlení v bodech 10 a násl. je zřejmé, že rozsáhlé investice IKB do portfolia jsou důvodem jejích potíží. Proto IKB mezitím své aktivity v této obchodní oblasti ukončila.
(8)
V obchodním roce 2006/07 bylo v různých odvětvích dosaženo následujících výsledků:
Tabulka 1
Segmenty v přehledu
(v mil. EUR)
Operativní zisk
Objem úvěru
Firemní zákazníci
92,8
16 065
Strukturované financování
90,6
4 889
Nemovitosti
23,2
7 870
Financování z vlastního kapitálu
11,3
18 260
Centrála/konsolidace
- 103
4 114
Celkem
114,5
51 198
(9)
Před krizí měla IKB bilanční součet 49,1 mld. EUR (stav ke dni 31. prosince 2006), který se po opravě s ohledem na všechny mimobilanční aktivity IKB zvýšil na 63,5 mld. EUR (stav ke dni 31. března 2007).
2.2 Důvody potíží IKB
(10)
Potíže IKB mají spojitost s přetrvávající US-subprime krizí, v jejímž důsledku byly IKB, a především jedna z jejích účelově založených společností, Rhineland Funding Capital Corporation (dále jen „Rhineland“), vystaveny vysokým rizikům (5). Na základě této krize vznikly nedostatky likvidity, které společnost Rhineland (v případě, že běžně používané CP nebyly kompletně upsány) překlenula úvěrovými linkami u obchodních bank.
(11)
IKB poskytla Rhineland několik úvěrových linek pro likviditu ve výši cca 8,1 mld. EUR. Rhineland investovala do strukturovaných úvěrových portfolií, k nimž patří rovněž rizika z amerických hypoték ze subprime oblasti, a refinancovala své investice vydáním krátkodobých cenných papírů podložených pohledávkami („Commercial Papers“, dále jen „CP“). Dodatečně k likviditním nástrojům, které byly poskytnuty Rhinelandu přímo, poskytla IKB přes tak zvanou strukturu Havenrock nepřímo rizikovou ochranu pro aktivní položky Rhinelandu. Celkové riziko ztráty pro IKB činilo u struktury Havenrock 1,2 mld. EUR. Jak u přímých likviditních nástrojů pro Rhineland, tak i u struktury Havenrock se jednalo o mimobilanční opatření. Mimo to měla IKB na základě podřazených dlužních titulů ve strukturovaném investičním nástroji Rhinebridge (dále jen „Rhinebridge“) a v jiných druzích investičních portfolií (např. „Collateralised Debt Obligations“, „CDO“) i přímé bilanční investice do portfolia (částečně ze segmentu subprime). V létě 2007 byly části původně velmi vysoce oceněných strukturovaných portfolií Rhineland, Rhinebridge a CDO příslušnými ratingovými agenturami značně devalvovány.
(12)
Na základě přetrvávající krize na hypotečním trhu v USA v oblasti subprime a jako přímý následek devalvace subprime pohledávkami podložených cenných papírů ratingovými agenturami ztratily určité, v tomto segmentu obchodované papíry na hodnotě. Týkalo se to především účelově založené společnosti Rhineland, které hrozilo, že už nebude schopna své investiční portfolio refinancovat na trhu s CP. S ohledem na vyprahlý trh s CP bylo pravděpodobné, že Rhineland využije úvěrové linky na likviditu poskytnuté IKB ve výši 8,1 mld. EUR, pro které však v bilanci IKB zatím nebyla učiněna žádná opatření. Mimo to byly ostatní bilanční investice do portfolia jako Rhinebridge vystaveny silným výkyvům fair value, které bylo nutné evidovat podle mezinárodních účetních standardů (International Financial Reporting Standards - IFRS).
(13)
Důvodem potíží IKB jsou investice do portfolia ve výši 18,3 mld. EUR. Investice do portfolia ve výši 18,3 mld. EUR vykázané v korigované bilanci 2006/07 byly původně drženy z převážné části mimobilančně v Rhineland a jen z malé části vykázány v bilanci IKB. U mimobilančních aktivních položek v Rhinelandu se jednalo o aktiva v hodnotě 11,5 mld. EUR (stav ke dni 31. března 2007 i během krize). V důsledku prodeje a měnových korekcí docházelo k jejich postupnému snížení až na hodnotu 6,3 mld. EUR v srpnu 2008. V korigované bilanci pro rok 2006/07 činily bilancované investice do portfolia 6,8 mld. EUR.
2.3 Opatření
a) První opatření: Riziková ochrana
(14)
Dne 27. července 2007 dala německá banka, která poskytla IKB úvěrovou linku, německému úřadu pro dohled nad finančními trhy (dále jen: BaFin) na vědomí, že se chystá tuto linku uzavřít. Nato oznámil BaFin KfW, Spolkovému ministerstvu financí a ostatním zúčastněným stranám, že IKB zavře (6), pokud uvedené strany nepřevezmou rizika plynoucí z angažmá IKB v Rhineland. Kromě toho se ukázalo, že subprime položky IKB se neomezují jen na Rhineland, ale zahrnují rovněž Rhinebridge a jiné subprime investice do portfolia.
(15)
Dne 29. července 2007 se BaFin, Spolkové ministerstvo financí, KfW a tři velké německé úvěrové svazy (7) dohodly, že KfW po dohodě s BaFin zasáhne a převezme rizikovou ochranu pro IKB. Úvěrové svazy se uvolily převzít 30 % rizik z rizikové ochrany. Toto bylo písemně potvrzeno 16. srpna 2007 dohodou mezi KfW a uvedenými třemi úvěrovými svazy.
(16)
KfW oznámila následující opatření k zajištění bonity IKB:
-
Od pondělí 30. července 2007 riziková ochrana pro všechna práva (poplatky) a závazky IKB v rámci likviditních nástrojů poskytnutých Rhinelandu ve výši 8,1 mld. EUR (tato částka mezitím především kvůli vývoji směnného kurzu klesla na 6,3 mld. EUR). Formální převzetí závazků likviditních nástrojů poskytnutých Rhinelandu, ke kterému došlo 29. července 2007, platí až do splatnosti, resp. prodeje (8) strukturovaného úvěrového portfolia. Taková portfolia mají všeobecně platnost nad pět let.
-
Ochrana IKB proti ztrátám ve výši 1 mld. EUR na základě angažování do Rhinebridge a jiných bilančních subprime investic do portfolia v celkové výši 6,8 mld. EUR.
(17)
Původně odhadovalo Německo očekávané ztráty v rámci rizikové ochrany ve prospěch IKB poskytnuté KfW a úvěrovými svazy na celkem 3,5 mld. EUR (Rhineland a Havenrock: 2,5 mld. EUR, Rhinebridge a jiné subprime investice do portfolia: 1 mld. EUR (9).
(18)
V původní dohodě ze dne 29. července 2007 se KfW a úvěrové svazy dohodly na následném rozdělení očekávaných ztrát z rizikové ochrany:
-
v zásadě nese KfW 70 % očekávaných ztrát, ovšem bez omezení rizik ohledně Rhinelandu; tzn. ztráty překračující 30 % podíl úvěrových svazů (viz níže) ponese ze 100 % KfW,
-
úvěrové svazy převezmou 30 % očekávaných ztrát až do max. výše 1 mld. EUR.
(19)
Rozdělení rizik mezi KfW a úvěrové svazy platí v rámci maximální hranice odpovědnosti ve výši 1 mld. EUR pro úvěrové svazy (viz 18. bod odůvodnění) nezávisle na tom, ve které chráněné oblasti (Rhineland, Rhinebridge nebo přímé investice) ztráty vznikly, přičemž nároky budou na strany uplatňovány podle sjednaného rozdělení rizik rovnocenně.
(20)
Dodatečně ke svému podílu na rizikové ochraně projevily uvedené tři úvěrové svazy ochotu působit na své členy takovým způsobem, aby byly při vypuknutí krize uzavřené úvěrové linky pro IKB opět otevřeny.
(21)
Mimo to je v dohodě ze dne 16. srpna 2007 poukazováno na to, že KfW ze své funkce vedoucího subjektu poolu vyjedná přiměřenou odměnu za ochranná opatření a učiní předběžná opatření pro zpětnou úhradu všech výdajů úvěrových svazů a KfW. Zatímco ohledně zpětných úhrad bylo dosaženo dohody a byla učiněna příslušná opatření, od otázky odměny bylo upuštěno, jelikož by to mohlo být kvalifikováno jako […], která by vyžadovala schválení […].
(22)
30 % podíl na riziku, které svazy převzaly, byl mezi nimi rozdělen následovně:
-
50 % Spolkový svaz německých bank („BdB“),
-
16,7 % Spolkový svaz německých Volksbank a Raiffeisenbank („BVR“),
-
33,3 % Německý svaz spořitelen („DSGV“).
(23)
BdB převzal 50 % podíl, protože v případě insolvence IKB by byly finanční prostředky každého soukromého nebo firemního zákazníka zajištěny fondem soukromých bank na zajištění vkladů až do výše 30 % rozhodujícího ručícího vlastního kapitálu IKB (asi 662 mil. EUR na zákazníka k 26. září 2007) (10).
b) Druhé opatření: Posílení prevence rizik
(24)
Vzhledem k dalšímu zhoršení situace na finančních trzích byla riziková ochrana kompletně využita na ztráty IKB v rámci struktury Havenrock a ukázala se jako nedostatečná. K zajištění pokračování obchodní činnosti IKB byla nutná další opatření k pokrytí ztrát. Dne 30. listopadu 2007 zajistily KfW a úvěrové svazy v souvislosti s úvěrovými linkami IKB ve struktuře Havenrock dodatečná rizika v odhadované výši 350 mil. EUR (440 mil. USD). 150 mil. EUR zajistila KfW, z toho 54,3 mil. EUR ve formě směnitelné obligace, kterou KfW dne 14. února 2008 (s účinností od 28. února 2008) přeměnila na akcie, aby tak zvýšila svůj podíl na IKB na 43 %. BdB převzal dalších 150 mil. EUR, BVR i DSGV pak dalších 50 mil. EUR.
c) Třetí opatření: Doplnění kapitálu a půjčky KfW
(25)
V únoru 2008 uložila Spolková vláda KfW, aby IKB poskytla dalších 2,3 mld. EUR.
(26)
1,05 mld. EUR bylo poskytnuto ve formě půjček, k nimž bylo ihned sjednáno upuštění od vymáhání pohledávky a vydána doložka o zlepšení, podle níž je IKB povinna hradit splátky, pokud v následujících letech opět dosáhne zisků. Tato opatření byla nutná k uzavření kapitálu v bance a zamezení, aby se podíl základního kapitálu IKB dostal pod zákonem stanovený limit.
(27)
Mimo to požadoval BaFin od KfW záruku za navýšení kapitálu v neomezené výši. KfW projevila ochotu k zajištění dodatečného financování ve formě doplnění kapitálu ve výši 1,25 mld. EUR. Předběžná opatření k posílení kapitálu byla v podstatě učiněna již v srpnu 2008, ke skutečnému navýšení kapitálu však může dojít teprve po vydání kladného rozhodnutí Komise. K navýšení kapitálu tudíž ještě nedošlo. Po navýšení kapitálu by podíl KfW na IKB činil cca 90,8 %.
(28)
Třetí opatření KfW bylo podpořeno Spolkovou vládou částkou 1,2 mld. EUR poskytnutou KfW a úvěrovými svazy částkou 300 mil. EUR.
d) Poskytnutí likvidity
(29)
Mimo to KfW poskytla IKB od ledna 2008 úvěrové linky na likviditu v celkové hodnotě [ 2,5] mld. EUR. Tyto prostředky jsou rozděleny na dva rámcové nástroje po […] mld. EUR, přičemž první rámcový nástroj byl zřízen od 24. ledna 2008 s referenční sazbou Euribor plus [ 50] až [ 50] základních bodů se [ 100]% zajištěním. Druhý rámcový nástroj ze dne 18. července 2008 byl poskytnut s referenční sazbou Euribor plus [ 100] základních bodů se [ 100]% zajištěním. Toto silné podložení úvěrových linek má zajistit, aby jistiny i v nejhorším případě postačovaly k pokrytí úvěru.
(30)
IKB získala i od jiných bank úvěrové linky na likviditu. [jedna velká americká banka] a [jiná velká americká banka] poskytly IKB likviditní nástroje za [ 0,75] mld. EUR na měsíční bázi s referenční sazbou Euribor plus [ 100] až [ 100] základních bodů se zajištěním [ 100] % až [ 100] %. Dále měla IKB přístup k úvěrové lince na likviditu ve výši až [ 250] mil. EUR, kterou ji poskytla [jedna německá zemská banka] na jeden rok s referenční sazbou Euribor plus [ 90] až [ 100] základních bodů proti [ 100] % až [ 100] % zajištění. Další úvěrovou linku na likviditu ve výši [ 500] mil. EUR dala k dispozici [jiná německá zemská banka] na jeden rok s referenční sazbou Euribor plus [ 50] základních bodů s příslušným zajištěním.
2.4 Nárůst ztrát během restrukturalizace
(31)
Očekávané ztráty, které měly být kryty rizikovou ochranou pro mimobilanční aktivní položky v Rhinelandu, vzrostly z původně odhadovaných 2,5 mld. EUR (nejhorší případ) na 7,0 mld. EUR (11). V souvislosti s rizikovou ochranou pro Rhineland poskytnutou v červenci 2007 převzala KfW v rámci likviditních nástrojů pro Rhineland veškerá rizika mimobilančních aktivních položek, tzn., že tato rizika přenesla na svou vlastní bilanci. Toto nemá žádné dopady na maximální odpovědnost úvěrových svazů ve výši 1 mld. EUR za ztráty z jiných položek.
(32)
Mimo to pokrylo první opatření ztráty až do výše 1 mld. EUR za bilanční investice do portfolia ve výši 6,8 mld. EUR. Bilanční investice klesly na jaře roku 2008 v důsledku měnových korekcí na 6,31 mld. EUR. Rovněž na jaře roku 2008 se pokusila IKB obě portfolia prodat ve veřejné dražbě. Na základě přetrvávající krize na kapitálovém trhu nedošlo k prodeji, protože nabídky se pohybovaly daleko pod očekávanými prodejními cenami. Na základě toho musela IKB účetní hodnoty těchto portfolií dále snížit. Do srpna 2008 utržila IKB majetkové ztráty ve výši [ 750] mil. EUR. Mimo to se podařilo na trhu prodat aktiva v nominální hodnotě 990 mil. EUR. Nominální hodnota zbývajícího portfolia tak v srpnu 2008 činila [ 5] mld. EUR.
(33)
Za účelem jasného vymezení poskytla KfW v rámci přípravy na možný prodej IKB v srpnu předčasně zbývajících 360 mil. EUR, a splnila tak zbývající rizikovou ochranu pro portfolia v bilanci IKB. Oficiálně nebyly tyto ztráty zatím realizovány, ale aktivní pozice tvořící jejich základ již odpadly. Záruka ve výši 1 mld. EUR tak byla kompletně vyčerpána a lze ji považovat za splněnou.
(34)
V rámci jednání s potenciálními kupci byly zbývající investice do portfolia rozděleny na dvě strukturovaná portfolia (SIP 1 a SIP 2). SIP 1 zahrnuje především [určité cenné papíry] s nominální hodnotou […] mld. EUR a účetní hodnotou [ 1] mld. EUR (12). SIP 2 zahrnuje zbývající [cenné papíry] IKB s nominální hodnotou […] mld. EUR a účetní hodnotou [ 1] mld. EUR.
(35)
Tabulka 2 poskytuje přehled vývoje investic do portfolia do konce srpna 2008. Realizované a očekávané ztráty jsou odhadovány celkem na cca 10,28 mld. EUR.
Tabulka 2
Investice do portfolia v období od března 2007 do srpna 2008
(v mld. EUR)
Opravená nominální hodnota 3/2007
Měnové korekce
Prodej
(nom. hodnota aktiv)
Ztráty z prodeje
(nom. hodnota prodejní ceny)
Realizované ztráty
(nom. hodnota aktiv)
Nominální hodnota 8/2008
(IKB nebo KfW)
Odpisy
Účetní hodnota 8/2008
(IFRS)
Ztráty celkem
(realizované - očekávané ztráty)
Rhineland
11,5
3,7
[ 1]
-
[ 0,5]
[ 5] (KfW)
[ 3]
[ 2,0]
[ 3,5]
Havenrock
(1,2)
-
-
-
1,2
0
0
0
1,2
Bilančně celkem
6,81
0,5
[ 2]
[ 0,5]
[ 0,75]
[ 5] (IKB)
[ 1,5]
[ 2]
[ 2,0]
-
SIP 1
neexistuje
-
[…] (IKB)
(…)
[ 1]
(…)
-
SIP 2
neexistuje
[…] (IKB)
(…)
[ 1]
(…)
-
Ostatní
6,81
0,5
[ 2]
[ 0,5]
[ 0,5]
0
0
0
[ 0,5]
Celkem (1-3)
18,3
4,5
[ 2]
[ 0,5]
[ 1,7]
[ 7,5]
[ 4,5]
[ 3,0]
[ 6,0]
2.5 Prodej
(36)
Prodej akcií IKB KfW byl zahájen v lednu 2008 a ukončen dne 21. srpna 2008 rozhodnutím prodat IKB firmě Lone Star Funds VI Financial Holdings, L. P. Dallas, USA (dále jen: Lone Star).
(37)
Prodej proběhl v rámci otevřeného, nediskriminačního a transparentního výběrového řízení. Po obecném oznámení počátkem ledna 2008 projevilo v prvním kole zájem [ 40] potenciálních kupců (včetně německých a mezinárodních bank a finančních investorů). [ 20] potenciálních kupců obdrželo po podpisu prohlášení o utajení informační memorandum (koncem ledna). [ 5] potenciálních kupců předložilo první nabídku (koncem února). [ 5] potenciálních kupců obdrželo přístup k datovému prostoru. Celkem [ 5] potenciálních kupců předložilo konkrétní nabídku (polovina května).
(38)
Koncem května 2008 vyzvala KfW tři z těchto [ 5] potenciálních kupců ([finanční a strategičtí investoři z různých zemí]) k předložení závazné nabídky. Z [ 5] potenciálních kupců, kteří předložili platnou nabídku, byla na základě ekonomického porovnání těchto [ 5] nabídek vybrána Lone Star, jelikož nabídla vyšší konečnou cenu.
(39)
Prodej IKB zahrnuje v podstatě prodejní cenu cca […] mil. EUR (za 90,8 % akcií), jakož i příslib finančního investora Lone Star investovat [ 400] mil. EUR do IKB. Lone Star vycházela při své nabídce z toho, že bude upuštěno od doložky o zlepšení. Na oplátku se Lone Star zavázala, že bude výše uvedenými [ 400] mil. EUR financovat SIP 2. Momentálně uvažuje IKB o prodeji aktivních položek SIP 2 účelově založené společnosti. KfW se uvolila k účasti na refinancování SIP 2 úvěrem ve výši 775 mil. EUR s referenční sazbou Euribor plus [ 80] základních bodů a prioritou před Capital Notes ve výši [ 200] mil. EUR a Mezzanine Notes ve výši [ 150] mil. EUR od Lone Star a IKB.
(40)
KfW koupila SIP 1 za 1 mld. EUR (13). KfW nese riziko první ztráty ve výši 150 mil. EUR, prostřednictvím ručení nese Německo dalších 600 mil. EUR z rizika (jedná se o neočekávané ztráty (14), zbývajících 250 mil. EUR z rizika nese KfW. KfW je přesvědčena, že celkové očekávané ztráty z portfolia jsou již obsaženy v ceně, takže podle jejího názoru nebudou nutná žádná další předběžná opatření.
(41)
Navíc byly oba rámcové nástroje ve výši [ 2,5] mld. EUR, které byly IKB poskytnuty ze strany KfW, prodlouženy maximálně do […] (původně měly vypršet v dubnu, resp. červenci 2009). Podmínky byly minimálně pozměněny. Zajištění prvního nástroje bylo zredukováno z [ 100] % na [ 100] % a úroková sazba pro druhý nástroj byla snížena z Euribor plus [ 100] základních bodů na Euribor plus [ 100] základních bodů. Podle KfW jsou tyto změny oprávněné, protože IKB navýšila svůj vlastní kapitál.
(42)
Mimo to neobsahuje kupní smlouva žádné zvláštní prodejní podmínky, kromě doložky o osvobození od odpovědnosti, podle níž mají výjimku [určité okolnosti] s finančními dopady do výše […] EUR. To se vztahuje především na […]. I když se zde jedná o […], který by mohl činit až […] EUR, je riziko, […], podle Německa velmi nízké, jelikož IKB zaujímala měsíc před příchodem finanční krize se svými velmi dobrými obchodními výsledky v bankovním ratingu pro Německo druhé místo a banka se při posuzování […] podle dostupných informací neodchýlila od běžné obchodní praxe. Jelikož na jedné straně existuje jen velmi malá pravděpodobnost vzniku […], avšak na druhé straně by […] dopady […] mohly být značné, je těžké toto […] posoudit. Německo se domáhá toho, aby při akvizicích takových […] rizika v obvyklém případě nesl i nadále původní vlastník. Proto KfW toto riziko od počátku z prodeje vyloučila. Jelikož skutečný vznik takového rizika je velmi nepravděpodobný, nestanovila IKB ve svém účetnictví žádné rezervy na případné pohledávky.
2.6 Podpůrná opatření
Tabulka 3
Opatření na podporu IKB během restrukturalizace
č.
Opatření
Nominální hodnota
v mld. EUR
1.
Riziková ochrana (Rhineland: 5,8 mld. EUR; Havenrock: 0,85 mld. EUR; bilancované aktivní položky: 1 mld. EUR.
cca 7,65
(z toho 1,00 od úvěrových svazů)
2.
Dodatečná prevence rizik (350 mil. EUR na ochranu před dodatečnými ztrátami - Havenrock)
0,35
(z toho 0,20 od úvěrových svazů)
3.
Navýšení kapitálu a nevratná půjčka (krytí odpisů aktivních položek s vlivem na bilanci)
2,30
(z toho 0,30 od úvěrových svazů)
4.
Likviditní nástroj
[ 2,5]
5.
Prodej akcií IKB
[…]
5.1
Přednostní úvěr na refinancování SIP 2
0,78
5.2
Převod SIP 1 na KfW
1,00
5.3
Doložka o osvobození od odpovědnosti […]
(…)
Celkem
[ 15]
2.7 Plán restrukturalizace
(43)
Německo zaslalo několik přepracovaných znění plánu restrukturalizace IKB. V podkladech ze srpna 2007 byla popsána opatření k překonání bankovní krize a zamezení budoucích problémů. Bezprostředně po poskytnutí prvního opatření pověřila IKB společnost PriceWaterhouseCoopers (PWC) analýzou tehdejší situace. Na základě této studie oznámila IKB dne 3. září 2007 odchod z oblasti mezinárodních strukturovaných investic.
(44)
Mezitím IKB plán aktualizovala a byla prodána firmě Lone Star. Lone Star předložila koncepci sanace IKB, který byl od 16. července do 25. září 2008 zkoumán auditorskou společností KPMG. Koncepce sanace obsahuje přehled relevantních stěžejních trhů IKB, objasňuje příčiny krize, analyzuje problémy a navrhuje opatření k jejich odstranění. Cílem této koncepce je na jedné straně krátkodobá stabilizace finanční situace banky zajištěním potřebné likvidity a na druhé straně obnovení dlouhodobé výnosnosti odstraněním rizikových položek a zaměřením na hlavní obor činnosti. Dlouhodobě koncepce sanace stanoví, že IKB se bude soustředit na obchod s firemními zákazníky ze středně velkých podniků a strukturované financování omezí na míru nezbytně nutnou pro obchody s firemními zákazníky.
(45)
Koncepce sanace potvrzuje výstup z investic do portfolia, pro který se IKB rozhodla bezprostředně po krizi.
(46)
Během pohovorů s Komisí akceptovala IKB mimo to jako kompenzační opatření i výstup z financování nemovitostí. To znamená, že IKB nebude od konce roku 2008 realizovat žádné nové financování nemovitostí a stávající aktivní položky rychle uzavře (úvěrové linky nelze okamžitě zrušit), přičemž na konci období restrukturalizace, tzn. k 30. září 2011, musí být uzavřeno minimálně 60 % a IKB musí do té doby prodat své dceřiné společnosti IKB Immobilien Management GmbH, IKB Projektentwicklungs GmbH Co. KG a IKB Projektentwicklungsverwaltungsgesellschaft mbH (15). Zbývající portfolio ve výši [ 3 mld.] mld. EUR bude zlikvidováno se splatností zbývajících aktivních položek. Kompletní prodej umožní snížení objemu úvěrových obchodů v oblasti financování nemovitostí o 4,9 mld. EUR.
(47)
Mimo to Německo nabídlo jako kompenzační opatření, že se IKB rozloučí s několika svými dceřinými společnostmi:
-
IKB International S.A., Luxemburg bude aktivně ukončena k 30. září 2011 (16): tato společnost byla s bilančním součtem kolem [ 10] mld. EUR důležitou platformou kapitálového trhu. Od 31. března 2009 nebudou uzavírány žádné nové obchody. Všechny obchody, které jsou důležité pro první nebo druhý pilíř, jsou realizovány v centrále IKB v Düsseldorfu (17).
-
IKB Capital Corporaton New York s bilančním součtem [ 2] mld. EUR vyvíjela v USA činnost v oblasti strukturovaného financování. Bude aktivně ukončena do 30. září 2011. Od 31. prosince 2008 nebudou uzavírány žádné nové obchody.
-
Dále se IKB AG vzdá svého pracoviště v Amsterdamu; tamní pobočka s úvěrovým objemem [ 500] mil. EUR se specializovala na financování MSP a obchod s nemovitostmi. Bude aktivně ukončena do 30. března 2010. Od 31. prosince 2008 nebudou uzavírány žádné nové obchody.
-
50 % podíl ve společnosti Movesta Lease and Finance GmbH se stávajícím bilančním součtem [ 500] mil. EUR bude do 30. září 2011 prodán.
-
Dále se IKB zbaví určitých nestrategických aktivních položek v hodnotě 1,7 mld. EUR (bilanční hodnota k 31. březnu 2007). Budou aktivně ukončeny k 30. září 2011.
(48)
Vzhledem k napjaté situaci na trhu však Německo vyjednalo ekonomickou klauzuli, která IKB v případě nepředvídaných okolností, především při přetrvávající krizi na kapitálovém trhu nebo nemožnosti prodeje určitých aktivních položek umožňuje opatření změnit nebo nahradit, popř. prodloužit lhůtu, pokud to bude dostatečně odůvodněno a Komise proti tomu nebude mít námitek.
(49)
Mimo to se Německo zavázalo zajistit, aby celkový bilanční součet IKB činil k 30. září 2011 maximálně 33,5 mld. (18) EUR; to by odpovídalo snížení bilance o 47,2 % oproti 63,5 mld. EUR vykázaným v opravené bilanci z března 2007. Německo navrhuje následující průběh realizace kompenzačních opatření a výstupu z obchodní činnosti v oblasti investic do portfolia.
Tabulka 4
Redukční opatření
(v mld. EUR)
č.
Opatření
Aktiva 31. března 2007
Aktiva 30. září 2011
Zbývající aktivní položky v hlavním oboru činnosti
[ 35,0]
[ 35,0]
Opatření na obnovu výnosnosti
Výstup z investic do portfolia
18,30
0,00
Kompenzační opatření
1.
Financování nemovitostí
4,90
[ 3,0]
2.
IKB International S.A., Luxemburg
[ 10,0]
0,00
3.
IKB Capital Corporation, New York
[ 2,0]
0,00
4.
Amsterdam AG
[ 0,5]
0,00
5.
Prodej nestrategických aktivních položek
1,70
0,00
6.
Prodej 50 % podílu ve společnosti Movesta
[ 0,5]
0,00
Mezisoučet: neuzavřená kompenzační opatření (mezisoučet: realizovaná kompenzační opatření)
[ 15,0]
(0)
[ 3,0]
([ 12,0])
Opětovné vybudování určitých obchodních aktivit, které byly dříve realizovány v Lucembursku)
-
[ 2,0]
Celková bilance bez růstu
63,50
(…)
Maximální bilanční suma
33,50
33,50
Zbývající marže pro nové obchody
-
(…)
(50)
Dále poukazuje koncepce sanace na to, že IKB, jejíž hodnocení ratingovou agenturou Fitch kleslo z A + na BBB-, má za současných podmínek na trhu potíže s financováním. Maximální potřeba likvidity do konce období restrukturalizace je odhadována na [ 10 mld.] EUR. Tento deficit má být vyrovnán navýšením kapitálu, prodloužením likviditních úvěrových linek KfW a refinancováním na bázi pohledávky. Část deficitu likvidity bude pokryta zmenšením objemu nových obchodů.
(51)
Dále obsahuje plán sanace hypotézy pro budoucí vývoj banky s uvedením scénářů pro dobrý případ, základní případ a špatný případ. Na základě těchto hypotéz by mohla IKB v základním případě dosáhnout na konci restrukturalizační fáze v září 2011 výnosu z vlastního kapitálu ve výši […] %. Zisk před zdaněním by činil […] mil. EUR s […] pracovníky na plný úvazek. Ukazatel kapitálové přiměřenosti Tier 1 ratio by se zvýšil na […] % a poměr mezi náklady a výnosy (cost income ratio) by klesl na […] %.
(52)
Dále zaslalo Německo údaje k nákladům na restrukturalizaci, které jsou rozčleněny následovně: náklady v souvislosti se ztrátami z investic do portfolia ve výši [ 6] mld. EUR (Rhineland: 5,8 mld. EUR, Havenrock: 1,2 mld. EUR) a z bilančních investic do portfolia ([…] mld. EUR) (19), skutečné náklady na restrukturalizaci (včetně rizikové ochrany, náklady na výstup z portfolia a správní náklady ve výši cca [ 0,25] mld. EUR), kapitálové ztráty ve výši cca [ 1] mld. EUR, náklady vzniklé v důsledku redukce oborů činnosti, ke které již částečně došlo a částečně vzhledem k prodloužení stávajících smluv z [ 1] mld. EUR ještě dojde, jakož i […] ve výši […] mld. EUR (20). Proto odhaduje Německo náklady na restrukturalizaci IKB celkem na cca [ 15] mld. EUR.
3. FORMÁLNÍ VYŠETŘOVACÍ ŘÍZENÍ
(53)
V rozhodnutí o zahájení řízení vyslovila Komise pochybnosti, zda opatření KfW ve prospěch IKB odpovídají zásadě tržně jednajícího investora, jelikož riziko KfW spojené s těmito opatřeními nebylo omezeno, zatímco úvěrové svazy svou spoluúčast na rizikové ochraně omezily a ostatní akcionáři IKB se vůbec nepodíleli.
(54)
Mimo to měla Komise tenkrát pochybnosti, zda lze opatření podle čl. 87 odst. 3 Smlouvy o ES považovat za slučitelná se společným trhem. Podle názoru Komise nelze tato opatření považovat za nápravu vážné poruchy v hospodářství některého členského státu slučitelnou se společným trhem ve smyslu čl. 87 odst. 3 písm. b) Smlouvy o ES. Kromě toho dle názoru Komise nebyl důvod nahlížet na tato opatření jako na podporu na záchranu, jelikož se nejednalo o přechodná opatření. Tenkrát nebyly kompletně splněny předpoklady uvedené v pokynech Společenství pro státní podporu na záchranu a restrukturalizaci podniků v obtížích (dále jen „pokyny“) (21).
4. STANOVISKA NĚMECKA V NÁVAZNOSTI NA ROZHODNUTÍ O ZAHÁJENÍ ŘÍZENÍ
(55)
Německo trvá i nadále na svém původním názoru, že se u opatření nejedná o státní podporu, jelikož splňují zásadu tržně jednajícího investora. Bylo zasaženo na základě uvážení tržně jednajícího investora, neboť pro KfW by byla insolvence IKB spojena s vyššími náklady než opatření na podporu během restrukturalizace IKB. Stran toho zdůrazňuje Německo, že otázka přiměřeného kapitálového výnosu není relevantní. Mimo to musí být ověření, zda byla dodržena zásada tržně jednajícího invesotra, provedeno ex ante.
(56)
Při hodnocení prvního opatření by dle názoru Německa měly být zohledněny pouze původně odhadované ztráty, tzn. ztráty ve výši 3,5 mld. EUR v nejhorším případě a ve výši [ 2,5] mld. v průměrném případě. Německo tvrdí, že tržně jednající investor by vzal za základ přímé náklady na insolvenci IKB, tzn. v tomto případě 1,5 mld. EUR, které by vyplynuly ze zachování účetní hodnoty IKB ve výši cca 620 mil. EUR (22) (podle německých účetních předpisů) a odpisu úvěrů ve výši cca 850 mil. EUR, které IKB poskytla v oblasti podpor KfW třetím subjektům (23). Navíc by insolvence IKB vedla k tomu, že by musely být odepsány další úvěry z oblasti podpor v minimální výši 1,1 mld. EUR, takže by vzrostly náklady na refinancování. Poškozena by však byla nakonec i pověst KfW.
(57)
Dále Německo uvádí, že i kdyby bylo na podpůrná opatření nahlíženo jako na státní podporu, musela by být tato podpora snížena o ztráty, které by KfW utrpěla v případě insolvence.
(58)
Ohledně druhého opatření poukazuje Německo na to, že se jedná pouze o doplnění prvního opatření a že toto opatření bylo z většiny financováno úvěrovými svazy. Vzhledem k rozsudku Alitalia je nutno vycházet z toho, „že doplnění kapitálu z veřejných prostředků vyhovuje zásadě soukromého investora a nepředstavuje státní podporu, pokud zároveň následuje významné doplnění kapitálu soukromým investorem za srovnatelných podmínek“ (24).
(59)
U třetího opatření Německo charakter podpory nepopírá.
(60)
I v případě prodeje IKB se dle názoru Německa nejedná o státní podporu, jelikož KfW jednala jako tržně jednající prodávající. Kupní cena je výsledkem jednání s různými potenciálními kupci, a proto odpovídá tržním podmínkám. Dodatečná opatření jsou nutná k prodeji banky a byla realizována za tržních podmínek.
(61)
To se vztahuje za prvé na SIP 1, které bylo prodáno KfW za cenu o [ 10] % nižší, než je účetní hodnota dle IFRS. Tato cena je skutečně lepší, než prodejní cena vyjednaná firmou Lone Star za SIP 2 ([srážka 10] %), přitom je však nutno uvážit, že SIP 2 na rozdíl od SIP 1 zahrnovalo především […]. Proto se Německo domáhá, aby KfW mohla portfolio prodat anebo bez ztrát držet až do splatnosti. Kromě toho potřebovala KfW pro prodej SIP od svého vlastníka, Spolkové republiky Německo, pomoc, protože […]; to bylo překlenuto státní zárukou, aby se zamezilo povinnosti KfW vázat vlastní kapitál ve výši […] mil. EUR ([…]). Za druhé je účast KfW na SIP 2 odůvodněna i tržně, jelikož vzhledem k prioritě úvěru skýtala jen malé riziko a úhrada (Euribor plus [ 80] základních bodů), pro kterou Německo sdělilo tržní benchmarky, byla vysoká. Skutečnost, že KfW musela za […] převzít riziko odpovědnosti (rezervu) ve výši […] EUR, není u případů s nízkou pravděpodobností vzniku rizika, avšak vysokou hodnotou sporu neobvyklá a byla v posledním kole jednání všemi zúčastněními stranami stanovena jako podmínka.
(62)
Pro případ, že by Komise zastávala názor, že opatření obsahují prvky podpory, uvádí Německo, že na tyto podpory by mělo být v každém případě nahlíženo jako na podpory restrukturalizace slučitelné se společným trhem. Banka se vzdala sektoru, který vedl k jejím obtížím, a bude se do budoucna soustředit na hlavní obor činnosti.
(63)
Dále se Německo zavázalo k realizaci všech opatření uvedených ve 46. bodě odůvodnění.
(64)
Německo kromě toho tvrdí, že banka přispívá k restrukturalizaci vysokým podílem vlastních zdrojů [minimálně 10] mld. EUR). Německo své údaje v tomto bodu několikrát pozměnilo a vlastní podíl naposledy vypočetlo jako součet všech příspěvků na restrukturalizaci, na které nebyla poskytnuta žádná podpora, omezení nových obchodů a výnosů z prodejů po odečtení ztrát. Čisté výnosy z prodejů byly odhadovány na [ 5] mld. EUR; jako jejich základ byly stanoveny aktivní položky prodávané v období restrukturalizace po odečtení […], zbývajícího obchodu v Lucembursku a některých investic do portfolia v Lucembursku. Konkrétně stanovilo Německo odhadem […] mld. EUR pro obchod s nemovitostmi, […] mld. EUR pro lucemburskou dceřinou společnost, […] mld. EUR pro dceřinou společnost v New Yorku, […] mil. EUR pro Amsterdam, […] mld. EUR pro Movestu a […] mld. EUR pro ostatní nestrategická aktiva.
5. PRÁVNÍ ZHODNOCENÍ PODPORY
5.1 Existence podpory
(65)
Komise nejprve zkoumá, zda opatření představují státní podpory ve smyslu čl. 87 odst. 1 Smlouvy o ES. Podle tohoto odstavce se pod pojmem státní podpora rozumí podpory poskytované v jakékoliv formě státem nebo ze státních prostředků, které mohou narušit hospodářskou soutěž tím, že zvýhodňují určité podniky nebo určitá odvětví výroby, pokud ovlivňují obchod mezi členskými státy.
a) Riziková ochrana a navýšení kapitálu (opatření 1 až 3)
(66)
Komise trvá na svém názoru, který zastávala v rozhodnutí o zahájení řízení, že ani jedno z těchto tří finančních opatření by nebylo realizováno tržně jednajícím investorem, a všechna tato opatření tudíž představují státní podpory. Jelikož IKB působí v přeshraničním a mezinárodním měřítku, je nesporné, že zvýhodnění poskytnutím státních prostředků by narušilo hospodářskou soutěž v bankovním sektoru a mělo dopad na obchod uvnitř Společenství (25).
(67)
Komise bere na vědomí argument Německa, že zmíněná opatření IKB nepřinesla žádný užitek, jelikož KfW jednala výhradně ze své funkce vlastníka, a tudíž jako soukromý investor; Německo však nepopírá, že se v případě KfW jedná o státní úvěrovou banku s veřejným pověřením a že za počínání KfW nese odpovědnost stát. Tím, že Německo přiznává, že Spolkové ministerstvo financí se nejen účastnilo schůzí představenstva, které se podílelo na všech rozhodnutích z víkendu 27. až 29. července 2007, ale dokonce jim i v době rozhodnutí předsedalo, v podstatě potvrzuje, že rozhodnutí KfW lze přičíst státu (26).
(68)
Proto se Komise při svém zkoumání zaměřila na otázku, zda IKB získala intervencí KfW výhodu, kterou by jí za stejných okolností tržně jednající investor neposkytl. Komise připouští, že podle předběžných odhadů by riziková ochrana pro IKB v nejhorším případě pokryla ztráty v celkové výši 2,5 mld. EUR. Stejně jako ve srovnatelných případech (27) vychází Komise i v tomto případě z toho, že v takto nepřehledné situaci by soukromý investor s ohledem na očekávané ztráty vycházel z tohoto nejhoršího případu, a nikoliv z průměrného případu. Kromě toho je nutno zdůraznit, že KfW nevyloučila, že by její odpovědnost mohla potenciálně vzrůst až na 8,1 mld. EUR.
(69)
Není pravda, že by opatření pro KfW a Německo vyšlo levněji než likvidace IKB (28), a to ani v případě, že by se vycházelo z posouzení situace ex ante v době vydání rozhodnutí (29). Komise nemůže akceptovat všechny Německem uplatňované likvidační náklady. I když účetní hodnota IKB skutečně činila 620 mil. EUR, poukazovala Komise již v rozhodnutí o zahájení řízení na to, že kurz akcie IKB už před intervencí KfW značně klesl, takže hodnota podílu KfW v IKB v době intervence s největší pravděpodobností neodpovídala této účetní hodnotě. Mimo to zpochybnila Komise v rozhodnutí o zahájení řízení, že by riziko ztráty ve výši cca [ 15] %, ze kterého bylo vycházeno, bylo u úvěrů poskytnutých v rámci rozvoje realistické. Německo nepředložilo dostatečně přesvědčivé důkazy pro zdůvodnění věrohodnosti odhadu provedeného KfW.
(70)
I pro uplatňované hrozící nepřímé ztráty v důsledku všeobecné bankovní krize, které se, jak je objasněno v rozhodnutí o zahájení řízení, zdají být čistě hypotetické, chybí dle názoru Komise dostatečné odůvodnění. Komise rovněž trvá na tom, že strukturované financování v rámci rozvoje patří k veřejnému pověření KfW a není součástí funkcí KfW jako běžné úvěrové banky. Proto nelze ztráty z této obchodní činnosti považovat za náklady, které by zohlednil i tržně jednající investor (30).
(71)
Rozhodujícím argumentem je pro Komisi i nadále skutečnost, že odhadované ztráty v rámci rizikové ochrany nebyly de facto omezeny na 2,5 mld. EUR, ale mohly neomezeně narůstat. I kdyby bylo možné tvrdit, že tato neomezená odpovědnost BaFin byla požadována jako nezbytný předpoklad pro vzdání se moratoria, neexistují žádné pochybnosti o tom, že tržně jednající investor by tuto okolnost při svém zvažování rovněž zohlednil. To je zřejmé při pohledu na soukromý podíl na rizikové ochraně.
(72)
Ohledně chování KfW a úvěrových svazů Komise připomíná, že v případě veřejného podílníka činného souběžně se soukromými investory musí probíhat poskytování kapitálu přiměřeně a za stejných podmínek (31) a na základě stejných obchodních úvah (32). Z těchto úvah vychází i Německem uváděný rozsudek soudu prvního stupně k případu Alitalia, v němž jsou požadovány srovnatelné okolnosti.
(73)
V této souvislosti Komise konstatuje, že úvěrové svazy svůj podíl na krytí ztrát prvního opatření omezily na 1 mld. EUR (cca 30 %), zatímco KfW se horní hranice vzdala, a tím na sebe vzala mnohem vyšší riziko než úvěrové svazy. I kdyby byly potenciální přímé ztráty na základě vlastnické role KfW a úvěrů odečteny (viz 56. bod odůvodnění), dohromady údajně […] mld. EUR a vycházelo se z nejpříznivějších odhadů, zůstal by podíl KfW na rizikové ochraně stejně velký, jako celkový podíl zúčastněných úvěrových svazů. Proto je nutno konstatovat, že KfW nevykonávala podobnou činnost jako bankovní pool.
(74)
Dále nelze považovat za pádný argument, že by byla v německém bankovním sektoru vyvolána všeobecná krize s katastrofálními následky pro KfW. Všechny ostatní banky by byly touto krizí postiženy podobně. Podíl úvěrových svazů na rizikové ochraně omezený na 1 mld. EUR (cca 30 %) však nelze srovnávat s 95 % tržním podílem jejich členských bank v Německu (33). Komise proto nevidí žádný komerční důvod pro neúměrně vysoké nasazení KfW. KfW možná do jisté míry jednala v zájmu svých dceřiných společností, zašla však přitom nepochybně dál než soukromý investor. Soukromý vlastník by se angažoval mnohem méně a naléhal by na dodatečnou podporu ze strany úvěrových svazů nebo státu. Proto se KfW alespoň v určitém rozsahu nechovala jako tržně jednající investor.
(75)
Totéž platí pro druhé opatření, v jehož případě se podle údajů Německa jedná pouze o opatření na podporu první rizikové ochrany. I když může podíl KfW a úvěrových svazů vypadat v absolutním vyjádření vyváženě (z relativního hlediska by však měl být podíl úvěrových svazů podstatně vyšší), je nutno na toto i na první opatření pohlížet z hlediska celkové restrukturalizace, takže KfW, protože nejednala jako tržní investor, už nemůže podle stálé jurisdikce uplatňovat argument tržně jednajícího investora (34).
(76)
To platí o to více pro třetí opatření, k němuž dal stát KfW jednoznačný pokyn a podpořil i další opatření ve výši 2,3 mld. EUR částkou 1,2 mld. EUR. Tím byla KfW vystavena mnohem většímu nebezpečí než úvěrové svazy, i kdyby bylo v případě insolvence IKB využito bezpečnostního mechanismu, který by zátěže rozložil na celý bankovní sektor.
(77)
V jiných případech Komise zastávala názor, že je složité stanovit částku podpory, pokud je poskytována prostřednictvím rizikové ochrany (35). V souladu s pokyny a jurisdikcí může být prvek podpory u záruky pro podnik v obtížích stejně vysoký jako částka, která je touto zárukou potenciálně pokryta, případ od případu však i nižší (36). Ale i když byl prvek podpory ex ante odhadován na méně než 8,1 mld. EUR (Rhineland, Havenrock a 1 mld. EUR bilanční aktivní položky), je realistický odhad ztrát 6,8 mld. EUR mezitím mnohem vyšší než odhady pro nejhorší případ (viz tabulka 3, bez třetího opatření). Komise proto došla k závěru, že výše podpory poskytnuté v rámci rizikové ochrany a prostřednictvím doplnění kapitálu činí 8,8 mld. EUR (viz tabulka 3 č. 1 až č. 3).
b) Likviditní nástroj
(78)
Dodatečně k doplnění kapitálu a opatřením ke kompenzaci ztrát podpořila KfW i pokračování obchodní činnosti IKB dvěma rámcovými nástroji po [ 1] mld. EUR. Tato opatření byla realizována v průběhu restrukturalizace a nelze je oddělit od prvního a druhého opatření, takže KfW nemůže ani v tomto případě uplatňovat argument tržně jednajícího investora (37). Komisi není jasné, proč by soukromý investor - především bez záruky rizikové podpory - podstupoval tak vysoké riziko. Pokud by se KfW přesto řídila určitými tržními benchmarky, muselo by se to odrazit ve vyčíslení prvku podpory.
(79)
Komise konstatuje, že pro první rámcový nástroj, který již byl využit, byla stanovena pevná úroková sazba Euribor plus [ 50] až [ 50] základních bodů a pro druhou likviditní úvěrovou linku úroková sazba Euribor plus [ 100] základních bodů, a že každý nástroj […] byl zajištěn více než 100 % ([…] %). Zajištění bylo realizováno pomocí plnohodnotných aktivních položek IKB, které nepocházejí z investic do portfolia a v běžném případě by neměly selhat. Zajištění je strukturováno tak, aby jistina de facto nikdy neklesla pod 100 %. Pro poskytnutí likvidity tudíž opravdu existuje vysoké zajištění a relativně nízké riziko selhání. KfW se tedy nespolehla pouze na finanční sílu IKB, ale vlastnila i plnohodnotné jistiny.
(80)
Rizikové marže, z nichž bylo vycházeno, by však měly být v souladu se sdělením Komise o revizi metody stanovování referenčních a diskontních sazeb (38) (dále jen: sdělení o referenčních a diskontních sazbách). Jelikož rating podniku proběhl na základě rizikové ochrany a panuje shoda, že se jedná o podnik v obtížích (viz bod 0), musí Komise vycházet z marží pro podniky v obtížích. V případě vysokého zajištění činí tato marže 400 základních bodů (39). Komise tak vychází z toho, že užitek likviditní úvěrové linky ve výši [ 1] mld. EUR odpovídá při desetiměsíčním období (leden až říjen 2008) průměrně [ 300] základním bodům. Druhá, zatím nevyužitá likviditní úvěrová linka z července 2008 by znamenala u příslušného devítiměsíčního období (únor až říjen 2008) výhodu [ 200] základních bodů. Podpora související s těmito nástroji by tudíž pro první likviditní úvěrovou linku činila […] mil. EUR a pro druhou […] mil. EUR, z čehož vyplývá celková částka podpory ve výši […] mil. EUR.
(81)
Ohledně likviditních úvěrových linek [jedné zemské banky] a [druhé zemské banky] nevidí Komise důvod k domněnce, že tyto linky nebyly poskytnuty se zřetelem na tržní úvahy a mohly IKB přinést výhodu. Okolnosti, za kterých byly tyto likviditní úvěrové linky poskytnuty, především skutečnost, že mezibankovní obchod patří ke každodenní a běžné obchodní činnosti banky, souběžná rozsáhlá účast soukromých ekonomických subjektů a okolnost, že [první zemská banka] a [druhá zemská banka] tyto úvěrové linky nezřídily na pokyn státu, přivádějí Komisi k závěru, že neexistují indikátory, že by za výše uvedené obchodní činnosti odpovídal stát (40). Proto neobsahují tyto nástroje dle názoru Komise žádnou státní podporu.
c) Prodej IKB
(82)
Komise dále zkoumala, zda prodej IKB firmě Lone Star obsahoval státní podporu. Bylo by tomu tak v případě, pokud by byla IKB prodána firmě Lone Star pod tržní cenou. Německo sdělilo Komisi k tomuto tématu mnoho informací (viz oddíl 2.5), které však neobsahují žádné podklady, že by cena zaplacená firmou Lone Star neodpovídala nejvyšší nabídce, která by byla dosažena v otevřeném, transparentním, nediskriminačním a nepodmíněném prodejním řízení. Jelikož to je podle zásad Komise pro privatizaci (41) rozhodujícím kritériem, lze z toho vyvodit, že prodej neobsahuje podporu ve prospěch Lone Star.
(83)
Dále Komise zkoumala, zda prodej obsahuje dodatečné podpory ve prospěch IKB, což by bylo v případě, kdyby byla likvidace pro KfW levnější, než prodej IKB, tzn., že bylo zkoumáno, zda se jedná o prodejní řízení obvyklé na trhu. V této věci konstatuje Komise, že prodejem se nedosáhne pouze prodejní ceny, nýbrž je s ním spojeno i dodatečné doplnění kapitálu KfW, které je nutno považovat za součást prodeje. K tomu patří zachování obou likviditních úvěrových linek ve výši [ 2,5] mld. EUR, přednostní úvěr KfW pro refinancování SIP 2, převod SIP 1 do KfW před prodejem IKB a naplánování rizika odpovědnosti […]. KfW tato opatření učinila jednoznačně za účelem umožnění prodeje IKB a odprodeje co nejvíce aktivních položek v co nejkratší lhůtě. I když KfW dosáhla na první pohled pozitivní prodejní ceny, provázela prodej opatření, která nakonec vedla k záporné prodejní ceně.
(84)
Nelze však nechat bez povšimnutí, že tato opatření proběhla v rámci restrukturalizace IKB, a tudíž v souvislosti s prvními třemi podpůrnými opatřeními. Proto je Komise nemůže posuzovat odděleně od prvních třech opatření a považuje i zde argument tržně jednajícího investora přednesený KfW za neopodstatněný (42).
(85)
Nehledě na to se zdá, že kritérium tržního prodejního chování v tomto případě tak jako tak nebylo splněno. Nakonec je rozhodující, zda došlo k záporné ceně, protože Německo nemohlo uplatnit žádné hodnověrné dodatečné realizační náklady, které by tržně jednající prodávající zohlednil. Komise tak nemůže zohlednit především odhadované ztráty z rizika selhání za úvěry poskytnuté v rámci podpory rozvoje. Podle názoru Komise patří strukturované financování v rámci podpory rozvoje k veřejnému pověření KfW a není součástí funkcí KfW jako běžné úvěrové banky. Proto by nemělo být považováno za nákladovou položku, která by byla důležitá i pro tržně jednajícího investora, jelikož ten by na sebe nevzal žádné závazky ze státních podpůrných opatření (43).
(86)
Proto Komise zkoumala, zda podpůrná opatření vedla de facto k negativní ceně. Jelikož se v případě podpůrných opatření nejedná o dotace, ale především o úvěry a záruky, musí být stejně jako u běžného právního zhodnocení podpory stanovena jejich ekonomická výhoda pro IKB.
(87)
Za prvé, KfW poskytuje IKB i nadále likvidní prostředky. Jak již bylo objasněno dříve v 77. bodu odůvodnění, je složité vyčíslit poskytnutou výhodu, jelikož soukromí investoři by případně byli rovněž ochotni poskytnout za určitých podmínek likvidní prostředky, pokud by byla zajištěna riziková ochrana. Po prodeji IKB firmě Lone Star bude riziková ochrana rozpuštěna. Převzetí IKB firmou Lone Star a schválení restrukturalizační podpory a sanačního plánu Komisí ukazuje, že obnovení výnosnosti je považováno za reálné. Zatímco IKB bude ve fázi restrukturalizace oficiálně považována za podnik v obtížích, je opodstatněné označovat podnik pro účely výpočtu prvku podpory za „slabý“ (ratingová kategorie B) ve smyslu sdělení o referenčních a diskontních sazbách (44). Podle tohoto sdělení by marže půjčky činila 220 základních bodů, což by znamenalo, že druhá likviditní úvěrová linka by byla [ 100] základních bodů a první [ 125] základních bodů pod referenční sazbou. Přepočteno na […] let (říjen 2008 až duben […]) by vyšla další podpora ve výši [asi 90] mil. EUR.
(88)
Za druhé, KfW získala SIP 1 za 1 mld. EUR. Komise konstatuje, že cena vyjednaná KfW je o [ 10] % pod účetní cenou IFRS, a že IKB mohla předtím některé části portfolia prodat nad účetní hodnotou IFRS. Při současné situaci na trhu by snad žádný soukromý investor nebyl schopen či ochoten takové portfolio koupit (alespoň ne jako celek). Skutečnost, že Lone Star neměla o koupi zájem a KfW nebyla s to tuto koupi bez státní pomoci realizovat, hovoří sama za sebe. Nutnost dalších odpisů za portfolio nelze vyloučit. V nejhorším případě by se to dotklo druhořadé tranše ve výši [ 200] mil. EUR. Jelikož neexistují žádné další benchmarky, vychází Komise z toho, že KfW nese se SIP 1 dodatečné riziko až do výše [ 200] mil. EUR.
(89)
Za třetí, pro SIP 2 poskytla KfW přednostní úvěr ve výši 775 mil. EUR, který bude hrazen s referenční sazbou Euribor plus [ 90] základních bodů za prioritu (tzn. úvěr bude uspokojen na prvním místě z přijatých tržeb). Úvěr však bude schválen účelově založené společnosti, která není doposud známa jako dlužník. Úroková sazba poskytnutá takové účelově založené společnosti by podle sdělení o referenčních a diskontních sazbách měla činit minimálně Euribor plus 400 základních bodů (45). Jelikož se však jedná o přednostní úvěr, který má druhořadé postavení za účastí IKB, a tudíž je v zásadě ve prospěch IKB, akceptuje Komise v tomto případě i marži půjčky ve výši 220 základních bodů. Prvek podpory ve spojení s poskytnutím přednostní tranše 775 mld. EUR tak lze odhadem stanovit na [ 30] mil. EUR ([ 100] základních bodů na […] let, tzn. od října 2008 do […]).
(90)
Za čtvrté, důvodem pro převzetí rizika za […] bylo, že v případě převzetí rizika společně s IKB nebylo toto riziko možné přiměřeně vyčíslit. Jelikož existuje nízké riziko odpovědnosti a z poskytnutých informací vyplývá, že vznik tohoto rizika je spíše nepravděpodobný, nebylo by přiměřené nahlížet na toto riziko jako na součást prodeje. Nízké riziko potvrzuje skutečnost, že auditoři nevyžadovali od IKB žádné rezervy. Co se týče případných náhrad škod vzniklých v souvislosti s […], trvá samozřejmě jisté zbytkové riziko. Jelikož nebyl předložen žádný kvantitativní odhad rizika, vychází Komise z toho, že pro současná opatření bude nutno stanovit odhad […] EUR, což odpovídá riziku […] %.
(91)
Celkem zahrnují opatření učiněná KfW v rámci prodeje IKB podpory ve výši 390 mil. EUR; tato částka přesahuje prodejní cenu [ 100] mil. EUR o [ 250] mil. EUR, takže vzniká záporná prodejní cena. Proto je nutno konstatovat, že prodej IKB obsahoval podporu ve prospěch IKB.
d) Přehled státních podpor
(92)
Jak je zřejmé z tabulky 5, činí podpory poskytnuté v rámci všech opatření celkem 9,155 mld. EUR.
Tabulka 5
Opatření podpory ve prospěch IKB během její restrukturalizace
č.
Opatření
V mil. EUR
Částka podpory
v mil. EUR
1.
První riziková ochrana (Rhineland 5,8 mld. EUR, Havenrock: 0,85 mld. EUR; bilancované aktivní položky: 1 mld. EUR)
6 650
2.
Druhá riziková ochrana (350 mil. EUR na dodatečné pokrytí ztrát - Havenrock)
200
3.
Navýšení kapitálu a nevratný úvěr (pro pokrytí odpisů bilancovaných aktivních položek)
2 000
4.
Likviditní nástroj pro IKB (před prodejem)
(…)
5.
Prodej IKB
5a.
Cena akcií IKB
(…)
5b.
Likviditní nástroj pro IKB (po prodeji)
(…)
5c.
Přednostní úvěr na refinancování SIP 2
(…)
5d.
Převod SIP 1 do KfW
(…)
5e.
Osvobození od odpovědnosti […]
(…)
Prodej IKB (netto)
[ 250]
Celkem
[ 10 000]
5.2 Slučitelnost opatření se společným trhem podle čl. 87 odst. 3 písm. b) Smlouvy o ES: podpory k nápravě vážné poruchy v hospodářství některého členského státu
(93)
Komise trvá na svém názoru uvedeném v rozhodnutí o zahájení řízení, že čl. 87 odst. 3 písm. b) Smlouvy o ES v tomto případě nelze použít. Podle čl. 87 odst. 3 písm. b) Smlouvy o ES smí být podpory poskytovány k nápravě vážné poruchy v hospodářství některého členského státu. Komise poukazuje na to, že soud prvního stupně zdůraznil, že čl. 87 odst. 3 písm. b) Smlouvy o ES musí být aplikován restriktivně.
(94)
Vyšetřování potvrdilo poznatek Komise, že problémy IKB vznikly v důsledku podnikově specifických událostí. Mimoto se Německu nepodařilo Komisi předloženými informacemi přesvědčit, že by systémové dopady vyplývající z insolvence IKB dosahovaly rozměrů, které by představovaly „vážnou poruchu v hospodářství“ Německa ve smyslu čl. 87 odst. 3 písm. b) (46). Tento případ se zakládá na specifických problémech IKB, takže jsou nutná cílená opravná opatření, která lze realizovat podle pravidel pro podniky v obtížích. Zmiňovaná opatření nelze tedy podle čl. 87 odst. 3 písm. b) Smlouvy o ES klasifikovat jako slučitelná se společným trhem.
5.3 Slučitelnost se společným trhem podle čl. 87 odst. 3 písm. c) - podpora na restrukturalizaci
(95)
Výsledky vyšetřování připouští závěr, že opatření lze považovat za podporu na restrukturalizaci slučitelnou se společným trhem, jelikož splňují všechny předpoklady stanovené v pokynech. Proto lze upustit od šetření, zda by se v případě opatření mohlo zároveň jednat o podpory na záchranu, což již Komise v rozhodnutí o zahájení řízení na základě nezvratného charakteru rizikové ochrany vyloučila.
a) Podniky v obtížích
(96)
Podle názoru Komise byla IKB podnikem v obtížích ve smyslu bodu 9 pokynů a s největší pravděpodobností by bez intervence KfW nebyla schopna déle čelit krizi likvidity. Hrozící ztráty by vedly k uzavření banky, čímž jsou splněny podmínky v bodu 10 písm. c) pokynů. Německo proti tomuto názoru, který Komise zastávala již v rozhodnutí o zahájení řízení, nemělo námitek.
b) Obnovení dlouhodobé životaschopnosti
(97)
Toto šetření potvrdilo, že díky restrukturalizaci bude obnovena dlouhodobá životaschopnost IKB. Dle názoru Komise má prodej IKB firmě Lone Star rozhodující význam pro řešení vzniklých obtíží a pozitivní ekonomický vývoj banky.
(98)
Dále šetření potvrdilo, že IKB svou činnost zaměřila jiným směrem. Zbavila se ztrátových obchodních oblastí a přestala investovat do portfolia. Banka se mimo to do budoucna soustředí na svůj hlavní obor činnosti, zákazníky z okruhu středně velkých podniků. Zbývající obchody v segmentu strukturovaného financování zůstanou zachovány za účelem uspokojení potřeb v oblasti obchodů s firemními zákazníky, banka se však vzdá [ 20] % segmentu, jakož i kompletní obchodní oblasti financování do nemovitostí. Mimo to učinila IKB opatření na zlepšení rizikového managementu a výrazně zredukovala své rizikové položky. IKB tím zrealizovala interní opatření nutná pro změnu kurzu.
(99)
Mimo to bere Komise na vědomí, že restrukturalizační plán IKB usiluje o trvalé obnovení dlouhodobé životaschopnosti IKB. Z tohoto plánu, který se opírá o solidní prognózy vývoje trhu, vyplývá, že zvolený obchodní model by se mohl osvědčit. Ukazatel kapitálové přiměřenosti Tier-1 ratio […] % a poměr mezi náklady a výnosy (cost income ratio) […] %, kterých má být dosaženo do roku 2011, ukazují, že se jedná o solidní obchodní plán. Relativně nízký výnos vlastního kapitálu ve výši […] % (2012) je nutno vidět v souvislosti s relativně vysokým ukazatelem kapitálové přiměřenosti Tier-1 ratio IKB, který představuje nezbytný záchranný polštář. Komise bere na vědomí značná opatření na úsporu nákladů, která mají být realizována do roku 2011. Komise zkoumala i hypotézy, ze kterých vychází restrukturalizační plán, a nemá pochyby o jejich reálnosti.
(100)
Z restrukturalizačního plánu vyplývá, že i v nejhorším případě bude pozitivní ekonomický vývoj IKB s pozitivním výnosem vlastního kapitálu možný. I v tomto případě bude banka schopna dosáhnout Tier-1 ratio ve výši […] %, a tudíž stát na solidních základech.
c) Omezení podpory na nezbytné minimum - vlastní podíl
(101)
Pochybnosti Komise, že podpora je omezena na nezbytné minimum, se podařilo odstranit. Komise došla nyní k závěru, že podpora je omezena na nezbytné minimum a že banka se na restrukturalizaci podle cílů stanovených v pokynech podílí z velké části vlastními prostředky, tzn., že přes 50 % restrukturalizačních nákladů je financováno z vlastních prostředků.
(102)
Náklady na restrukturalizaci zahrnují několik ztrátových položek (ztráty z portfolií, ztráty na základě vyšších nákladů na financování, ztráty na základě omezení oblastí obchodní činnosti a ztráty v souvislosti s prodejem aktivních položek), jakož i náklady na zřízení rizikové ochrany, náklady na restrukturalizaci personálu, správní náklady, jakož i honoráře pro poradce a právníky. Komise nezpochybňuje, že tyto náklady činí [ 15] mld. EUR, jak Německo uvádí v 52. bodu odůvodnění. Komise rovněž uznává, že se v případě refinancování SIP 1 a přednostního úvěru pro SIP 2 jedná o restrukturalizační náklady, jelikož tyto nástroje jsou potřebné pro obnovu dlouhodobé životaschopnosti. Celkové náklady lze proto odhadnout na cca [ 17] mld. EUR.
(103)
Restrukturalizace IKB může být v souladu s bodem 43 pokynů financována podporami, vlastními prostředky příjemců podpory, prodejem aktiv, prostředky podílníků a cizím financováním za tržních podmínek.
(104)
K restrukturalizaci portfolia přispívá značně podnik sám, jakož i bývalí a noví soukromí podílníci; patří sem především účast úvěrových svazů, vlastní prostředky IKB (47) a kapitálový příspěvek Lone Star. Obchodní ztráty a krizí podmíněné omezení obchodní činnosti však nelze uznat jako vlastní přínos, neboť dle bodu 43 pokynů se musí jednat o konkrétní, tzn. skutečný přínos. Vlastní přínos z této kategorie činí cca […] mld. EUR ([ 20] %).
(105)
Při zohlednění výnosů z prodejů realizovaných jako kompenzační opatření se tato částka výrazně zvýší a činí minimálně 50 %. To se týká aktivních položek s nominální hodnotou [ 15] mld. EUR (viz tabulka 4). Komise však tuto částku nemůže jako celek uznat za vlastní podíl. Za prvé bude část obchodu IKB Luxemburg obnovena v Düsseldorfu ([…] mld. EUR), takže se jedná pouze o částečný prodej. Za druhé není část finančních prostředků získávána aktivními prodeji, nýbrž ke lhůtě splatnosti dotčených aktiv. Za třetí není jasné, za jakou hodnotu budou aktivní položky realizovány. […]. Německo však předneslo dostatečné argumenty k přesvědčení Komise, že aktivní realizací aktivních položek lze v dohledné době získat minimálně [ 5] mld. EUR (48). Toto bude Komise sledovat, aby zajistila, že bude poskytnut dostatečně vysoký vlastní podíl a že je podpora skutečně omezena na nezbytné minimum.
(106)
Prodej aktivních položek má dvojí efekt. Na jedné straně bude snížen objem rizikově vážených aktiv, takže bude uvolněn kapitál a zvýšen stupeň kapitalizace. Na druhé straně bude z prodeje čerpána likvidita, kterou lze použít k financování restrukturalizace anebo k posílení základu likvidity (49). Jak již bylo objasněno v předešlém bodu, jedná se u těchto prostředků částečně o očekávané přílivy kapitálu, část již byla realizována a další část má následovat v nejbližší době. I při vyloučení očekávaných přílivů kapitálu, kterých lze dosáhnout teprve v roce 2011, a při opatrné domněnce, že nebude docíleno všech výnosů v očekávaném rozsahu, došla Komise k závěru, že je splněn předpoklad vlastního podílu v minimální výši 50 % platný pro restrukturalizaci nepochybnou z hlediska práva hospodářské soutěže.
(107)
K tomuto závěru došla Komise s přihlédnutím k následujícím aspektům.
Tabulka 6
Vlastní podíl
(v mld. EUR)
Opatření
Původ prostředků
Hodnota
Riziková ochrana
Úvěrové svazy
1,50
Kapitálové rezervy a hybridní kapitál podniku
IKB
[ 1,5]
Doplnění kapitálu SIP II
Lone Star
[ 0,25]
Mezisoučet
[ 3,25]
Prodej investic do portfolia
Trh
(…)
Ukončení obchodu s nemovitostmi
Trh
[…]
Ukončení IKB Int. Luxembourg
Trh
[…]
Ukončení IKB CC New York
Trh
[…]
Ukončení IKB Amsterdam
Trh
[…]
Prodej podílů ve společnosti Movesta
Trh
[…]
Prodej nestrategických aktivních položek
Trh
[…]
Mezisoučet: Prodeje jako kompenzační opatření
[ 5,0] (minimálně […])
d) Zamezení nepřiměřeného narušování hospodářské soutěže - kompenzační opatření
(108)
Komise je po provedeném šetření přesvědčena o tom, že byla učiněna dostatečná opatření k maximálnímu oslabení možných negativných dopadů podpory na konkurenty.
(109)
Komise konstatuje, že IKB se vzdá jednoho celého obchodního segmentu a zredukuje svůj nejvýnosnější segment, jímž je strukturované financování, o [20-30] %.
(110)
Komise nemůže akceptovat, že největší část krácení (tzn. ukončení investic do portfolia ve výši 18,3 mld. EUR) je uplatňována jako kompenzační opatření, jelikož tato jsou nutná k obnovení dlouhodobé životaschopnosti. Taková opatření nelze dle bodu 40 pokynů uznat jako kompenzační.
(111)
Nehledě na to odpovídají další krácení v rozsahu [ 10] mld. EUR cca [25] % bilančního součtu po odečtení investic do portfolia (tzn. [ 10] mld. EUR ze 45,2 mld. EUR) (50). I když výstup z investic do portfolia nelze akceptovat jako kompenzační opatření, má vliv na velikost banky a její obchodní činnost. Na základě opatření navržených Německem bude bilanční součet IKB snížen o 47,2 % (tzn. 18,3 mld. EUR investic do portfolia a [ 10] mld. EUR pro kompenzační opatření po odečtení […] mld. EUR růstové marže oproti 63,5 mld. EUR celkového bilančního součtu).
(112)
Komise kromě toho poukazuje na to, že snížení celkového bilančního součtu na 33,5 mld. EUR plánované do konce restrukturalizačního období (30. září 2011) zajišťuje, že rušení a prodejům nebude zabráněno obnovou obchodu v jiných částech banky nebo jednoduše jejich přesunutím.
(113)
Mimo to se už na obchodní činnosti IKB nepodílejí bývalí vlastníci ani vedoucí pracovníci banky, což je důležitý signál ohledně potírání morálního hazardu. Navíc byla banka prodána v rámci otevřeného a nediskriminačního řízení, které dalo možnost k získání banky konkurentům z bankovního sektoru, což samo o sobě představuje určitou kompenzaci za narušení hospodářské soutěže vzniklé v důsledku poskytnuté podpory.
(114)
Celkově jsou kompenzační opatření úměrná účinkům narušení vzniklým v důsledku podpory poskytnuté ze strany IKB a zajišťují maximálně možné oslabení negativních dopadů na obchodní podmínky.
(115)
Komisi je nutno průběžně informovat o průběhu realizace těchto kompenzačních opatření.
6. ZÁVĚR
(116)
Komise konstatuje, že zmiňovaná opatření podpory byla realizována za porušení čl. 88 odst. 3 Smlouvy o ES. Komise však došla k závěru, že se v případě sporných opatření jedná o restrukturalizační podporu, kterou lze dle čl. 87 odst. 3 písm. c Smlouvy o ES považovat za slučitelnou se společným trhem, pokud jsou splněny příslušné předpoklady,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Podpory, které Německo poskytlo na základě jím předložených dohod a dokumentů ve prospěch IKB Deutsche Industriebank AG (dále jen: IKB), jsou s výhradou podmínek a závazků uvedených v článku 2 slučitelné se společným trhem.
Článek 2
1. Německo zajistí, aby byl restrukturalizační plán pro IKB, který zaslalo Komisi 25. září 2008, do 30. září 2011 kompletně realizován.
2. Německo zajistí, aby byly následující aktivní položky IKB prodány třetí straně nezávislé na IKB a KfW, resp. zlikvidovány:
a)
Kompletní obchodní segment financování nemovitostí, který zahrnuje financování do tuzemských i zahraničních nemovitostí, bude do 31. prosince 2008 pozastaven a aktivně ukončen (51), přičemž […] % musí být prodáno do 30. září 2010, dalších […] % do 30. září 2011 a zbytek během příslušných lhůt splatnosti. Ukončení se týká i společnosti IKB Immobilien Management GmbH, IKB Projektentwicklungs GmbH Co. KG a IKB Projektentwicklungsverwaltungsgesellschaft mbH. (52)
b)
Dceřiná společnost IKB International S.A. Luxembourg bude aktivně ukončena do 30. září 2011. Od 31. března 2009 nebudou uzavírány žádné nové obchody. IKB převezme z obchodních oblastí této dceřiné společnosti obchody důležité pro oblast firemních zákazníků a strukturovaného financování.
c)
IKB Capital Corporation New York bude aktivně ukončena do 30. září 2011, přičemž […] % úvěrového portfolia musí být prodáno k 30. září 2010. Od 31. prosince 2008 nebudou uzavírány žádné nové obchody.
d)
Obchodní činnosti IKB AG v Amsterdamu budou aktivně ukončeny do […]. Od 31. prosince 2008 nebudou uzavírány žádné nové obchody.
e)
50 % podíl ve společnosti Movesta Lease and Finance GmbH bude prodán do 30. září 2011.
f)
Další nestrategické aktivní položky původně vykázané v bilanci budou aktivně ukončeny s nominální hodnotou 1,7 mld. EUR (účetní hodnota k 31. březnu 2007) do 30. září 2011.
3. Německo zajistí, aby celkový bilanční součet IKB činil k 30. září 2011 maximálně 33,5 mld. EUR (53).
4. V případě nepředvídaných okolností, především při přetrvávající krizi na kapitálovém trhu nebo nemožnosti prodeje určitých aktivních položek lze opatření uvedená v odstavcích 2 a 3 změnit nebo nahradit, popřípadě prodloužit lhůtu, pokud to bude minimálně dva měsíce před uplynutím příslušné lhůty dostatečně zdůvodněno a Komise během dvou měsíců nevznese námitky.
5. Za účelem dohledu nad plněním podmínek a závazků stanovených v odstavcích 1, 2 a 3 bude Německo zasílat do roku 2012 každoročně nejpozději k 31. červenci zprávy o průběhu realizace restrukturalizačního plánu a těchto podmínek a závazků.
Článek 3
Toto rozhodnutí je adresováno Spolkové republice Německo.
V Bruselu dne 21. října 2008.
COMMISSION DECISION
of 21 October 2008
on State aid measure C 10/08 (ex NN 7/08) implemented by Germany for the restructuring of IKB Deutsche Industriebank AG
(notified under document C(2008) 6022)
(Only the German text is authentic)
(Text with EEA relevance)
(2009/775/EC)
THE COMMISSION OF THE EUROPEAN COMMUNITIES,
Having regard to the Treaty establishing the European Community, and in particular the first subparagraph of Article 88(2) thereof,
Having regard to the Agreement on the European Economic Area, and in particular Article 62(1)(a) thereof,
Having called on interested parties to submit their comments pursuant to the provisions cited above (1),
Whereas:
1. PROCEDURE
(1)
The case originated from information sent by Germany on 3 August 2007. After various information exchanges, Germany notified the measures by letter dated 15 January 2008, claiming that the measures should in any event qualify as compatible rescue and restructuring aid.
(2)
By letter dated 27 February 2008, the Commission informed Germany that it had decided to initiate the procedure laid down in Article 88(2) of the EC Treaty in respect of the measures.
(3)
The Commission decision to initiate the formal investigation procedure (hereinafter the ‘opening decision’) was published in the Official Journal of the European Union (2). The Commission invited interested parties to submit their comments on the aid. The Commission did not receive any observations from third parties.
(4)
Germany submitted its own comments after the opening of the formal investigation procedure on 27 March 2008, and in addition to information provided on 15 and 25 January, 5 and 25 February, and 3, 6, 11, 14, 20 and 27 March, supplied further information on 3 and 25 April, 7 and 30 May, 9 and 27 June, 25 July, 4, 22 and 26 August, 2, 3, 4, 5, 16, 18, 19 and 25 September and 14 October 2008. With this information Germany provided 68 different agreements and documents which constitute the basis of the measures. A number of meetings and telephone conferences took place with the German authorities, the beneficiary and Kreditanstalt für Wiederaufbau (hereinafter ‘KfW’).
2. DESCRIPTION
2.1. The beneficiary
(5)
The beneficiary is IKB Deutsche Industriebank AG (hereinafter ‘IKB’). IKB is a medium-sized German private bank, listed on SDAX. Its headquarters are located in Düsseldorf. Its main shareholder is the state-owned bank KfW. Before the crisis KfW had a shareholding of 38 %. Stiftung Industrieforschung, which has no business activity of its own, held 12 %, while the remaining 50 % was freely traded. After the envisaged capital increase, KfW’s shareholding should increase to 91 %.
(6)
IKB’s main shareholder, KfW, is a German development bank, owned by the federal government (80 %) and the German regional states (20 %). It is one of the ten biggest banks in Germany with a balance-sheet total of EUR 360 billion on 31 December 2006. It is a public-law institution based in Germany, and supports the economy, society and the environment in Germany, Europe and worldwide. KfW’s tasks are the promotion of small and medium-sized enterprises, of housing finance and modernisation and of education and advanced training, the financing of municipal infrastructure projects, the promotion of export and project finance, support for developing and transition countries, and the protection of the environment and the climate. KfW raises the bulk of the funds required for those development activities on the capital market. The development function given to it by the State is anchored in the KfW Law (3). In the exercise of its Anstaltslast public function KfW is covered by the public guarantee mechanism.
(7)
IKB’s business before restructuring can be broken down into the following four divisions:
1.
Corporate banking
IKB’s core business is to provide long-term financing to medium-sized companies with annual sales of EUR 7,5 million or more. This has always been IKB’s core competence: corporate banking specialised in providing loans, private equity or leasing to medium-sized companies, the focus being on Germany. While IKB’s market share in the corporate banking market is only 1 %, its share of the market for long-term loans to medium-sized manufacturing clients amounts to 10 %. The key success factor is a long-term client relationship. However, competition is very intense and profit margins are low. The lending business itself is […] (4) of limited attractiveness and it is important for IKB to develop, on the basis of long-term client relationships, other more profitable activities with the existing client base, like structured finance or real-estate products.
2.
Structured finance
The structured financing activities include financing of direct investments, industrial projects, exports, acquisition and infrastructure financing as well as reorganisation of corporate financing structures and syndication of loans for medium-sized clients. The offices in London, Luxembourg, Madrid, Milan, New York and Paris support national and international acquisition finance with their individual access to markets at these important financial centres. IKB helps its clients to optimise their own financing and to sell down loans. In the context of its syndication-desk activity IKB also participates in credit facilities arranged by other institutions. The focus of the structured financing activities is Germany, and IKB German companies in Western Europe.
The structured financing activity is a highly profitable business for IKB. In the initial restructuring plan, which did not include the compensatory measures agreed later, the structured financing division showed a sustainable RoE of about [ 10] %.
3.
Real-estate financing
Around [ 10] % of IKB’s market activity is in real-estate financing. This activity is focused on the financing of office buildings, trading/retail and logistics sites, managed properties and real-estate packages at locations that can expect sustainable long-term rental income and marketability. IKB is a partner for medium-sized and large enterprises, private and institutional investors, property developers, state development agencies and fund managers. The projects have a minimum financing requirement of EUR 5 million. As a full-service provider for real-estate investment, IKB also develops comprehensive plans and solutions for new-build developments, as well as for refurbishments or change-of-use projects. It offers real-estate financing services not only in Germany, but in other European countries as well. The foreign activities are focused on Belgium, France, Italy, Luxembourg, the Netherlands, Spain and the United Kingdom.
In the initial restructuring plan, which did not include the compensatory measures agreed later, the real-estate financing division showed a sustainable RoE of about [ 5] %.
4.
Portfolio investments
At the beginning of the century, IKB started to expand its investments in international loan portfolios in a wide variety of asset categories. The objective of this expansion was to diversify its risk profile with regard to regions and sectors, while simultaneously increasing its earnings in the form of commission income. By using off-balance-sheet special purpose vehicles to hive off the credit risks, capital could be released and IKB could continue to invest in other asset classes like medium-sized financing or loan portfolios. As will be described further at points 10 et seq., IKB’s significant portfolio investments were at the origin of the crisis. As a consequence, IKB has already exited this business.
(8)
In the year 2006/2007, the various business segments achieved the following results:
Table 1
Overview of business segments
(EUR million)
Operating profit
Credit volume
Corporate banking
92,8
16 065
Structured financing
90,6
4 889
Real estate
23,2
7 870
Portfolio investment
11,3
18 260
Central/consolidation
- 103
4 114
Total
114,5
51 198
(9)
Before the crisis IKB had a balance-sheet total of EUR 49,1 billion (on 31 December 2006), increasing to EUR 63,5 billion in the restated accounts when considering all of IKB’s off-balance-sheet activities (on 31 March 2007).
2.2. The reasons for IKB’s difficulties
(10)
IKB’s difficulties are related to the ongoing US subprime crisis, to which IKB and in particular one of its special purpose vehicles, Rhineland Funding Capital Corporation (hereinafter Rhineland), was heavily exposed (5). The crisis triggered significant liquidity needs, which Rhineland (in cases where the commercial paper normally used was not fully subscribed) bridged by credit lines provided by commercial banks.
(11)
IKB provided liquidity facilities of about EUR 8,1 billion to Rhineland, which invested in structured credit portfolios, which included exposures to US subprime real-estate loans, and refinanced its investments by issuing asset-backed commercial paper. Besides the direct liquidity facilities given to Rhineland, IKB provided indirect protection for Rhineland assets via the so-called Havenrock structure. The total risk exposure of the Havenrock-structure for IKB amounted to EUR 1,2 billion. Both the direct liquidity facilities given to Rhineland and the Havenrock structure were off balance sheet. IKB also held direct on-balance-sheet portfolio investments (likewise partly in the subprime segment) via subordinated debt instruments in the Rhinebridge structured investment vehicle and in other types of investment portfolios (such as collateralised debt obligations or CDOs). During summer 2007, part of the structured portfolios of Rhineland, Rhinebridge, and the CDOs, which were initially highly ranked, suffered significant downgrading by the rating agencies.
(12)
As a result of the ongoing crisis in the US subprime mortgage market and as a direct consequence of the downgrading of subprime-backed assets by the rating agencies, valuations of certain assets traded in this market segment suffered. This was the case in particular for Rhineland, whose ability to refinance its investment portfolio in the commercial paper market was therefore threatened. Given that the commercial paper market had dried up, it was likely that Rhineland would draw upon the EUR 8,1 billion liquidity facilities provided by IKB, for which no provisions had been made in the latter’s balance sheet. Furthermore, the other on-balance sheet portfolio investments, such as Rhinebridge, were subject to considerable fair-value fluctuations which had to be accounted for in accordance with International Financial Reporting Standards (IFRS).
(13)
IKB’s difficulties arose out of portfolio investments of EUR 18,3 billion. The EUR 18,3 billion portfolio investments shown in the restated 2006/2007 accounts were initially held to a large extent off the balance sheet in Rhineland, and to a lesser extent on IKB’s balance sheet. The off-balance sheet assets in Rhineland were worth EUR 11,5 billion on 31 March 2007 (and during the crisis). Over time, their value has been reduced through sales and currency adjustments to EUR 6,3 billion in August 2008. The on-balance-sheet portfolio investments were valued at EUR 6,8 billion in the restated 2006/2007 accounts.
2.3. The measures
(a) First measure - risk shield
(14)
On 27 July 2007, the German banking supervisory authority BaFin was informed by a German bank providing liquidity to IKB that it would withdraw the credit line. BaFin subsequently called KfW, the Federal Ministry of Finance and other concerned parties and announced that it would close the bank (6) if those parties did not take over the risks for IKB’s Rhineland commitment. In addition, it emerged that IKB’s subprime exposure was not limited to Rhineland but also included Rhinebridge and other direct subprime portfolio investments.
(15)
On 29 July 2007 BaFin, the Federal Ministry of Finance, KfW and the three major German banking associations (7) agreed that KfW would intervene, in coordination with BaFin, by providing a risk shield for IKB. The banking associations agreed to take over 30 % of the risks involved in the risk shield; this was confirmed in writing in an agreement between KfW and the three banking associations on 16 August 2007.
(16)
In particular, KfW announced that in order to ensure IKB’s liquidity position it would:
-
provide a risk shield from Monday 30 July 2007 for all of IKB’s rights (fees) and obligations under the liquidity facilities provided to Rhineland for an amount of EUR 8,1 billion (this has since been reduced to EUR 6,3 billion, mainly because of exchange-rate movements); the formal assumption on 29 July 2007 of the obligations under the liquidity facilities provided to Rhineland will remain until the maturity or sale (8) of the structured credit portfolios; the maturity of such portfolios is generally more than five years,
-
protect IKB against losses of up to EUR 1 billion resulting from Rhinebridge and other on-balance-sheet subprime portfolio investments with a total value of EUR 6,8 billion.
(17)
Germany originally estimated that the total expected losses from the risk shield given to IKB by KfW and the banking associations would amount to EUR 3,5 billion (EUR 2,5 billion for Rhineland and Havenrock, and EUR 1 billion for Rhinebridge and other direct subprime portfolio investments (9).
(18)
In the original agreement of 29 July 2007, KfW and the banking associations allocated the expected losses from the risk shield as follows:
-
KfW bears 70 % of the expected losses in principle, but with no upper limit concerning Rhineland, i.e. KfW bears 100 % of the losses above the amounts determined by the limits of the banking associations’ participation (see below),
-
the banking associations bear 30 % of the expected losses, limited to EUR 1 billion.
(19)
The risk distribution between KfW and the banking associations applies pari passu within the EUR 1 billion limit of the banking associations’ liability (see recital 18) independently of the distribution of the losses between the different portfolio investments (Rhineland, Rhinebridge or direct investments).
(20)
In addition to their participation in the risk shield, the three banking associations agreed to use their influence with their members to ensure that they would reopen the credit lines to IKB that they had closed when the crisis emerged.
(21)
Furthermore, the agreement of 16 August 2007 indicates that KfW will, in its role as pool leader, negotiate an appropriate fee for the risk shield and arrange for repayment of all expenses incurred by the banking associations and KfW. While arrangements have been made for the repayment of expenses, the planned fee has been agreed and put in place the former idea was abandoned because it could have been interpreted as a […], which would have needed the approval of […].
(22)
The 30 % loss participation by the banking associations is distributed as follows between the associations:
-
50 % (BdB),
-
16,7 % (BVR),
-
33,3 % (DSGV).
(23)
BdB took a 50 % share because in the event of IKB’s insolvency, the private banks’ deposit guarantee fund would guarantee each individual account up to 30 % of IKB’s liable equity held by private and wholesale customers (about EUR 662 million per account on 26 September 2007) (10).
(b) The second measure - ancillary risk shield
(24)
Owing to a further deterioration of the financial markets, the risk shield granted in relation to IKB’s costs under the Havenrock structure was fully called on and therefore proved to be insufficient. Further loss-covering measures were needed in order to ensure IKB’s continued existence. On 30 November 2007, KfW and the banking associations covered additional risks estimated at EUR 350 million (USD 440 million) related to IKB’s credit lines in the Havenrock structure. KfW covered EUR 150 million, of which EUR 54,3 million took the form of a convertible bond, which IKB converted into shareholder equity on 14 February 2008 (effective on 28 February 2008), thereby increasing KfW’s share in IKB to 43 %. A further EUR 150 million was provided by BdB and EUR 50 million by BVR and DGSV.
(c) The third measure - capital injection and KfW loan
(25)
In February 2008 the German government mandated KfW to provide an additional EUR 2,3 billion to IKB.
(26)
EUR 1,05 billion was provided by way of loans, the repayment of which was immediately waived, subject however to a better fortune clause, under which KfW would receive repayment if IKB made profits again in the coming years. The measures were needed in order to inject own capital into the bank so as to prevent IKB breaching the minimum capital ratios under banking solvency rules.
(27)
Moreover, the German financial regulator BaFin demanded that KfW give an ultimately unlimited capital increase guarantee, KfW declared itself ready to provide a capital injection of EUR 1,25 billion. The arrangements for this procedure for the capital increase were in principle made in August, but the actual implementation depends on a positive Commission decision and will thus take place only after such a decision. The capital increase has therefore not yet taken effect. After the capital increase, KfW’s participation in IKB would increase to about 90,8 %.
(28)
KfW’s third measure was assisted by the German government, which made EUR 1,2 billion available to KfW, and by the banking associations, which provided EUR 300 million.
(d) Liquidity provision
(29)
In addition, KfW has also provided IKB with liquidity facilities totalling EUR [ 2,5] billion since January 2008. This consists of two framework liquidity facilities of EUR […] billion each. The first framework facility, of 24 January 2008, was provided at Euribor plus [ 50] bps up to [ 50] bps against [ 100] % collateral. The second framework facility of 18 July 2008 was provided at Euribor plus [ 100] bps against [ 100] % collateral. The collateralisation was set at the indicated level in order to ensure that the collateral would still be enough to cover the loan even in the worst-case scenario.
(30)
IKB also obtained liquidity facilities from other banks. Amongst them are [a large US bank] and [another large US bank], for EUR [ 0,75] billion on a monthly basis, provided at Euribor plus [ 100]-[ 100] bps against collateral of [ 100]-[ 100] %, [a German regional bank] for up to EUR [ 250] million for one year at an interest rate of Euribor plus [ 90]-[ 100] bps against collateral of [ 100]-[ 100] %, and [another German regional bank] for up to EUR [ 500] million for one year at Euribor plus [ 50] bps and corresponding collateral.
2.4. Increased losses during the restructuring
(31)
The expected losses covered by the risk shield for off-balance-sheet assets in Rhineland increased from the original estimate of EUR 2,5 billion in a worst-case scenario to EUR 7,0 billion (11). Within the July 2007 Rhineland risk shield, KfW assumed all risks associated with the off-balance-sheet assets under the liquidity facilities to Rhineland, i.e. transferred the risks to its own balance sheet. This leaves unchanged the ceiling of EUR 1 billion on the banking associations’ liability for losses from other sources.
(32)
In addition, the first measure covered losses of up to EUR 1 billion on on-balance-sheet portfolio investments of EUR 6,8 billion. In spring 2008, the on-balance-sheet investments fell to EUR 6,31 billion owing to currency adjustments. During the same period, IKB tried to sell the two portfolios by public auction. The sale failed because the bids were far below the expected sales prices owing to the ongoing market turmoil. As a consequence, IKB had to further write down the book values of the portfolios. By August 2008, IKB had lost EUR [ 750] million. Moreover, assets with a nominal value of EUR 990 million were sold on the market. The total nominal value of the remaining portfolio amounted to EUR [ 5] billion in August 2008.
(33)
In order to provide a clean break in anticipation of the possible sale of IKB, the remaining risk shield for the portfolios in the IKB balance sheet was called upon in August, and the outstanding EUR 360 million was paid by KfW. The losses have not yet been formally recognised, but the underlying assets have already defaulted. Thus the EUR 1 billion guarantee has been completely drawn and can be considered as fulfilled.
(34)
In the context of the negotiations with the bidders, the remaining portfolio investments have been divided into two structured investment portfolios, referred to as SIP 1 and SIP 2. SIP 1 contains mainly [specific securities] with a nominal value of EUR […] billion and a book value of EUR [ 1] billion (12). SIP 2 contains IKB’s remaining [securities] with a nominal value of EUR […] billion and a book value of EUR [ 1] billion.
(35)
Table 2 gives an overview of the movements in the portfolio investments until the end of August 2008. The total realised and expected losses are estimated at about EUR 10,28 billion.
Table 2
Overview of movements in portfolio investments from March 2007 to August 2008
(EUR million)
Nominal value restated 03/2007
Currency adjustments
Sales
(nom. value of assets)
Losses on sales
(nom. value - sales price)
Losses realised
(nom. value of assets)
Nominal value 08/2008
(IKB or KfW)
Depreciations
Book value 08/2008
(IFRS)
Total losses
(realised + expected)
Rhineland
11,5
3,7
[ 1]
-
[ 0,5]
[ 5] (KfW)
[ 3]
[ 2]
[ 3,5]
Havenrock
(1,2)
-
-
-
1,2
0
0
0
1,2
Total on-balance-sheet
6,81
0,5
[ 2]
[ 0,5]
[ 0,75]
[ 5] (IKB)
[ 1,5]
[ 2]
[ 2]
-
SIP 1
not existing
[…] (IKB)
[…]
[ 1]
[…]
-
SIP 2
not existing
[…] (IKB)
[…]
[ 1]
[…]
-
other
6,81
0,5
[ 2]
[ 0,5]
[ 0,5]
0
0
0
[ 0,5]
Total (1-3)
18,3
0,5
[ 2]
[ 0,5]
[ 1,7]
[ 7,5]
[ 4,5]
[ 3,0]
[ 6,0]
2.5. The sale process
(36)
The process of selling KfW’s shares in IKB started in January 2008 and was concluded on 21 August 2008 with the decision to sell IKB to Lone Star Funds VI Financial Holdings LP Dallas, USA (hereinafter ‘Lone Star’).
(37)
The sale was carried out in the form of an open, non-discriminatory and transparent bidding procedure. It was widely publicised at the beginning of January 2008 and [ 40] bidders (including German and international banks as well as financial investors) expressed an interest in the first round. [ 20] of these signed a confidentiality clause and received the information memorandum (end January). [ 5] bidders actually submitted an indicative bid (end February). [ 5] of these were granted access to the data room. Then [ 5] bidders submitted a definite offer (mid-May).
(38)
At the end of May 2008, KfW selected three of these [ 5] bidders to make a final binding offer (financial and strategic investors from different countries). [ 5] bidders submitted a valid offer, Lone Star was chosen on the basis of an economic comparison of the [ 5] offers, i.e. as the bid offering the higher net price.
(39)
The structure of the sale of IKB implies in essence a sales price of around EUR […] million (for 90,8 % of the shares), plus a commitment by Lone Star to inject capital of EUR [ 400] million. Lone Star made its bid on the assumption that the better fortune clause would be dropped. In exchange, Lone Star undertook to fund SIP 2 with the above EUR [ 400] million. At the moment, IKB is considering whether to sell the SIP 2 assets to an SPV. KfW has agreed to participate EUR in the refinancing of SIP 2 with a senior loan of EUR 775 million, remunerated at Euribor plus [ 80] bps and senior to EUR [ 200] million capital notes and EUR [ 150] million mezzanine notes provided by Lone Star and IKB.
(40)
KfW has bought SIP 1 for EUR 1 billion (13). KfW will take a first loss of EUR 150 million, Germany will bear the further risk of EUR 600 million (in the form of unexpected losses (14) through a guarantee, and KfW will take the remaining risk of EUR 250 million. KfW is confident that the ultimate losses of the portfolio are reflected in the sale price and considers that no provisions have to be made.
(41)
Moreover, the existing two framework liquidity facilities of EUR [ 2,5] billion which KfW provides to IKB are extended […] until at the latest (initially the facilities were to end in April and July 2009). The conditions have been slightly modified. The collateralisation of the first facility decreases from [ 100] % to [ 100] %. The interest rate on the second facility decreases from Euribor plus [ 100] bps to Euribor plus [ 100] bps. According to KfW these changes are justified by the increase in IKB’s own capital.
(42)
Beyond that, the sale contract contains no deal-specific sale conditions. The only exception is an indemnity clause concerning [certain circumstances] with financial repercussions to a maximum of EUR […] billion. This includes in particular […]. Although this concerns […] which could reach EUR […] billion, Germany argued that the risk […] is very small given that one month before the crisis IKB was the second best-rated bank in Germany with very good results, and the assessment of the […] did not, according to the information available, deviate from the usual business practice. Given that the probability of the risk materialising is very small, but if it were to materialise the […] impact might be […], it is difficult to price such a […]. Germany argues that such […] risks usually remain covered by the former owner within such acquisition transactions. KfW therefore excluded the risk from the sale from the outset. Given the small likelihood of the risk materialising, IKB has made no provisions in its books for any claims.
2.6. Summary of support measures
Table 3
Summary of support received by IKB during restructuring
No
Measure
Nominal value
(in EUR billion)
1.
Risk shield (Rhineland EUR 5,8 billion, Havenrock EUR 0,85 billion, and on-balance-sheet assets EUR 1 billion)
approx. 7,65
(of which 1,00 from banking associations)
2.
Ancillary risk shield (EUR 350 million additional loss coverage - Havenrock)
0,35
(of which 0,20 from banking associations)
3.
Capital increase and waived loan (coverage of depreciation of balance-sheet assets)
2,30
(of which 0,30 from banking associations)
4.
Liquidity facility
[ 2,5]
5.
Sale of IKB shares
[…]
5.1.
Senior loan refinancing SIP 2
0,78
5.2.
Transfer SIP 1 to KfW
1,00
5.3.
Indemnity clause
[…]
Total
[ 15]
2.7. The restructuring plan
(43)
Germany has submitted several revisions of the restructuring plan for IKB. Documents from August 2007 describe measures to overcome the bank’s crisis and avoid future problems. Just after the first measure was granted, IKB commissioned a study by PriceWaterhouseCoopers (PWC) in order to analyse the situation. On the basis of the study, IKB announced on 3 September 2007 that it would withdraw from its involvement in international portfolio investments.
(44)
IKB subsequently updated the plan and has now been sold to Lone Star. Lone Star presented a new business plan for IKB that was reviewed by KPMG on 25 September 2008. The plan gives an overview of IKB’s relevant core markets, sets out the reasons for the crisis, analyses the problems and identifies the measures to be taken. The plan aims to stabilise the bank’s short-term financial situation by securing the required liquidity, and to restore IKB’s long-term viability by reducing its risk exposure and concentrating on its core business. As regards the long-term strategy, the plan indicates that IKB will focus on corporate banking for medium-sized clients, while the structured finance business will be maintained only insofar as it is necessary for the corporate banking business.
(45)
The plan confirms the exit from the portfolio investment activities that IKB had decided to implement immediately after the crisis.
(46)
During discussions with the Commission, IKB also agreed to exit the real-estate financing business as a compensatory measure. This means that IKB will not transact any new business as from the end of 2008, but will also unwind the existing assets smoothly (credit lines cannot be terminated immediately). At the end of the restructuring period, i.e. by 30 September 2011, IKB must have unwound 60 % of existing assets and must have sold the corresponding subsidiaries IKB Immobilien Management GmbH, IKB Projektentwicklungs GmbH Co. KG, and IKB Projektentwicklungsverwaltungsgesellschaft mbH (15). The remaining portfolio of EUR [ 3] billion will be unwound as the remaining assets mature. Overall the complete divestiture means a reduction of about EUR 4,9 billion in credit volume of the real-estate financing business.
(47)
In addition, Germany has offered that IKB will divest a number of its subsidiaries as a compensatory measure:
-
IKB International SA Luxembourg, which was the major entity involved in capital market activities, with a balance-sheet total of around EUR [ 10] billion, will be actively unwound (16) by 30 September 2011. No new business will be acquired as of 31 March 2009. Any business which is important for the first and second pillar will be performed in IKB’s headquarters in Düsseldorf (17),
-
IKB Capital Corporation New York was active in structured finance activities in the US with a balance-sheet total of EUR [ 2] billion. It will be actively unwound by 30 September 2011. No new business will be acquired after 31 December 2008,
-
finally, IKB AG will cease activities in Amsterdam, where the branch was active in SME financing and the real-estate business, and had a credit volume of about EUR [ 500] million. It will be actively unwound by 30 March 2010. No new business will be acquired as of 31 December 2008,
-
the 50 % participation in Movesta Lease and Finance GmbH, which currently has a balance-sheet total of EUR [ 500] million, will be sold by 30 September 2011,
-
certain further non-strategic assets of EUR 1,7 billion (balance sheet value at 31 March 2007) will be divested. They will be actively unwound by 30 September 2011.
(48)
However, given the difficult market environment, Germany negotiated a revision clause which allows IKB, in the even of unforeseeable circumstances, in particular if the financial crisis continues, or if the sale of some assets is impossible, to change or replace a measure or to extend a deadline as long as this is sufficiently well-reasoned and the Commission agrees.
(49)
Finally, Germany has committed itself to ensuring that IKB’s balance-sheet total will not exceed EUR 33,5 billion by 30 September 2011 (18); this implies a balance-sheet reduction of 47,2 % compared to the EUR 63,5 billion shown in the restated balance sheet of March 2007. According to Germany, implementing these compensatory measures and exiting the portfolio investment business translates in financial terms as follows:
Table 4
Reduction measures
(EUR billion)
No
Measure
Assets at 31.3.2007
Assets at 30.9.2011
Remaining assets in core business
[ 35,0]
[ 35,0]
For viability
Exit portfolio investments
18,30
0,00
For compensation
1.
Real estate financing
4,90
[ 3,0]
2.
IKB International SA, Luxemburg
[ 10,0]
0,00
3.
IKB Capital Corporation, New York
[ 2,0]
0,00
4.
Amsterdam branch of IKB AG
[ 0,5]
0,00
5.
Divestment of non-strategic assets
1,70
0,00
6.
Divestment of 50 % share in Movesta
[ 0,5]
0,00
Subtotal: outstanding compensatory measures (subtotal: compensatory measures implemented)
[ 15,0]
(0)
[ 3,0]
[ 12,0]
New development of certain business formerly established in Luxembourg
-
[ 2,0]
Total balance sheet without growth
63,50
[…]
Committed maximum balance sheet
33,50
33,50
Remaining margin for new business
-
[…]
(50)
Moreover, the plan indicates that IKB, whose Fitch rating has dropped from A + to BBB -, has funding difficulties in the current market environment. The maximum liquidity requirement until the end of the restructuring period is estimated at EUR [ 10] billion. This will essentially be financed by the capital increase, extending KfW’s liquidity lines, and an asset-based refinancing operation. Part of the liquidity gap will be covered by a reduction in new activities.
(51)
The plan also includes some projections regarding the future performance of the bank in a good, base and bad-case scenario. It concludes that in the base case, IKB would achieve a return on equity (RoE) of […] % at the end of the restructuring period in September 2011. IKB would then achieve profit before taxation of EUR […] million with […] full-time employees The Tier 1 ratio would rise to […] % and the cost-income ratio fall to […] %.
(52)
Finally, Germany submitted information about restructuring costs. These comprise costs stemming from losses from the portfolio investments of around EUR [ 6]EUR billion from Rhineland (EUR 5,8 billion), Havenrock (EUR 1,2 billion) and from on-balance-sheet portfolio investments (EUR […] billion) (19), restructuring costs proper, comprising the risk shield, portfolio exit costs, and administrative costs of around EUR [ 0,25] billion, capital losses of around EUR [ 1] billion, losses through the reduction of business activities, which are partly already contracted and partly expected from the extension of existing contracts of EUR [ 1] billion and […] of EUR […] billion (20). Germany therefore estimates IKB’s total restructuring costs at about EUR [ 15] billion.
3. THE FORMAL INVESTIGATION PROCEDURE
(53)
In the opening decision the Commission questioned whether KfW’s measures in favour of IKB complied with the market-economy investor test, essentially because KfW’s exposure as a result of the measures was not limited, whereas the banking associations limited their risk and the other shareholders in IKB did not take part at all.
(54)
Moreover, at that stage the Commission doubted whether the measures could be found compatible with the common market pursuant to Article 87(3) of EC Treaty. They did not qualify as aid to remedy a serious disturbance in the economy under Article 87(3)(b). There were no grounds for regarding them as rescue aid, given that they were not temporary in nature. Finally, at that stage the measures did not meet all the conditions for restructuring aid set out in the Community Guidelines on aid for rescue and restructuring of firms in difficulty (21).
4. COMMENTS FROM GERMANY FOLLOWING THE OPENING DECISION
(55)
The German authorities maintain their initial position that most of the measures would not involve State aid because they were taken in conformity with the market-economy investor principle. The intervention was based on market-economy investor considerations because liquidation of IKB would have been more costly for KfW than the support measures. In this respect Germany reiterates that an adequate return on investment is irrelevant. Moreover, Germany indicates that the market-economy investor test must be made ex ante.
(56)
As regards the assessment of the first measure, Germany therefore claims that only the losses initially estimated should be considered. That would mean losses of EUR 3,5 billion in a worst-case and EUR [ 2,5] billion in a mid-case scenario. Germany argues that a private investor would compare the direct cost of an insolvency of IKB, which would have been EUR 1,5 billion, stemming from maintaining IKB’s book value of about EUR 620 million (based on German accounting rules) (22) and the cost of writing off about EUR 850 million in loans which IKB had distributed to third parties in the context of KfW’s development business (23). In addition, Germany claims the insolvency of IKB would produce second-round effects resulting in the write-off of additional loans granted as part of credits from the development activities of at least EUR 1,1 billion and an increased cost of refinancing. Finally, KfW’s reputation would have suffered too.
(57)
Moreover, Germany argues that even if the support measures were considered to be aid, the amount of aid should be reduced by the losses that KfW would have suffered in case of insolvency.
(58)
As regards the second measure, Germany points out that it was only an ancillary to the first and was largely financed by the banking associations. Therefore, in the light of the Alitalia case law, it should be ‘regarded as satisfying the private investor test and not constituting State aid [given that] it was made at the same time as a significant capital contribution on the part of a private investor made in comparable circumstances’ (24).
(59)
Germany does not, however, dispute the aid character of the third measure.
(60)
Nor, in Germany’s view, did the sale of IKB result in State aid, because KfW behaved like a market-economy vendor. The purchase price was the result of negotiations conducted with several potential buyers and was therefore on market terms. The several additional measures were necessary to sell the bank and were likewise on market terms.
(61)
This applies in the first place to the sale of SIP 1 to KfW, at a price [ 10] % below the IFRS book value. It is true that this price is better than the price that Lone Star negotiated for SIP 2 ([discount 10,0] %) but it must be borne in mind that SIP 2 contained mainly […] and SIP 1 did not. Germany therefore claims that KfW will be able to sell the portfolio or hold it until maturity without losses. Moreover, KfW needed support from its owner, the State, for the purchase of SIP 1 because it […]; the purchase was facilitated by the guarantee in order to avoid KfW having to commit equity of about EUR […] million ([…]). Second, KfW’s involvement in SIP 2 was also market-based since it involved only low risk, owing to the seniority of the loan, while the remuneration was high, at Euribor plus [ 80] bps, for which Germany provided market benchmarks. Finally, the fact that KfW had to provide an indemnity of EUR […] billion for […] is typical in cases where the risk of liability is low but the sum involved is large, and this condition was sought by all interested parties in the last round.
(62)
Furthermore, Germany argues that, if the Commission were to consider the measures as involving […] aid elements, they would in any event qualify as compatible restructuring aid. Germany argues that the business segment of the bank which gave rise to the difficulties has been abandoned and that the bank will now focus on its core business.
(63)
Moreover, Germany has committed itself to take all the measures indicated above in recital 46.
(64)
Finally, Germany argues that the restructuring is based on a significant own contribution of at least EUR [ 10] billion. It has changed the information supplied in this respect at various times, and has recently included all contributions to the restructuring that were not covered by aid, the reduction of new business, and proceeds from the divestitures minus the losses. The net proceeds from divestitures were estimated at EUR [ 5] billion, calculated by looking at the assets to be sold within the restructuring period […] minus the remaining business in Luxembourg and minus some portfolio investments in Luxembourg. In detail, Germany estimated EUR […] billion from the real-estate business, EUR […] billion from the Luxembourg and EUR […] billion from the New York subsidiary, as well as EUR […] billion from Amsterdam, EUR […] billion from Movesta and EUR […] billion from other non-strategic assets.
5. ASSESSMENT
5.1. Existence of aid
(65)
The Commission will first assess whether the measures constitute State aid within the meaning of Article 87(1) EC. According to this provision, State aid is any aid granted by a Member State or through State resources in any form whatsoever which distorts or threatens to distort competition by favouring certain undertakings, in so far as it affects trade between Member States.
(a) The risk shield and capital contribution measures (first three measures)
(66)
The Commission maintains the opinion put forward in the opening decision that none of the three financial interventions would have been provided by a market-economy investor, and thus all measures constitute State aid. Given IKB’s cross-border and international activities, it is not disputed that any advantage from State resources would affect competition in the banking sector and would have an impact on intra-community trade (25).
(67)
The Commission notes first that the German authorities argue that the measures do not provide an advantage to IKB because KfW acted solely in its position as owner and thereby like a private investor, but do not dispute that KfW is a publicly owned credit institution with a public function and that its behaviour is imputable to the State. Germany implicitly confirms that the decisions of KfW are imputable to the State when it admits that the Federal Ministry of Finance was not only present at the meetings of its administrative board, which was involved in all decisions of the weekend between 27 and 29 July 2007, but at the moment of the decision was actually chairing it (26).
(68)
The Commission therefore concentrated on the question whether KfW’s intervention constituted an advantage to IKB that would also have been provided by a market-economy investor operating under similar market conditions. The Commission accepts that in the worst case ex ante estimate the risk shield to IKB would have covered total losses of EUR 2,5 billion. The Commission moreover considers, as in similar cases (27), that in such unpredictable circumstances, a private investor would have considered this worst-case scenario of expected losses and not the mid case. Moreover, it is important to stress that KfW did not rule out the possibility that is liability might potentially increase up to EUR 8,1 billion.
(69)
It is not true that the intervention would be less costly for KfW and Germany than liquidation (28), even when evaluated ex ante at the time when the investment decision was made (29). First, the Commission cannot accept all the liquidation costs put forward by Germany. Although the Commission recognises that the book value of IKB was indeed EUR 620 million, in the opening decision it pointed out that IKB’s share price dropped significantly before KfW’s intervention, so that KfW’s holding in IKB at the time of the intervention was probably not equal to this book value. Furthermore, in the opening decision the Commission questioned whether the underlying default risk of around [ 15] % from the loans distributed in the development business was realistic. Germany has not provided sufficient evidence to support the plausibility of KfW’s estimate.
(70)
The same lack of reasoning applies to the claimed threat of indirect losses as a consequence of a general banking crisis, which as indicated in the opening decision is purely hypothetical. The Commission also remains of the view that structured development financing is part of KfW’s public remit and not part of its function as a normal commercial credit institution. The losses from this business cannot therefore be considered as a cost which a market-economy investor would also have considered (30).
(71)
A crucial argument for the Commission remains that the estimated losses under the risk shield were in fact not limited to EUR 2,5 billion, but unlimited. Although it might be argued that the unlimited nature of the liability was required by BaFin as a conditio sine qua non for avoiding the moratorium, it is clear that a market-economy investor would also have considered this in the balancing test. This is evident when looking at the private participation in the risk shield.
(72)
In order to compare KfW’s behaviour with that of the banking associations, the Commission recalls that a public shareholder must not only act in parallel with other private investors, but the provision of capital needs to be proportionate, and must be provided under the same conditions (31) and industrial rationale (32). These considerations also guided the Court of First Instance’s judgment in Alitalia judgement, referred to by Germany, in which the Court likewise required comparable circumstances.
(73)
In this context the Commission notes that the banking associations capped their loss participation in the first measure at EUR 1 billion (approximately 30 %), whereas KfW did not do so and is thus far more exposed than the banking associations are. In any event, KfW’s participation in the risk shield was still as high as that of the banking pool as a whole, even if the potential direct losses resulting from its ownership and the loans, with a claimed value of EUR […] billion (see recital 56), were deducted and the worst-case estimate were used. It is clear that that KfW did not intervene in a way comparable with the banking pool.
(74)
Moreover, there is no validity to the argument that a general crisis in the German banking sector would have been triggered and would have had a drastic impact on KfW. All other banks would have been similarly affected by a crisis. But the share of the banking associations in the risk shield, capped at EUR 1 billion (approximately 30 %), bears no relation to the market share of their member banks in Germany, which is over 95 % (33). The Commission therefore sees no commercial reason for the disproportionate involvement of KfW. Thus while KfW might indeed have intervened to some extent in the interest of its subsidiaries, it clearly acted in a way that went beyond what a private investor would have done. A private owner would have limited his involvement much more and relied on additional support from the banking associations or the State. Thus KfW, at least to some extent, did not act like a market investor.
(75)
The same applies to the second measure, which, according to information supplied by Germany, was a mere ancillary to the first risk shield. Thus, even if the participations of KfW and the banking associations seem more balanced in absolute terms (in relative terms the participation of the banking associations should still be much higher) this measure must be seen together with the first measure in the overall restructuring context, and settled case-law bars KfW from reverting to the market-economy investor argument after it has not acted as a market investor (34).
(76)
The same applies even more to the third measure, where the federal State evidently instructed KfW to act, and contributed EUR 1,2 billion to another measure of EUR 2,3 billion. At this point, KfW is much more exposed than the banking associations, even though the insolvency of IKB would trigger a guarantee mechanism which is designed to spread the burden across the banking sector.
(77)
In other cases, the Commission has expressed the view that it is difficult to determine the aid amount if the aid is granted by way of a risk shield (35). In line with the guidelines and the case law, the aid element involved in a guarantee to a company in difficulty can be as high as the amount potentially covered by the guarantee, but can, on a case-by-case analysis, also be lower (36). However, even if the aid element might have been evaluated ex ante at below EUR 8,1 billion (Rhineland, Havenrock and EUR 1 billion on-balance-sheet assets), the realistic estimate for the loss coverage is now far in excess of the worst-case estimate and has increased to EUR 6,8 billion (see Table 3, excluding the third measure). Hence the Commission considers that the amount of aid provided under the risk shield and the capital contributions is EUR 8,8 billion (see Table 1 Nos 1 and 3).
(b) The liquidity facility
(78)
In addition to the capital contribution and loss-coverage measures, KfW also ensured the status of IKB as a going concern by two framework liquidity facilities of EUR [ 1] billion each. These measures were taken in the context of the restructuring and cannot be isolated from the first and second measures. Thus once again KfW cannot plausibly revert to a market-economy investor argument (37). Indeed, the Commission does not see that a private investor would have accepted such a significant exposure, in particular in the absence of the risk shield. If KfW nevertheless acted by reference to some market benchmarks, however, this should be reflected in the quantification of the aid element involved.
(79)
The Commission notes that the interest rate for the facilities was fixed for the first line, which was already drawn at Euribor plus [ 50] bps up to [ 50] bps, and for the second at Euribor plus [ 100] bps, and that each facility was collateralised […] above 100 % ([…] %). Moreover, the collateral was provided by valuable IKB assets, which are not derived from portfolio investments and should normally not default. In any event, the collateralisation is structured in such a way that the collateral will de facto never fall below 100 %. Thus there is indeed an apparent high collateralisation and relatively low risk of the liquidity provision. KfW therefore relied not only on IKB’s financial strength, but in addition was secured with valuable collateral.
(80)
However, the risk margins applied should be in line with the Communication from the Commission on the revision of the method for setting the reference and discount rates (‘Communication on reference and discount rates’) (38). Given that the company’s rating is based on the existence of the risk shield and there is agreement that the company is in difficulty (see recital 96), the Commission must apply the margins given for companies in difficulty. In cases of high collateralisation, this margin is 400 bps (39). Hence it will be assumed that the advantage of the first line of EUR [ 1] billion corresponds to an average [ 300] bps for a period of ten months (i.e. from January to October 2008). The second line of July 2008 was granted, although not yet drawn, and thus did resulted in an advantage of [ 200] bps for a period of nine months (i.e. from February to October 2008). The aid involved in this line would therefore amounted to EUR […] million for the first line and to EUR […] million for the second, a total EUR […] million.
(81)
As regards the liquidity facilities provided by [a regional bank] and [another regional bank], the Commission has no indication that the terms agreed did not reflect market considerations and would thus confer an advantage on IKB. Furthermore, the circumstances in which the facilities were granted, in particular the fact that interbank business is part of a bank’s daily and standard operations, the concomitant participation on a large scale by private operators, and the fact that [a regional bank] and [another regional bank] did not provide these facilities under the direction of the State, leads the Commission to the finding that there is no indication that these transactions are imputable to the State (40). The Commission has therefore no reason to conclude that these facilities imply the granting of State aid.
(c) The sale of IKB
(82)
The Commission also assessed whether the sale of IKB to Lone Star involved elements of State aid. Firstly, this could be the case if IKB had been sold below market price to Lone Star. However, on the basis of a wide range of information provided by Germany in this respect (see section 2.5) the Commission has no indication that the price paid by Lone Star is not the highest offer achieved in an open, transparent, non-discriminatory and non-conditional sale process. Given that this is the decisive criterion under the Commission’s rules on privatisation (41), it can conclude that the sale does not involve aid in favour of Lone Star.
(83)
Second, the Commission assessed whether the sale implied some additional aid to IKB, which would be the case if liquidation would have been less costly for KfW than selling IKB, a criterion sometimes referred to as the market-economy vendor test. The Commission notes that the sale results not only in a sale price but also in some additional contributions by KfW, which need to be considered as part of the sale. These are (1) the maintenance of the two liquidity facilities of EUR [ 2,5] billion, (2) the senior loan by KfW for the refinancing of SIP 2, (3) the transfer of SIP 1 to KfW prior to the sale and (4) the assumption of the risk of liability […]. It is clear that KfW has taken these measures in order to allow a sale and free itself from as many assets as possible within as short period as possible. Although at first sight KfW obtained a positive sale price, the sale was accompanied by measures which were capable of reducing the price to a negative price.
(84)
Nor can the fact be ignored that these measures were taken in the context of the restructuring, and thus in the context of the first three support measures. Therefore, the Commission cannot view them in isolation from the first three measures and once more does not see how KfW can revert to a market-economy investor argument (42).
(85)
Be that as it may, the market-economy vendor test does not, in any event, appear to be fulfilled in this case. The benchmark is indeed whether the price became negative as Germany has not substantiated any credible additional liquidation costs that would have been considered by a market vendor. In particular, the Commission cannot consider the estimated losses from the default risk of loans granted in the development business. The Commission notes that structured development financing is part of KfW’s public remit and not part of KfW’s function as a normal commercial credit institution. It should therefore not be considered as a cost which a market-economy investor would also have considered, because liabilities stemming from State support activities would not have been granted by a market-economy investor in the first place (43).
(86)
Hence the Commission assessed whether the support measures resulted de facto in a simple negative price. Since the support measures are not given as grants but mainly by way of loans and guarantees, the Commission must, as would be the case for a normal State aid assessment, determine their economic advantage for IKB.
(87)
First, KfW continues to provide liquidity to IKB. As already established in recital 77, it is difficult to quantify the advantage since private investors might also have been willing to provide some liquidity under certain conditions, provided the risk shield existed. However, after the sale to Lone Star the risk shield will be removed. The take-over by Lone Star and the Commission’s approval of the restructuring aid and restructuring plan shows that a restoration of viability is considered possible. Therefore, while during the restructuring period IKB is officially regarded as a company in difficulty, it should be considered as a ‘weak’ case (B rating) within the meaning of the Communication on reference and discount rates for the purposes of calculating the aid element (44). The benchmark under the reference rate communication is 220 bps, which would imply that the second line is [ 100] below the reference rate, whereas the first line is [ 100] bps below. This would, if calculated over […] years (from October 2008 until April […]), result in additional aid of about EUR [90] million.
(88)
Second, KfW bought SIP 1 for EUR 1 billion. The Commission notes that the price negotiated by KfW is [ 10] % below the IFRS book value and that IKB was previously able to sell part of the portfolio at above IFRS book value. However, it is doubtful that in the present market situation a private investor would have been able and willing to buy such a portfolio, at least not in its entirety. The fact that Lone Star was not willing to do so, and that, KfW was not able or willing to do so without help of the State, is evidence for this. The need for further write-downs of the portfolio cannot be excluded. In a worst case, this would concern the junior tranche of EUR [ 200] million. Hence, in the absence of any other benchmark, the Commission takes the view that KfW’s additional potential exposure from SIP 1 runs up to EUR [ 200] million.
(89)
Third, KfW provided a senior loan for SIP 2 of EUR 775 million, which is remunerated at Euribor plus [ 90] bps due to its seniority (it is served first from any incoming proceeds). Nevertheless, the loan is given to an SPV which has no credit history as such. According to the Communication on reference and discount rates, the interest rate for such SPVs should be at least Euribor plus 400 bps (45). However, given that the loan is a senior loan which is subordinated to involvement of IKB and thus essentially benefiting IKB, in this case the Commission also accepts a benchmark of 220 bps. The aid element in the provision of the senior tranche of EUR 775 million can therefore be quantified at about EUR [ 30] million ([ 100] bps during the period of […] years, from October 2008 until […]).
(90)
Finally, the taking over of […] was motivated by the impossibility of putting an acceptable price on the risk if it was transferred together with IKB. Given that the exposure to the indemnity is limited and, on the basis of the available information, the case is unlikely to arise, it would have been disproportionate to make the risk part of the sale procedure. That the risk can be considered small is confirmed by the fact that IKB was not requested by the auditors to provide for it. However, there is of course a residual risk left with […]. In the absence of a quantitative risk evaluation, the Commission would therefore consider that EUR […] million, corresponding to […] % risk, needs to be estimated within the current exercise.
(91)
The aid involved in the measures provided by KfW as part of the sale of IKB totals EUR 390 million, which exceeds the sale price of EUR [ 100] million by EUR [ 250] million and thus render it negative.EUR Therefore it can be considered that the sale of IKB involved aid to IKB.
(d) Summary of State aid
(92)
Overall, the total aid involved in all measures indicated in Table 5 amounts to EUR 9,155 billion.
Table 5
Summary of State aid received during restructuring
No
Measure
EUR million
Aid amount involved
(in EUR million)
1
1st risk shield (Rhineland EUR 5,8 billion, Havenrock EUR 0,85 billion and on-balance-sheet assets EUR 1 billion)
6 650
2
2nd risk shield (EUR 350 million additional loss coverage - Havenrock)
200
3
Capital increase and waived loan (coverage of depreciation on-balance-sheet assets)
2 000
4
Liquidity facility to IKB (before sale)
[…]
5
Sale of IKB:
5a.
Price of IKB shares
[…]
5b.
Liquidity facility to IKB (after sale)
[…]
5c.
Senior loan refinancing SIP 2
[…]
5d.
Transfer SIP 1 to KfW
[…]
5e.
Indemnity clause
[…]
Sale of IKB net
[ 250]
Total
[ 10 000]
5.2. Compatibility with the common market under Article 87(3)(b): aid to remedy a serious disturbance in the economy of a Member State
(93)
The Commission maintains its position set out in the opening decision that Article 87(3)(b) of the EC Treaty is not applicable in the present case. This provision allows aid to remedy a serious disturbance in the economy of a Member State. The Commission recalls that the Court of First Instance has stressed that Article 87(3)(b) must be applied restrictively.
(94)
The investigation has confirmed the Commission’s observation that IKB’s problems are due to company-specific events. Moreover, the information provided by the German authorities has not convinced the Commission that the systemic effects that might have resulted from a IKB’s insolvency could have reached a size constituting ‘a serious disturbance in the economy’ of Germany within the meaning of Article 87(3)(b) (46). Therefore, the present case must be regarded as based on individual problems, and requires tailor-made remedies, which can be addressed under the rules for companies in difficulties. Accordingly, the measures in question cannot be declared compatible with the common market under Article 87(3)(b) EC.
5.3. Compatibility with the common market under Article 87(3)(c) - restructuring aid
(95)
The investigation allowed the Commission to reach the conclusion that the measures can be considered as compatible restructuring aid because they satisfy all the tests for authorisation under the criteria in the Guidelines for restructuring aid. Consequently it was not necessary to investigate whether any rescue aid was involved, something the Commission had in any event excluded in the opening decision, given the irreversible nature of the risk shield.
(a) Firm in difficulty
(96)
The Commission considers that IKB was a firm is in difficulty within the meaning of paragraph 9 of the Guidelines, given that without the intervention of KfW it was highly unlikely that IKB would have been able to cope with the liquidity squeeze for much longer. The imminent losses would have led to the bank being closed, thus meeting the conditions of paragraph 10(c) of the Guidelines. Germany has not contested this opinion, which was set out in the opening decision.
(b) Restoration of long-term viability
(97)
The present investigation first confirmed that the restructuring will restore the beneficiary’s long-term viability. The Commission considers that the sale of IKB to Lone Star is a central element for solving the difficulties and will support a positive economic development of the bank.
(98)
Moreover, the investigation confirmed that IKB has redirected its activities. It has abandoned the loss-making activities and is no longer making portfolio investments. Moreover, IKB intends to focus on its core business, medium-sized corporate clients. All other remaining activities in the structured financing business segment are deemed to serve the corporate clients segment, while [ 20] % of this business as well as the entire real-estate financing business will be abandoned. In addition, IKB has taken measures to improve its risk management and has already reduced its risk exposure considerably. IKB has therefore taken the necessary internal measures to ensure its turnaround.
(99)
Furthermore, the Commission acknowledges that IKB’s restructuring plan indicates a sustainable restoration of IKB’s viability. In particular, the plan, which is based on sound financial projections, makes it clear that the business model would work. The Tier 1 ratio of […] % and the cost-income ratio of […] % in 2011 indicate that the bank’s business model can be considered viable. The relatively low RoE of […] % in 2012 has to be regarded in relation to IKB’s high Tier 1 ratio, which is a necessary cushion. The Commission recognises the significant cost-cutting measures which will be implemented by 2011. The Commission has also analysed the underlying assumptions of the restructuring plan and has no reason to doubt that they are realistic.
(100)
The plan indicates that even in a worst-case scenario, IKB will still show positive growth and will achieve a positive RoE. Even in such a worst-case scenario, the bank will achieve a Tier 1 ratio of […] % and thus be based on solid foundations.
(c) Aid limited to the minimum - own contribution
(101)
Further, the Commission’s doubts as regards the aid being limited to the minimum have been allayed. The Commission can now conclude that the aid has been limited to the minimum and is accompanied by a significant own contribution in line with the targets indicated in the Guidelines, i.e. above 50 % of the restructuring costs.
(102)
The restructuring costs include various losses (losses from the portfolios, losses due to higher financing costs, losses stemming from the reduction of business, and losses from the execution of divestitures), as well as costs for setting up the risk shield, staff restructuring costs, administrative costs, and consultancy and lawyers’ fees. The Commission does not dispute that these costs amount to EUR [ 15] billion as indicated by Germany (recital 52). The Commission also accepts that the refinancing of SIP 1 and the senior loan for SIP 2 are restructuring costs, since they are needed to restore viability. The overall costs may therefore be estimated at around EUR [ 17] billion.
(103)
In accordance with point 43 of the Guidelines, this restructuring can be funded through aid, the beneficiary’s own funds, the proceeds of the sale of assets, and other owner and third party contributions at market conditions.
(104)
A significant part of the restructuring of the portfolios is borne by the company itself and the previous and new private shareholders, comprising in particular the participation of the banking associations, IKB’s own funds (47) and Lone Star’s capital injection. However, lost business opportunities and a reduction of the business activities due to the crisis cannot be regarded as an own contribution because, under point 43 of the Guidelines, own contributions must be real. The own contribution from this category is therefore around EUR […] billion, i.e. [ 20]%.
(105)
This amount increases significantly and reaches at least 50 % if the proceeds from divestments implemented as compensatory measures are taken into consideration. This concerns assets with a nominal value of EUR [ 15] billion (see Table 4). However, the Commission cannot accept the entire amount as an own contribution. First, part of the business of IKB Luxemburg will be re-established in Düsseldorf (EUR […] billion), and so only part of it will actually be divested. Second, part of the funds will not be generated by active sales but by simple maturity of the assets. Third, it is not clear at what value the assets can be wound up. Nevertheless, Germany provided sufficient arguments for the Commission to be able to accept that the active unwinding of the assets will provide at least EUR [ 5] billion in the near future (48). This will be monitored by the Commission in order to ensure that a sufficient level of own contribution is actually achieved and that the aid is actually limited to the minimum necessary.
(106)
The effect of the divestment is twofold. On the one hand, the divestments reduce the amount of risk-weighted assets and therefore free up capital and increase the capital ratios. On the other hand, the divestments generate liquidity which can be used to finance the restructuring or to strengthen the liquidity basis (49). As explained in the above preceding paragraph, part of this is future expected inflow of funds, part has already been realised and another part will be realised in the near future. So, even leaving aside expected inflows of funds which can be realised only in 2011, and considering for precautionary purposes that the projected proceeds may not fully materialise for all of these divestments, the Commission comes to the conclusion that the requirement of a 50 % own contribution to the restructuring is fulfilled.
(107)
In reaching this conclusion the Commission has taken into account the following factors.
Table 6
Own contribution
(EUR billion)
Measure
Origin of funds
Value
Risk shield
Banking associations
1,50
Use of company capital reserves and hybrid capital
IKB
[ 1,5]
Capital contributions SIP II
Lone Star
[ 0,25]
Subtotal
[ 3,25]
Divestments portfolio investments
Market
[…]
Divestments of real-estate business
Market
[…]
Divestments of IKB Int. Luxembourg
Market
[…]
Divestments of IKB CC New York
Market
[…]
Divestments of IKB Amsterdam
Market
[…]
Divestments of Movesta
Market
[…]
Divestments of non-strategic assets
Market
[…]
Subtotal: divestment compensatory measures
[ 5,0]
(at least […])
(d) Avoidance of undue distortions of competition - compensatory measures
(108)
After the investigation, the Commission is convinced that sufficient measures are being taken in order to mitigate as far as possible any adverse effects of the aid on competitors.
(109)
The Commission observes that IKB is giving up an entire business segment and is downsizing its most profitable business segment, i.e. structured financing, by [20-30] %.
(110)
The Commission cannot accept that the lion’s share of the downsizing (i.e. the portfolio investments of EUR 18,3 billion) constitutes compensatory measures, as these were necessary to restore viability. Pursuant to point 40 of the Guidelines, such measures cannot be considered compensatory measures.
(111)
Be that as it may, the further reduction by EUR [ 10] billion amounts to about [25] % of the balance-sheet total after deducting the portfolio investments (i.e. EUR [ 10] billion of EUR 45,2 billion) (50). In addition, while the exit from portfolio investments cannot be accepted as a compensatory measure, it nevertheless has an impact on the size of the bank and its activities. Overall, the reduction in IKB’s balance-sheet total will, on the basis of the measures proposed by Germany, reach 47,2 % (i.e. EUR 18,3 billion portfolio investments and EUR [ 10] billion compensatory measures, minus EUR […] billion margin for growth, in relation to EUR 63,5 billion balance-sheet total).
(112)
Moreover, the Commission recalls that the limitation of the balance-sheet total to EUR 33,5 billion by the end of the restructuring period, i.e. 30 September 2011, will ensure that the closures and divestitures are not circumvented by rebuilding the business in other parts of the bank or simply transferring it.
(113)
Furthermore, the former owners of the bank as well as the former top management are no longer involved in IKB’s activities, which sends a valuable signal against moral hazard. In addition, the bank has been sold in an open and non-discriminatory manner which gave competitors an opportunity to acquire the bank. This in itself also constitutes a kind of compensation for the competitive harm which the aid caused to them.
(114)
In sum, the compensatory measures are in proportion to the distortive effects of the aid granted to IKB and ensure that the adverse effects on trading conditions are minimised as much as possible.
(115)
The Commission must be kept informed of progress in implementing these compensatory measures.
6. CONCLUSION
(116)
The Commission finds that the aid measures have been implemented in breach of Article 88(3) of the EC Treaty. However, the Commission concludes that they constitute restructuring aid which can be considered compatible with the common market pursuant to Article 87(3)(c) provided that the relevant conditions are fulfilled,
HAS ADOPTED THIS DECISION:
Article 1
The measures granted by Germany to IKB Deutche Industriebank AG (hereinafter ‘IKB’), based on the agreements and documents provided by Germany, constitute State aid within the meaning of Article 87(1) of the EC Treaty that is compatible with the common market subject to the obligations and conditions set out in Article 2.
Article 2
1. Germany shall ensure that the plan for restructuring IKB, as communicated to the Commission by Germany on 25 September 2008, is fully implemented by 30 September 2011.
2. Germany shall ensure that the following IKB assets are sold to a third party that is independent of IKB and KfW or liquidated:
(a)
The entire real-estate business segment, consisting of domestic and international real-estate financing, shall not accept any new business after 31 December 2008 and shall be actively unwound (51); […] % shall will be sold by 30 September 2010, […] % by 30 September 2011 and the remainder as it falls due. The unwinding shall include IKB Immobilien Management GmbH, IKB Projektentwicklungs GmbH Co. KG, and IKB Projektentwicklungsverwaltungsgesellschaft mbH (52).
(b)
The subsidiary IKB International SA Luxembourg shall be actively unwound by 30 September 2011. No new business may be acquired after 31 March 2009. Of, the business carried out by this subsidiary, that which is necessary for the corporate banking and structured finance business shall be taken over by IKB.
(c)
IKB Capital Corporation New York shall be actively unwound by 30 September 2011; […] % of the loan portfolio shall be sold by 30 September 2010. No new business may be acquired after 31 December 2008.
(d)
The activities of IKB AG in Amsterdam shall be actively unwound by […]. No new business shall be acquired after 31 December 2008.
(e)
The 50 % participation in Movesta Lease and Finance GmbH shall be sold by 30 September 2011.
(f)
Certain further non-strategic assets originally treated as off-balance sheet items, with a nominal value of EUR 1,7 billion (book value at 31 March 2007), shall be actively unwound by 30 September 2011.
3. Germany shall ensure that IKB’s balance-sheet total does not exceed EUR 33,5 billion by 30 September 2011 (53).
4. In the event of unforeseeable circumstances, in particular if the financial crisis continues or if the sale of some assets is impossible, the measures referred to in paragraphs 2 and 3 may be amended or replaced, or a deadline may be extended, provided that sufficient justification is given at least two months before the deadline and the Commission does not raise any objection within two months.
5. For the purposes of monitoring compliance with the conditions set out in paragraphs 1, 2 and 3, Germany shall provide regular annual reports until 2012, by 31 April at the latest, on progress in implementing the restructuring plan and the conditions and obligations listed above.
Article 3
This Decision is addressed to the Federal Republic of Germany.
Done at Brussels, 21 October 2008.