Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/54/ES
ze dne 18. září 2000
o ochraně zaměstnanců před riziky spojenými s expozicí biologickým činitelům při práci (sedmá samostatná směrnice ve smyslu čl. 16 odst. 1 směrnice 89/391/EHS)
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 137 odst. 2 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [1],
s ohledem na stanovisko Výboru regionů,
v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy [2],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Směrnice Rady 90/679/EHS ze dne 26. listopadu 1990 o ochraně zaměstnanců před riziky spojenými s expozicí biologickým činitelům při práci (sedmá samostatná směrnice ve smyslu čl. 16 odst. 1 směrnice 89/391/EHS) [3] byla několikrát podstatně změněna [4]. Za účelem jasnosti a srozumitelnosti je proto třeba směrnici 90/679/EHS kodifikovat.
(2) Pro zaručení bezpečnosti a zdraví zaměstnanců je nezbytné dodržování minimálních požadavků určených k zajištění vyšší úrovně bezpečnosti a ochrany zdraví, pokud jde o ochranu zaměstnanců před riziky spojenými s expozicí biologickým činitelům při práci.
(3) Tato směrnice je samostatnou směrnicí ve smyslu čl. 16 odst. 1 směrnice Rady 89/391/EHS ze dne 12. června 1989 o zavádění opatření pro zlepšení bezpečnosti a ochrany zdraví zaměstnanců při práci [5]. Uvedená směrnice se proto vztahuje v plném rozsahu na expozici zaměstnanců biologickým činitelům, aniž jsou dotčena přísnější nebo zvláštní ustanovení této směrnice.
(4) Vedením záznamů mohou být získány důkladnější znalosti rizik spojených s expozicí biologickým činitelům při práci.
(5) Seznam a klasifikace biologických činitelů musí být pravidelně přezkoumávány a revidovány na základě nových vědeckých poznatků.
(6) U některých biologických činitelů je třeba uvádět vedle klasifikace i další podrobnosti.
(7) Zaměstnavatelé musí sledovat nejnovější technologický vývoj za účelem zlepšování ochrany zdraví a bezpečnosti zaměstnanců.
(8) Musí být přijata preventivní opatření na ochranu zdraví a bezpečnosti zaměstnanců vystavených působení biologických činitelů.
(9) Tato směrnice představuje konkrétní příspěvek k vytvoření sociálního rozměru vnitřního trhu.
(10) Na základě rozhodnutí Rady 74/325/EHS [6] konzultuje Komise při vypracovávání návrhů v této oblasti Poradní výbor pro bezpečnost, hygienu a ochranu zdraví při práci. Výbor byl také konzultován při vypracování návrhů směrnic Rady převzatých do této směrnice.
(11) Touto směrnicí nejsou dotčeny povinnosti členských států týkající se lhůt pro provedení uvedených v příloze VIII části B,
PŘIJALY TUTO SMĚRNICI:
KAPITOLA I
OBECNÁ USTANOVENÍ
Článek 1
Předmět
1. Účelem této směrnice je ochrana zaměstnanců před riziky pro jejich zdraví a bezpečnost, které vznikají nebo by mohly vzniknout z expozice biologickým činitelům při práci, a prevence těchto rizik.
Tato směrnice stanoví konkrétní minimální požadavky v této oblasti.
2. Směrnice 89/391/EHS se vztahuje v plném rozsahu na celou oblast uvedenou v odstavci 1, aniž jsou dotčena přísnější nebo zvláštní ustanovení této směrnice.
3. Tato směrnice se uplatňuje, aniž jsou dotčeny směrnice Rady 90/219/EHS [7] a směrnice Rady 90/220/EHS [8].
Článek 2
Definice
Pro účely této směrnice se rozumí:
a) "biologickými činiteli" mikroorganismy, včetně těch, které byly geneticky upravovány, buněčné kultury a lidští endoparazité, kteří mohou vyvolat jakoukoli infekci, alergii nebo otravu;
b) "mikroorganismem" mikrobiologická jednotka, buněčná či nebuněčná, schopná množení nebo přenosu genetického materiálu;
c) "buněčnou kulturou"in vitro růst buněk odvozených od mnohobuněčných organismů.
"Biologické činitele" se třídí do čtyř rizikových skupin podle úrovně rizika infekce:
1. biologickým činitelem skupiny 1 se rozumí takový, u něhož není pravděpodobné, že by mohl způsobit onemocnění člověka;
2. biologickým činitelem skupiny 2 se rozumí takový, který může způsobit onemocnění člověka a mohl by představovat nebezpečí pro zaměstnance; jeho rozšíření mezi obyvatelstvem není pravděpodobné; zpravidla je možná účinná profylaxe nebo léčba;
3. biologickým činitelem skupiny 3 se rozumí takový, který může způsobit závažné onemocnění člověka a představuje závažné nebezpečí pro zaměstnance; může představovat riziko rozšíření mezi obyvatelstvem, ale zpravidla je možná účinná profylaxe nebo léčba;
4. biologickým činitelem skupiny 4 se rozumí takový, který způsobuje závažné onemocnění člověka a představuje závažné nebezpečí pro zaměstnance; může představovat vysoké riziko rozšíření mezi obyvatelstvem; zpravidla není možná účinná profylaxe nebo léčba.
Článek 3
Oblast působnosti - určení a hodnocení rizik
1. Tato směrnice se vztahuje na činnosti, při nichž zaměstnanci jsou nebo mohou být vystaveni působení biologických činitelů při výkonu svého povolání.
2. V případě jakékoli činnosti, která může zahrnovat riziko expozice biologickým činitelům, musí být určena povaha, stupeň a trvání expozice zaměstnanců, aby bylo možné vyhodnotit všechna rizika pro zdraví a bezpečnost zaměstnanců a stanovit opatření, která je třeba přijmout.
V případě, že činnosti zahrnují expozici biologickým činitelů z několika skupin, musí být hodnoceno riziko na základě nebezpečí, které představují všechny přítomné nebezpečné biologické činitele.
Toto hodnocení musí být opakováno pravidelně a vždy při změně podmínek, jež mohou ovlivnit změnu expozice zaměstnanců biologickým činitelům.
Zaměstnavatel musí poskytnout odpovědným orgánům na jejich žádost informace použité k vypracování tohoto hodnocení.
3. Hodnocení uvedené v odstavci 2 se provede na základě všech dostupných informací, včetně
a) klasifikace biologických činitelů, které představují nebo by mohly představovat nebezpečí pro lidské zdraví, uvedené v článku 18;
b) doporučení příslušných úřadů, která uvádějí, že by určitý biologický činitel měl být sledován za účelem ochrany zdraví zaměstnanců, kteří při výkonu své práce jsou nebo mohou být vystaveni jeho působení;
c) informací o onemocněních, jimiž se zaměstnanci mohou v souvislosti s výkonem své práce nakazit;
d) možných účinků vyvolávajících alergie nebo otravy v souvislosti s výkonem práce zaměstnancem;
e) poznatků o nemoci, kterou zaměstnanec trpí a která má přímou spojitost s jeho prací.
Článek 4
Uplatnění různých článků v souvislosti s hodnocením rizik
1. Pokud z výsledků hodnocení uvedeného v článku 3 vyplývá, že se expozice nebo možná expozice týká biologického činitele skupiny 1, bez poznatelného rizika pro zdraví zaměstnanců, články 5 až 17 a článek 19 se nepoužijí.
Je však třeba dodržovat bod 1 přílohy VI.
2. Pokud z výsledků hodnocení uvedeného v článku 3 vyplývá, že činnost nezahrnuje vědomý záměr pracovat s biologickým činitelem nebo jej používat, ale může mít za následek vystavení zaměstnance působení biologického činitele, například v průběhu činností, jejichž směrný seznam je v příloze I, použijí se články 5, 7, 8, 10, 11, 12, 13 a 14, ledaže z výsledků hodnocení uvedeného v článku 3 vyplývá, že to není potřebné.
KAPITOLA II
POVINNOSTI ZAMĚSTNAVATELŮ
Článek 5
Nahrazení
Pokud to dovoluje povaha činnosti, musí se zaměstnavatel vyhnout používání škodlivého biologického činitele tím, že jej nahradí biologickým činitelem, který v podmínkách, v nichž je používán, a podle současného stavu znalostí není nebezpečný nebo je méně nebezpečný pro zdraví zaměstnanců.
Článek 6
Snižování rizik
1. Pokud výsledky hodnocení uvedeného v článku 3 odhalí riziko pro zdraví nebo bezpečnost zaměstnanců, musí být expozici zaměstnanců zamezeno.
2. Pokud to není technicky proveditelné, s přihlédnutím k činnosti a hodnocení rizika uvedeného v článku 3, musí být riziko expozice sníženo na úroveň potřebnou k ochraně zdraví a bezpečnosti zaměstnanců, zejména uplatněním následujících opatření, s ohledem na výsledky hodnocení uvedeného v článku 3:
a) udržování počtu exponovaných nebo pravděpodobně exponovaných zaměstnanců na nejnižší možné úrovni;
b) návrh pracovních postupů a opatření technické kontroly k zamezení nebo minimalizování úniku biologických činitelů na pracovišti;
c) opatření kolektivní ochrany nebo, pokud není možné zabránit expozici jinými prostředky, osobní ochranné prostředky;
d) hygienická opatření, jejichž cílem je prevence nebo snížení nahodilého přenosu nebo úniku biologického činitele z pracoviště;
e) použití značení pro biologické riziko, které je zobrazeno v příloze II, a dalších odpovídajících výstražných značek;
f) vypracování plánů pro případ nehod zahrnujících biologické činitele;
g) provádění zkoušek, pokud je to nezbytné a technicky možné, na přítomnost biologických činitelů používaných při práci mimo primární jim vymezený prostor;
h) prostředky pro bezpečné shromažďování, ukládání a odstraňování odpadu zaměstnanci, případně po odpovídajícím zpracování, včetně používání bezpečných a rozpoznatelných nádob;
i) opatření nezbytná pro bezpečnou manipulaci s biologickými činiteli a jejich přepravu v rámci pracoviště.
Článek 7
Informace pro příslušné orgány
1. Pokud výsledky hodnocení uvedeného v článku 3 odhalí riziko pro zdraví nebo bezpečnost zaměstnanců, poskytne zaměstnavatel příslušnému orgánu na jeho žádost vhodné informace o:
a) výsledcích hodnocení;
b) činnostech, při nichž zaměstnanci byli nebo mohli být vystaveni působení biologických činitelů;
c) počtu exponovaných zaměstnanců;
d) jménu a způsobilosti osoby odpovědné za bezpečnost a ochranu zdraví při práci;
e) přijatých preventivních a ochranných opatřeních, včetně pracovních postupů a metod;
f) nouzovém plánu na ochranu zaměstnanců před expozicí biologickým činitelům skupiny 3 a 4 při jejich úniku z vymezeného prostoru.
2. Zaměstnavatel je povinen neprodleně informovat příslušný orgán o jakékoli nehodě nebo mimořádné události, které by mohly mít za následek únik biologického činitele a které by mohly vyvolat u člověka závažnou infekci nebo onemocnění.
3. Seznam uvedený v článku 11 a zdravotní dokumentace uvedená v článku 14 musí být při ukončení činnosti podniku předloženy příslušnému orgánu v souladu s vnitrostátními právními předpisy nebo zvyklostmi.
Článek 8
Hygiena a individuální ochrana
1. Zaměstnavatelé jsou povinni v případě všech činností, u nichž je riziko pro zdraví nebo bezpečnost zaměstnanců v důsledku práce s biologickými činiteli, přijmout vhodná opatření, aby zajistili, že:
a) zaměstnanci nejedí nebo nepijí v pracovních prostorech, kde je riziko zamoření biologickými činiteli;
b) zaměstnanci jsou vybaveni vhodným ochranným oděvem nebo jiným vhodným zvláštním oděvem;
c) pro zaměstnance jsou zařízeny odpovídající a vhodné umývárny a hygienická zařízení, kde mohou být i oční kapky nebo kožní antiseptické prostředky;
d) všechny nezbytné ochranné prostředky jsou
- řádně uloženy na určeném místě,
- kontrolovány a čištěny, pokud možno před každým použitím a v každém případě po použití,
- v případě poškození opraveny anebo vyměněny před dalším použitím;
e) jsou vypracovány postupy pro odebírání a zpracování vzorků lidského nebo živočišného původu a manipulaci s nimi.
2. Pracovní oděvy a ochranné prostředky, včetně ochranných oděvů uvedených v odstavci 1, které mohou být zamořeny biologickými činiteli, musí být odstraněny před tím, než zaměstnanec opustí pracovní prostor, a dříve, než se přikročí k opatřením uvedeným v druhém pododstavci, musí být uloženy odděleně od ostatního oblečení.
Zaměstnavatel musí zajistit, aby tyto oděvy a ochranné prostředky byly dezinfikovány a vyčištěny a, je-li to nezbytné, zničeny.
3. Náklady na opatření uvedená v odstavcích 1 a 2 nesmějí nést zaměstnanci.
Článek 9
Informování a školení zaměstnanců
1. Zaměstnavatel přijme vhodná opatření k zajištění, aby zaměstnanci nebo jejich zástupci v podniku nebo závodě získali dostatečné a vhodné školení na základě všech dostupných informací, zejména formou informací a pokynů, týkajících se:
a) možných rizik pro zdraví;
b) předběžných opatření k zabránění expozici;
c) hygienických požadavků;
d) nošení a používání ochranných prostředků a oděvů;
e) opatření, která mají zaměstnanci učinit v případě nehod a k předcházení nehodám.
2. Školení musí být:
a) prováděno před zahájením práce, jejíž součástí je kontakt s biologickými činiteli;
b) upravováno s přihlédnutím k novým nebo změněným rizikům;
c) v případě potřeby pravidelně opakováno.
Článek 10
Informování zaměstnanců ve zvláštních případech
1. Zaměstnavatelé zajistí, aby na pracovištích byly písemné pokyny, a popřípadě vyvěšená upozornění zahrnující alespoň postup v případě:
a) závažné nehody nebo mimořádné události při manipulaci s biologickými činiteli;
b) manipulace s biologickým činitelem skupiny 4.
2. Zaměstnanci neprodleně nahlásí jakoukoli nehodu nebo mimořádnou událost při manipulaci s biologickými činiteli nadřízenému nebo osobě odpovědné za bezpečnost a ochranu zdraví při práci.
3. Zaměstnavatel neprodleně uvědomí zaměstnance nebo zástupce zaměstnanců o jakékoli nehodě či mimořádné události, která může mít za následek únik biologického činitele a která by mohla způsobit člověku závažnou infekci nebo onemocnění.
Dojde-li k závažné nehodě nebo mimořádné události, informuje dále zaměstnavatel co nejrychleji zaměstnance nebo jejich zástupce v podniku nebo závodě o její příčině a o opatřeních, která byla nebo mají být přijata k nápravě.
4. Každý zaměstnanec má přístup k informacím ze seznamu uvedeného v článku 11, které se jej osobně týkají.
5. Zaměstnanci nebo zástupci zaměstnanců v podniku nebo závodě mají přístup k neosobním informacím obecné povahy.
6. Zaměstnavatel poskytne zaměstnancům nebo jejich zástupcům na jejich žádost informace stanovené čl. 7 odst. 1.
Článek 11
Seznam exponovaných zaměstnanců
1. Zaměstnavatel vede seznam zaměstnanců vystavených působení biologickým činitelů skupiny 3 a skupiny 4 s vyznačením typu vykonávané práce a v rámci možností s uvedením biologických činitelů, kterým byli vystaveni, a popřípadě i se záznamy o expozici, nehodách a mimořádných událostech.
2. Seznam podle odstavce 1 musí být uchováván minimálně po dobu deseti let od ukončení expozice v souladu s vnitrostátními právními předpisy nebo zvyklostmi.
Seznam je uchováván po delší dobu, nejdéle po čtyřicet let po poslední známé expozici, v případě expozic schopných způsobit infekce:
a) biologickými činiteli, o kterých je známo, že mohou vyvolat trvalé nebo latentní infekce;
b) které z hlediska současného poznání nemohou být diagnostikovány, dokud se nemoc po mnoha letech neprojeví;
c) které před tím, než se onemocnění projeví, mají zvláště dlouhou inkubační dobu;
d) které způsobují onemocnění, která čas od času opětovně propukají navzdory léčení;
e) které mohou mít závažné dlouhodobé následky.
3. K seznamu uvedenému v odstavci 1 mají přístup lékař uvedený v článku 14 nebo orgán příslušný pro ochranu zdraví a bezpečnost při práci a jakákoli jiná osoba odpovědná za ochranu zdraví a bezpečnost při práci.
Článek 12
Projednání se zaměstnanci a jejich účast
V souladu s článkem 11 směrnice 89/391/EHS projednávají zaměstnavatelé se zaměstnanci nebo jejich zástupci záležitosti, na které se vztahuje tato směrnice, a umožňují jejich účast.
Článek 13
Oznámení příslušnému orgánu
1. Příslušnému orgánu se musí předem oznámit, jsou-li poprvé používány:
a) biologické činitele skupiny 2;
b) biologické činitele skupiny 3;
c) biologické činitele skupiny 4.
Oznámení musí být provedeno nejméně 30 dní před zahájením prací.
S výhradou odstavce 2 se rovněž předem oznámí, je-li poprvé používán další biologický činitel skupiny 4 a jakýkoli další biologický činitel skupiny 3, pokud zaměstnavatel sám provádí prozatímní klasifikaci tohoto biologického činitele.
2. Laboratoře zajišťující diagnostickou službu pro biologické činitele skupiny 4 musí provést pouze počáteční oznámení o svém záměru.
3. Nové oznámení musí být provedeno, kdykoli dojde k podstatným změnám v procesech nebo postupech významných z hlediska bezpečnosti a ochrany zdraví při práci, které způsobí, že původní oznámení neodpovídá skutečnosti.
4. Oznámení uvedené v odstavcích 1, 2 a 3 musí obsahovat:
a) název a sídlo podniku nebo závodu;
b) jméno a způsobilost osoby odpovědné za bezpečnost a ochranu zdraví na pracovišti;
c) výsledky hodnocení uvedeného v článku 3;
d) druh biologického činitele;
e) plánovaná ochranná a preventivní opatření.
KAPITOLA III
RŮZNÁ USTANOVENÍ
Článek 14
Lékařský dohled
1. Členské státy přijmou v souladu s vnitrostátními právními předpisy nebo zvyklostmi opatření pro zajištění odpovídajícího lékařského dohledu nad zaměstnanci, u nichž výsledky hodnocení uvedeného v článku 3 odhalí riziko pro zdraví nebo bezpečnost.
2. Opatření uvedená v odstavci 1 musí umožňovat, je-li to vhodné, provedení odpovídající lékařské prohlídky každého zaměstnance
a) před expozicí,
b) a dále v pravidelných intervalech.
Tato opatření musí umožňovat přímé uplatňování individuálních lékařských opatření a pracovně lékařských opatření.
3. Hodnocení uvedené v článku 3 by mělo určit zaměstnance, pro které jsou nezbytná zvláštní ochranná opatření.
V případě potřeby by měly být k dispozici účinné očkovací látky pro zaměstnance, kteří dosud nejsou imunní vůči biologickým činitelům, jimž jsou nebo mohou být vystaveni.
Pokud zaměstnavatel dává k dispozici očkovací látku, měl by vzít v úvahu doporučená pravidla vymezená v příloze VII.
Je-li zjištěno, že zaměstnanec trpí infekcí nebo onemocněním, které by mohlo být důsledkem expozice, navrhne lékař či orgán příslušný pro lékařský dohled nad zaměstnanci tento lékařský dohled i pro ostatní zaměstnance, kteří byli vystaveni podobné expozici.
V tom případě se provede nové hodnocení rizika expozice v souladu s článkem 3.
4. Pokud je zajištěn lékařský dohled, je třeba uchovávat osobní zdravotní dokumentaci po dobu nejméně deseti let po skončení expozice v souladu s vnitrostátními právními předpisy a zvyklostmi.
Ve zvláštních případech uvedených v čl. 11 odst. 2 druhém pododstavci je třeba uchovávat osobní zdravotní dokumentaci po delší dobu, nejdéle po čtyřicet let po poslední známé expozici.
5. Lékař nebo orgán příslušný pro lékařský dohled navrhují pro každého zaměstnance ochranná nebo preventivní opatření.
6. Zaměstnancům musí být poskytovány informace a rady týkající se lékařského dohledu, kterému se mohou podrobit po skončení expozice.
7. V souladu s vnitrostátními právními předpisy nebo zvyklostmi
a) mají zaměstnanci přístup k výsledkům lékařského dohledu, které se jich týkají, a
b) dotyční zaměstnanci nebo zaměstnavatel mohou požádat o přezkoumání výsledků lékařského dohledu.
8. Praktická doporučení pro lékařský dohled nad zaměstnanci jsou uvedena v příloze IV.
9. Všechny případy onemocnění a úmrtí, u kterých bylo v souladu s vnitrostátními právními předpisy nebo zvyklostmi zjištěno, že jsou způsobeny expozicí biologickým činitelům při práci, musí být oznámeny příslušnému orgánu.
Článek 15
Zařízení zdravotnické a veterinární péče jiná než diagnostické laboratoře
1. Pro účely hodnocení uvedeného v článku 3 musí být věnována zvláštní pozornost:
a) pochybnostem o přítomnosti biologických činitelů u lidských pacientů nebo u zvířat a u vzorků nebo látek, které jim byly odebrány;
b) nebezpečí, které představují biologické činitele, o nichž je známo, že jsou přítomny u lidských pacientů nebo zvířat a ve vzorcích nebo látkách, které jim byly odebrány, nebo je podezření na jejich přítomnost;
c) rizikům vyplývajícím z povahy práce.
2. Ve zdravotnických nebo veterinárních zařízeních musí být přijata vhodná opatření na ochranu zdraví a bezpečnosti dotyčných zaměstnanců.
Tato opatření musí zejména zahrnovat:
a) upřesnění náležitých postupů dekontaminace a dezinfekce a
b) zavedení postupů umožňujících bezpečnou manipulaci s kontaminovaným odpadem a jeho odstranění.
3. Na izolačních odděleních, kde jsou pacienti nebo zvířata, kteří jsou, nebo je podezření, že by mohli být, nakaženi biologickými činiteli skupiny 3 nebo skupiny 4, je třeba zvolit některá bezpečnostní opatření uvedená v příloze V sloupci A ke snížení rizika infekce na nejnižší míru.
Článek 16
Zvláštní opatření pro průmyslové procesy, laboratoře a místnosti pro laboratorní zvířata
1. V laboratořích, včetně diagnostických laboratoří, a v místnostech pro laboratorní zvířata, která byla záměrně nakažena biologickými činiteli skupiny 2, 3 nebo 4 nebo která jsou nebo je podezření, že by mohla být, nosiči těchto činitelů, musí být přijata tato opatření:
a) Laboratoře vykonávající práci, jejíž součástí je manipulace s biologickými činiteli skupiny 2, 3 nebo 4 pro účely výzkumu, rozvoje, výuky nebo diagnostiky, stanoví v souladu s přílohou V bezpečnostní opatření ke snížení rizika infekce na nejnižší míru.
b) Na základě hodnocení uvedeného v článku 3 je třeba určit opatření v souladu s přílohou V po stanovení požadované úrovně bezpečnosti pro biologické činitele podle stupně rizika.
Činnosti, jejichž součástí je manipulace s biologickým činitelem, musí být prováděny:
- pouze v pracovních prostorech, které odpovídají alespoň úrovni bezpečnosti 2, v případě biologického činitele skupiny 2,
- pouze v pracovních prostorech, které odpovídají alespoň úrovni bezpečnosti 3, v případě biologického činitele skupiny 3,
- pouze v pracovních prostorech, které odpovídají alespoň úrovni bezpečnosti 4, v případě biologického činitele skupiny 4.
c) Laboratoře manipulující s materiálem, u kterého existuje pochybnost o přítomnosti biologických činitelů, které mohou způsobit onemocnění člověka, ale jejichž cílem není práce s biologickými činiteli jako takovými (např. jejich kultivace nebo koncentrace), musí přijmout alespoň úroveň bezpečnosti 2. Úrovně bezpečnosti 3 a 4 musí být používány, je-li to třeba, pokud je známo nebo je podezření, že jsou nezbytné, kromě případů, kdy pravidla vydaná příslušnými vnitrostátními orgány povolují nižší úroveň bezpečnosti.
2. V případě průmyslových procesů, při nichž se používá biologických činitelů skupiny 2, 3 nebo 4, musí být přijata tato opatření:
a) Bezpečnostní zásady uvedené v odst. 1 písm. b) druhém pododstavci se vztahují i na průmyslové procesy na základě praktických opatření a náležitých postupů uvedených v příloze VI.
b) V souladu s hodnocením rizika spojeného s používáním biologických činitelů skupiny 2, 3 nebo 4 mohou příslušné orgány rozhodnout o vhodných opatřeních, která musí být uplatňována na průmyslové použití těchto biologických činitelů.
3. Pro všechny činnosti, na které se vztahují odstavce 1 a 2 a u nichž nebylo možno provést závěrečné hodnocení biologického činitele, ale lze předpokládat, že jeho používání může znamenat závažné riziko pro zdraví zaměstnanců, platí, že mohou být vykonávány jen v pracovních prostorech, kde úroveň bezpečnosti odpovídá alespoň úrovni 3.
Článek 17
Využití údajů
Komise má přístup k využívání údajů shromážděných příslušnými vnitrostátními orgány na základě informací uvedených v čl. 14 odst. 9.
Článek 18
Klasifikace biologických činitelů
1. Klasifikace Společenství se provede na základě definic v čl. 2 druhém pododstavci bodech 2 až 4 (skupiny 2 až 4).
2. Až do vypracování klasifikace Společenství třídí členské státy biologické činitele, které představují nebo mohou představovat riziko pro zdraví člověka, na základě definic v čl. 2 druhém pododstavci bodech 2 až 4 (skupiny 2 až 4).
3. Pokud není možné biologický činitel, který má být hodnocen, jednoznačně zařadit do jedné ze skupin vymezených v čl. 2 druhém pododstavci, musí být zařazen do nejvyšší rizikové skupiny z těch, které přicházejí v úvahu.
Článek 19
Přílohy
Úpravy příloh čistě technického rázu v souvislosti s technickým rozvojem a se změnami v mezinárodních předpisech či specifikacích a nových poznatcích v oblasti biologických činitelů se přijímají postupem podle článku 17 směrnice 89/391/EHS.
Článek 20
Informování Komise
Členské státy sdělí Komisi znění vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 21
Zrušení
Zrušuje se směrnice 90/679/EHS ve znění směrnic uvedených v příloze VIII části A, aniž jsou dotčeny povinnosti členských států, pokud jde o lhůtu pro provedení uvedenou v příloze VIII části B.
Odkazy na zrušenou směrnici se považují za odkazy na tuto směrnici v souladu se srovnávací tabulkou obsaženou v příloze IX.
Článek 22
Vstup v platnost
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropských společenství.
Článek 23
Určení
Tato směrnice je určena členským státům.
V Bruselu dne 18. září 2000.
Directive 2000/54/EC of the European Parliament and of the Council
of 18 September 2000
on the protection of workers from risks related to exposure to biological agents at work
(seventh individual directive within the meaning of Article 16(1) of Directive 89/391/EEC)
THE EUROPEAN PARLIAMENT AND THE COUNCIL OF THE EUROPEAN UNION,
Having regard to the Treaty establishing the European Community, and in particular Article 137(2) thereof,
Having regard to the proposal from the Commission,
Having regard to the opinion of the Economic and Social Committee(1),
After consulting the Committee of the Regions,
Acting in accordance with the procedure laid down in Article 251 of the Treaty(2),
Whereas:
(1) Council Directive 90/679/EEC of 26 November 1990 on the protection of workers from risks related to exposure to biological agents at work (seventh individual Directive within the meaning of Article 16(1) of Directive 89/391/EEC)(3) has been substantially amended on a number of occasions(4). For the sake of clarity and rationality Directive 90/679/EEC should be codified.
(2) Compliance with the minimum requirements designed to guarantee a better standard of safety and health as regards the protection of workers from the risks related to exposure to biological agents at work is essential to ensure the safety and health of workers.
(3) This Directive is an individual Directive within the meaning of Article 16(1) of Council Directive 89/391/EEC of 12 June 1989 on the introduction of measures to encourage improvements in the safety and health of workers at work(5). The provisions of that Directive are therefore fully applicable to the exposure of workers to biological agents, without prejudice to more stringent and/or specific provisions contained in this Directive.
(4) More precise knowledge of the risks involved in exposure to biological agents can be obtained through the keeping of records.
(5) The list and classification of the biological agents must be examined regularly and revised on the basis of new scientific data.
(6) For a number of biological agents details additional to their classification should be given.
(7) Employers must keep abreast of new developments in technology with a view to improving the protection of workers' health and safety.
(8) Preventive measures should be taken for the protection of the health and safety of workers exposed to biological agent.
(9) This Directive constitutes a practical aspect of the realisation of the social dimension of the internal market.
(10) Pursuant to Council Decision 74/325/EEC(6) the Advisory Committee on Safety, Hygiene and Health Protection at Work should be consulted by the Commission with a view to the formulation of proposals in this field. It was so consulted over the formulation of proposals for the Council directives embodied in this Directive.
(11) This Directive is without prejudice to the obligations of the Member States concerning the deadlines for transposition as set out in Annex VIII, Part B,
HAVE ADOPTED THIS DIRECTIVE:
CHAPTER I
GENERAL PROVISIONS
Article 1
Objective
1. This Directive has as its aim the protection of workers against risks to their health and safety, including the prevention of such risks, arising or likely to arise from exposure to biological agents at work.
It lays down particular minimum provisions in this area.
2. Directive 89/391/EEC shall apply fully to the whole area referred to in paragraph 1, without prejudice to more stringent and/or specific provisions contained in this Directive.
3. This Directive shall apply without prejudice to the provisions of Council Directive 90/219/EEC(7) and of Council Directive 90/220/EEC(8).
Article 2
Definitions
For the purpose of this Directive:
(a) "biological agents" shall mean micro-organisms, including those which have been genetically modified, cell cultures and human endoparasites, which may be able to provoke any infection, allergy or toxicity;
(b) "micro-organism" shall mean a microbiological entity, cellular or non-cellular, capable of replication or of transferring genetic material;
(c) "cell culture" shall mean the in-vitro growth of cells derived from multicellular organisms.
"Biological agents" shall be classified into four risk groups, according to their level of risk of infection:
1. group 1 biological agent means one that is unlikely to cause human disease:
2. group 2 biological agent means one that can cause human disease and might be a hazard to workers; it is unlikely to spread to the community; there is usually effective prophylaxis or treatment available;
3. group 3 biological agent means one that can cause severe human disease and present a serious hazard to workers; it may present a risk of spreading to the community, but there is usually effective prophylaxis or treatment available;
4. group 4 biological agent means one that causes severe human disease and is a serious hazard to workers; it may present a high risk of spreading to the community; there is usually no effective prophylaxis or treatment available.
Article 3
Scope - Determination and assessment of risks
1. This Directive shall apply to activities in which workers are or are potentially exposed to biological agents as a result of their work.
2. In the case of any activity likely to involve a risk of exposure to biological agents, the nature, degree and duration of workers' exposure must be determined in order to make it possible to assess any risk to the workers' health or safety and to lay down the measures to be taken.
In the case of activities involving exposure to several groups of biological agents, the risk shall be assessed on the basis of the danger presented by all hazardous biological agents present.
The assessment must be renewed regularly and in any event when any change occurs in the conditions which may affect workers' exposure to biological agents.
The employer must supply the competent authorities, at their request, with the information used for making the assessment.
3. The assessment referred to in paragraph 2 shall be conducted on the basis of all available information including:
(a) classification of biological agents which are or may be a hazard to human health, as referred to in Article 18;
(b) recommendations from a competent authority which indicate that the biological agent should be controlled in order to protect workers' health when workers are or may be exposed to such a biological agent as a result of their work;
(c) information on diseases which may be contracted as a result of the work of the workers;
(d) potential allergenic or toxigenic effects as a result of the work of the workers;
(e) knowledge of a disease from which a worker is found to be suffering and which has a direct connection with his work.
Article 4
Application of the various Articles in relation to assessment of risks
1. If the results of the assessment referred to in Article 3 show that the exposure and/or potential exposure is to a group 1 biological agent, with no identifiable health risk to workers, Articles 5 to 17 and Article 19 shall not apply.
However, point 1 of Annex VI should be observed.
2. If the results of the assessment referred to in Article 3 show that the activity does not involve a deliberate intention to work with or use a biological agent but may result in the workers' being exposed to a biological agent, as in the course of the activities for which an indicative list is given in Annex I, Articles 5, 7, 8, 10, 11, 12, 13 and 14 shall apply unless the results of the assessment referred to in Article 3 show them to be unnecessary.
CHAPTER II
EMPLOYERS' OBLIGATIONS
Article 5
Replacement
The employer shall avoid the use of a harmful biological agent if the nature of the activity so permits, by replacing it with a biological agent which, under its conditions of use, is not dangerous or is less dangerous to workers' health, as the case may be, in the present state of knowledge.
Article 6
Reduction of risks
1. Where the results of the assessment referred to in Article 3 reveal a risk to workers' health or safety, workers' exposure must be prevented.
2. Where this is not technically practicable, having regard to the activity and the risk assessment referred to in Article 3, the risk of exposure must be reduced to as low a level as necessary in order to protect adequately the health and safety of the workers concerned, in particular by the following measures which are to be applied in the light of the results of the assessment referred to in Article 3:
(a) keeping as low as possible the number of workers exposed or likely to be exposed;
(b) design of work processes and engineering control measures so as to avoid or minimise the release of biological agents into the place of work;
(c) collective protection measures and/or, where exposure cannot be avoided by other means, individual protection measures;
(d) hygiene measures compatible with the aim of the prevention or reduction of the accidental transfer or release of a biological agent from the workplace;
(e) use of the biohazard sign depicted in Annex II and other relevant warning signs;
(f) drawing up plans to deal with accidents involving biological agents;
(g) testing, where it is necessary and technically possible, for the presence, outside the primary physical confinement, of biological agents used at work;
(h) means for safe collection, storage and disposal of waste by workers including the use of secure and identifiable containers, after suitable treatment where appropriate;
(i) arrangements for the safe handling and transport of biological agents within the workplace.
Article 7
Information for the competent authority
1. Where the results of the assessment referred to in Article 3 reveal risk to workers' health or safety, employers shall, when requested, make available to the competent authority appropriate information on:
(a) the results of the assessment;
(b) the activities in which workers have been exposed or may have been exposed to biological agents;
(c) the number of workers exposed;
(d) the name and capabilities of the person responsible for safety and health at work;
(e) the protective and preventive measures taken, including working procedures and methods;
(f) an emergency plan for the protection of workers from exposure to group 3 or a group 4 biological agent which might result from a loss of physical containment.
2. Employers shall inform forthwith the competent authority of any accident or incident which may have resulted in the release of a biological agent and which could cause severe human infection and/or illness.
3. The list referred to in Article 11 and the medical record referred to in Article 14 shall be made available to the competent authority in cases where the undertaking ceases activity, in accordance with national laws and/or practice.
Article 8
Hygiene and individual protection
1. Employers shall be obliged, in the case of all activities for which there is a risk to the health or safety of workers due to work with biological agents, to take appropriate measures to ensure that:
(a) workers do not eat or drink in working areas where there is a risk of contamination by biological agents;
(b) workers are provided with appropriate protective clothing or other appropriate special clothing;
(c) workers are provided with appropriate and adequate washing and toilet facilities, which may include eye washes and/or skin antiseptics;
(d) any necessary protective equipment is:
- properly stored in a well-defined place,
- checked and cleaned if possible before, and in any case after, each use,
- is repaired, where defective, or is replaced before further use;
(e) procedures are specified for taking, handling and processing samples of human or animal origin.
2. Working clothes and protective equipment, including protective clothing referred to in paragraph 1, which may be contaminated by biological agents, must be removed on leaving the working area and, before taking the measures referred to in the second subparagraph, kept separately from other clothing.
The employer must ensure that such clothing and protective equipment is decontaminated and cleaned or, if necessary, destroyed.
3. Workers may not be charged for the cost of the measures referred to in paragraphs 1 and 2.
Article 9
Information and training of workers
1. Appropriate measures shall be taken by the employer to ensure that workers and/or any workers' representatives in the undertaking or establishment receive sufficient and appropriate training, on the basis of all available information, in particular in the form of information and instructions, concerning:
(a) potential risks to health;
(b) precautions to be taken to prevent exposure;
(c) hygiene requirements;
(d) wearing and use of protective equipment and clothing;
(e) steps to be taken by workers in the case of incidents and to prevent incidents.
2. The training shall be:
(a) given at the beginning of work involving contact with biological agents,
(b) adapted to take account of new or changed risks, and
(c) repeated periodically if necessary.
Article 10
Worker information in particular cases
1. Employers shall provide written instructions at the workplace and, if appropriate, display notices which shall, as a minimum, include the procedure to be followed in the case of:
(a) a serious accident or incident involving the handling of a biological agent;
(b) handling a group 4 biological agent.
2. Workers shall immediately report any accident or incident involving the handling of a biological agent to the person in charge, or to the person responsible for safety and health at work.
3. Employers shall inform forthwith the workers and/or any workers' representatives of any accident or incident which may have resulted in the release of a biological agent and which could cause severe human infection and/or illness.
In addition, employers shall inform the workers and/or any workers' representatives in the undertaking or establishment as quickly as possible when a serious accident or incident occurs, of the causes thereof and of the measures taken or to be taken to rectify the situation.
4. Each worker shall have access to the information on the list referred to in Article 11 which relates to him personally.
5. Workers and/or any workers' representatives in the undertaking or establishment shall have access to anonymous collective information.
6. Employers shall provide workers and/or their representatives, at their requst, with the information provided for in Article 7(1).
Article 11
List of exposed workers
1. Employers shall keep a list of workers exposed to group 3 and/or group 4 biological agents, indicating the type of work done and, whenever possible, the biological agent to which they have been exposed, as well as records of exposures, accidents and incidents, as appropriate.
2. The list referred to in paragraph 1 shall be kept for at least 10 years following the end of exposure, in accordance with national laws and/or practice.
In the case of those exposures which may result in infections:
(a) with biological agents known to be capable of establishing persistent or latent infections;
(b) that, in the light of present knowledge, are undiagnosable until illness develops many years later;
(c) that have particularly long incubation periods before illness develops;
(d) that result in illnesses which recrudesce at times over a long period despite treatment, or
(e) that may have serious long-term sequelae,
the list shall be kept for an appropriately longer time up to 40 years following the last known exposure.
3. The doctor referred to in Article 14 and/or the competent authority for health and safety at work, and any other person responsible for health and safety at work, shall have access to the list referred to in paragraph 1.
Article 12
Consultation and participation of workers
Consultation and participation of workers and/or their representatives in connection with matters covered by this Directive shall take place in accordance with Article 11 of Directive 89/391/EEC.
Article 13
Notification to the competent authority
1. Prior notification shall be made to the competent authority of the use for the first time of:
(a) group 2 biological agents;
(b) group 3 biological agents;
(c) group 4 biological agents.
The notification shall be made at least 30 days before the commencement of the work.
Subject to paragraph 2, prior notification shall also be made of the use for the first time of each subsequent group 4 biological agent and of any subsequent new group 3 biological agent where the employer himself provisionally classifies that biological agent.
2. Laboratories providing a diagnostic service in relation to group 4 biological agents shall be required only to make an initial notification of their intention.
3. Renotification must take place in any case where there are substantial changes of importance to safety or health at work to processes and/or procedures which render the notification out of date.
4. The notification referred to in paragraphs 1, 2 and 3 shall include:
(a) the name and address of the undertaking and/or establishment;
(b) the name and capabilities of the person responsible for safety and health at work;
(c) the results of the assessment referred to in Article 3;
(d) the species of the biological agent;
(e) the protection and preventive measures that are envisaged.
CHAPTER III
MISCELLANEOUS PROVISIONS
Article 14
Health surveillance
1. The Member States shall establish, in accordance with national laws and practice, arrangements for carrying out relevant health surveillance of workers for whom the results of the assessment referred to in Article 3 reveal a risk to health or safety.
2. The arrangements referred to in paragraph 1 shall be such that each worker shall be able to undergo, if appropriate, relevant health surveillance:
(a) prior to exposure;
(b) at regular intervals thereafter.
Those arrangements shall be such that it is directly possible to implement individual and occupational hygiene measures.
3. The assessment referred to in Article 3 should identify those workers for whom special protective measures may be required.
When necessary, effective vaccines should be made available for those workers who are not already immune to the biological agent to which they are exposed or are likely to be exposed.
When employers make vaccines available, they should take account of the recommended code of practice set out in Annex VII.
If a worker is found to be suffering from an infection and/or illness which is suspected to be the result of exposure, the doctor or authority responsible for health surveillance of workers shall offer such surveillance to other workers who have been similarly exposed.
In that event, a reassessment of the risk of exposure shall be carried out in accordance with Article 3.
4. In cases where health surveillance is carried out, an individual medical record shall be kept for at least 10 years following the end of exposure, in accordance with national laws and practice.
In the special cases referred to in Article 11(2) second subparagraph, an individual medical record shall be kept for an appropriately longer time up to 40 years following the last known exposure.
5. The doctor or authority responsible for health surveillance shall propose any protective or preventive measures to be taken in respect of any individual worker.
6. Information and advice must be given to workers regarding any health surveillance which they may undergo following the end of exposure.
7. In accordance with national laws and/or practice:
(a) workers shall have access to the results of the health surveillance which concern them, and
(b) the workers concerned or the employer may request a review of the results of the health surveillance.
8. Practical recommendations for the health surveillance of workers are given in Annex IV.
9. All cases of diseases or death identified in accordance with national laws and/or practice as resulting from occupational exposure to biological agents shall be notified to the competent authority.
Article 15
Health and veterinary care facilities other than diagnostic laboratories
1. For the purpose of the assessment referred to in Article 3, particular attention should be paid to:
(a) uncertainties about the presence of biological agents in human patients or animals and the materials and speciments taken from them;
(b) the hazard represented by biological agents known or suspected to be present in human patients or animals and materials and specimens taken from them;
(c) the risks posed by the nature of the work.
2. Appropriate measures shall be taken in health and veterinary care facilities in order to protect the health and safety of the workers concerned.
The measures to be taken shall include in particular:
(a) specifying appropriate decontamination and disinfection procedures, and
(b) implementing procedures enabling contaminated waste to be handled and disposed of without risk.
3. In isolation facilities where there are human patients or animals who are, or who are suspected of being, infected with group 3 or group 4 biological agents, containment measures shall be selected from those in Annex V column A, in order to minimise the risk of infection.
Article 16
Special measures for industrial processes, laboratories and animal rooms
1. The following measures must be taken in laboratories, including diagnostic laboratories, and in rooms for laboratory animals which have been deliberately infected with group 2, 3 or 4 biological agents or which are or are suspected to be carriers of such agents.
(a) Laboratories carrying out work which involves the handling of group 2, 3 or 4 biological agents for research, development, teaching or diagnostic purposes shall determine the containment measures in accordance with Annex V, in order to minimise the risk of infection.
(b) Following the assessment referred to in Article 3, measures shall be determined in accordance with Annex V, after fixing the physical containment level required for the biological agents according to the degree of risk.
Activities involving the handling of a biological agent must be carried out:
- only in working areas corresponding to at least containment level 2, for a group 2 biological agent,
- only in working areas corresponding to at least containment level 3, for a group 3 biological agent,
- only in working areas corresponding to at least containment level 4, for a group 4 biological agent.
(c) Laboratories handling materials in respect of which there exist uncertainties about the presence of biological agents which may cause human disease but which do not have as their aim working with biological agents as such (i.e. cultivating or concentrating them) should adopt containment level 2 at least. Containment levels 3 or 4 must be used, when appropriate, where it is known or it is suspected that they are necessary, except where guidelines provided by the competent national authorities show that, in certain cases, a lower containment level is appropriate.
2. The following measures concerning industrial processes using group 2, 3 or 4 biological agents must be taken:
(a) The containment principles set out in the second subparagraph of paragraph 1(b) should also apply to industrial processes on the basis of the practical measures and appropriate procedures given in Annex VI.
(b) In accordance with the assessment of the risk linked to the use of group 2, 3 or 4 biological agents, the competent authorities may decide on appropriate measures which must be applied to the industrial use of such biological agents.
3. For all activities covered by paragraphs 1 and 2 where it has not been possible to carry out a conclusive assessment of a biological agent but concerning which it appears that the use envisaged might involve a serious health risk for workers, activities may only be carried out in workplaces where the containment level corresponds at least to level 3.
Article 17
Use of data
The Commission shall have access to the use made by the competent national authorities of the information referred to in Article 14(9).
Article 18
Classification of biological agents
1. Community classification shall be on the basis of the definitions in the second paragraph of Article 2, points 2 to 4 (groups 2 to 4).
2. Pending Community classification Member States shall classify biologial agents that are or may be a hazard to human health on the basis of the definition in the second paragraph of Article 2, points 2 to 4 (groups 2 to 4).
3. If the biological agent tobe assessed cannot be classified clearly in one of the groups defined in the second paragraph of Article 2, it must be classified in the highest risk group among the alternatives.
Article 19
Annexes
Purely technical adjustments to the Annexes in the light of technical progress, changes in international regulations or specifications and new findings in the field of biological agents shall be adopted in accordance with the procedure laid down in Article 17 of Directive 89/391/EEC.
Article 20
Notifying the Commission
Member States shall communicate to the Commission the provisions of national law which they adopt in the field governed by this Directive.
Article 21
Repeal
Directive 90/679/EEC, amended by the Directives referred to in Annex VIII, part A is repealed, without prejudice to the obligations of the Member States in respect of the deadlines for transposition laid down in Annex VIII, part B.
References to the repealed Directive shall be construed as references to this Directive and shall be correlated in accordance with the correlation table set out in Annex IX.
Article 22
Entry into force
This Directive enters into force on the twentieth day following its publication in the Official Journal of the European Communities.
Article 23
Addresses
This Directive is addressed to the Member States.
Done at Brussels, 18 September 2000.