Směrnice Rady 92/49/EHS
ze dne 18. června 1992
o koordinaci právních a správních předpisů týkajících se přímého pojištění jiného než životního a o změně směrnic 73/239/EHS a 88/357/EHS (třetí směrnice o neživotním pojištění)
RADA EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského hospodářského společenství, a zejména na čl. 57 odst. 2 a článek 66 této Smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
ve spolupráci s Evropským parlamentem [2],
s ohledem na názor Hospodářského a sociálního výboru [3],
(1) vzhledem k tomu, že je třeba dotvořit vnitřní trh přímého pojištění jiného než životního, a to jak z hlediska práva usazování, tak volného pohybu služeb, s cílem usnadnit pojišťovnám se sídlem ve Společenství krytí rizik nacházejících se ve Společenství;
(2) vzhledem k tomu, že druhá směrnice Rady 88/357/EHS ze dne 22. června 1988 o koordinaci právních a správních předpisů týkajících se přímého pojištění jiného než životního, kterou se stanoví opatření k usnadnění účinného výkonu volného pohybu služeb a kterou se mění směrnice 72/239/EHS [4], již značně přispěla k vytvoření vnitřního trhu přímého neživotního pojištění tím, že poskytla úplnou svobodu využívat co možná nejrozsáhlejší pojistný trh pojistníkům, kteří vzhledem ke svému postavení, významu nebo velikosti nebo povaze rizik, která mají být pojištěna, nevyžadují zvláštní ochranu v tom členském státě, ve kterém se nachází riziko;
(3) vzhledem k tomu, že směrnice 88/357/EHS tedy představuje důležitou etapu v procesu sbližování národních trhů do jednoho integrovaného trhu, a tato etapa musí být doplněna jinými nástroji Společenství s cílem umožnit všem pojistníkům bez ohledu na jejich postavení, velikost nebo povahu rizik, která mají být pojištěna, obrátit se na kteréhokoli pojistitele se sídlem ve Společenství, který zde vykonává činnost na základě práva usazování nebo volného pohybu služeb, a zajistit jim přitom přiměřenou ochranu;
(4) vzhledem k tomu, že tato směrnice zapadá do rámce již přijatých právních předpisů Společenství, které zahrnují první směrnici Rady 73/239/EHS [5] ze dne 24. července 1973 o koordinaci právních a správních předpisů týkajících se přístupu k činnosti v přímém pojištění jiném než životním a jejího výkonu a směrnici Rady 91/674/EHS [6] ze dne 19. prosince 1991 o ročních účetních závěrkách a konsolidovaných účetních závěrkách pojišťoven;
(5) vzhledem k tomu, že přijatý přístup spočívá v zajištění takové harmonizace, která je zásadní, nezbytná a dostatečná pro dosažení vzájemného uznávání povolení k činnosti a obezřetnostních kontrolních systémů, což umožní domovskému členskému státu vydávat jediné povolení platné pro celé Společenství a uplatňovat zásadu dozoru domovského členského státu;
(6) vzhledem k tomu, že přístup k činnosti v pojišťovnictví a její výkon bude tudíž podléhat vydání jediného úředního povolení, jež vydají příslušné orgány členského státu, kde má pojišťovna sídlo, a že toto povolení umožní pojišťovně vykonávat svou činnost po celém Společenství v rámci práva usazování nebo volného pohybu služeb; že ten členský stát, ve kterém se nachází pobočka nebo kde se poskytují služby, již nebude smět požadovat od pojišťoven, které zamýšlejí vykonávat pojišťovací činnost na jeho území a kterým již bylo vydáno povolení v jejich domovských členských státech, aby žádaly o nové povolení; že by tedy měly být v tomto smyslu pozměněny směrnice 73/239/EHS a 88/357/EHS;
(7) vzhledem k tomu, že bude napříště v působnosti příslušných orgánů domovských členských států sledovat finanční zdraví pojišťoven včetně jejich stavu solventnosti, tvorby dostatečných technických rezerv a krytí těchto rezerv odpovídajícími aktivy;
(8) vzhledem k tomu, že některá ustanovení této směrnice vymezují minimální standardy; že domovský členský stát si může stanovit přísnější pravidla pro pojišťovny, kterým vydaly povolení jeho vlastní příslušné orgány;
(9) vzhledem k tomu, že příslušné orgány členských států musí mít k dispozici takové prostředky pro dozor, které jsou nezbytné pro zajištění řádného výkonu činnosti pojišťovnami v celém Společenství, ať už je vykonávána v rámci práva usazování či volného pohybu služeb; že musí mít zejména možnost zavést patřičná ochranná opatření nebo ukládat sankce s cílem zabránit nesrovnalostem a porušování předpisů o dozoru nad pojišťovnictvím;
(10) vzhledem k tomu, že vnitřní trh zahrnuje prostor bez vnitřních hranic a jeho součástí je přístup k veškeré pojišťovací činnosti v pojištění jiném než životním v celém Společenství, a tedy pro pojistitele s řádným povolením znamená možnost krýt jakékoli riziko uvedené v příloze ke směrnici 73/239/EHS; že je proto třeba zrušit monopol, kterého požívají určité subjekty v některých členských státech, pokud jde o krytí některých rizik;
(11) vzhledem k tomu že ustanovení o převodu kmene pojistných smluv musí být upravena tak, aby vyhovovala systému jediného povolení zaváděnému touto směrnicí;
(12) vzhledem k tomu, že směrnice 91/674/EHS již provedla potřebnou harmonizaci předpisů členských států o technických rezervách, které pojistitelé musí vytvářet na krytí svých závazků, a tato harmonizace umožňuje vzájemné uznávání těchto rezerv;
(13) vzhledem k tomu, že předpisy, které upravují rozložení, umístění a odpovídající výši aktiv používaných na krytí technických rezerv, musí být koordinovány, aby se podpořilo vzájemné uznávání předpisů členských států; že tato koordinace musí brát v úvahu opatření k liberalizaci pohybu kapitálu stanovená směrnicí Rady 88/361/EHS ze dne 24. června 1988, kterou se provádí článek 67 Smlouvy [7], a pokrok, kterého Společenství dosáhlo na cestě k hospodářské a měnové unii;
(14) vzhledem k tomu, že však domovský členský stát nesmí požadovat od pojišťoven, aby umisťovaly aktiva tvořící jejich technické rezervy do určitých kategorií aktiv, jelikož takový požadavek by byl neslučitelný s opatřeními pro liberalizaci pohybu kapitálu, jak je upravuje směrnice 88/361/EHS;
(15) vzhledem k tomu, že až do přijetí směrnice o investičních službách, která bude mimo jiné harmonizovatdefinici pojmu regulovaného trhu,musí být pro účely tétosměrnice, a aniž by to ovlivňovalo takovou budoucí harmonizaci,pojem regulovaného trhu vymezen prozatímně; že tato definice bude později nahrazena definicí harmonizovanou na úrovni Společenství, která přenese na domovský členský stát trhu příslušnost pro záležitosti, jež tato směrnice přechodně ukládá domovskému členskému státu pojišťovny;
(16) vzhledem k tomu, že seznam položek, ze kterých může být vytvořena míra solventnosti požadovaná směrnicí 73/239/EHS, je nutné doplnit, aby byly vzaty v úvahu nové finanční nástroje a možnosti přiznané jiným finančním institucím pro vytváření jejich kapitálu;
(17) vzhledem k tomu, že v rámci integrovaného pojistného trhu by pojistníci, kteří s ohledem na své postavení, velikost nebo na povahu rizik, která mají být pojištěna, nevyžadují zvláštní ochranu v členském státě, v němž se nachází riziko, měli mít úplnou volnost ve výběru rozhodného práva jejich pojistné smlouvy;
(18) vzhledem k tomu, že harmonizace právních předpisů týkajících se pojistných smluv není předběžnou podmínkou pro vytvoření vnitřního pojistného trhu; že tedy možnost ponechaná členským státům vyžadovat použití vlastního práva na pojistné smlouvy, které kryjí rizika nacházející se na jejich území, může poskytnout přiměřené záruky pojistníkům, kteří vyžadují zvláštní ochranu;
(19) vzhledem k tomu, že v rámci vnitřního trhu je v zájmu pojistníka, aby měl přístup k co nejširšímu sortimentu pojistných produktů, které jsou k dispozici ve Společenství, aby si mohl vybrat produkt, který nejlépe vyhovuje jeho potřebám; že je na členském státě, v němž se nachází riziko, aby zajistil, že na jeho území nic nebrání nabízení veškerých pojistných produktů, které se nabízejí ve Společenství, pokud nejsou v rozporu se zákonnými ustanoveními na ochranu obecného zájmu platnými v členském státě, ve kterém se nachází riziko, a není-li obecný zájem zaručen předpisy domovského členského státu, a to za podmínky, že tato ustanovení na ochranu obecného zájmu se musí vztahovat bez diskriminace na všechny pojišťovny vykonávající činnost v daném členském státě a že jsou objektivně nezbytná a přiměřená sledovanému účelu;
(20) vzhledem k tomu, že členské státy musí být schopné zajistit, aby pojistné produkty a smluvní dokumenty používané v rámci práva usazování nebo volného pohybu služeb ke krytí rizik nacházejících se na jejich území vyhovovaly použitelným zvláštním zákonným ustanovením, která chrání obecný zájem; že použité systémy dozoru musí vyhovovat požadavkům vnitřního trhu, ale jejich použití nesmí vytvářet předběžnou podmínku pro výkon pojišťovací činnosti; že se z tohoto hlediska systémy pro předběžné schvalování podmínek pojistné smlouvy nejeví jako oprávněné; že je tedy třeba zavést jiné systémy, které by lépe vyhovovaly požadavkům vnitřního trhu a které umožní všem členským státům, aby pojistníkům zajistily přiměřenou ochranu;
(21) vzhledem k tomu, že pokud je pojistníkem fyzická osoba, měla by být informována pojišťovnou o rozhodném právu, které se na smlouvu vztahuje, a o postupu vyřizování stížností pojistníků v záležitostech smluv;
(22) vzhledem k tomu, že v některých členských státech slouží soukromé nebo dobrovolné zdravotní pojištění jako částečná nebo úplná alternativa zdravotního pojištění poskytovaného systémy sociálního zabezpečení;
(23) vzhledem k tomu, že povaha a sociální důsledky smluv zdravotního pojištění odůvodňují požadavek příslušných orgánů členského státu ve kterém se nachází riziko, na soustavné oznamování všeobecných a zvláštních pojistných podmínek, aby mohly ověřovat, že tyto smlouvy jsou částečnou nebo úplnou alternativou zdravotního pojištění, které poskytuje systém sociálního zabezpečení; že toto ověřování nesmí být předběžnou podmínkou pro nabídku těchto produktů; že zvláštní povaha zdravotního pojištění, které slouží jako částečná nebo úplná alternativa zdravotního pojištění poskytovaného systémem sociálního zabezpečení, odlišuje toto pojištění od jiných odvětví neživotního a životního pojištění natolik, že je nutné zajistit, aby pojistníci měli bez ohledu na svůj věk nebo zdravotní stav skutečný přístup k soukromému zdravotnímu pojištění nebo zdravotnímu pojištění sjednávanému na dobrovolném základě;
(24) vzhledem k tomu, že některé členské státy proto přijaly zvláštní právní předpisy; že k ochraně obecného zájmu je možné takové právní předpisy přijmout nebo zachovat, pokud nepatřičně neomezují právo usazování nebo volný pohyb služeb, s tím, že se tato ustanovení musí používat stejným způsobem bez ohledu na to, jaký je domovský členský stát pojišťovny; že povaha právních předpisů se může lišit podle podmínek v jednotlivých členských státech; že tyto právní předpisy mohou stanovit neomezený vstup pojištěných, stanovení sazeb na jednotných základech podle druhu pojistky a doživotní pojistnou ochranu; že stejného výsledku je možno dosáhnout také tím, že od pojišťoven nabízejících soukromé zdravotní pojištění nebo zdravotní pojištění sjednávané na základě dobrovolnosti bude požadováno, aby nabízely standardní pojistky v souladu s krytím poskytovaným zákonnými systémy sociálního zabezpečení za sazby pojistného na úrovni předepsaného maxima nebo pod ní a podílely se na systémech kompenzace ztrát; že jako další možnost může být požadováno, aby technické zásady soukromého zdravotního pojištění nebo zdravotního krytí sjednávaného na dobrovolném základě byly podobné životnímu pojištění;
(25) vzhledem k tomu, že z důvodu koordinace uskutečněné směrnicí 73/239/EHS, ve znění této směrnice, ztratila své opodstatnění možnost zakázat současné provozování zdravotního pojištění a ostatních odvětví, která byla poskytnuta Spolkové republice Německo podle čl. 7 odst. 2 písm. c) téže směrnice, a musí být proto zrušena;
(26) vzhledem k tomu, že členské státy mohou požadovat, aby každá pojišťovna nabízející povinné pojištění pro případ pracovních úrazů na vlastní riziko na jejich území dodržovala zvláštní ustanovení jejich vnitrostátního práva o tomto pojištění; že se však tento požadavek nesmí vztahovat na ustanovení o finančním dozoru, který spadá do výlučné příslušnosti domovského členského státu;
(27) vzhledem k tomu, že výkon práva usazování vyžaduje od pojišťovny udržovat trvalou přítomnost v členském státě pobočky; že zohlednění specifických zájmů pojištěných osob a poškozených osob v případě pojištění odpovědnosti z provozu motorových vozidel vůči třetím osobám vyžaduje přiměřený správní aparát v členském státě pobočky pro získání všech nezbytných informací o nárocích na odškodnění týkajících se tohoto rizika s dostatečnými pravomocemi pro zastupování pojišťovny vůči poškozeným osobám, které by mohly žádat odškodnění, včetně zmocnění vyplácet takové odškodnění a zastupovat pojišťovnu nebo v případě dát jej zastupovat před soudy a před příslušnými orgány tohoto členského státu v souvislosti s nároky na odškodnění;
(28) vzhledem k tomu, že v rámci vnitřního trhu nesmí již žádný členský stát zakazovat současný výkon pojišťovací činnosti na svém území na základě práva usazování a volného pohybu služeb; že možnost, kterou členským státům dává v této souvislosti směrnice 88/357/EHS, by proto měla být zrušena;
(29) vzhledem k tomu, že je třeba stanovit systém sankcí ukládaných v případě, že v členském státě, ve kterém se nachází riziko, určitý pojišťovací podnik nedodržuje předpisy na ochranu obecného zájmu, které se na něj vztahují;
(30) vzhledem k tomu, že v některých členských státech nepodléhají pojišťovací operace žádné formě nepřímého zdanění, zatímco většina států uplatňuje zvláštní daně a jiné formy poplatků včetně přirážek určených institucím provádějícím kompenzace; že struktura a sazby těchto daní a poplatků se významně liší v jednotlivých členských státech, kde jsou uplatňovány; že je žádoucí zabránit tomu, aby existující rozdíly vedly k narušení hospodářské soutěže v pojišťovacích službách mezi jednotlivými členskými státy; že až do další harmonizace je pravděpodobné, že řešením této otázky je uplatňování daňových systémů a jiných forem poplatků členskými státy, ve kterých se nacházejí rizika, a že je na členských státech, aby vypracovala postupy k zabezpečení toho, že se tyto daně a poplatky budou vybírat;
(31) vzhledem k tomu, že bude zřejmě občas nutné provádět technické úpravy podrobných pravidel stanovených v této směrnici, aby byl vzat v úvahu budoucí vývoj v pojišťovnictví; že Komise provede takové úpravy v případě potřeby po konzultaci s Výborem pro pojišťovnictví zřízeným podle směrnice 91/675/EHS [8] v rámci prováděcích pravomocí, které jí svěřuje Smlouva;
(32) vzhledem k tomu, že je třeba přijmou zvláštní ustanovení, aby byl zajištěn hladký přechod od právního režimu existujícího v době provedení této směrnice k režimu, který tato směrnice zavádí; že cílem těchto ustanovení musí být, aby to pro příslušné orgány členských států neznamenalo další pracovní zátěž;
(33) vzhledem k tomu, že podle článku 8c Smlouvy je třeba brát v úvahu úsilí, jež budou muset vynaložit některá hospodářství, která se liší stupněm vývoje; že je proto třeba přijmout přechodnou úpravu pro postupné uplatňování této směrnice některými členskými státy,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
HLAVA I
DEFINICE A OBLAST PŮSOBNOSTI
Článek 1
Pro účely této směrnice se rozumí:
a) "pojišťovnou" podnik, kterému bylo vydáno úřední povolení podle článku 6 směrnice 73/239/EHS;
b) "pobočkou" agentura nebo pobočka pojišťovny, v souladu s článkem 3 směrnice 88/357/EHS;
c) "domovským členským státem" členský stát, v němž se nachází sídlo pojišťovny, která kryje riziko;
d) "členským státem pobočky" členský stát, ve kterém se nachází ta pobočka, která kryje riziko;
e) "členským státem, ve kterém jsou poskytovány služby", členský stát, ve kterém se nachází riziko, jak je vymezen v čl. 2 písm. d) směrnice 88/357/EHS, pokud je kryto pojišťovnou nebo pobočkou nacházející se v jiném členském státě;
f) "kontrolou" vztah mezi mateřskou společností a dceřinou společností, jak je vymezen v článku 1 směrnice 83/349/EHS [9] nebo podobný vztah mezi jakoukoli fyzickou nebo právnickou osobou a podnikem;
g) "kvalifikovaným podílem" přímá nebo nepřímá držba podílu v podniku, který představuje 10 % či více kapitálu nebo hlasovacích práv nebo který dává možnost vykonávat značný vliv na vedení podniku, ve kterém podíl existuje;
pro účely použití této definice na články 8 a 15 a jiných výší podílů uvedených v článku 15 se berou v úvahu hlasovací práva uvedená v článku 7 směrnice 88/627/EHS [10];
h) "mateřskou společností" mateřská společnost, jak je vymezena v článcích 1 a 2 směrnice 83/349/EHS;
i) "dceřinou společností" dceřiná společnost, jak je vymezena v článcích 1 a 2 směrnice 83/349/EHS; každá dceřiná společnost jiné dceřiné společnosti je také považována za dceřinou společnost podniku, který je vrcholnou mateřskou společností těchto podniků;
j) "regulovaným trhem" do doby, než bude ve směrnici o obchodování s cennými papíry přijata jeho definice, finanční trh, který domovský členský stát pojišťovny považuje za regulovaný a který se vyznačuje:
- pravidelnými operacemi a
- skutečností, že předpisy vydané nebo schválené příslušnými orgány stanoví podmínky pro operace tohoto trhu, podmínky pro přístup na něj a tam, kde platí směrnice Rady 79/279/EHS [11] ze dne 5. března 1979 o koordinaci podmínek pro přijetí cenných papírů ke kotování na burze cenných papírů, podmínky pro kotování podle uvedené směrnice, a kde uvedená směrnice neplatí, podmínky, které musí finanční nástroj splnit, aby se s ním mohlo na trhu skutečně obchodovat.
Pro účely této směrnice se může regulovaný trh nacházet v některém členském státě nebo ve třetí zemi. V posledním případě musí být trh uznán domovským členským státem a splňovat srovnatelné požadavky. Veškeré finanční nástroje, s kterými se obchoduje na tomto trhu, musí mít kvalitu srovnatelnou s kvalitou nástrojů, se kterými se obchoduje na regulovaném trhu nebo trzích dotyčného členského státu.
k) "příslušnými orgány" úřady členského státu, které jsou zákony a předpisy zmocněny provádět dozor nad pojišťovnami.
Článek 2
1. Tato směrnice se vztahuje na druhy pojištění a pojišťovny uvedené v článku 1 směrnice 73/239/EHS.
2. Tato směrnice se nevztahuje na druhy pojištění nebo operace ani na pojišťovny nebo instituce, na které se nevztahuje směrnice 73/239/EHS, ani na společnosti uvedené v článku 4 uvedené směrnice.
Článek 3
Bez ohledu na čl. 2 odst. 2 přijmou členské státy všechna opatření, aby zajistily, že monopoly ohledně přístupu k činnosti v určitých pojistných odvětvích, které mají subjekty usazené na jejich území uvedené v článku 4 směrnice 73/239/EHS, budou zrušeny nejpozději do 1. července 1994.
HLAVA II
PŘÍSTUP K POJIŠŤOVACÍ ČINNOSTI
Článek 4
"Článek 6
Přístup k přímé pojišťovací činnosti podléhá předchozímu úřednímu povolení.
O toto povolení musí žádat u příslušného orgánu domovského členského státu
a) každá pojišťovna, která zřizuje své sídlo na území tohoto státu;
b) každá pojišťovna, která poté, co jí je vydáno povolení uvedené v prvním pododstavci, rozšiřuje svou činnost na celé odvětví nebo jiná odvětví."
Článek 5
"Článek 7
1. Povolení platí pro celé Společenství. Umožňuje dotyčné pojišťovně vykonávat činnost buď v rámci práva usazování, nebo volného pohybu služeb.
2. Povolení se vydává pro každé pojistné odvětví zvlášť. Platí pro celé pojistné odvětví, ledaže si žadatel přeje krýt pouze některá rizika zařazená do tohoto odvětví, jak jsou uvedena v bodě A přílohy.
Avšak
a) členské státy mohou vydávat povolení pro skupinu odvětví uvedených v bodě B přílohy s tím, že k povolení připojí odpovídající název v ní uvedený;
b) povolení vydané pro určité odvětví nebo skupinu odvětví rovněž platí pro účely krytí doplňkových rizik zařazených do jiného odvětví, jsou-li splněny podmínky stanovené v bodě C přílohy."
Článek 6
"Článek 8
1. Domovský členský stát vyžaduje, aby každá pojišťovna, která žádá o povolení
a) přijala některou z těchto forem:
- v případě Belgického království: "société anonymenaamloze vennootschap""société en commandite par actionscommanditaire vennootschap op aandelen", "association d'assurance mutuelleonderlinge verzekeringsvereniging", "société coopérativecoöperatieve vennootschap",
- v případě Dánského království: "aktieselskaber", "gensidige selskaber",
- v případě Spolkové republiky Německo: "Aktiengesellschaft", "Versicherungsverein auf Gegenseitigkeit", "Öffentlich-rechtlichtes Wettbewerbsversicherungsungternehmen",
- v případě Francouzské republiky: "société anonyme", "société d'assurance mutuelle", "institution de prévoyance régie par le code de la sécurité sociale", "institution de prévoyance régie par le code rural" a "mutuelles régies par le code de la mutualité",
- v případě Irska: "incorporated companies limited by shares or by guarantee or unlimited",
- v případě Italské republiky: "società per azioni", "società cooperativa", "mutua di assicurazione",
- v případě Lucemburského velkovévodství: "société anonyme", "société en commandite par actions", "association d'assurances mutuelles", "société coopérative",
- v případě Nizozemského království: "naamloze vennootschap", "onderlinge waarborgmaatschappij",
- v případě Spojeného království: "incorporated companies limited by shares or by guarantee or unlimited", "societies registered under the Industrial and Provident Societies Acts", "societies registered under the Friendly societies Acts", "the accociation of underwriters known as Lloyd`s",
- v případě Řecké republiky: "ανωνυμη εταιρια", "αλληλασφαλιστικος συνεταιρισμος",
- v případě Španělského království: "sociedad anónima", "sociedad mutua", "sociedad cooperativa",
- v případě Portugalské republiky: "sociedade anónima", "mútua de seguros".
Pojišťovna může také existovat ve formě evropské obchodní společnosti, jakmile tato bude vytvořena.
Kromě toho mohou členské státy případně založit pojišťovny v jakékoli veřejnoprávní formě za podmínky, že tyto pojišťovny budou mít za cíl provádět pojišťovací operace zastejných podmínek, za kterých vykonávají svou činnost soukromoprávní pojišťovny;
b) omezila svůj předmět podnikání na pojišťovací činnosti a operace, které z nich přímo vyplývají, s vyloučením všech jiných obchodních činností;
c) předložila obchodní plán podle článku 9;
d) měla minimální garanční fond podle čl. 17 odst. 2;
e) byla skutečně řízena bezúhonnými osobami s příslušnou odbornou kvalifikací nebo zkušenostmi.
2. Pojišťovna žádající o povolení k rozšíření své činnosti na jiná odvětví nebo o rozšíření povolení, které se vztahuje jen na některá rizika zařazená do jednoho odvětví, musí předložit obchodní plán podle článku 9.
Kromě toho musí prokázat, že disponuje mírou solventnosti stanovenou v článku 16, a pokud je pro další odvětví požadován podle čl. 17 odst. 2 vyšší minimální garanční fond, že má takové minimum.
3. Žádné ustanovení této směrnice nebrání členským státům v tom, aby zachovaly nebo přijímaly právní a správní předpisy požadující schválení zakladatelské smlouvy a stanov nebo jakýchkoli jiných dokumentů, které jsou nezbytné pro běžné provádění dozoru.
Členské státy však nepřijmou předpisy, které by požadovaly předchozí schválení nebo soustavné oznamování všeobecných nebo zvláštních pojistných podmínek, sazeb pojistného, tiskopisů a jiných písemností, které pojišťovna hodlá používat při svém styku s pojistníky.
Členské státy smějí zachovat nebo přijímat nové předpisy o předchozím oznamování nebo schvalování zamýšleného zvýšení pojistných sazeb pouze jako součást obecného systému kontroly cen.
Žádné ustanovení této směrnice nebrání členským státům, aby u pojišťoven, které žádají o povolení pro odvětví 18 v bodě A přílohy nebo jim již bylo vydáno, ověřovaly jejich přímé nebo nepřímé lidské a materiální zdroje, včetně kvalifikace jejich lékařských týmů a kvality vybavení, které mají k dispozici pro plnění závazků vyplývajících z tohoto pojistného odvětví.
4. Uvedené předpisy nesmějí požadovat, aby žádost o povolení byla posuzována podle hospodářských potřeb trhu."
Článek 7
"Článek 9
Obchodní plán uvedený v čl. 8 odst. 1 písm. c) musí obsahovat údaje nebo podklady týkající se
a) druhu rizik, která pojišťovna navrhuje krýt;
b) základních zásad zajistné politiky;
c) položek, z nichž sestává minimální garanční fond;
d) předpokládaných nákladů na zřízení provozního systému a obchodní sítě; finančních zdrojů, které mají pokrýt tyto náklady, a pokud jsou rizika, která mají být kryta, zařazena do odvětví 18 v bodě A přílohy, také zdrojů, které má pojišťovna k dispozici pro zabezpečení přislíbené asistence,
a navíc pro první tři účetní období:
e) předpokládaných správních nákladů mimo zřizovací náklady, zejména běžných režijních nákladů a provizí,
f) předpokládaného pojistného nebo příspěvků a nákladů na pojistná plnění;
g) předpokládané rozvahy;
h) předpokládaných finančních zdrojů určených ke krytí závazků z pojištění a míry solventnosti."
Článek 8
Příslušné orgány domovského členského státu nesmějí pojišťovně vydat povolení k přístupu k činnosti v pojišťovnictví dříve, než jim je sdělena totožnost jeho akcionářů nebo společníků, ať přímých nebo nepřímých, ať fyzických nebo právnických osob, které mají kvalifikovaný podíl v této pojišťovně, a o výši těchto podílů.
Tytéž orgány odmítnou vydat povolení, pokud by vzhledem k potřebě zajistit zdravé a obezřetné řízení pojišťovny nebyly spokojeny se způsobilostí akcionářů nebo společníků.
HLAVA III
HARMONIZACE PODMÍNEK PRO PROVOZOVÁNÍ POJIŠTĚNÍ
Kapitola 1
Článek 9
"Článek 13
1. Finanční dozor nad pojišťovnou včetně činností, které vykonává v rámci práva usazování nebo volného pohybu služeb, spadá do výlučné pravomoci domovského členského státu.
2. Tento finanční dozor se týká veškeré činnosti pojišťovny a zahrnuje prověřování stavu jeho solventnosti, tvorby technických rezerv včetně matematických rezerv a aktiv, která je kryjí, v souladu s předpisy nebo praxí obvyklou v domovském členském státě a při dodržení předpisů přijatých na úrovni Společenství.
Jestliže má dotyčná pojišťovna povolení krýt rizika zařazená v odvětví 18 v bodě A přílohy, rozšiřuje se dozor na sledování technických prostředků, které má pojišťovna k dispozici pro provoz asistenčních služeb, k jejichž výkonu se zavázala, pokud právo domovského členského státu požaduje stanoví těchto prostředků.
3. Příslušné orgány domovského členského státu požadují od každé pojišťovny, aby měla řádné správní a účetní postupy a přiměřené vnitřní kontrolní mechanismy."
Článek 10
"Článek 14
Členský stát pobočky zabezpečí, aby v případech, kdy pojišťovna, které bylo vydáno povolení v jiném členském státě, vykonává svou činnost prostřednictvím pobočky, mohly příslušné orgány domovského členského státu poté, co nejprve informují příslušné orgány členského státu pobočky, na místě samy nebo prostřednictvím osob, které jmenují pro tento účel, prověřovat informace, které jsou nezbytné pro zajištění finančního dozoru nad pojišťovnou. Orgány členského státu pobočky se mohou tohoto prověřování zúčastnit."
Článek 11
"2. Členské státy požadují od pojišťoven se sídlem na jejich území, aby pravidelně předkládaly své výkazy, které jsou nezbytné pro účely dozoru, a statistické doklady. Příslušné orgány si vzájemně poskytují veškeré doklady a informace potřebné pro výkon dozoru.
3. Každý členský stát přijme veškerá nezbytná opatření, aby zajistil, že příslušné orgány mají potřebné pravomoci a prostředky pro výkon dozoru nad činností pojišťoven se sídlem na jejich území, včetně činností vykonávaných mimo toto území, v souladu se směrnicemi Rady upravujícími tyto činnosti a za účelem dozoru nad jejich výkonem.
Tyto pravomoci a prostředky musí příslušným orgánům umožnit zejména
a) podrobně prověřovat situaci pojišťovny a veškeré její činnosti, kromě jiného pomocí
- shromažďování informací nebo vyžadování dokladů týkajících se pojišťovací činnosti,
- prováděním kontrol přímo na místě v objektu pojišťovny;
b) přijímat veškerá opatření ve vztahu k pojišťovně, jejím vedoucím pracovníkům nebo osobám, které pojišťovnu kontrolují. Tato opatření musí být přiměřená a nezbytná pro zajištění toho, aby činnost pojišťovny byla stále v souladu s právními a správními předpisy, kterým musí v každém členském státě dodržovat, a zejména s obchodním plánem, pokud je závazný, a pro zabránění nebo odstranění jakýchkoli nesrovnalostí ohrožujících zájmy pojištěných osob;
c) zajistit uskutečnění těchto opatření v případě potřeby i vynucením, případně soudní cestou.
Členské státy rovněž mohou stanovit, že příslušné orgány mohou obdržet veškeré informace o smlouvách, které mají zprostředkovatelé."
Článek 12
1. V článku 11 směrnice 88/357/EHS se zrušují odstavce 2 až 7.
2. Každý členský stát povolí za podmínek stanovených vnitrostátními právními předpisy pojišťovnám se sídlem na jeho území převod celého nebo části kmene pojistných smluv, které byly uzavřeny v rámci práva usazování nebo volného pohybu služeb, na přijímající subjekt usazeného ve Společenství, jestliže příslušné orgány domovského členského státu přijímajícího subjektu potvrdí, že tento subjekt bude mít po uskutečnění převodu nezbytnou míru solventnosti.
3. Pokud některá pobočka navrhuje převod celého nebo části kmene pojistných smluv, které byly uzavřeny v rámci práva usazování nebo volného pohybu služeb, je třeba konzultovat členský stát pobočky.
4. V případech uvedených v odstavcích 2 a 3 povolí příslušné orgány domovského členského státu převádějící pojišťovny tento převod po obdržení souhlasu od příslušných orgánů členských států, ve kterých se nacházejí rizika.
5. Příslušné orgány členských států, které byly konzultovány, sdělí své stanovisko nebo souhlas příslušným orgánům domovského členského státu převádějící pojišťovny do tří měsíců od obdržení žádosti; pokud konzultované orgány v této lhůtě neodpovědí, považuje se to za příznivé stanovisko nebo souhlas vyjádřený mlčky.
6. Převod povolený v souladu s tímto článkem se za podmínek stanovených vnitrostátními právními předpisy zveřejňuje v členském státě, ve kterém se nachází riziko. Tento převod je automaticky platný vůči pojistníkům, pojištěným osobám a všem ostatním osobám majícím práva a povinnosti vzniklé z převáděných smluv.
Tímto ustanovením není dotčeno právo členských států stanovit, že pojistníci mohou smlouvu v určité lhůtě po převodu vypovědět.
Článek 13
1. "Článek 20
1. Jestliže pojišťovna nedodržuje článek 15, může příslušný orgán jejího domovského členského státu zakázat volně nakládat s aktivy poté, co o svém úmyslu uvědomí příslušné orgány členských států, ve kterých se nacházejí rizika.
2. Pro účely ozdravění finanční situace pojišťovny, jejíž míra solventnosti klesne pod minimum požadované podle čl. 16 odst. 3, si příslušný orgán domovského členského státu vyžádá ke schválení ozdravný plán finanční situace.
Za výjimečných okolností, pokud se příslušný orgán domnívá, že se finanční situace pojišťovny bude dále zhoršovat, může také omezit nebo zakázat volné nakládání s aktivy pojišťovny. Informuje orgány ostatních členských států, na jejichž území pojišťovna vykonává činnost, o všech přijatých opatřeních, a tyto orgány na jeho žádost přijmou stejná opatření.
3. Jestliže míra solventnosti klesne pod částku garančního fondu vymezenou v článku 17, vyžádá si příslušný orgán domovského členského státu od pojišťovny ke schválení plán krátkodobého financování.
Může dále omezit nebo zakázat volné nakládání s aktivy pojišťovny. Informuje orgány ostatních členských států, na jejichž území pojišťovna vykonává činnost, a tyto orgány na jeho žádost přijmou stejná opatření.
4. Příslušné orgány mohou dále přijmout veškerá nezbytná opatření na ochranu zájmů pojištěných osob v případech uvedených v odstavcích 1, 2 a 3.
5. Všechny členské státy přijmou nezbytná opatření, aby mohly v případech podle odstavců 1, 2 a 3 v souladu se svými vnitrostátními právními předpisy zakázat volné nakládání s aktivy umístěnými na jejich území na žádost domovského státu pojišťovny, který označí aktiva, jichž se taková opatření mají týkat."
Článek 14
"Článek 22
1. Povolení vydané pojišťovně příslušným orgánem jejího domovského členského státu může tento orgán odejmout, jestliže pojišťovna
a) nezačne využívat tohoto povolení do 12 měsíců, výslovně se jej vzdá nebo přestane vykonávat činnost po více než šest měsíců, ledaže by příslušný členský stát stanovil, že povolení v takových případech pozbývá platnosti;
b) již neplní podmínky pro vydání povolení;
c) nebyla schopna v rámci povolené lhůty přijmout opatření obsažená v ozdravném plánu nebo plánu financování uvedených v článku 20;
d) dopustí se závažného porušení povinností stanovených předpisy, kterými je povinna se řídit.
V případě odnětí nebo pozbytí platnosti povolení uvědomí příslušný orgán domovského členského státu o této skutečnosti příslušné orgány ostatních členských států, a ty přijmou příslušná opatření, aby zabránily pojišťovně v zahájení nových operací na svých územích, ať již v rámci práva usazování, nebo v rámci volného pohybu služeb. Příslušný orgán domovského členského státu kromě toho, v součinnosti s těmito orgány, přijme veškerá nezbytná opatření na ochranu zájmů pojištěných osob, a zejména omezí volné nakládání s aktivy pojišťovny podle čl. 20 odst. 1, odst. 2 druhého pododstavce nebo odst. 3 druhého pododstavce.
2. Každé rozhodnutí o odnětí povolení musí být podrobně odůvodněno a oznámeno dotyčné pojišťovně."
Článek 15
1. Členské státy stanoví, že každá fyzická či právnická osoba, která hodlá získat přímo nebo nepřímo kvalifikovaný podíl v některé pojišťovně, musí nejprve informovat příslušné orgány domovského členského státu a uvést výši svého zamýšleného podílu. Každá fyzická či právnická osoba musí rovněž informovat příslušné orgány domovského členského státu, pokud hodlá zvýšit svůj kvalifikovaný podíl tak, že by buď podíl na hlasovacích právech, nebo na základním kapitálu, který drží, dosáhly nebo překročily 20, 33 nebo 50 %, nebo by se pojišťovna stala její dceřinou společností.
Příslušné orgány domovského členského státu mají lhůtu nejvýše tří měsíců ode dne oznámení uvedeného v prvním pododstavci, aby mohly vyslovit svůj nesouhlas s takovým záměrem, pokud by vzhledem k potřebě zajistit zdravé a obezřetné vedení dotyčné pojišťovny nebyly spokojeny se způsobilostí osoby uvedené v prvním pododstavci. Pokud nemají proti tomuto záměru námitky, mohou stanovit maximální dobu na jeho provedení.
2. Členské státy stanoví, že každá fyzická či právnická osoba, která hodlá zcizit, přímo nebo nepřímo, kvalifikovaný podíl v některé pojišťovně, musí nejprve informovat příslušné orgány domovského členského státu a uvést výši podílu. Každá fyzická či právnická osoba musí rovněž informovat příslušné orgány domovského členského státu, pokud hodlá snížit svůj kvalifikovaný podíl tak, že by buď podíl na hlasovacích právech, nebo na základním kapitálu, který drží, poklesly pod 20, 33 nebo 50 %, nebo by pojišťovna přestala být její dceřinou společností.
3. Pojišťovny musí, jakmile se o tom dovědí, informovat příslušné orgány svých domovských členských států o všech nabytích nebo zcizeních podílů na svém základním kapitálu, které vedou k tomu, že tyto podíly překročí hranici uvedenou v odstavcích 1 a 2 nebo poklesnou pod ni.
Musí jim také alespoň jedenkrát ročně sdělit jména akcionářů a společníků, kteří vlastní kvalifikovaný podíl, a velikost těchto podílů, jak jsou uvedeny například v informacích, které dostávají společníci nebo akcionáři na výročních valných hromadách, nebo v informacích obdržených na základě povinností týkajících se společností kotovaných na burzách cenných papírů.
4. Členské státy stanoví, že v případech, kdy by vliv vykonávaný osobami zmíněnými v odstavci 1 mohl působit v neprospěch obezřetného a zdravého řízení pojišťovny, přijmou příslušné orgány domovského členského státu vhodná opatření pro ukončení této situace. Tato opatření mohou zahrnovat například soudní příkaz nebo zákaz, sankce proti členům správní rady a ředitelům nebo pozastavení výkonu hlasovacích práv, která jsou spojena s akciemi, které drží dotyční akcionáři nebo společníci.
Podobná opatření se použijí vůči fyzickým nebo právnickým osobám, které nesplní povinnost poskytovat informace předem podle odstavce 1. Pokud je podíl nabyt přes nesouhlas příslušných orgánů, rozhodnou členské státy bez ohledu na ostatní sankce, které budou přijaty, buď o pozastavení výkonu odpovídajících hlasovacích práv, nebo o neplatnosti odevzdaných hlasů nebo o možnosti jejich prohlášení za neplatné.
Článek 16
1. Členské státy stanoví, že všechny osoby, které pracují nebo pracovaly pro příslušné orgány, včetně auditorů a expertů, kteří jednají jménem příslušných orgánů, byly povinny zachovávat profesní tajemství. Znamená to, že žádné důvěrné informace, které tyto osoby mohou získat při plnění svých povinností, nesmějí být prozrazeny žádné osobě ani orgánu, kromě informací v celkové nebo souhrnné formě, kde není možno identifikovat jednotlivé pojišťovny, a kromě případů, na které se vztahuje trestní právo.
Nicméně v případě, že dojde k vyhlášení úpadku pojišťovny nebo k její nucené likvidaci, je možné zveřejnit v občanském nebo obchodním soudním řízení důvěrné informace, které se netýkají třetích osob zapojených do pokusů pojišťovnu zachránit.
2. Odstavec 1 nebrání příslušným orgánům různých členských států, aby si vyměňovaly informace podle směrnic vztahujících se na pojišťovny. Na tyto informace se vztahuje profesní tajemství stanovené v odstavci 1.
3. Členské státy mohou s příslušnými orgány třetích zemí uzavírat dohody o spolupráci s ustanoveními o výměně informací pouze tehdy, pokud je ohledně sdělených informací zaručena ochrana profesního tajemství alespoň na stejné úrovni jako podle tohoto článku.
4. Příslušné orgány, které dostávají důvěrné informace podle odstavce 1 nebo 2, je mohou používat jen při plnění svých funkcí
- pro ověřování toho, zda jsou plněny podmínky, kterými se řídí přístup k činnosti v pojišťovnictví, a pro podporu sledování výkonu této činnosti, zejména pokud jde o sledování technických rezerv, míry solventnosti, správních a účetních postupů a vnitřních kontrolních mechanismů,
- pro ukládání sankcí,
- při odvoláních proti správním rozhodnutím příslušných orgánů, nebo
- při soudních řízeních, která jsou zahájena podle článku 56 nebo podle zvláštních ustanovení směrnic, které byly přijaty v oblasti pojišťovnictví.
5. Odstavce 1 a 4 nejsou na překážku výměně informací v rámci členského státu, který má dva nebo více příslušných orgánů, nebo mezi jednotlivými členskými státy mezi příslušnými orgány a
- orgány pověřenými veřejným dohledem nad úvěrovými institucemi a jinými finančními institucemi a orgány pověřenými dohledem nad finančními trhy,
- institucemi, které jsou zapojeny do likvidací a úpadků pojišťoven a do jiných podobných postupů a
- osobami příslušnými pro provádění zákonem stanoveného auditu účetnictví pojišťoven a jiných finančních institucí,
při plnění jejich funkcí v rámci dohledu nebo při poskytování informací institucím pověřeným řízením nucené likvidace nebo správou garančních fondů, aby tyto instituce mohly plnit své úkoly. Na informace, které tyto orgány, instituce a osoby obdrží, se vztahuje profesní tajemství stanovené v odstavci 1.
6. Kromě toho mohou odchylně od odstavců 1 a 4 členské státy v souladu se zákony povolit poskytnutí některých informací jiným orgánům státní správy, které jsou zodpovědné za právní předpisy týkající se dozoru nad úvěrovými institucemi, finančními institucemi, obchodem s cennými papíry a pojišťovacími společnostmi, a inspektorům, kteří jednají jménem těchto orgánů.
Toto poskytnutí informací však je možné provést jen tehdy, je-li nezbytné z důvodů obezřetnostního dohledu.
Členské státy však stanoví, že informace získané podle odstavců 2 a 5 a informace získané z ověřování podle článku 14 směrnice 73/239/EHS, nesmějí být nikdy poskytnuty v případech uvedených v tomto odstavci, ledaže existuje výslovný souhlas příslušného orgánu, který tyto informace poskytl, nebo příslušného orgánu členského státu, ve kterém bylo ověřování provedeno.
Kapitola 2
Článek 17
"Článek 15
1. Domovský členský stát vyžaduje, aby každá pojišťovna vytvořila dostatečné technické rezervy pro veškeré své činnosti.
Výše těchto technických rezerv se určuje podle pravidel stanovených ve směrnici 91/674/EHS.
2. Domovský členský stát vyžaduje, aby každá pojišťovna kryla technické rezervy pro veškeré své činnosti odpovídajícími aktivy v souladu s článkem 6 směrnice 88/357/EHS. Pokud jde orizika nacházející se v Evropskémspolečenství, musí být tato aktiva umístěna uvnitř Společenství. Členské státy neukládají pojišťovně, aby umístila svá aktiva v určitém členském státě. Domovský členský stát však může povolit zmírnění pravidel o umístění aktiv.
3. Jestliže domovský členský stát povolí, aby část technických rezerv tvořily pohledávky vůči zajistitelům, stanoví i výši takto povoleného procentního podílu. V tom případě nesmí vyžadovat konkrétní umístění aktiv reprezentujících tyto pohledávky."
Článek 18
"Článek 15a
1. Členské státy vyžadují, aby každá pojišťovna se sídlem na jejich území, která pojišťuje rizika zařazená do odvětví 14 v bodě A přílohy (dále jen "pojištění úvěru"), vytvořila vyrovnávací rezervu pro vyrovnání jakékoli technické ztráty nebo nadprůměrného škodného průběhu vzniklého v tomto odvětví v daném účetním období.
2. Vyrovnávací rezerva musí být vypočtena podle pravidel stanovených domovským členským státem podle jedné ze čtyř metod uvedených v bodě D přílohy, které se považují za rovnocenné.
3. Až do výše částky vypočtené podle metod stanovených v bodě D přílohy se vyrovnávací rezerva nebere v úvahu při výpočtu míry solventnosti.
4. Členské státy mohou osvobodit pojišťovny se sídlem na jejich území od povinnosti vytvářet vyrovnávací rezervu pro činnost v odvětví pojištění úvěru, pokud předepsané pojistné nebo příspěvky z tohoto pojištění činí méně než 4 % jejich celkového předepsaného pojistného nebo předepsaných příspěvků a méně než 2500000 ECU."
Článek 19
Zrušuje se článek 23 směrnice 88/357/EHS.
Článek 20
Pojišťovna zajistí, aby u aktiv tvořících technické rezervy byl vzat v úvahu typ vykonávané činnosti pojišťovny tak, aby byla zajištěna bezpečnost, výnosnost a obchodovatelnost jejích investic, a aby aktiva byla diverzifikovaná a dostatečně rozložená.
Článek 21
1. Domovský členský stát nesmí povolit pojišťovnám, aby kryly své technické rezervy jinými než těmito kategoriemi aktiv:
A. Investice
a) dluhové cenné papíry a jiné nástroje peněžního a kapitálového trhu;
b) úvěry;
c) akcie a jiné účasti s pohyblivým výnosem;
d) podílové listy v subjektech kolektivního investování do převoditelných cenných papírů a jiných investičních fondech;
e) pozemky, budovy a věcná práva k nemovitému majetku;
B. Pohledávky
f) pohledávky za zajistiteli včetně podílů zajistitelů na technických rezervách;
g) vklady a pohledávky u převádějících pojišťoven;
h) pohledávky vůči pojistníkům a zprostředkovatelům vyplývající z přímých a zajišťovacích operací;
i) pohledávky vzniklé z prodeje zachráněných zbytků nebo z regresních nároků;
j) vratky daní;
k) nároky vůči garančním fondům;
C. Jiná aktiva
l) hmotný investiční majetek kromě pozemků a budov, oceněný na základě obezřetné amortizace;
m) bankovní a pokladní hotovost, vklady u úvěrových institucí a jiných subjektů, které mají povolení přijímat vklady;
n) časově rozlišené pořizovací náklady;
o) narostlé úroky a nájemné a jiné narostlé příjmy a zálohové platby.
V případě Lloyd`s tyto kategorie aktiv zahrnují i záruky a akreditivy vydané úvěrovými institucemi ve smyslu směrnice 77/780/EHS [12] nebo pojišťovnami společně s ověřitelnými částkami, které vyplývají ze životních pojistek, pokud představují prostředky, které patří upisovatelům.
Začlenění jakýchkoli aktiv nebo kategorie aktiv, které jsou uvedeny v prvním pododstavci, neznamená, že všechna aktiva musí být bez dalšího povolena ke krytí technických rezerv. Domovský členský stát stanoví podrobnější pravidla upřesňující podmínky pro použití přijatelných aktiv; v této souvislosti může požadovat věcné zástavy nebo záruky, zejména v případě pohledávek za zajistiteli.
Domovský členský stát bude při stanovení a uplatňování pravidel, která přijme, dbát zejména na to, aby byly zachovávány tyto zásady:
i) aktiva tvořící technické rezervy jsou oceňována po odečtení všech smluvních dluhů vzniklých v souvislosti s jejich nabytím;
ii) všechna aktiva musí být oceňována podle zásad obezřetnosti, s přihlédnutím k riziku, že některé částky mohou být nerealizovatelné. Zejména hmotný investiční majetek kromě pozemků a budov může být přijat ke krytí technických rezerv, jen pokud je oceněn na základě obezřetné amortizace;
iii) úvěry poskytnuté podnikům, státu nebo mezinárodním organizacím, místním nebo regionálním orgánům nebo fyzickým osobám mohou být přijaty ke krytí technických rezerv jen tehdy, pokud jsou dostatečné záruky jejich bezpečnosti, ať už jsou založeny na postavení vypůjčovatele, hypotékách, bankovních zárukách nebo zárukách poskytnutých pojišťovnami nebo jiných formách zabezpečení;
iv) deriváty jako jsou opce, termínové obchody a swapy v souvislosti s aktivy, která tvoří technické rezervy, mohou být použity, pokud přispívají ke snížení investičního rizika nebo usnadňují účinnou správu portfolia. Musí být oceňovány na obezřetném základě a je možno je brát v úvahu při oceňování podkladových aktiv;
v) převoditelné cenné papíry, s nimiž se neobchoduje na regulovaném trhu, je možno přijmout ke krytí technických rezerv jen tehdy, pokud jsou realizovatelné v krátké době;
vi) pohledávky za třetími osobami mohou být přijaty ke krytí technických rezerv jen po odečtení všech částek dlužných téže třetí osobě;
vii) hodnota jakýchkoli dluhů a nároků přijatých ke krytí technických rezerv musí být vypočítána na obezřetném základě s přihlédnutím k riziku, že některé částky mohou být nerealizovatelné. Zejména pohledávky vůči pojistníkům a zprostředkovatelům, které vyplývají z pojistných a zajistných operací, je možno přijmout jen tehdy, pokud nejsou po splatnosti déle než tři měsíce;
viii) v případě, že aktiva reprezentují investici do dceřiné společnosti, která za pojišťovnu spravuje veškeré její investice nebo jejich část, musí domovský členský stát při použití pravidel a zásad tohoto článku vzít v úvahu podkladová aktiva držené dceřinou společností; domovský členský stát může posuzovat aktiva jiných dceřiných společností stejným způsobem;
ix) časově rozlišené pořizovací náklady mohou být přijaty ke krytí technických rezerv jen tehdy, pokud je to v souladu s výpočtem technických rezerv pro nezasloužené pojistné.
2. Odchylně od odstavce 1 může domovský členský stát za výjimečných okolností a na žádost pojišťovny dočasně a na základě řádně odůvodněného rozhodnutí přijmout jiné kategorie aktiv ke krytí technických rezerv, s výhradou článku 20.
Článek 22
1. Pokud jde o aktiva tvořící technické rezervy, vyžaduje domovský členský stát, aby každá pojišťovna investovala nejvýše
a) 10 % svých celkových hrubých technických rezerv do jednoho pozemku nebo budovy nebo určitého počtu pozemků nebo budov, které se nacházejí navzájem v dostatečné blízkosti, aby mohly být skutečně považovány za jednu investici;
b) 5 % svých celkových hrubých technických rezerv do akcií a jiných obchodovatelných cenných papírů obdobných akciím, do dluhových cenných papírů a jiných nástrojů peněžního a kapitálového trhu od téhož podniku nebo do úvěrů udělených stejnému vypůjčovateli, které se posuzují jako jeden celek, přičemž do těchto úvěrů se nezahrnují úvěry poskytnuté státním, regionálním nebo místním orgánům nebo mezinárodním organizacím, jejichž členem je jeden nebo více člen ských států. Tato hranice se může zvýšit na 10 %, pokud pojišťovna neinvestuje více než 40 % svých hrubých technických rezerv do úvěrů nebo cenných papírů emitujících institucí a vypůjčovatelů, u nichž investovala více než 5 % svých aktiv;
c) 5 % svých celkových hrubých technických rezerv do nezajištěných úvěrů, včetně 1 % pro každý jednotlivý nezajištěný úvěr, kromě úvěrů poskytnutých úvěrovým institucím, pojišťovnám, pokud to dovoluje článek 8 směrnice 73/239/EHS a investičním podnikům usazeným v některém členském státě;
d) 3 % svých celkových technických rezerv do pokladní hotovosti;
e) 10 % svých celkových technických rezerv do akcií a jiných cenných papírů obdobných akciím a do dluhových cenných papírů, pokud se s těmito akciemi a dluhovými papíry neobchoduje na regulovaném trhu.
2. Neexistence limitu v odstavci 1 u investice do určité kategorie neznamená, že by aktiva v této kategorii měla být přijímána ke krytí technických rezerv bez omezení. Domovský členský stát stanoví podrobnější pravidla upřesňující podmínky pro použití přijatelných aktiv. Při stanovení a uplatňování těchto pravidel dbá zejména na to, aby byly dodržovány tyto zásady:
i) aktiva tvořící technické rezervy musí být diverzifikována a rozložena tak, aby bylo zajištěno, že nedojde k nadměrné závislosti na žádné jednotlivé kategorii aktiv, investičních trhů nebo jednotlivých investic;
ii) investice do jednotlivých typů aktiv, které vykazují vysokou úroveň rizika, ať už vzhledem k povaze aktiv nebo vzhledem ke kvalitě emitenta, musí být omezeny na obezřetnou úroveň;
iii) omezení konkrétních kategorií aktiv musí brát v úvahu zajištění, jak je zohledněno při výpočtu technických rezerv;
iv) v případě, že držená aktiva reprezentují investici do dceřiné společnosti, která za pojišťovnu spravuje veškeré její investice nebo jejich část, musí členský stát při použití pravidel a zásad tohoto článku vzít v úvahu podkladová aktiva držená dceřinou společností; domovský členský stát může posuzovat aktiva jiných dceřiných společností stejným způsobem;
v) procentní podíl aktiv tvořících technické rezervy, která jsou zahrnuta do nelikvidních investic, musí být udržováno na obezřetné úrovni;
vi) v případě, že aktiva reprezentují úvěry určitým úvěrovým institucím nebo dluhové cenné papíry jimi vydané, může domovský členský stát při použití pravidel a zásad tohoto článku vzít v úvahu podkladová aktiva držená těmito úvěrovými institucemi. Tento postup je možno použít pouze tehdy, když má úvěrová instituce sídlo v některém členském státě a tento členský stát, případně jeho místní orgány, ji plně vlastní a činnost této instituce, v souladu s její zakládací listinou a stanovami, spočívá v tom, že jejím prostřednictvím jsou poskytovány úvěry státním nebo místním orgánům nebo úvěry jimi zaručené nebo úvěry subjektům, které jsou se státem nebo místními orgány úzce spojeny.
3. V rámci podrobných pravidel upřesňujících podmínky pro využití přijatelných aktiv stanoví členský stát přísnější posuzování
- všech úvěrů, které nejsou kryty bankovní zárukou, zárukou vydanou pojišťovnou, hypotékou nebo jinou formou zabezpečení ve srovnání s úvěry, které jsou takovou zárukou kryty,
- subjektů kolektivního investování do převoditelných cenných papírů, které nejsou koordinovány ve smyslu směrnice 85/611/EHS [13], a jiných investičních fondů v porovnání se subjekty kolektivního investování do převoditelných cenných papírů, které jsou koordinovány ve smyslu uvedené směrnice,
- cenných papírů, s nimiž se neobchoduje na regulovaném trhu, ve srovnání s těmi, s nimiž se na něm obchoduje,
- dluhových cenných papírů a jiných nástrojů peněžního a kapitálového trhu, které nejsou vystaveny státními, místními nebo regionální orgány nebo podniky patřící do zóny A podle definice směrnice 89/647/EHS [14] nebo jejichž emitenty jsou mezinárodní organizace, jejichž členem není alespoň jeden členský stát Společenství, ve srovnání se stejnými finančními nástroji, které jsou vydány takovými institucemi.
4. Členské státy mohou zvýšit limit stanovený v odst. 1 písm. b) na 40 % v případě určitých dluhových cenných papírů, pokud jsou vydány úvěrovou institucí, která má sídlo v některém členském státě a ze zákona podléhá zvláštnímu veřejnému dohledu, který má chránit držitele těchto dluhových cenných papírů. Zejména částky odvozené od emise takových dluhových cenných papírů musí být investovány v souladu se zákonem do aktiv, která jsou během celé doby platnosti dluhových cenných papírů schopna pokrýt nároky spojené s dluhovými cennými papíry a která by v případě úpadku emitenta byla využita přednostněpro proplacení jistiny a zaplacení narostlých úroků.
5. Členské státy nesmějí od pojišťoven požadovat, aby investovaly do určitých kategorií aktiv.
6. Odchylně od odstavce 1 může domovský členský stát za výjimečných okolností a na požádání pojišťovny dočasně a na základě rádně odůvodněného rozhodnutí povolit výjimky z pravidel stanovených v odst. 1 písm. a) až e), s výhradou článku 20.
Článek 23
"8. Pojišťovny mohou držet neodpovídající aktiva na pokrytí částky, která nepřesahuje 20 % jejich závazků v jedné konkrétní měně.
9. Členský stát může stanovit, že pokud podle předcházejících postupů musí být závazek pokryt aktivy, která jsou vyjádřena v měně některého členského státu, je tento požadavek také požadován za splněný, pokud jsou tato aktiva vyjádřena v ECU."
Článek 24
"1. Domovský členský stát vyžaduje, aby každá pojišťovna vytvořila dostatečnou míru solventnosti ve vztahu k veškeré své činnosti.
Míra solventnosti se rovná jmění pojišťovny očištěnému o všechny předvídatelné závazky po odečtení nehmotného majetku. Zejména zahrnuje tato aktiva:
- splacený základní kapitál nebo v případě vzájemné pojišťovny splacený skutečný počáteční kapitál plus všechny účty členů, které splňují všechna tato kritéria:
a) zakladatelská listina a stanovy stanoví, že platby z těchto účtů členům je možno provádět jen tehdy, pokud to nezpůsobí pokles míry solventnosti pod požadovanou úroveň, nebo po rozpuštění pojišťovny, pokud byly vyrovnány všechny ostatní dluhy pojišťovny;
b) zakladatelská listina a stanovy stanoví, že pokud jde o jakékoli platby z jiných důvodů než individuálního ukončení členství, musí být příslušné orgány informovány alespoň měsíc předem a mohou v této lhůtě tyto platby zakázat, a
c) příslušná ustanovení zakladatelské listiny a stanov je možno změnit jen poté, co příslušné orgány prohlásí, že nemají proti takové změně námitky, aniž jsou dotčena kritéria uvedená v písmenech a) a b);
- polovina nesplaceného základního kapitálu nebo nesplaceného počátečního kapitálu, jakmile splacená část dosáhne 25 % tohoto kapitálu,
- rezervy (zákonné rezervy a dobrovolné rezervy) nevztahující se k přijatým závazkům,
- nerozdělený zisk,
- případě vzájemné pojišťovny nebo společnosti na bázi vzájemnosti s variabilními příspěvky jakékoli nároky, které mohou vznést vůči svým členům prostřednictvím výzvy k dodatečnému příspěvku během účetního období, až do poloviny rozdílu mezi maximální částkou příspěvků a příspěvky skutečně předepsanými; tyto možnosti dodatečných příspěvků však nesmějí představovat více než 50 % míry solventnosti,
- na základě žádosti pojišťovny a na základě jí předložených dokladů veškeré skryté rezervy vzniklé podhodnocením aktiv, pokud tyto skryté rezervy nejsou výjimečné povahy,
- kumulativní prioritní akcie a podřízené závazky mohou být zahrnuty, ale pokud tomu tak je, jen do výše 50 % míry solventnosti, a nejvýše 25 % z toho se může skládat z podřízených závazků se stanovenou splatností nebo z prioritních akcií se stanovenou splatností za podmínky, že jsou splněna tato minimální kritéria:
a) v případě úpadku nebo likvidace pojišťovny existují závazné dohody, podle nichž se podřízené závazky nebo prioritní akcie zařazují za pohledávky všech ostatních věřitelů a lze je splatit až po vyrovnání všech ostatních dluhů splatných k tomuto okamžiku.
Podřízené závazky musí splňovat také tyto podmínky:
b) je možno zohlednit pouze skutečně zaplacené prostředky;
c) u dluhů se stanovenou splatností musí být původní splatnost alespoň pět let. Nejpozději jeden rok přede dnem splatnosti musí pojišťovna předložit příslušným orgánům ke schválení plán na udržení nebo dosažení míry solventnosti na požadované úrovni ke dni splatnosti, ledaže se rozsah, v němž je dluh zařazen jako složka míry solventnosti, postupně snižoval během nejméně posledníchpěti let přede dnem splatnosti.Příslušné orgány mohou povolit předčasné splacení těchto dluhů za podmínky, že o to emitující pojišťovna požádá a že její míra solventnosti nepoklesne pod požadovanou úroveň;
d) u dluhů bez stanovené splatnosti, musí být dodržena pětiletá výpovědní lhůta, ledaže již tyto dluhy nejsou považovány za složku míry solventnosti nebo pokud je pro předčasné splacení výslovně požadován předchozí souhlas příslušných orgánů. V druhém případě musí pojišťovna uvědomit příslušné orgány nejméně šest měsíců před navrhovaným dnem splacení a přitom uvést skutečnou a požadovanou míru solventnosti před a po splacení. Příslušné orgány povolí splacení, pouze pokud míra solventnosti pojišťovny nepoklesne pod požadovanou úroveň;
e) smlouva o úvěru nesmí obsahovat ustanovení, podle kterých se za určitých okolností, kromě likvidace pojišťovny, dluh stane splatným před dohodnutým dnem splatnosti;
f) smlouva o úvěru může být změněna pouze tehdy, pokud příslušné orgány prohlásí, že nemají proti změně námitky;
- cenné papíry bez stanovené splatnosti a jiné nástroje, které splňují následující podmínky, včetně kumulativních prioritních akcií, kromě těch, které jsou uvedeny v předchozí odrážce, až do výše 50 % míry solventnosti pro všechny takové cenné papíry, a podřízených závazků uvedených v předchozí odrážce:
a) nesmějí být splaceny z podnětu držitele nebo bez předchozího souhlasu příslušného orgánu;
b) emisní smlouva musí pojišťovně umožňovat odklad platby úroku z úvěru;
c) pohledávky věřitele z úvěru vůči pojišťovně musí být v plném rozsahu zařazeny až za pohledávky všech nepodřízených věřitelů;
d) doklady, jimiž je upravena emise cenných papírů, musí obsahovat ustanovení o schopnosti absorbovat ztráty dluhu a nesplacených úroků s tím, že pojišťovně je dána možnost pokračovat v činnosti;
e) je možno zohlednit jen skutečně splacené částky."
Článek 25
Nejpozději tři roky po datu použitelnosti této směrnice předloží Komise zprávu Výboru pro otázky pojištění zprávu o tom, zda je nutná další harmonizace míry solventnosti.
Článek 26
"Článek 18
1. Členské státy nestanoví žádná pravidla pro výběr aktiv přesahujících aktiva, která tvoří technické rezervy uvedené v článku 15.
2. S výhradou čl. 15 odst. 2, čl. 20 odst. 1, 2, 3 a 5 a čl. 22 odst. 1 posledního pododstavce neomezují členské státy volné nakládání s movitými nebo nemovitými aktivy tvořícími součást jmění povolených pojišťoven.
3. Odstavce 1 a 2 nevylučují opatření, která jsou členské státy při ochraně zájmů pojištěných osob oprávněny přijmout jako vlastníci, členové nebo společníci dotyčných pojišťoven."
Kapitola 3
Článek 27
"f) pro rizika uvedená v čl. 5 písm. d) směrnice 73/239/EHS si mohou smluvní strany zvolit kterékoli právo."
Článek 28
Členský stát, v němž se nachází riziko, nesmí pojistníkovi bránit v uzavírání smluv s pojišťovnou povolenou za podmínek článku 6 směrnice 73/239/EHS, pokud to není v rozporu s právními předpisy na ochranu obecného zájmu v členském státě, v němž se nachází riziko.
Článek 29
Členské státy však nepřijmou předpisy vyžadující předchozí schválení nebo soustavné oznamování všeobecných nebozvláštních pojistných podmínek, sazebníků pojistného, formulářů a jiných tiskopisů, které pojišťovna hodlá používat při svém styku s pojistníky. Mohou pouze požadovat nesoustavné oznamování uvedených pojistných podmínek a jiných dokladů pro účely ověření dodržování vnitrostátních předpisů, které se týkají pojistných smluv, a tento požadavek nesmí představovat předběžnou podmínku pro výkon činnosti pojišťovny.
Členské státy nesmějí ponechat v platnosti sni přijímat nové předpisy o předběžném oznamování nebo schvalování zamýšleného zvýšení pojistných sazeb s výjimkou případů, kdy je to součástí obecného systému kontroly cen.
Článek 30
1. "a) S výhradou písmene c) se čl. 7 odst. 2 třetí pododstavec použije, jestliže pojistná smlouva poskytuje krytí ve více členských státech, z nichž alespoň jeden ukládá povinnost uzavřít pojištění."
2. Bez ohledu na jakékoli opačné ustanovení může členský stát, který ukládá povinnost uzavřít pojištění, požadovat, aby všeobecné a zvláštní podmínky povinného pojištění byly sděleny jeho příslušným orgánům dříve, než se začnou používat.
Článek 31
1. Před uzavřením pojistné smlouvy informuje pojišťovna pojistníka o
- rozhodném právu smlouvy tam, kde strany nemají volný výběr práva, nebo o tom, že strany mají možnost volného výběru rozhodného práva smlouvy, a v posledním případě s uvedením rozhodného práva, které navrhuje pojistitel,
- způsobu vyřizování stížností pojistníků v záležitostech smluv, včetně případné existence instituce, na kterou je možno se se stížnostmi obracet, aniž je dotčeno právo pojistníků obrátit se na soud.
2. Povinnosti uvedené v odstavci 1 platí pouze tehdy, pokud pojistník je fyzická osoba.
3. Prováděcí předpisy k tomuto článku budou přijaty v souladu s právními předpisy členského státu, ve kterém se nachází riziko.
HLAVA IV
USTANOVENÍ O PRÁVU USAZOVÁNÍ A O VOLNÉM POHYBU SLUŽEB
Článek 32
"Článek 10
1. Pojišťovna, která hodlá založit pobočku na území jiného členského státu, to oznámí příslušným orgánům svého domovského členského státu.
2. Členské státy vyžadují, aby pojišťovna, která hodlá založit pobočku na území jiného členského státu, uvedla v oznámení podle odstavce 1 tyto údaje:
a) členský stát, na jehož území má být pobočka založena;
b) obchodní plán, který mimo jiné vymezuje zamýšlené typy operací a organizační strukturu pobočky;
c) adresu v členském státě pobočky, kde je možné obdržet doklady a kam je možné je zasílat, přičemž tato adresa musí být stejná jako ta, na kterou jsou zasílána veškerá sdělení oprávněnému zástupci;
d) jméno oprávněného zástupce pobočky, který musí mít dostatečné pravomoci, aby mohl zavazovat pojišťovnu vůči třetím osobám a zastupovat ji před úřady a soudy členského státu pobočky. Pokud jde o Lloyd's, nesmějí se v případě sporu v členském státě pobočky vyplývajícího z přijatých závazků nacházet v nevýhodnějším postavení, než kdyby byl spor veden proti pojišťovně obvyklého typu. Oprávněný zástupce musí proto disponovat dostatečnou pravomocí, aby bylo možné vést proti němu řízení a musí být v tomto postavení schopen zavazovat dotyčné upisovatele Lloyd's.
Pokud si pojišťovna přeje, aby její pobočka kryla rizika zařazená do odvětví 10 v bodě A přílohy s vyloučením odpovědnosti dopravce, musí předložit prohlášení, že se stala členem národní kanceláře pojistitelů a garančního fondu členského státu pobočky.
3. Pokud příslušné orgány domovského členského státu nemají, s přihlédnutím k zamýšlené činnosti, důvody pochybovat o přiměřenosti správní struktury nebo finanční situaci pojišťovny nebo o dobré pověsti a odborné kvalifikaci nebozkušenostech členů správní rady, vedoucích pracovníků nebo oprávněného zástupce, sdělí do tří měsíců po obdržení všech informací uvedených v odstavci 2 tyto informace příslušnému orgánu členského státu pobočky, a zároveň uvědomí dotyčnou pojišťovnu.
Příslušný orgán domovského členského státu také potvrdí, že pojišťovna má minimální míru solventnosti vypočtenou podle článků 16 a 17.
Pokud příslušný orgán domovského členského státu odmítá sdělit informace uvedené v odstavci 2 příslušným orgánům členského státu pobočky, musí uvést důvod svého odmítnutí dotyčné pojišťovně do tří měsíců od obdržení všech dotyčných informací. Toto odmítnutí nebo nečinnost lze napadnout u soudu v domovském členském státě.
4. Dříve než pobočka pojišťovny zahájí svou činnost, musí příslušný orgán členského státu pobočky do dvou měsíců od obdržení informací zmíněných v odstavci 3 uvědomit příslušné orgány domovského členského státu o případných podmínkách, za nichž musí být tato činnost v členském státě pobočky vykonávána v obecném zájmu.
5. Po obdržení sdělení od příslušného orgánu členského státu pobočky, nebo pokud nejsou obdržena žádná sdělení, do uplynutí lhůty stanovené v odstavci 4 může být pobočka zřízena a může zahájit činnost.
6. Dojde-li ke změně ve kterémkoli z údajů oznámených podle odst. 2 písm. b), c) nebo d), zašle pojišťovna písemné oznámení o této změně příslušným orgánům domovského členského státu a členského státu pobočky nejméně jeden měsíc před provedením změny tak, aby příslušné orgány domovského členského státu a příslušné orgány členského státu pobočky mohly splnit své úkoly podle odstavců 3 a 4."
Článek 33
Zrušuje se článek 11 směrnice 73/239/EHS.
Článek 34
"Článek 14
Každá pojišťovna, který hodlá poprvé vykonávat činnost v jednom nebo více členských státech v rámci volného pohybu služeb, nejprve informuje příslušné orgány domovského členského státu, přičemž uvede povahu rizik, která hodlá krýt."
Článek 35
"Článek 16
1. Do jednoho měsíce od oznámení podle článku 14 příslušné orgány domovského členského státu předají a sdělí členskému státu nebo členským státům, na jejichž území hodlá pojišťovna vykonávat svou činnosti v rámci volného pohybu služeb
a) potvrzení, že pojišťovna má minimální míru solventnosti vypočtenou v souladu s články 16 a 17 směrnice 73/239/EHS;
b) pojistná odvětví, pro jejichž provozování bylo pojišťovně vydáno povolení;
c) povahu rizik, která pojišťovna hodlá krýt v členském státě, ve kterém mají být poskytovány služby.
Zároveň o tom uvědomí dotyčnou pojišťovnu.
Každý členský stát, na jehož území pojišťovna hodlá v rámci volného pohybu služeb krýt rizika zařazená do odvětví 10 v bodě A přílohy směrnice 73/239/EHS s vyloučením odpovědnosti dopravce, může požadovat, aby pojišťovna
- sdělila jméno a adresu zástupce uvedeného v čl. 12a odst. 4 uvedené směrnice,
- předložila prohlášení, že se stala členem národní kanceláře pojistitelů a garančního fondu členského státu, ve kterém jsou poskytovány služby.
2. Pokud příslušné orgány domovského členského státu nesdělí informace uvedené v odstavci 1 ve stanovené lhůtě, vyrozumí v téže lhůtě pojišťovnu o důvodech svého odmítnutí. Toto odmítnutí lze napadnout u soudu v domovském členském státě.
3. Pojišťovna může zahájit činnost k potvrzenému datu, ke kterému je uvědoměna o sdělení uvedeném v odst. 1 prvním pododstavci."
Článek 36
"Článek 17
Pro každou změnu, kterou pojišťovna hodlá provést v informaci uvedené v článku 14, se použije postup podle článků 14 a 16."
Článek 37
V směrnici 88/357/EHS se zrušují čl. 12 odst. 2 druhý a třetí pododstavec a čl. 12 odst. 3 a články 13 a 15.
Článek 38
Příslušné orgány členského státu pobočky nebo členského státu, ve kterém jsou poskytovány služby, mohou žádat, aby informace o činnosti pojišťoven vykonávajících činnost na území tohoto státu, které jsou oprávněny obdržet podle této směrnice, jim byly poskytnuty v úředním jazyku nebo jazycích tohoto státu.
Článek 39
1. Zrušuje se článek 18 směrnice 88/357/EHS.
2. Členský stát pobočky nebo členský stát, ve kterém jsou poskytovány služby, nesmí přijímat předpisy vyžadující předchozí schválení nebo soustavné oznamování všeobecných nebo zvláštních pojistných podmínek, sazeb pojistného, tiskopisů a jiných písemností, které pojišťovna hodlá používat při svém styku s pojistníky. Může od pojišťovny, která hodlá vykonávat na jeho území pojišťovací činnost v rámci práva usazování nebo volného pohybu služeb, požadovat pouze nesoustavné oznamování těchto podmínek a jiných písemností pro účely ověření toho, že jsou dodržovány vnitrostátní předpisy, přičemž tento požadavek nesmí zakládat předběžnou podmínku pro to, aby pojišťovna mohla vykonávat svou činnost.
3. Členský stát pobočky nebo členský stát, ve kterém jsou poskytovány služby, mohou zachovat nebo zavádět předběžné oznamování nebo schvalování zamýšleného zvýšení pojistných sazeb pouze jako součást obecného systému kontroly cen.
Článek 40
1. Zrušuje se článek 19 směrnice 88/357/EHS.
2. Každá pojišťovna, která vykonává svou činnost v rámci práva usazování nebo volného pohybu služeb, musí předložit příslušným orgánům členského státu pobočky nebo členského státu, ve kterém jsou poskytovány služby, veškeré doklady od ní vyžadované pro účely tohoto článku, pokud tak jsou povinny učinit také pojišťovny, které mají sídlo v těchto členských státech.
3. Jestliže příslušné orgány některého členského státu zjistí, že pojišťovna, která vykonává svou činnost v rámci práva usazování nebo volného pohybu služeb na jeho území, nedodržuje právní předpisy, které se ni v tomto státě vztahují, vyzvou ji, aby protiprávní stav ukončila.
4. Jestliže dotyčná pojišťovna neprovede nezbytná opatření, uvědomí o tom příslušné orgány dotyčného členského státu příslušné orgány domovského členského státu. Tyto orgány přijmou při nejbližší příležitosti patřičná opatření, aby zajistily, že dotyčná pojišťovna protiprávní stav ukončí. Povahu těchto opatření sdělí příslušným orgánům dotyčného členského státu.
5. Pokud přes opatření přijatá v domovském členském státě nebo proto, že se tato opatřená ukáží nedostatečná nebo je tento stát nepřijme, pojišťovna nadále porušuje platné právní předpisy dotyčného členského státu, může tento členský stát poté, co uvědomí příslušné orgány domovského členského státu, přijmout vhodná opatření, aby zabránil dalšímu porušování nebo je potrestal, a pokud je to naprosto nezbytné, zabránit pojišťovně, aby na jeho území nadále uzavírala pojistné smlouvy. Členské státy zajistí, aby na jejich území bylo možno uskutečnit oznámení pojišťovnám nezbytná pro taková opatření.
6. Odstavci 3, 4 a 5 není dotčena pravomoc dotyčných členských států přijímat vhodná nouzová opatření, aby zabránily nesrovnalostem na svém území. To zahrnuje možnost zabránit pojišťovnám, aby na jejich území nadále uzavíraly pojistné smlouvy.
7. Odstavci 3, 4 a 5 není dotčena pravomoc členských států postihovat protiprávní jednání, ke kterým dojde na jejich území.
8. Má-li pojišťovna, která se dopustí protiprávního jednání, v dotyčném členském státě pobočku nebo tam vlastní majetek, mohou příslušné orgány tohoto státu v souladu s vnitrostátními právními předpisy proti této pobočce nebo majetku uplatnit správní sankce stanovené pro takové protiprávní jednání.
9. Jakákoli opatření přijatá podle odstavců 4 až 8 zahrnující sankce nebo omezení výkonu činnosti v pojišťovnictví musí bý třádně odůvodněná a oznámena dotyčné pojišťovně.
10. Každé dva roky předloží Komise Výboru pro pojišťovnictví, zřízenému směrnicí 91/675/EHS, zprávu shrnující podle jednotlivých členských států počty a druhy případů, kdy bylo odmítnuto povolení podle článku 10 směrnice 73/239/EHS nebo článku 16 směrnice 88/357/EHS, ve znění této směrnice, nebo kdy byla přijata opatření podle odstavce 5. Členské státy spolupracují s Komisí tím, že jí poskytují potřebné údaje pro tuto zprávu.
Článek 41
Žádné ustanovení této směrnice nebrání pojišťovnám, které mají sídlo v členských státech, aby své služby propagovaly všemi dostupnými sdělovacími prostředky v členském státě pobočky nebo v členském státě, ve kterém jsou poskytovány, pokud dodržují předpisy o formě a obsahu této reklamy, které byly přijaty v obecném zájmu.
Článek 42
1. Zrušuje se článek 20 směrnice 88/357/EHS.
2. V případě likvidace pojišťovny musí být závazky vyplývající ze smluv uzavřených prostřednictvím pobočky v rámci volného pohybu služeb uspokojovány stejným způsobem jako závazky, které vyplývají z jiných pojistných smluv této pojišťovny bez rozdílů založených na státní příslušnosti pojištěných nebo osob oprávněných k pojistnému plnění.
Článek 43
1. Zrušuje se článek 21 směrnice 88/357/EHS.
2. Pokud je pojištění nabízeno v rámci práva usazování nebo volného pohybu služeb, musí být pojistník před uzavřením jakéhokoli závazku uvědoměn o tom, ve kterém členském státě se nachází sídlo, případně pobočka, se kterou má být smlouva uzavřena.
Každý doklad vydaný pojistníkovi musí obsahovat údaje uvedené v prvním pododstavci.
Povinnosti stanovené v prvních dvou pododstavcích se nevztahují na rizika uvedená v čl. 5 písm. d) směrnice 73/239/EHS.
3. Smlouva nebo jakýkoli jiný doklad poskytující krytí spolu s nabídkou pojištění, pokud je pro pojistitele závazná, musí uvádět adresu sídla a případně pobočky pojišťovny, která poskytuje krytí.
Každý členský stát může požadovat, aby jméno a adresa zástupce pojišťovny uvedeného v čl. 12a odst. 4 směrnice 88/357/EHS byly také uvedeny v dokladech zmíněných v prvním pododstavci.
Článek 44
1. Zrušuje se článek 22 směrnice 88/357/EHS.
2. Každá pojišťovna musí příslušnému orgánu svého domovského členského státu sdělit výši pojistného, nákladů na pojistná plnění a provizí, nesnížené o zajištění, a to zvlášť podle operací prováděných v rámci práva usazování a operací prováděných v rámci volného pohybu služeb, rozčleněnou podle členských států a skupin odvětví a v případě odvětví 10 v bodě A přílohy ke směrnici 73/239/EHS, s vyloučením odpovědnosti dopravce, o četnosti a průměrné výši nákladů na pojistná plnění.
Skupiny odvětví se stanoví takto:
- úraz a nemoc (odvětví 1 a 2),
- pojištění motorových vozidel (odvětví 3, 7 a 10, se specifikací údajů týkajících se odvětví 10 s vyloučením odpovědnosti dopravce),
- požár a jiné škody na majetku (odvětví 8 a 9),
- letecké pojištění, námořní pojištění, pojištění dopravních prostředků a pojištění přepravy zboží (odvětví 4, 5, 6, 7, 11 a 12),
- obecná občanskoprávní odpovědnost (odvětví 13),
- úvěr a záruka (kauce) (odvětví 14 a 15),
- ostatní odvětví (odvětví 16, 17 a 18).
Příslušné orgány domovského členského státu sdělí tyto údaje v přiměřené lhůtě a v souhrnné formě příslušným orgánům každého dotyčného členského státu, který o to požádá.
Článek 45
1. Zrušuje se článek 24 směrnice 88/357/EHS.
2. Touto směrnicí není dotčeno právo členských států požadovat, aby pojišťovny, které na jejich území vykonávají činnost v rámci práva usazování nebo volného pohybu služeb, byly členy a účastnily se za stejných podmínek jako pojišťovny, jimž vydal povolení tento stát, jakéhokoli režimu, který má za účel zaručit pojistná plnění pojistníkům a poškozeným třetím osobám.
Článek 46
1. Zrušuje se článek 25 směrnice 88/357/EHS.
2. Aniž je dotčena jakákoli další harmonizace, podléhá každá pojistná smlouva výlučně nepřímým daním a poplatkům daňové povahy z pojistného v členském státě, ve kterém se nachází riziko ve smyslu čl. 2 písm. d) směrnice 88/357/EHS, a v případě Španělska také zákonem stanoveným přirážkám ve prospěch španělského sdružení "Consorcio de Compensación de Seguros", aby mohlo plnit své funkce týkající se náhrady škod vzniklých z mimořádných událostí, ke kterým došlo v tomto členském státě.
Odchylně od čl. 2 písm. d) první odrážky směrnice 88/357/EHS a pro účely tohoto odstavce se stanoví, že movitý majetek umístěný v nemovitosti nacházející se na území členského státu, s výjimkou přepravovaného zboží, se považuje za riziko nacházející se v tomto členském státě, a to i tehdy, jestliže nemovitost a její obsah nejsou kryty stejnou pojistnou smlouvou.
Rozhodným právem, kterým se řídí smlouva podle článku 7 směrnice 88/357/EHS, není dotčen použitelný daňový režim.
S výhradou další harmonizace uplatňuje každý členský stát na pojišťovny, které kryjí rizika nacházející se na jeho území, vlastní vnitrostátní předpisy týkající se opatření k zabezpečení výběru nepřímých daní a poplatků daňové povahy splatných podle prvního pododstavce.
HLAVA V
PŘECHODNÁ USTANOVENÍ
Článek 47
Spolková republika Německo může až do 1. ledna 1996 odložit uplatňování čl. 54 odst. 2 druhého pododstavce první věty. Během této doby se na situaci uvedenou v čl. 54 odst. 2 vztahuje následující pododstavec.
Poté, co jsou příslušným orgánům domovského členského státu v souladu s čl. 54 odst. 2 druhým pododstavcem třetí větou sděleny technické podklady pro výpočet pojistného, postoupí tyto orgány bezodkladně tyto údaje příslušným orgánům členského státu, ve kterém se nachází riziko, k vyjádření. Pokud příslušné orgány domovského členského státu nevezmou toto vyjádření v úvahu, uvědomí o tom podrobně příslušné orgány členského státu, ve kterém se nachází riziko, a uvedou důvody.
Článek 48
Členské státy mohou povolit pojišťovnám, které mají na jejich území sídlo a jejichž budovy a pozemky, které kryjí jejich technické rezervy, přesahují ke dni oznámení této směrnice procentní podíl stanovený v čl. 22 odst. 1 písm. a) lhůtu končící nejpozději dne 31. prosince 1998, během níž musí vyhovět uvedenému ustanovení.
Článek 49
Dánské království může do 1. ledna 1999 odložit uplatňování této směrnice na povinné pojištění pro případ pracovních úrazů. Během této doby pokračuje v Dánském království platnost výjimky uvedené v čl. 12 odst. 2 směrnice 88/357/EHS pro pracovní úrazy.
Článek 50
Španělsko až do 31. prosince 1996, a Řecko a Portugalsko až do 31. prosince 1998 mohou využívat následující přechodná opatření pro smlouvy kryjící rizika nacházející se výlučně v jednom z těchto členských států, jiná než vymezená v čl. 5 písm. d) směrnice 73/239/EHS:
a) odchylně od čl. 8 odst. 3 směrnice 73/239/EHS a článků 29 a 39 této směrnice mohou příslušné orgány dotyčných členských států požadovat, aby jim byly předem sděleny všeobecné a zvláštní pojistné podmínky;
b) výše technických rezerv spojených se smlouvami uvedenými v tomto článku se určuje pod dozorem dotyčného členského státu v souladu s pravidly, které stanoví, a pokud taková pravidla neexistují, postupem zavedeným na jeho území podle této směrnice. Krytí těchto technických rezerv přiměřenými a odpovídajícími aktivy a umisťování těchto aktiv se provádí pod dozorem tohoto členského státu v souladu s jeho praxí a pravidly přijatými v souladu s touto směrnicí.
HLAVA VI
ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 51
Následující technické úpravy, které je třeba provést ve směrnicích 73/239/EHS a 88/357/EHS a v této směrnici, se přijímají postupem stanoveným ve směrnici 91/675/EHS:
- rozšíření právních forem, které stanoví čl. 8 odst. 1 písm. a) směrnice 73/239/EHS,
- změny v seznamu v příloze směrnice 73/239/EHS nebo přizpůsobení terminologie používané v tomto seznamu vývoji pojistných trhů,
- vyjasnění složek, z nichž se skládá míra solventnosti, jak jsou uvedeny v čl. 16 odst. 1 směrnice 73/239/EHS, aby bylo vzato v úvahu vytváření nových finančních nástrojů,
- změna výše minimálního garančního fondu stanovené v čl. 17 odst. 2 směrnice 73/239/EHS, aby byl vzat v úvahu hospodářský a finanční vývoj,
- aby byla vzata v úvahu tvorba nových finančních nástrojů, změny v seznamu aktiv, která jsou přijatelná ke krytí technických rezerv, stanoveného v článku 21 této směrnice, a změny pravidel o rozložení investic podle článku 22,
- změny v uvolnění pravidel týkajících se odpovídajících aktiv stanovených v příloze 1 směrnice 88/357/EHS, aby byl vzat v úvahu vývoj nových nástrojů v zajištění měnového rizika a pokrok dosažený v hospodářské a měnové unii,
- vyjasnění definic, aby bylo zajištěno jednotné uplatňování směrnic 73/239/EHS a 88/357/EHS a této směrnice v celém Společenství.
Článek 52
1. U poboček, které zahájily činnost v souladu s platnými předpisy členského státu pobočky dříve, než vstoupily v platnost prováděcí předpisy k této směrnici, se má za to, že prošly postupem stanoveným v čl. 10 odst. 1 až 5 směrnice 73/239/EHS. Od uvedeného dne vstupu v platnost se na ně vztahují články 15, 19, 20 a 22 směrnice 73/239/EHS a článek 40 této směrnice.
2. Články 34 a 35 nejsou dotčena práva nabytá pojišťovnami, které vykonávaly činnost v rámci volného pohybu služeb před vstupem v platnost prováděcích předpisů k této směrnici.
Článek 53
"Článek 28a
1. Za podmínek stanovených vnitrostátním právem povolí každý členský stát agenturám a pobočkám zřízeným na jeho území a uvedeným v této hlavě, aby převedly celý kmen pojistných smluv nebo jeho část na přijímající subjekt usazený ve stejném členském státě, pokud příslušné orgány tohoto členského státu nebo případně členského státu uvedeného v článku 26 potvrdí, že přijímající subjekt disponuje potřebnou mírou solventnosti při započítání dotyčného převodu.
2. Za podmínek stanovených vnitrostátním právem povolí každý členský stát agenturám a pobočkám zřízeným na jeho území a uvedeným v této hlavě, aby převedly celý kmen pojistných smluv nebo jeho část na pojišťovnu, která má sídlo v jiném členském státě, pokud příslušné orgány uvedeného členského státu potvrdí, že přijímající subjekt disponuje potřebnou mírou solventnosti při započítání dotyčného převodu.
3. Pokud za podmínek stanovených vnitrostátním právem povolí členský stát agenturám a pobočkám zřízeným na jeho území a uvedeným v této hlavě, aby převedly celý kmen pojistných smluv nebo jeho část na agenturu nebo pobočku uvedenou v této hlavě a zřízenou na území jiného členského státu, zajistí, aby příslušné orgány členského státu přijímajícího subjektu nebo případně členského státu uvedeného v článku 26 potvrdily, že přijímající subjekt disponuje potřebnou mírou solventnosti při započítání dotyčného převodu, že právo členského státu přijímajícího subjektu dovoluje takový převod a že tento stát s převodem souhlasí.
4. V případech uvedených v odstavcích 1, 2 a 3 povolí členský stát, ve kterém se nachází převádějící agentura nebo pobočka, tento převod poté, co obdrží souhlas příslušných orgánů členského státu, ve kterém se nachází riziko, pokud se liší od členského státu, ve kterém se nachází převádějící agentura nebo pobočka.
5. Příslušné orgány konzultovaných členských států sdělí své stanovisko nebo souhlas příslušným orgánům domovského členského státu převádějící pojišťovny do tří měsíců od obdržení žádosti; pokud konzultované orgány v této lhůtě neodpovědí, považuje se to za příznivé stanovisko nebo souhlas vyjádřený mlčky.
6. Převod povolený v souladu s tímto článkem se zveřejňuje za podmínek stanovených vnitrostátními právními předpisy v členském státě, ve kterém se nachází riziko. Takový převod je automaticky platný vůči pojistníkům, pojištěným osobám a jiným osobám, které mají práva a povinnosti vyplývající z převedených smluv.
Tímto ustanovením není dotčeno právo členských států nabídnout pojistníkům možnost vypovědět smlouvy ve stanovené lhůtě po provedení převodu."
Článek 54
1. Bez ohledu na jakákoli opačná ustanovení může členský stát, ve kterém smlouvy kryjící rizika zařazená do odvětví 2 v bodě A přílohy směrnice 73/239/EHS mohou sloužit jako částečná nebo úplná alternativa ke zdravotnímu pojištění poskytovanému povinným systémem sociálního zabezpečení, požadovat, aby tyto smlouvy vyhovovaly zvláštním právním předpisům přijatým uvedeným členským státem na ochranu obecného zájmu v tomto pojistném odvětví a aby všeobecné a zvláštní podmínky tohoto pojištění byly sděleny příslušným orgánům uvedeného členského státu dříve, než budou použity.
2. Členské státy mohou požadovat, aby systém zdravotního pojištění zmíněný v odstavci 1 byl provozován na technickém základě podobném životnímu pojištění, kde
- pojistné je vypočítáváno na podkladě tabulek nemocnosti a jiných statistických údajů týkajících se členského státu, ve kterém se nachází riziko, v souladu s matematickými metodami používanými v pojištění,
- je zřízena rezerva na stárnutí,
- pojistitel může zrušit smlouvu pouze během pevně určené doby stanovené členským státem, ve kterém se nachází riziko,
- smlouva stanoví, že pojistné může být zvýšeno nebo výplaty sníženy i pro smlouvy během jejich platnosti,
- smlouva stanoví, že pojistník může změnit svou stávající smlouvu na novou smlouvu, která je v souladu s odstavcem 1, nabízenou stejnou pojišťovnou nebo stejnou pobočkou, přičemž se vezmou v úvahu jím dosažené nároky. Zejména musí být vzata v úvahu rezerva na stárnutí a nová lékařská prohlídka může být požadována pouze pro zvýšené krytí.
V tom případě vydají příslušné orgány dotyčného členského státu tabulky nemocnosti a jiné relevantní statistické údaje uvedené v prvním pododstavci a předají je příslušným orgánům domovského členského státu. Pojistné stanovené podle rozumných pojistně technických předpokladů musí být dostatečné s přihlédnutím ke všem aspektům finanční situace pojišťoven tak, aby byly schopny plnit všechny své závazky. Domovský členský stát vyžaduje, aby technické podklady pro výpočet pojistného byly sděleny příslušným orgánům dříve, než se pojistný produkt uvede na trh. Tento odstavec se rovněž vztahuje na případy, kdy jsou měněny stávající smlouvy.
Článek 55
Členské státy mohou požadovat, aby každá pojišťovna, která nabízí na vlastní riziko na jejich území pojištění pro případ pracovních úrazů, plnila jejich zvláštní vnitrostátní předpisy týkající se takového pojištění, s výjimkou předpisů týkajících se finančního dozoru, který je ve výlučné pravomoci domovského členského státu.
Článek 56
Členské státy zajistí, aby se proti rozhodnutím, která se týkají pojišťovny a která byla přijata v rámci právních a správních předpisů přijatých v souladu s touto směrnicí, bylo možné obrátit na soud.
Článek 57
1. Členské státy přijmou právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 31. prosince 1993 a uvedou je v účinnost nejpozději do 1. července 1994. Neprodleně o nich informují Komisi.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení. Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 58
Tato směrnice je určena členským státům.
V Lucemburku dne 18. června 1992.
COUNCIL DIRECTIVE 92/49/EEC of 18 June 1992 on the coordination of laws, regulations and administrative provisions relating to direct insurance other than life assurance and amending Directives 73/239/EEC and 88/357/EEC (third non-life insurance Directive)
THE COUNCIL OF THE EUROPEAN COMMUNITIES,
Having regard to the Treaty establishing the European Economic Community, and in particular Articles 57 (2) and 66 thereof,
Having regard to the proposal from the Commission(1) ,
In cooperation with the European Parliament(2) ,
Having regard to the opinion of the Economic and Social Committee(3) ,
(1) Whereas it is necessary to complete the internal market in direct insurance other than life assurance from the point of view both of the right of establishment and of the freedom to provide services, to make it easier for insurance undertakings with head offices in the Community to cover risks situated within the Community;
(2) Whereas the Second Council Directive of 22 June 1988 on the coordination of laws, regulations and administrative provisions relating to direct insurance other than life assurance and laying down provisions to facilitate the effective exercise of freedom to provide services and amending Directive 72/239/EEC (88/357/EEC)(4) has already contributed substantially to the achievement of the internal market in direct insurance other than life assurance by granting policyholders who, by virtue of their status, their size or the nature of the risks to be insured, do not require special protection in the Member State in which a risk is situated complete freedom to avail themselves of the widest possible insurance market;
(3) Whereas Directive 88/357/EEC therefore represents an important stage in the merging of national markets into an integrated market and that stage must be supplemented by other Community instruments with a view to enabling all policyholders, irrespective of their status, their size or the nature of the risks to be insured, to have recourse to any insurer with a head office in the Community who carries on business there, under the right of establishment or the freedom to provide services, while guaranteeing them adequate protection;
(4) Whereas this Directive forms part of the body of Community legislation already enacted which includes the First Council Directive of 24 July 1973 on the coordination of laws, regulations and administrative provisions relating to the taking up and pursuit of the business of direct insurance other than life assurance (73/239/EEC)(5) and the Council Directive of 19 December 1991 on the annual accounts and consolidated accounts of insurance undertakings (91/674/EEC)(6) ;
(5) Whereas the approach adopted consists in bringing about such harmonization as is essential, necessary and sufficient to achieve the mutual recognition of authorizations and prudential control systems, thereby making it possible to grant a single authorization valid throughout the Community and apply the principle of supervision by the home Member State;
(6) Whereas, as a result, the taking up and the pursuit of the business of insurance are henceforth to be subject to the grant of a single official authorization issued by the competent authorities of the Member State in which an insurance undertaking has its head office; whereas such authorization enables an undertaking to carry on business throughout the Community, under the right of establishment or the freedom to provide services; whereas the Member State of the branch or of the provision of services may no longer require insurance undertakings which wish to carry on insurance business there and which have already been authorized in their home Member State to seek fresh authorization; whereas Directives 73/239/EEC and 88/357/EEC should therefore be amended along those lines;
(7) Whereas the competent authorities of home Member States will henceforth be responsible for monitoring the financial health of insurance undertakings, including their state of solvency, the establishment of adequate technical provisions and the covering of those provisions by matching assets;
(8) Whereas certain provisions of this Directive define minimum standards; whereas a home Member State may lay down stricter rules for insurance undertakings authorized by its own competent authorities;
(9) Whereas the competent authorities of the Member States must have at their disposal such means of supervision as are necessary to ensure the orderly pursuit of business by insurance undertakings throughout the Community whether carried on under the right of establishment or the freedom to provide services; whereas, in particular, they must be able to introduce appropriate safeguards or impose sanctions aimed at preventing irregularities and infringements of the provisions on insurance supervision;
(10) Whereas the internal market comprises an area without internal frontiers and involves access to all insurance business other than life assurance throughout the Community and, hence, the possibility for any duly authorized insurer to cover any of the risks referred to in the Annex to Directive 73/239/EEC; whereas, to that end, the monopoly enjoyed by certain bodies in certain Member States in respect of the coverage of certain risks must be abolished;
(11) Whereas the provisions on transfers of portfolios must be adapted to bring them into line with the single authorization system introduced by this Directive;
(12) Whereas Directive 91/674/EEC has already effected the necessary harmonization of the Member States' rules on the technical provisions which insurers are required to establish to cover their commitments, and that harmonization makes it possible to grant mutual recognition of those provisions;
(13) Whereas the rules governing the spread, localization and matching of the assets used to cover technical provisions must be coordinated in order to facilitate the mutual recognition of Member States' rules; whereas that coordination must take account of the measures on the liberalization of capital movements provided for in the Council Directive of 24 June 1988 for the implementation of Article 67 of the Treaty (88/361/EEC)(7) and the progress made by the Community towards economic and monetary union;
(14) Whereas, however, the home Member State may not require insurance undertakings to invest the assets covering their technical provisions in particular categories of assets, as such a requirement would be incompatible with the measures on the liberalization of capital movements provided for in Directive 88/361/EEC;
(15) Whereas, pending the adoption of a Directive on investment services harmonizing inter alia the definition of the concept of regulated market, for the purposes of this Directive and without prejudice to such future harmonization that concept must be defined provisionally; whereas that definition will be replaced by that harmonized at Community level which will give the home Member State of the market the responsibilities for these matters which this Directive transitionally gives to the insurance undertaking's home Member State;
(16) Whereas the list of items of which the solvency margin required by Directive 73/239/EEC may be made up must be supplemented to take account of new financial instruments and of the facilities granted to other financial institutions for the constitution of their own funds;
(17) Whereas within the framework of an integrated insurance market policyholders who, by virtue of their status, their size or the nature of the risks to be insured, do not require special protection in the Member State in which a risk is situated should be granted complete freedom to choose the law applicable to their insurance contracts;
(18) Whereas the harmonization of insurance contract law is not a prior condition for the achievement of the internal market in insurance; whereas, therefore, the opportunity afforded to the Member States of imposing the application of their law to insurance contracts covering risks situated within their territories is likely to provide adequate safeguards for policyholders who require special protection;
(19) Whereas within the framework of an internal market it is in the policyholder's interest that he should have access to the widest possible range of insurance products available in the Community so that he can choose that which is best suited to his needs; whereas it is for the Member State in which the risk is situated to ensure that there is nothing to prevent the marketing within its territory of all the insurance products offered for sale in the Community as long as they do not conflict with the legal provisions protecting the general good in force in the Member State in which the risk is situated, and insofar as the general good is not safeguarded by the rules of the home Member State, provided that such provisions must be applied without discrimination to all undertakings operating in that Member State and be objectively necessary and in proportion to the objective pursued;
(20) Whereas the Member States must be able to ensure that the insurance products and contract documents used, under the right of establishment or the freedom to provide services, to cover risks situated within their territories comply with such specific legal provisions protecting the general good as are applicable; whereas the systems of supervision to be employed must meet the requirements of an integrated market but their employment may not constitute a prior condition for carrying on insurance business; whereas from this standpoint systems for the prior approval of policy conditions do not appear to be justified; whereas it is therefore necessary to provide for other systems better suited to the requirements of an internal market which enable every Member State to guarantee policyholders adequate protection;
(21) Whereas if a policyholder is a natural person, he should be informed by the insurance undertaking of the law which will apply to the contract and of the arrangements for handling policyholders' complaints concerning contracts;
(22) Whereas in some Member States private or voluntary health insurance serves as a partial or complete alternative to health cover provided for by the social security systems;
(23) Whereas the nature and social consequences of health insurance contracts justify the competent authorities of the Member State in which a risk is situated in requiring systematic notification of the general and special policy conditions in order to verify that such contracts are a partial or complete alternative to the health cover provided by the social security system; whereas such verification must not be a prior condition for the marketing of the products; whereas the particular nature of health insurance, serving as a partial or complete alternative to the health cover provided by the social security system, distinguishes it from other classes of indemnity insurance and life assurance insofar as it is necessary to ensure that policyholders have effective access to private health cover or health cover taken out on a voluntary basis regardless of their age or risk profile;
(24) Whereas to this end some Member States have adopted specific legal provisions; whereas, to protect the general good, it is possible to adopt or maintain such legal provisions in so far as they do not unduly restrict the right of establishment or the freedom to provide services, it being understood that such provisions must apply in an identical manner whatever the home Member State of the undertaking may be; whereas these legal provisions may differ in nature according to the conditions in each Member State; whereas these measures may provide for open enrolment, rating on a uniform basis according to the type of policy and lifetime cover; wheras that objective may also be achieved by requiring undertakings offering private health cover or health cover taken out on a voluntary basis to offer standard policies in line with the cover provided by statutory social security schemes at a premium rate at or below a prescribed maximum and to participate in loss compensation schemes; whereas, as a further possibility, it may be required that the technical basis of private health cover or health cover taken out on a voluntary basis be similar to that of life assurance;
(25) Whereas, because of the coordination effected by Directive 73/239/EEC as amended by this Directive, the possibility, afforded to the Federal Republic of Germany under Article 7 (2) (c) of the same Directive, of prohibiting the simultaneous transaction of health insurance and other classes is no longer justified and must therefore be abolished;
(26) Whereas Member States may require any insurance undertakings offering compulsory insurance against accidents at work at their own risk within their territories to comply with the specific provisions laid down in their national law on such insurance; whereas, however, this requirement may not apply to the provisions concerning financial supervision, which are the exclusive responsibility of the home Member State;
(27) Whereas exercise of the right of establishment requires an undertaking to maintain a permanent presence in the Member State of the branch; whereas responsibility for the specific interests of insured persons and victims in the case of third-party liability motor insurance requires adequate structures in the Member State of the branch for the collection of all the necessary information on compensation claims relating to that risk, with sufficient powers to represent the undertaking vis-à-vis injured parties who could claim compensation, including powers to pay such compensation, and to represent the undertaking or, if necessary, to arrange for it to be represented in the courts and before the competent authorities of that Member State in connection with claims for compensation;
(28) Whereas within the framework of the internal market no Member State may continue to prohibit the simultaneous carrying on of insurance business within its territory under the right of establishment and the freedom to provide services; whereas the option granted to Member States in this connection by Directive 88/357/EEC should therefore be abolished;
(29) Whereas provision should be made for a system of penalties to be imposed when, in the Member State in which a risk is situated, an insurance undertaking does not comply with those provisions protecting the general good that are applicable to it;
(30) Whereas some Member States do not subject insurance transactions to any form of indirect taxation, while the majority apply special taxes and other forms of contribution, including surcharges intended for compensation bodies; whereas the structures and rates of such taxes and contributions vary considerably between the Member States in which they are applied; whereas it is desirable to prevent existing differences' leading to distortions of competition in insurance services between Member States; whereas, pending subsequent harmonization, application of the tax systems and other forms of contribution provided for by the Member States in which risks are situated is likely to remedy that problem and it is for the Member States to make arrangements to ensure that such taxes and contributions are collected;
(31) Whereas technical adjustments to the detailed rules laid down in this Directive may be necessary from time to time to take account of the future development of the insurance industry; whereas the Commission will make such adjustments as and when necessary, after consulting the Insurance Committee set up by Directive 91/675/EEC(8) , in the exercise of the implementing powers conferred on it by the Treaty;
(32) Whereas it is necessary to adopt specific provisions intended to ensure smooth transition from the legal regime in existence when this Directive becomes applicable to the regime that it introduces, taking care not to place an additional workload on Member States' competent authorities;
(33) Whereas under Article 8 c of the Treaty account should be taken of the extent of the effort which must be made by certain economies at different stages of development; whereas, therefore, transitional arrangements should be adopted for the gradual application of this Directive by certain Member States,
HAS ADOPTED THIS DIRECTIVE:
TITLE I DEFINITIONS AND SCOPE
Article 1
For the purposes of this Directive:
(a) insurance undertaking shall mean an undertaking which has received official authorization in accordance with Article 6 of Directive 73/239/EEC;
(b) branch shall mean an agency or branch of an insurance undertaking, having regard to Article 3 of Directive 88/357/EEC;
(c) home Member State shall mean the Member State in which the head office of the insurance undertaking covering a risk is situated;
(d) Member State of the branch shall mean the Member State in which the branch covering a risk is situated;
(e) Member State of the provision of services shall mean the Member State in which a risk is situated, as defined in Article 2 (d) of Directive 88/357/EEC, if it is covered by an insurance undertaking or a branch situated in another Member State;
(f) control shall mean the relationship between a parent undertaking and a subsidiary, as defined in Article 1 of Directive 83/349/EEC(9) , or a similar relationship between any natural or legal person and an undertaking;
(g) qualifying holding shall mean a direct or indirect holding in an undertaking which represents 10 % or more of the capital or of the voting rights or which makes it possible to exercise a significant influence over the management of the undertaking in which a holding subsists.
For the purposes of this definition, in the context of Articles 8 and 15 and of the other levels of holding referred to in Article 15, the voting rights referred to in Article 7 of Directive 88/627/EEC(10) shall be taken into account;
(h) parent undertaking shall mean a parent undertaking as defined in Articles 1 and 2 of Directive 83/349/EEC;
(i) subsidiary shall mean a subsidiary undertaking as defined in Articles 1 and 2 of Directive 83/349/EEC; any subsidiary of a subsidiary undertaking shall also be regarded as a subsidiary of the undertaking which is those undertakings' ultimate parent undertaking;
(j) regulated market shall mean a financial market regarded by an undertaking's home Member State as a regulated market pending the adoption of a definition in a Directive on investment services and characterized by:
- regular operation, and
- the fact that regulations issued or approved by the appropriate authorities define the conditions for the operation of the market, the conditions for access to the market and, where the Council Directive of 5 March 1979 coordinating the conditions for the admission of securities to official stock-exchange listing (79/279/EEC)(11) applies, the conditions for admission to listing imposed in that Directive or, where that Directive does not apply, the conditions to be satisfied by a financial instrument in order to be effectively dealt in on the market.
For the purposes of this Directive, a regulated market may be situated in a Member State or in a third country. In the latter event, the market must be recognized by the home Member State and meet comparable requirements. Any financial instruments dealt in on that market must be of a quality comparable to that of the instruments dealt in on the regulated market or markets of the Member State in question;
(k) competent authorities shall mean the national authorities which are empowered by law or regulation to supervise insurance undertakings.
Article 2
1. This Directive shall apply to the types of insurance and undertakings referred to in Article 1 of Directive 73/239/EEC.
2. This Directive shall apply neither to the types of insurance or operations, nor to undertakings or institutions to which Directive 73/239/EEC does not apply, nor to the bodies referred to in Article 4 of that Directive.
Article 3
Notwithstanding Article 2 (2), Member States shall take every step to ensure that monopolies in respect of the taking up of the business of certain classes of insurance, granted to bodies established within their territories and referred to in Article 4 of Directive 73/239/EEC, are abolished by 1 July 1994.
TITLE II THE TAKING UP OF THE BUSINESS OF INSURANCE
Article 4
Article 6 of Directive 73/239/EEC shall be replaced by the following:
'Article 6
The taking up of the business of direct insurance shall be subject to prior official authorization.
Such authorization shall be sought from the competent authorities of the home Member State by:
(a) any undertaking which establishes its head office within the territory of that State;
(b) any undertaking which, having received the authorization referred to in the first subparagraph, extends its business to an entire class or to other classes'.
Article 5
Article 7 of Directive 73/239/EEC shall be replaced by the following:
'Article 7
1. Authorization shall be valid for the entire Community. It shall permit an undertaking to carry on business there, under either the right of establishment or the freedom to provide services.
2. Authorization shall be granted for a particular class of insurance. It shall cover the entire class, unless the applicant wishes to cover only some of the risks pertaining to that class, as listed in point A of the Annex.
However:
(a) Member States may grant authorization for the groups of classes listed in point B of the Annex, attaching to them the appropriate denominations specified therein;
(b) authorization granted for one class or a group of classes shall also be valid for the purpose of covering ancillary risks included in another class if the conditions imposed in point C of the Annex are fulfilled'.
Article 6
Article 8 of Directive 72/239/EEC shall be replaced by the following:
'Article 8
1. The home Member State shall require every insurance undertaking for which authorization is sought to:
(a) adopt one of the following forms:
- in the case of the Kingdom of Belgium: "société anonyme/naamloze vennootschap", "société en commandite par actions/commanditaire vennootschap op aandelen", "association d'assurance mutuelle/onderlinge verzekeringsvereniging", "société coopérative/cooeperatieve vennootschap";
- in the case of the Kingdom of Denmark: "aktieselskaber", "gensidige selskaber";
- in the case of the Federal Republic of Germany: "Aktiengesellschaft", "Versicherungsverein auf Gegenseitigkeit", "OEffentlich-rechtliches Wettbewerbsversicherungsunternehmen";
- in the case of the French Republic: "société anonyme", "société d'assurance mutuelle", "institution de prévoyance régie par le code de la sécurité sociale", "institution de prévoyance régie par le code rural" and "mutuelles régies par le code de la mutualité";
- in the case of Ireland: incorporated companies limited by shares or by guarantee or unlimited;
- in the case of the Italian Republic: "società per azioni", "società cooperativa", "mutua di assicurazione";
- in the case of the Grand Duchy of Luxembourg: "société anonyme", "société en commandite par actions", "association d'assurances mutuelles", "société coopérative";
- in the case of the Kingdom of the Netherlands: "naamloze vennootschap", "onderlinge waarborgmaatschappij";
- in the case of the United Kingdom: incorporated companies limited by shares or by guarantee or unlimited, societies registered under the Industrial and Provident Societies Acts, societies registered under the Friendly Societies Acts, the association of underwriters known as Lloyd's;
- in the case of the Hellenic Republic: "anonymi etairia", "allilasfalistikos synetairismos";
- in the case of the Kingdom of Spain: "sociedad anónima", "sociedad mutua", "sociedad cooperativa";
- in the case of the Portuguese Republic: "sociedade anónima", "mútua de seguros".
An insurance undertaking may also adopt the form of a European Company (SE) when that has been established.
Furthermore, Member States may, where appropriate, set up undertakings in any public-law form provided that such bodies have as their objects insurance operations under conditions equivalent to those under which private-law undertakings operate;
(b) limit its objects to the business of insurance and operations arising directly therefrom, to the exclusion of all other commercial business;
(c) submit a scheme of operations in accordance with Article 9;
(d) possess the minimum guarantee fund provided for in Article 17 (2);
(e) be effectively run by persons of good repute with appropriate professional qualifications or experience.
2. An undertaking seeking authorization to extend its business to other classes or to extend an authorization covering only some of the risks pertaining to one class shall be required to submit a scheme of operations in accordance with Article 9.
It shall, furthermore, be required to show proof that it possesses the solvency margin provided for in Article 16 and, if with regard to such other classes Article 17 (2) requires a higher minimum guarantee fund than before, that is possesses that minimum.
3. Nothing in this Directive shall prevent Member States from maintaining in force or introducing laws, regulations or administrative provisions requiring approval of the memorandum and articles of association and communication of any other documents necessary for the normal exercise of supervision.
Member States shall not, however, adopt provisions requiring the prior approval or systematic notification of general and special policy conditions, scales of premiums and forms and other printed documents which an undertaking intends to use in its dealings with policyholders.
Member States may not retain or introduce prior notification or approval of proposed increases in premium rates except as part of general price-control systems.
Nothing in this Directive shall prevent Member States from subjecting undertakings seeking or having obtained authorization for class 18 in point A of the Annex to checks on their direct or indirect resources in staff and equipment, including the qualification of their medical teams and the quality of the equipment available to such undertakings to meet their commitments arising out of this class of insurance.
4. The abovementioned provisions may not require that any application for authorization be considered in the light of the economic requirements of the market'.
Article 7
Article 9 of Directive 73/239/EEC shall be replaced by the following:
'Article 9
The scheme of operations referred to in Article 8 (1) (c) shall include particulars or proof concerning:
(a) the nature of the risks which the undertaking proposes to cover;
(b) the guiding principles as to reinsurance;
(c) the items constituting the minimum guarantee fund;
(d) estimates of the costs of setting up the administrative services and the organization for securing business; the financial resources intended to meet those costs and, if the risks to be covered are classified in class 18 in point A of the Annex, the resources at the undertaking's disposal for the provision of the assistance promised
and, in addition, for the first three financial years:
(e) estimates of management expenses other than installation costs, in particular current general expenses and commissions;
(f) estimates of premiums or contributions and claims;
(g) a forecast balance sheet;
(h) estimates of the financial resources intended to cover underwriting liabilities and the solvency margin.'
Article 8
The competent authorities of the home Member State shall not grant an undertaking authorization to take up the business of insurance before they have been informed of the identities of the shareholders or members, direct or indirect, whether natural or legal persons, who have qualifying holdings in that undertaking and of the amounts of those holdings.
The same authorities shall refuse authorization if, taking into account the need to ensure the sound and prudent management of an insurance undertaking, they are not satisfied as to the qualifications of the shareholders or members.
TITLE III HARMONIZATION OF THE CONDITIONS GOVERNING THE BUSINESS OF INSURANCE Chapter 1
Article 9
Article 13 of Directive 73/239/EEC shall be replaced by the following:
'Article 13
1. The financial supervision of an insurance undertaking, including that of the business it carries on either through branches or under the freedom to provide services, shall be the sole responsibility of the home Member State.
2. That financial supervision shall include verification, with respect to the insurance undertaking's entire business, of its state of solvency, of the establishment of technical provisions and of the assets covering them in accordance with the rules laid down or practices followed in the home Member State under provisions adopted at Community level.
Where the undertaking in question is authorized to cover the risks classified in class 18 in point A of the Annex, supervision shall extend to monitoring of the technical resources which the undertaking has at its disposal for the purpose of carrying out the assistance operations it has undertaken to perform, where the law of the home Member State provides for the monitoring of such resources.
3. The competent authorities of the home Member State shall require every insurance undertaking to have sound administrative and accounting procedures and adequate internal control mechanisms.'
Article 10
Article 14 of Directive 73/239/EEC shall be replaced by the following:
'Article 14
The Member State of the branch shall provide that where an insurance undertaking authorized in another Member State carries on business through a branch the competent authorities of the home Member State may, after having informed the competent authorities of the Member State of the branch, carry out themselves or through the intermediary of persons they appoint for that purpose on-the-spot verification of the information necessary to ensure the financial supervision of the undertaking. The authorities of the Member State of the branch may participate in that verification'.
Article 11
Article 19 (2) and (3) of Directive 73/239/EEC shall be replaced by the following:
'2. Member States shall require insurance undertakings with head offices within their territories to render periodically the returns, together with statistical documents, which are necessary for the purposes of supervision. The competent authorities shall provide each other with any documents and information that are useful for the purposes of supervision.
3. Every Member State shall take all steps necessary to ensure that the competent authorities have the powers and means necessary for the supervision of the business of insurance undertakings with head offices within their territories, including business carried on outwith those territories, in accordance with the Council Directives governing such business and for the purpose of seeing that they are implemented.
These powers and means must, in particular, enable the competent authorities to:
(a) make detailed enquiries regarding an undertaking's situation and the whole of its business, inter alia, by:
- gathering information or requiring the submission of documents concerning its insurance business,
- carrying out on-the-spot investigations at the undertaking's premises;
(b) take any measures with regard to an undertaking, its directors or managers or the persons who control it, that are appropriate and necessary to ensure that that undertaking's business continues to comply with the laws, regulations and administrative provisions with which the undertaking must comply in each Member State and in particular with the scheme of operations insofar as it remains mandatory, and to prevent or remedy any irregularities prejudicial to the interests of insured persons;
(c) ensure that those measures are carried out, if need be by enforcement and where appropriate through judicial channels.
Member States may also make provision for the competent authorities to obtain any information regarding contracts which are held by intermediaries.'
Article 12
1. Article 11 (2) to (7) of Directive 88/357/EEC is hereby repealed.
2. Under the conditions laid down by national law, each Member State shall authorize insurance undertakings with head offices within its territory to transfer all or part of their portfolios of contracts, concluded either under the right of establishment or the freedom to provide services, to an accepting office established within the Community, if the competent authorities of the home Member State of the accepting office certify that after taking the transfer into account the latter possesses the necessary solvency margin.
3. Where a branch proposes to transfer all or part of its portfolio of contracts, concluded either under the right of establishment or the freedom to provide services, the Member State of the branch shall be consulted.
4. In the circumstances referred to in paragraphs 2 and 3, the competent authorities of the home Member State of the transferring undertaking shall authorize the transfer after obtaining the agreement of the competent authorities of the Member States in which the risks are situated.
5. The competent authorities of the Member States consulted shall give their opinion or consent to the competent authorities of the home Member State of the transferring insurance undertaking within three months of receiving a request; the absence of any response within that period from the authorities consulted shall be considered equivalent to a favourable opinion or tacit consent.
6. A transfer authorized in accordance with this Article shall be published as laid down by national law in the Member State in which the risk is situated. Such transfers shall automatically be valid against policy-holders, insured persons and any other persons having rights or obligations arising out of the contracts transferred.
This provision shall not affect the Member States' rights to give policy-holders the option of cancelling contracts within a fixed period after a transfer.
Article 13
1. Article 20 of Directive 73/239/EEC shall be replaced by the following:
'Article 20
1. If an undertaking does not comply with Article 15, the competent authority of its home Member State may prohibit the free disposal of its assets after having communicated its intention to the competent authorities of the Member States in which the risks are situated.
2. For the purposes of restoring the financial situation of an undertaking the solvency margin of which has fallen below the minimum required under Article 16 (3), the competent authority of the home Member State shall require that a plan for the restoration of a sound financial situation be submitted for its approval.
In exceptional circumstances, if the competent authority is of the opinion that the financial situation of the undertaking will deteriorate further, it may also restrict or prohibit the free disposal of the undertaking's assets. It shall inform the authorities of other Member States within the territories of which the undertaking carries on business of any measures it has taken and the latter shall, at the request of the former, take the same measures.
3. If the solvency margin falls below the guarantee fund as defined in Article 17, the competent authority of the home Member State shall require the undertaking to submit a short-term finance scheme for its approval.
It may also restrict or prohibit the free disposal of the undertaking's assets. It shall inform the authorities of other Member States within the territories of which the undertaking carries on business accordingly and the latter shall, at the request of the former, take the same measures.
4. The competent authorities may further take all measures necessary to safeguard the interests of insured persons in the cases provided for in paragraphs 1, 2 and 3.
5. Each Member State shall take the measures necessary to be able, in accordance with its national law, to prohibit the free disposal of assets located within its territory at the request, in the cases provided for in paragraphs 1, 2 and 3, of the undertaking's home Member State, which shall designate the assets to be covered by such measures.'
Article 14
Article 22 of Directive 73/239/EEC shall be replaced by the following:
'Article 22
1. Authorization granted to an insurance undertaking by the competent authority of its home Member State may be withdrawn by that authority if that undertaking:
(a) does not make use of that authorization within 12 months, expressly renounces it or ceases to carry on business for more than six months, unless the Member State concerned has made provision for authorization to lapse in such cases;
(b) no longer fulfils the conditions for admission;
(c) has been unable, within the time allowed, to take the measures specified in the restoration plan or finance scheme referred to in Article 20;
(d) fails seriously in its obligation under the regulations to which it is subject.
In the event of the withdrawal or lapse of authorization, the competent authority of the home Member State shall notify the competent authorities of the other Member States accordingly, and they shall take appropriate measures to prevent the undertaking from commencing new operations within their territories, under either the right of establishment or the freedom to provide services. The home Member State's competent authority shall, in conjunction with those authorities, take all measures necessary to safeguard the interests of insured persons and, in particular, shall restrict the free disposal of the undertaking's assets in accordance with Article 20 (1), (2), second subparagraph, or (3), second subparagraph.
2. Any decision to withdraw authorization shall be supported by precise reasons and communicated to the undertaking in question.'
Article 15
1. Member States shall require any natural or legal person who proposes to acquire, directly or indirectly, a qualifying holding in an insurance undertaking first to inform the competent authorities of the home Member State, indicating the size of his intended holding. Such a person must likewise inform the competent authorities of the home Member State if he proposes to increase his qualifying holding so that the proportion of the voting rights or of the capital he holds would reach or exceed 20, 33 or 50 % or so that the insurance undertaking would become his subsidiary.
The competent authorities of the home Member State shall have up to three months from the date of the notification provided for in the first subparagraph to oppose such a plan if, in view of the need to ensure sound and prudent management of the insurance undertaking in question, they are not satisfied as to the qualification of the person referred to in the first subparagraph. If they do not oppose the plan in question, they may fix a maximum period fort its implementation.
2. Member States shall require any natural or legal person who proposes to dispose, directly or indirectly, of a qualifying holding in an insurance undertaking first to inform the competent authorities of the home Member State, indicating the size of his intended holding. Such a person must likewise inform the competent authorities if he proposes to reduce his qualifying holding so that the proportion of the voting rights or of the capital he holds would fall below 20, 33 or 50 % or so that the insurance undertaking would cease to be his subsidiary.
3. On becoming aware of them, insurance undertakings shall inform the competent authorities of their home Member States of any acquisitions or disposals of holdings in their capital that cause holdings to exceed or fall below any of the tresholds referred to in paragraphs 1 and 2.
They shall also, at least once a year, inform them of the names of shareholders and members possessing qualifying holdings and the sizes of such holdings as shown, for example, by the information received at annual general meetings of shareholders or members or as a result of compliance with the regulations relating to companies listed on stock exchanges.
4. Member States shall require that, where the influence exercised by the persons referred to in paragraph 1 is likely to operate against the prudent and sound management of an insurance undertaking, the competent authorities of the home Member State shall take appropriate measures to put an end to that situation. Such measures may consist, for example, in injunctions, sanctions against directors and managers, or suspension of the exercise of the voting rights attaching to the shares held by the shareholders or members in question.
Similar measures shall apply to natural or legal persons failing to comply with the obligation to provide prior information imposes in paragraph 1. If a holding is acquired despite the opposition of the competent authorities, the Member States shall, regardless of any other sanctions to be adopted, provide either for exercise of the corresponding voting rights to be suspended, or for the nullity of votes cast or for the possibility of their annulment.
Article 16
1. The Member States shall provide that all persons working or who have worked for the competent authorities, as well as auditors and experts acting on behalf of the competent authorities, shall be bound by the obligation of professional secrecy. This means that no confidential information which they may receive while performing their duties may be divulged to any person or authority whatsoever, except in summary or aggregate form, such that individual insurance undertakings cannot be identified, without prejudice to cases covered by criminal law.
Nevertheless, where an insurance undertaking has been declared bankrupt or is being compulsorily wound up, confidential information which does not concern third parties involved in attempts to rescue that undertaking may be divulged in civil or commercial proceedings.
2. Paragraph 1 shall not prevent the competent authorities of different Member States from exchanging information in accordance with the Directives applicable to insurance undertakings. Such information shall be subject to the conditions of professional secrecy laid down in paragraph 1.
3. Member States may conclude cooperation agreements, providing for exchanges of information, with the competent authorities of third countries only if the information disclosed is subject to guarantees of professional secrecy at least equivalent to those provided for in this Article.
4. Competent authorities receiving confidential information under paragraphs 1 or 2 may use it only in the course of their duties:
- to check that the conditions governing the taking up of the business of insurance are met and to facilitate monitoring of the conduct of such business, especially with regard to the monitoring of technical provisions, solvency margins, administrative and accounting procedures and internal control mechanisms,
- to impose sanctions,
- in administrative appeals against decisions of the competent authorities, or
- in court proceedings initiated under Article 56 or under special provisions provided for in the Directives adopted in the field of insurance undertakings.
5. Paragraphs 1 and 4 shall not preclude the exchange of information within a Member State, where there are two or more competent authorities in the same Member State, or, between Member States, between competent authorities and:
- authorities responsible for the official supervision of credit institutions and other financial organizations and the authorities responsible for the supervision of financial markets,
- bodies involved in the liquidation and bankruptcy of insurance undertakings and in other similar procedures, and
- persons responsible for carrying out statutory audits of the accounts of insurance undertakings and other financial institutions,
in the discharge of their supervisory functions, or the disclosure to bodies which administer compulsory winding-up proceedings or guarantee funds of information necessary to the performance of their duties. The information received by those authorities, bodies and persons shall be subject to the conditions of professional secrecy laid down in paragraph 1.
6. In addition, notwithstanding paragraphs 1 and 4, the Member States may, under provisions laid down by law, authorize the disclosure of certain information to other departments of their central government administrations responsible for legislation on the supervision of credit institutions, financial institutions, investment services and insurance companies and to inspectors acting on behalf of those departments.
However, such disclosures may be made only where necessary for reasons of prudential control.
The Member States shall, however, provide that information received under paragraphs 2 and 5 and that obtained by means of the on-the-spot verification referred to in Article 14 of Directive 73/239/EEC may never be disclosed in the cases referred to in this paragraph except with the express consent of the competent authorities which disclosed the information or of the competent authorities of the Member State in which on-the-spot verification was carried out.
Chapter 2
Article 17
Article 15 of Directive 73/239/EEC shall be replaced by the following:
'Article 15
1. The home Member State shall require every insurance undertaking to establish adequate technical provisions in respect of its entire business.
The amount of such technical provisions shall be determined in accordance with the rules laid down in Directive 91/674/EEC.
2. The home Member State shall require every insurance undertaking to cover the technical provisions in respect of its entire business by matching assets in accordance with Article 6 of Directive 88/357/EEC. In respect of risks situated within the European Community, those assets must be localized within the Communtiy. Member States shall not require insurance undertakings to localize their assets in any particular Member State. The home Member State may, however, permit relaxations in the rules on the localization of assets.
3. If the home Member State allows any technical provisions to be covered by claims against reinsurers, it shall fix the percentage so allowed. In such cases, it may not specify the localization of the assets representing such claims.'
Article 18
Article 15a of Directive 72/239/EEC shall be replaced by the following:
'Article 15a
1. Member States shall require every insurance undertaking with a head office within their territories which underwrites risks included in class 14 in point A of the Annex (hereinafter referred to as "credit insurance") to set up an equalization reserve for the purpose of offsetting any technical deficit or above-average claims ration arising in that class in any financial year.
2. The equalization reserve shall be calculated in accordance with the rules laid down by the home Member State in accordance with one of the four methods set out in point D of the Annex, which shall be regarded as equivalent.
3. Up to the amount calculated in accordance with the methods set out in point D of the Annex, the equalization reserve shall be disregarded for the purpose of calculating the solvency margin.
4. Member States may exempt insurance undertakings with head offices within their territories from the obligation to set up equalization reserves for credit insurance business where the premiums or contributions receivable in respect of credit insurance are less than 4 % of the total premiums or contributions receivable by them and less than ECU 2 500 000.'
Article 19
Article 23 of Directive 88/357/EEC is hereby repealed.
Article 20
The assets covering the technical provisions shall take account of the type of business carried on by an undertaking in such a way as to secure the safety, yield and marketability of its investments, which the undertaking shall ensure are diversified and adequately spread.
Article 21
1. The home Member State may not authorize insurance undertakings to cover their technical provisions with any but the following categories of assets:
A. Investments
(a) debt securities, bonds and other money and capital market instruments;
(b) loans;
(c) shares and other variable yield participations;
(d) units in undertakings for collective investment in transferable securities and other investment funds;
(e) land, buildings and immovable property rights;
B. Debts and claims
(f) debts owed by reinsurers, including reinsurers' shares of technical provisions;
(g) deposits with and debts owed by ceding undertakings;
(h) debts owed by policyholders and intermediaries arising out of direct and reinsurance operations;
(i) claims arising out of salvage and subrogation;
(j) tax recoveries;
(k) claims against guarantee funds;
C. Others
(l) tangible fixed assets, other than land and buildings, valued on the basis of prudent amortization;
(m) cash at bank and in hand, deposits with credit institutions and any other bodies authorized to receive deposits;
(n) deferred acquisition costs;
(o) accrued interest and rent, other accrued income and prepayments;
In the case of the association of underwriters know as Lloyd's, asset categories shall also include guarantees and letters of credit issued by credit institutions within the meaning of Directive 77/780/EEC(12) or by assurance undertakings, together with verifiable sums arising out of life assurance policies, to the extent that they represent funds belonging to members.
The inclusion of any asset or category of assets listed in the first subparagraph shall not mean that all categories of assets must automatically be accepted as cover for technical provisions. The home Member State shall lay down more detailed rules fixing the conditions for the use of acceptable assets; in this connection, it may require valuable security or guarantees, particularly in the case of debts owed by reinsurers.
In the determination and the application of the rules which it lays down, the home Member State shall, in particular, ensure that the following principles are complied with:
(i) assets covering technical provisions shall be valued net of any debts arising out of their acquisition;
(ii) all assets must be valued on a prudent basis, allowing for the risk of any amounts' not being realizable. In particular, tangible fixed assets other than land and buildings may be accepted as cover for technical provisions only if they are valued on the basis of prudent amortization;
(iii) loans, whether to undertakings, to State authorities or international organizations, to local or regional authorities or to natural persons, may be accepted as cover for technical provisions only if there are sufficient guarantees as to their security, whether these are based on the status of the borrower, mortgages, bank guarantees or guarantees granted by insurance undertakings or other forms of security;
(iv) derivative instruments such as options, futures and swaps in connection with assets covering technical provisions may be used in so far as they contribute to a reduction of investment risks or facilitate efficient portfolio management. They must be valued on a prudent basis and may be taken into account in the valuation of the underlying assets;
(v) transferrable securities which are not dealt in on a regulated market may be accepted as cover for technical provisions only if they can be realized in the short term;
(vi) debts owed by and claims against a third party may be accepted as cover for technical provisions only after deduction of all amounts owed to the same third party;
(vii) the value of any debts and claims accepted as cover for technical provisions must be calculated on a prudent basis, with due allowance for the risk of any amounts not being realizable. In particular, debts owed by policyholders and intermediaries arising out of insurance and reinsurance operations may be accepted only in so far as they have been outstanding for not more than three months;
(viii) where the assets held include an investment in a subsidiary undertaking which manages all or part of the insurance undertaking's investments on its behalf, the home Member State must, when applying the rules and principles laid down in this
Article, take into account the underlying assets held by the subsidiary undertaking; the home Member State may treat the assets of other subsidiaries in the same way;
(ix) deferred acquisition costs may be accepted as cover for technical provisions only to the extent that that is consistent with the calculation of the technical provision for unearned premiums.
2. Notwithstanding paragraph 1, in exceptional circumstances and at an insurance undertaking's request, the home Member State may, temporarily and under a properly reasoned decision, accept other categories of assets as cover for technical provisions, subject to Article 20.
Article 22
1. As regard the assets covering technical provisions, the home Member State shall require every insurance undertaking to invest no more than:
(a) 10 % of its total gross technical provisions in any one piece of land or building, or a number of pieces of land or buildings close enough to each other to be considered effectively as one investment;
(b) 5 % of its total gross technical provisions in shares and other negotiable securities treated as shares, bonds, debt securities and other money and capital market instruments from the same undertaking, or in loans granted to the same borrower, taken together, the loans being loans other than those granted to a State, regional or local authority or to an international organization of which one or more Member States are members. This limit may be raised to 10 % if an undertaking does not invest more than 40 % of its gross technical provisions in the loans or securities of issuing bodies and borrowers in each of which it invests more than 5 % of its assets;
(c) 5 % of its total gross technical provisions in unsecured loans, including 1 % for any single unsecured loan, other than loans granted to credit institutions, assurance undertaking - in so far as Article 8 of Directive 73/239/EEC allows it - and investment undertakings established in a Member State;
(d) 3 % of its total gross technical provisions in the form of cash in hand;
(e) 10 % of its total gross technical provisions in shares, other securities treated as shares and debt securities, which are not dealt in on a regulated market.
2. The absence of a limit in paragraph 1 on investment in any particular category does not imply that assets in that category should be accepted as cover for technical provisions without limit. The home Member State shall lay down more detailed rules fixing the conditions for the use of acceptable assets. In particular it shall ensure, in the determination and the application of those rules, that the following principles are complied with:
(i) assets covering technical provisions must be diversified and spread in such a way as to ensure that there is no excessive reliance on any particular category of asset, investment market or investment;
(ii) investment in particular types of asset which show high levels of risk, whether because of the nature of the asset or the quality of the issuer, must be restricted to prudent levels;
(iii) limitations on particular categories of asset must take account of the treatment of reinsurance in the calculation of technical provisions;
(iv) where the assets held include an investment in a subsidiary undertaking which manages all or part of the insurance undertaking's investments on its behalf, the home Member State must, when applying the rules and principles laid down in this
Article, take into account the underlying assets held by the subsidiary undertaking; the home Member State may treat the assets of other subsidiaries in the same way;
(v) the percentage of assets covering technical provisions which are the subject of non-liquid investments must be kept to a prudent level;
(vi) where the assets held include loans to or debt securities issued by certain credit institutions, the home Member State may, when applying the rules and principles laid down in this Article, take into account the underlying assets held by such credit institutions. This treatment may be applied only where the credit institution has its head office in a Member State, is entirely owned by that Member State and/or that State's local authorities and its business, according to its memorandum and articles of association, consists of extending, through its intermediary, loans to or guaranteed by the State or local authorities or loans to bodies closely linked to the State or to local authorities.
3. In the context of the detailed rules laying down the conditions for the use of acceptable assets, the Member State shall give more limitative treatment to:
- any loan unaccompanied by a bank guarantee, a guarantee issued by an insurance undertaking, a mortgage or any other form of security, as compared with loans accompanied by such collateral,
- Ucits not coordinated within the meaning of Directive 85/611/EEC(13) and other investment funds, as compared with Ucits coordinated within the meaning of that Directive,
- securities which are not dealt in on a regulated market, as compared with those which are,
- bonds, debt securities and other money and capitalmarket instruments not issued by States, local or regional authorities or undertakings belonging to Zone A as defined in Directive 89/647/EEC(14) , or the issuers of which are international organizations not numbering at least one Community Member State among their member, as compared with the same financial instruments issued by such bodies.
4. Member States may raise the limit laid down in paragraph 1 (b) to 40 % in the case of certain debt securities when these are issued by a credit institution which has its head office in a Member State and is subject by law to special official supervision designed to protect the holders of those debt securities. In particular, sums deriving from the issue of such debt securities must be invested in accordance with the law in assets which, during the whole period of validity of the debt securities, are capable of covering claims attaching to the debt securities and which, in the event of failure of the issues, would be used on a priority basis for the reimbursement of the principal and payment of the accrued interest.
5. Member States shall not require insurance undertakings to invest in particular categories of assets.
6. Notwithstanding paragraph 1, in exceptional circumstances and at an insurance undertaking's request, the home Member State may, temporarily and under a properly reasoned decision, allow exceptions to the rules laid down in paragraph 1 (a) to (e), subject to Article 20.
Article 23
Points 8 and 9 of Annex 1 to Directive 88/357/EEC shall be replaced by the following:
'8. Insurance undertakings may hold non-matching assets to cover an amount not exceeding 20 % of their commitments in a particular currency.
9. A Member State may provide that when under the preceding procedures a commitment must be covered by assets expressed in a Member State's currency that requirement shall also be considered as satisfied when the assets are expressed in ecus'.
Article 24
Article 16 (1) of Directive 73/239/EEC shall be replaced by the following:
'1. The home Member State shall require every insurance undertaking to establish an adequate solvency margin in respect of its entire business.
The solvency margin shall correspond to the assets of the undertaking free of any foreseeable liabilities less any intangible items. In particular the following shall be included:
- the paid-up share capital or, in the case of a mutual insurance undertaking, the effective initial fund plus any members' accounts which meet all the following criteria:
(a) the memorandum and articles of association must stipulate that payments may be made from these accounts to members only insofar as this does not cause the solvency margin to fall below the required level, or, after the dissolution of the undertaking, if all the undertaking's other debts have been settled;
(b) the memorandum and articles of association must stipulate, with respect to any such payments for reasons other than the individual termination of membership, that the competent authorities must be notified at least one month in advance and can prohibit the payment within that period and
(c) the relevant provisions of the memorandum and articles of association may be amended only after the competent authorities have declared that they have no objection to the amendment, without prejudice to the criteria stated in (a) and (b);
- one-half of the unpaid share capital or initial fund, once the paid-up part amounts to 25 % of that share capital or fund,
- reserves (statutory reserves and free reserves) not corresponding to underwriting liabilities,
- any profits brought forward,
- in the case of mutual or mutal-type association with variable contributions, any claim which it has against its members by way of a call for supplementary contribution, within the financial year, up to one-half of the difference between the maximum contributions and the contributions actually called in, and subject to a limit of 50 % of the margin,
- at the request of and on the production of proof by the insurance undertaking, any hidden reserves arising out of the undervaluation of assets, insofar as those hidden reserves are not of an exceptional nature,
- cumulative preferential share capital and subordinated loan capital may be included but, if so, only up to 50 % of the margin, no more than 25 % of which shall consist of subordinated loans with a fixed maturity, or fixed-term cumulative preferential share capital, if the following minimum criteria are met:
(a) in the event of the bankruptcy or liquidation of the insurance undertaking, binding agreements must exist under which the subordinated loan capital or preferential share capital ranks after the claims of all other creditors and is not to be repaid until all other debts outstanding at the time have been settled.
Subordinated loan capital must fulfil the following additional conditions:
(b) only fully paid-up funds may be taken into account;
(c) for loans with a fixed maturity, the original maturity must be at least five years. No later than one year before the repayment date the insurance undertaking must submit to the competent authorities for their approval a plan showing how the solvency margin will be kept at or brought to the required level at maturity, unless the extent to which the loan may rank as a component of the solvency margin is gradually reduced during at least the last five years before the repayment date. The competent authorities may authorize the early repayment of such loans provided application is made by the issuing insurance undertaking and its solvency margin will not fall below the required level;
(d) loans the maturity of which is not fixed must be repayable only subject to five years' notice unless the loans are no longer considered a component of the solvency margin or unless the prior consent of the competent authorities is specifically required for early repayment. In the latter event the insurance undertaking must notify the competent authorities at least six months before the date of the proposed repayment, specifying the actual and required solvency margins both before and after that repayment. The competent authorities shall authorize repayment only if the insurance undertaking's solvency margin will not fall below the required level;
(e) the loan agreement must not include any clause providing that in specified circumstances, other than the winding-up of the insurance undertaking, the debt will become repayable before the agreed repayment dates;
(f) the loan agreement may be amended only after the competent authorities have declared that they have no objection to the amendment;
- securities with no specified maturity date and other instruments that fulfil the following conditions, including cumulative preferential shares other than those mentioned in the preceding indent, up to 50 % of the margin for the total of such securities and the subordinated loan capital referred to in the preceding indent:
(a) they may not be repaid on the initiative of the bearer or without the prior consent of the competent authority;
(b) the contract of issue must enable the insurance undertaking to defer the payment of interest on the loan;
(c) the lender's claims on the insurance undertaking must rank entirely after those of all non-subordinated creditors;
(d) the documents governing the issue of the securities must provide for the loss-absorption capacity of the debt and unpaid interest, while enabling the insurance undertaking to continue its business;
(e) only fully paid-up amounts may be taken into account.'
Article 25
No more than three years after the date of application of this Directive the Commission shall submit a report to the Insurance Committee on the need for further harmonization of the solvency margin.
Article 26
Article 18 of Directive 79/239/EEC shall be replaced by the following:
'Article 18
1. Member States shall not prescribe any rules as to the choice of the assets that need not be used as cover for the technical provisions referred to in Article 15.
2. Subject to Article 15 (2), Article 20 (1), (2), (3) and (5) and the last subparagraph of Article 22 (1), Member States shall not restrain the free disposal of those assets, whether movable or immovable, that form part of the assets of authorized insurance undertakings.
3. Paragraphs 1 and 2 shall not preclude any measures which Member States, while safeguarding the interests of the isured persons, are entitled to take as owners or members of or partners to the undertakings in question.'
Chapter 3
Article 27
Article 7 (1) (f) of Directive 88/357/EEC shall be replaced by the following:
'(f) in the case of the risks referred to in Article 5 (d) of Directive 73/239/EEC, the parties to the contract may choose any law.'
Article 28
The Member State in which a risk is situated shall not prevent a policyholder from concluding a contract with an insurance undertaking authorized under the conditions of Article 6 of Directive 73/239/EEC, as long as that does not conflict with legal provisions protecting the general good in the Member State in which the risk is situated.
Article 29
Member States shall not adopt provisions requiring the prior approval or systematic notification of general and special policy conditions, scales of premiums, or forms and other printed documents which an insurance undertaking intends to use in its dealings with policy-holders. They may only require non-systematic notification of those policy conditions and other documents for the purpose of verifying compliance with national provisions concerning insurance contracts, and that requirement may not constitute a prior condition for an undertaking's carrying on its business.
Member States may not retain or introduce prior notification or approval of proposed increases in premium rates except as part of general price-control systems.
Article 30
1. Article 8 (4) (b) of Directive 88/357/EEC shall be deleted. Article 8 (4) (a) of that Directive shall therefore be amended to read as follows:
'(a) Subject to subparagraph (c), the third subparagraph of Article 7 (2) shall apply where the insurance contract provides cover in two or more Member States, at least one of which makes insurance compulsory.'
2. Notwithstanding any provision to the contrary, a Member State which makes insurance compulsory may require that the general and special conditions of the compulsory insurance be communicated to its competent authority before being circulated.
Article 31
1. Before an insurance contract is concluded the insurance undertaking shall inform the policyholder of:
- the law applicable to the contract where the parties do not have a free choice, or the fact that the parties are free to choose the law applicable and, in the latter case, the law the insurer proposes to choose,
- the arrangements for handling policyholders' complaints concerning contracts including, where appropriate, the existence of a complaints body, without prejudice to the policyholders's right to take legal proceedings.
2. The obligation referred to in paragraph 1 shall apply only where the policyholder is a natural person.
3. The rules for implementing this Article shall be determined in accordance with the law of the Member State in which the risk is situated.
TITLE IV PROVISIONS RELATING TO RIGHT OF ESTABLISHMENT AND THE FREEDOM TO PROVIDE SERVICES
Article 32
Article 10 of Directive 73/239/EEC shall be replaced by the following:
'Article 10
1. An insurance undertaking that proposes to establish a branch within the territory of another Member State shall notify the competent authorities of its home Member State.
2. The Member States shall require every insurance undertaking that proposes to establish a branch within the territory of another Member State to provide the following information when effecting the notification provided for in paragraph 1:
(a) the Member State within the territory of which it proposes to establish a branch;
(b) a scheme of operations setting out, inter alia, the types of business envisaged and the structural organization of the branch;
(c) the address in the Member State of the branch from which documents may be obtained and to which they may be delivered, it being understood that that address shall be the one to which all communications to the authorized agent are sent;
(d) the name of the branch's authorized agent, who must possess sufficient powers to bind the undertaking in relation to third parties and to represent it in relations with the authorities and courts of the Member State of the branch. With regard to Lloyd's, in the event of any litigation in the Member State of the branch arising out of underwritten commitments, the insured persons must not be treated less favourably than if the litigation had been brought against businesses of a conventional type. The authorized agent must, therefore, possess sufficient powers for proceedings to be taken against him and must in that capacity be able to bind the Lloyd's underwriters concerned.
Where the undertaking intends its branch to cover risks in class 10 of point A of the Annex, not including carrier's liability, it must produce a declaration that it has become a member of the national bureau and the national guarantee fund of the Member State of the branch.
3. Unless the competent authorities of the home Member State have reason to doubt the adequacy of the administrative structure or the financial situation of the insurance undertaking or the good repute and professional qualifications or experience of the directors or managers or the authorized agent, taking into account the business planned, they shall within three months of receiving all the information referred to in paragraph 2 communicate that information to the competent authorities of the Member State of the branch and shall inform the undertaking concerned accordingly.
The competent authorities of the home Member State shall also attest that the insurance undertaking has the minimum solvency margin calculated in accordance with Articles 16 and 17.
Where the competent authorities of the home Member State refuse to communicate the information referred to in paragraph 2 to the competent authorities of the Member State of the branch they shall give the reasons for their refusal to the undertaking concerned within three months of receiving all the information in question. That refusal or failure to act may be subject to a right to apply to the courts in the home Member State.
4. Before the branch of an insurance undertaking starts business, the competent authorities of the Member State of the branch shall, within two months of receiving the information referred to in paragraph 3, inform the competent authority of the home Member State, if appropriate, of the conditions under which, in the interest of the general good, that business must be carried on in the Member State of the branch.
5. On receiving a communication from the competent authorities of the Member State of the branch or, if no communication is received from them, on expiry of the period provided for in paragraph 4, the branch may be established and start business.
6. In the event of a change in any of the particulars communicated under paragraph 2 (b), (c) or (d), an insurance undertaking shall give written notice of the change to the competent authorities of the home Member State and of the Member State of the branch at least one month before making the change so that the competent authorities of the home Member State and the competent authorities of the Member State of the branch may fulfil their respective roles under paragraphs 3 and 4.'
Article 33
Article 11 of Directive 73/239/EEC is hereby repealed.
Article 34
Article 14 of Directive 88/357/EEC shall be replaced by the following:
'Article 14
Any undertaking that intends to carry on business for the first time in one or more Member States under the freedom to provide services shall first inform the competent authorities of the home Member State, indicating the nature of the risks it proposes to cover.'
Article 35
Article 16 of Directive 88/357/EEC shall be replaced by the following:
'Article 16
1. Within one month of the notification provided for in Article 14, the competent authorities of the home Member State shall communicate to the Member State or Member States within the territories of which an undertaking intends to carry on business under the freedom to provide services:
(a) a certificate attesting that the undertaking has the minimum solvency margin calculated in accordance with Articles 16 and 17 of Directive 73/239/EEC;
(b) the classes of insurance which the undertaking has been authorized to offer;
(c) the nature of the risks which the undertaking proposes to cover in the Member State of the provision of services.
At the same time, they shall inform the undertaking concerned accordingly.
Each Member State within the territory of which an undertaking intends, under the freedom to provide services, to cover risks in class 10 of point A of the Annex to Directive 73/239/EEC other than carrier's liability may require that the undertaking:
- communicate the name and address of the representative referred to in Article 12a (4) of this Directive,
- produce a declaration that the undertaking has become a member of the national bureau and national guarantee fund of the Member State of the provision of services.
2. Where the competent authorities of the home Member State do not communicate the information referred to in paragraph 1 within the period laid down, they shall give the reasons for their refusal to the undertaking within that same period. That refusal shall be subject to a right to apply to the courts in the home Member State.
3. The undertaking may start business on the certified date on which it is informed of the communication provided for in the first subparagraph of paragraph 1.'
Article 36
Article 17 of Directive 88/357/EEC shall be replaced by the following:
'Article 17
Any change which an undertaking intends in make to the information referred to in Article 14 shall be subject to the procedure provided for in Articles 14 and 16.'
Article 37
Article 12 (2), second and third subparagraphs, Article 12 (3) and Articles 13 and 15 of Directive 88/357/EEC are hereby repealed.
Article 38
The competent authorities of the Member State of the branch or the Member State of the provision of services may require that the information which they are authorized under this Directive to request with regard to the business of insurance undertakings operating in the territory of that State shall be supplied to them in the official language or languages of that State.
Article 39
1. Article 18 of Directive 88/357/EEC is hereby repealed.
2. The Member State of the branch or of the provision of services shall not adopt provisions requiring the prior approval or systematic notification of general and special policy conditions, scales of premiums, or forms and other printed documents which an undertaking intends to use in its dealings with policyholders. It may only require an undertaking that proposes to carry on insurance business within its territory, under the right of establishment or the freedom to provide services, to effect non-systematic notification ot those policy conditions and other documents for the purpose of verifying compliance with its national provisions concerning insurance contracts, and that requirement may not constitute a prior condition for an undertaking's carrying on its business.
3. The Member State of the branch or of the provision of services may not retain or introduce prior notification or approval of proposed increases in premium rates except as part of general price-control systems.
Article 40
1. Article 19 of Directive 88/357/EEC is hereby repealed.
2. Any undertaking carrying on business under the right of establishment or the freedom to provide services shall submit to the competent authorities of the Member State of the branch and/or of the Member State of the provision of services all documents requested of it for the purposes of this Article in so far as undertakings with head offices in those Member States are also obliged to do so.
3. If the competent authorities of a Member State establish that an undertaking with a branch or carrying on business under the freedom to provide services within its territory is not complying with the legal provisions applicable to it in that State, they shall require the undertaking concerned to remedy that irregular situation.
4. If the undertaking in question fails to take the necessary action, the competent authorities of the Member State concerned shall inform the competent authorities of the home Member State accordingly. The latter authorities shall, at the earliest opportunity, take all appropriate measures to ensure that the undertaking concerned remedies that irregular situation. The nature of those measures shall be communicated to the competent authorities of the Member State concerned.
5. If, despite the measures taken by the home Member State or because those measures prove inadequate or are lacking in that State, the undertaking persists in infringing the legal provisions in force in the Member State concerned, the latter may, after informing the competent authorities of the home Member State, take appropriate measures to prevent or penalize further infringements, including, in so far as is strictly necessary, preventing that undertaking from continuing to conclude new insurance contracts within its territory. Member States shall ensure that within their territories it is possible to serve the legal documents necessary for such measures on insurance undertakings.
6. Paragraphs 3, 4 and 5 shall not affect the emergency power of the Member States concerned to take appropriate measures to prevent irregularities within their territories. This shall include the possibility of preventing insurance undertakings from continuing to conclude new insurance contracts within their territories.
7. Paragraphs 3, 4 and 5 shall not affect the powers of the Member States to penalize infringements within their territories.
8. If an undertaking which has committed an infringement has an establishment or possesses property in the Member State concerned, the competent authorities of the latter may, in accordance with national law, apply the administrative penalties prescribed for that infringement by way of enforcement against that establishment or property.
9. Any measure adopted under paragraphs 4 to 8 involving penalties or restrictions on the conduct of insurance business must be properly reasoned and communicated to the undertaking concerned.
10. Every two years, the Commission shall submit to the Insurance Committee set up by Directive 91/675/EEC a report summarizing the number and types of cases in which, in each Member State, authorization has been refused under Article 10 of Directive 73/239/EEC or Article 16 of Directive 88/357/EEC as amended by this Directive or measures have been taken under paragraph 5. Member States shall cooperate with the Commission by providing it with the information required for that report.
Article 41
Nothing in this Directive shall prevent insurance undertakings with head offices in Member States from advertising their services, through all available means of communication, in the Member State of the branch or the Member State of the provision of services, subject to any rules governing the form and content of such advertising adopted in the interest of the general good.
Article 42
1. Article 20 of Directive 88/357/EEC is hereby repealed.
2. In the event of an insurance undertaking's being wound up, commitments arising out of contracts underwritten through a branch or under the freedom to provide services shall be met in the same way as those arising out of that undertaking's other insurance contracts, without distinction as to nationality as far as the persons insured and the beneficiaries are concerned.
Article 43
1. Article 21 of Directive 88/357/EEC is hereby repealed.
2. Where insurance is offered unter the right of establishment or the freedom to provide services, the policyholder shall, before any commitment is entered into, be informed of the Member State in which the head office or, where appropriate, the branch with which the contract is to be concluded is situated.
Any documents issued to the policyholder must convey the information referred to in the first subparagraph.
The obligations imposed in the first two subparagraghs shall not apply to the risks referred to in Article 5 (d) of Directive 73/239/EEC.
3. The contract or any other document granting cover, together with the insurance proposal where it is binding upon the policyholder, must state the address of the head office, or, where appropriate, of the branch of the insurance undertaking which grants the cover.
Each Member State may require that the name and address of the representative of the insurance undertaking referred to in Article 12 a (4) of Directive 88/357/EEC also appear in the documents referred to in the first subparagraph.
Article 44
1. Article 22 of Directive 88/357/EEC is hereby repealed.
2. Every insurance undertaking shall inform the competent authority of its home Member State, separately in respect of transactions carried out under the right of establishment and those carried out under the freedom to provide services, of the amount of the premiums, claims and commisions, without deduction of reinsurance, by Member State and by group of classes, and also as regards class 10 of point A of the Annex to Directive 73/239/EEC, not including carrier's liability, the frequency and average cost of claims.
The groups of classes are hereby defined as follows:
- accident and sickness (classes 1 and 2),
- motor (classes 3, 7 and 10, the figures for class 10, excluding carriers' liability, being given separately),
- fire and other damage to property (classes 8 and 9),
- aviation, marine and transport (classes 4, 5, 6, 7, 11 and 12),
- general liability (class 13),
- credit and suretyship (classes 14 and 15),
- other classes (classes 16, 17 and 18).
The competent authority of the home Member State shall forward that information within a reasonable time and in aggregate form to the competent authorities of each of the Member States concerned which so request.
Article 45
1. Article 24 of Directive 88/357/EEC is hereby repealed.
2. Nothing in this Directive shall affect the Member States' right to require undertakings carrying on business within their territories under the right of establishment or the freedom to provide services to join and participate, on the same terms as undertakings authorized there, in any scheme designed to guarantee the payment of insurance claims to insured persons and injured third parties.
Article 46
1. Article 25 of Directive 88/357/EEC is hereby repealed.
2. Without prejudice to any subsequent harmonization, every insurance contract shall be subject exclusively to the indirect taxes and parafiscal charges on insurance premiums in the Member State in which the risk is situated as defined in Article 2 (d) of Directive 88/357/EEC, and also, in the case of Spain, to the surcharges legally established in favour of the Spanish 'Consorcio de Compensación de Seguros' for the performance of its functions relating to the compensation of losses arising from extraordinary events occurring in that Member State.
In derogation from the first indent of Article 2 (d) of Directive 88/357/EEC, and for the purposes of this paragraph, moveable property contained in a building situated within the territory of a Member State, except for goods in commercial transit, shall be a risk situated in that Member State, even if the building and its contents are not covered by the same insurance policy.
The law applicable to the contract under Article 7 of Directive 88/357/EEC shall not affect the fiscal arrangements applicable.
Pending future harmonization, each Member State shall apply to those undertakings which cover risks situated within its territory its own national provisions to ensure the collection of indirect taxes and parafiscal charges due under the first subparagraph.
TITLE V TRANSITIONAL PROVISIONS
Article 47
n thaij The Federal Republic of Germany may postpone until 1 January 1996 the application of the first sentence of the second subparagraph of Article 54 (2). During that period, the provisions of the following subparagraph shall apply in the situation referred to in Article 54 (2).
When the technical basis for the calculation of premiums has been communicated to the competent authorities of the home Member State in accordance with the third sentence of the second subparagraph of Article 54 (2), those authorities shall without delay forward that information to the competent authorities of the Member State in which the risk is sItuated so that they may comment. If the competent authorities of the home Member State take no account of those comments, they shall inform the competent authorities of the Member State in which the risk is situated accordingly in detail and state their reasons.
Article 48
Member States may allow insurance undertakings with head offices in their territories, the buildings and land of which that cover their technical provisions exceed, at the time of the notification of this Directive, the percentage laid down in Article 22 (1) (a), a period expiring no later than 31 December 1998 within which to comply with that provision.
Article 49
The Kingdom of Denmark may postpone until 1 January 1999 the application of this Directive to compulsory insurance against accidents at work. During that period the exclusion provided for in Article 12 (2) of Directive 88/357/EEC for accidents at work shall continue to apply in the Kingdom of Denmark.
Article 50
Spain, until 31 December 1996, and Greece and Portugal, until 31 December 1998, may operate the following transitional arrangements for contracts covering risks situated exclusively in one of those Member States other than those defined in
Article 5
(d) of Directive 73/239/EEC:
(a) in derogation from Article 8 (3) of Directive 73/239/EEC and from Articles 29 and 39 of this Directive, the competent authorities of the Member States in question may require the communication, before use, of general and special insurance policy conditions;
(b) the amount of the technical provisions relating to the contracts referred to in this Article shall be determined under the supervision of the Member State concerned in accordance with its own rules or, failing that, in accordance with the procedures established within its territory in accordance with this Directive. Cover of those technical provisions by equivalent and matching assets and the localization of those assets shall be effected under the supervision of that Member State in accordance with its rules and practices adopted in accordance with this Directive.
TITLE VI FINAL PROVISIONS
Article 51
The following technical adjustments to be made to Directives 73/239/EEC and 88/357/EEC and to this Directive shall be adopted in accordance with the procedure laid down in Directive 91/675/EEC:
- extension of the legal forms provided for in Article 8 (1) (a) of Directive 73/239/EEC,
- amendments to the list set out in the Annex to Directive 73/239/EEC, or adaptation of the terminology used in that list to take account of the development of insurance markets,
- clarification of the items constituting the solvency margin listed in Article 16 (1) of Directive 73/239/EEC to take account of the creation of new financial instruments,
- alteration of the minimum guarantee fund provided for in Article 17 (2) of Directive 73/239/EEC to take account of economic and financial developments,
- amendments, to take account of the creation of new financial instruments, to the list of assets acceptable as cover for technical provisions set out in Article 21 of this Directive and to the rules on the spreading of investments laid down in Article 22,
- changes in the relaxations in the matching rules laid down in Annex 1 to Directive 88/357/EEC, to take account of the development of new currency-hedging instruments or progress made towards economic and monetary union,
- clarification of the definitions in order to ensure uniform application of Directives 73/239/EEC and 88/357/EEC and of this Directive throughout the Community.
Article 52
1. Branches which have started business, in accordance with the provisions in force in their Member State of establishment, before the entry into force of the provisions adopted in implementation of this Directive shall be presumed to have been subject to the procedure laid down in Article 10 (1) to (5) of Directive 73/239/EEC. They shall be governed, from the date of that entry into force, by Articles 15, 19, 20 and 22 of Directive 73/239/EEC and by Article 40 of this Directive.
2. Articles 34 and 35 shall not affect rights acquired by insurance undertakings carrying on business under the freedom to provide services before the entry into force of the provisions adopted in implementation of this Directive.
Article 53
The following Article shall be inserted in Directive 73/239/EEC:
'Article 28a
1. Under the conditions laid down by national law, each Member State shall authorize agencies and branches set up within its territory and covered by this Title to transfer all or part of their portfolios of contracts to an accepting office established in the same Member State if the competent authorities of that Member State or, if appropriate, of the Member State referred to in Article 26 certify that after taking the transfer into account the accepting office possesses the necessary solvency margin.
2. Under the conditions laid down by national law, each Member State shall authorize agencies and branches set up within its territory and covered by this Title to transfer all or part of their portfolios of contracts to an insurance undertaking with a head office in another Member State if the competent authorities of that Member State certify that after taking the transfer into account the accepting office possesses the necessary solvency margin.
3. If under the conditions laid down by national law a Member State authorizes agencies and branches set up within its territory and covered by this Title to transfer all or part of their portfolios of contracts to an agency or branch covered by this Title and set up within the territory of another Member State it shall ensure that the competent authorities of the Member State of the accepting office or, if appropriate, of the Member State referred to in Article 26 certify that after taking the transfer into account the accepting office possesses the necessary solvency margin, that the law of the Member State of the accepting office permits such a transfer and that that State has agreed to the transfer.
4. In the circumstances referred to in paragraphs 1, 2 and 3 the Member State in which the transferring agency or branch is situated shall authorize the transfer after obtaining the agreement of the competent authorities of the Member State in which the risks are situated, where different from the Member State in which the transferring agency or branch is situated.
5. The competent authorities of the Member States consulted shall give their opinion or consent to the competent authorities of the home Member State of the transferring insurance undertaking within three months of receiving a request; the absence of any response from the authorities consulted within that period shall be considered equivalent to a favourable opinion or tacit consent.
6. A transfer authorized in accordance with this Article shall be published as laid down by national law in the Member State in which the risk is situated. Such transfers shall automatically be valid against policyholders, insured persons and any other persons having rights or obligations arising out of the contracts transferred.
This provision shall not affect the Member States' right to give policyholders the option of cancelling contracts within a fixed period after a transfer.'
Article 54
1. Notwithstanding any provision to the contrary, a Member State in which contracts covering the risks in class 2 of point A of the Annex to Directive 73/239/EEC may serve as a partial or complete alternative to health cover provided by the statutory social security system may requrie that those contracts comply with the specific legal provisions adopted by that Member State to porotect the general good in that class of insurance, and that the general and special conditions of that insurance be communicated to the competent authorities of that Member State before use.
2. Member States may require that the health insurance system referred to in paragraph 1 be operated on a technical basis similar to that of life assurance where:
- the premiums paid are calculated on the basis of sickness tables and other statistical data relevant to the Member State in which the risk is situated in accordance with the mathematical methods used in insurance,
- a reserve is set up for increasing age,
- the insurer may cancel the contract only within a fixed period determined by the Member State in which the risk is situated,
- the contract provides that premiums may be increased or payments reduced, even for current contracts,
- the contract provides that the policyholder may change his existing contract into a new contract complying with paragraph 1, offered by the same insurance undertaking or the same branch and taking account of his acquired rights. In particular, account must be taken of the reserve for increasing age and a new medical examination may be required only for increased cover.
In that event, the competent authorities of the Member State concerned shall publish the sickness tables and other relevant statistical data referred to in the first subparagraph and transmit them to the competent authorities of the home Member State. The premiums must be sufficient, on rasonable actuarial assumptions, for undertakings to be able to meet all their commitments having regard to all aspects of their financial situation. The home Member State shall require that the technical basis for the calculation of premiums be communicated to its competent authorities before the product is circulated. This paragraph shall also apply where existing contracts are modified.
Article 55
Member States may require that any insurance undertaking offering, at its own risk, compulsory insurance against accidents at work within their territories comply with the specific provisions of their national law concerning such insurance, except for the provisions concerning financial supervision, which shall be the exclusive responsibility of the home Member State.
Article 56
Member States shall ensure that decisions taken in respect of an isurance undertaking under laws, regulations and administrative provisions adopted in accordance with this Directive may be subject to the right to apply to the courts.
Article 57
1. The Member States shall adopt the laws, regulations and administrative provisions necessary for their compliance with this Directive not later than 31 December 1993 and bring them into force no later than 1 July 1994. They shall forthwith inform the Commission thereof.
When they adopt such measures the Member States shall include references to this Directive or shall make such references when they effect official publication. The manner in which such references are to be made shall be laid down by the Member States.
2. The Member States shall communicate to the Commission the texts of the main provisions of national law which they adopt in the field covered by this Directive.
Article 58
This Directive is addressed to the Member States.
Done at Luxembourg, 18 June 1992.