NAŘÍZENÍ KOMISE (ES) č. 474/2006
ze dne 22. března 2006
o vytvoření seznamu Společenství uvádějícího letecké dopravce, kteří podléhají zákazu provozování letecké dopravy ve Společenství, uvedeného v kapitole II nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 2111/2005
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 2111/2005 ze dne 14. prosince 2005 o vytvoření seznamu Společenství uvádějícího letecké dopravce, kteří podléhají zákazu provozování letecké dopravy ve Společenství, o informování cestujících v letecké dopravě o totožnosti provozujícího leteckého dopravce a o zrušení článku 9 směrnice 2004/36/ES (1), a zejména na článek 3 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Kapitola II nařízení (ES) č. 2111/2005 (dále jen „základní nařízení“) stanoví postupy pro vytvoření seznamu Společenství uvádějícího letecké dopravce, kteří podléhají zákazu provozování letecké dopravy ve Společenství, a rovněž postupy, které členským státům za určitých okolností umožňují přijmout výjimečná opatření ukládající zákaz provozovat leteckou dopravu na jejich území.
(2)
V souladu s čl. 3 odst. 3 základního nařízení sdělily všechny členské státy Komisi totožnost leteckých dopravců, kteří podléhají zákazu provozování letecké dopravy na jejich území, důvody, které k přijetí těchto zákazů vedly, a další podstatné informace.
(3)
Komise informovala všechny dotčené letecké dopravce buď přímo, nebo, pokud to nebylo možné, prostřednictvím orgánů odpovědných za regulační dohled nad nimi a uvedla podstatné skutečnosti a úvahy, které byly základem pro rozhodnutí uložit jim zákaz provozování letecké dopravy ve Společenství.
(4)
V souladu s článkem 7 základního nařízení poskytla Komise dotčeným leteckým dopravcům možnost konzultovat dokumenty předložené členskými státy, možnost předložit písemné připomínky a do deseti pracovních dnů přednést ústně jejich stanovisko Komisi a Výboru pro leteckou bezpečnost (2).
(5)
V příloze základního nařízení jsou uvedena společná kritéria pro rozhodování o zákazu provozování letecké dopravy z bezpečnostních důvodů na úrovni Společenství.
(6)
Existují ověřené důkazy o závažných bezpečnostních nedostatcích na straně leteckého dopravce Air Bangladesh, pokud jde o určité letadlo z jeho letadlového parku. Tyto nedostatky zjistil členský stát Německo při inspekcích letištních ramp prováděných v rámci programu SAFA (3).
(7)
Air Bangladesh neodpověděl dostatečně a včas na dotaz úřadu pro civilní letectví Německa ohledně bezpečnostních stránek jeho provozu, což ukazuje na nedostatek průhlednosti či komunikace, o kterém svědčí to, že neodpověděl na korespondenci tohoto členského státu. Do dnešního dne nemělo Německo příležitost ověřit, zda byly bezpečnostní nedostatky odstraněny.
(8)
Orgány Bangladéše odpovědné za regulační dohled nad Air Bangladesh nevykonávají dostatečný dohled nad jedním konkrétním letadlem, které tento dopravce používá, v souladu s jejich povinnostmi vyplývajícími z Chicagské úmluvy.
(9)
Na základě společných kritérií se proto soudí, že dopravci Air Bangladesh by mělo být uloženo přísné provozní omezení a měl by být zařazen do přílohy B.
(10)
Existují ověřené důkazy o závažných bezpečnostních nedostatcích na straně leteckého dopravce Air Koryo. Tyto nedostatky zjistila Francie a Německo při inspekcích letištních ramp prováděných v rámci programu SAFA (4).
(11)
Při dalších inspekcích letištních ramp v rámci programu SAFA (5) bylo zjištěno trvalé zanedbávání ze strany Air Koryo řešit nedostatky, o kterých byl dříve informován Francií.
(12)
Na skryté systémové bezpečnostní nedostatky ze strany Air Koryo ukazují průkazné informace o vážné události, které sdělila Francie.
(13)
Air Koryo prokázal neschopnost odstranit tyto bezpečnostní nedostatky.
(14)
Air Koryo neodpověděl dostatečně a včas na dotaz úřadu pro civilní letectví Francie ohledně bezpečnostních stránek jeho provozu, což ukazuje na nedostatek průhlednosti či komunikace, o kterém svědčí to, že neodpověděl na žádost uvedeného členského státu.
(15)
Nápravný akční plán předložený leteckým dopravcem Air Koryo jako odpověď na žádost Francie nebyl přiměřený a dostatečný, aby mohl napravit zjištěné bezpečnostní nedostatky závažné povahy.
(16)
Orgány Korejské lidově demokratické republiky odpovědné za regulační dohled nad Air Koryo nevykonávají dostatečný dohled nad tímto dopravcem v souladu s jejich povinnostmi vyplývajícími z Chicagské úmluvy.
(17)
Na základě společných kritérií se proto soudí, že Air Koryo nesplňuje příslušné bezpečnostní normy.
(18)
Existují ověřené důkazy o závažných bezpečnostních nedostatcích u některých letadel, která provozuje letecký dopravce Ariana Afghan Airlines. Tyto nedostatky zjistil členský stát Německo při inspekcích letištních ramp prováděných v rámci programu SAFA (6).
(19)
Ariana Afghan Airlines prokázal neschopnost odstranit tyto bezpečnostní nedostatky.
(20)
Ariana Afghan Airlines neodpověděl dostatečně a včas na dotaz úřadu pro civilní letectví Německa ohledně bezpečnostních stránek jeho provozu, což ukazuje na nedostatek komunikace, o kterém svědčí to, že neodpověděl dostatečně na korespondenci tohoto členského státu.
(21)
Příslušné orgány Afghánistánu, v němž jsou letadla, která letecký dopravce Ariana Afghan Airlines používá, zaregistrována, nevykonávají dostatečný dohled nad letadly, která tento dopravce používá, v souladu s jejich povinnostmi vyplývajícími z Chicagské úmluvy.
(22)
Na základě společných kritérií se proto soudí, že Ariana Afghan nesplňuje příslušné bezpečnostní normy u všech letadel, která provozuje, s výjimkou letadla A310 poznávací číslo F-GYYY, které je zaregistrováno ve Francii a podléhá dohledu francouzských orgánů.
(23)
Existují ověřené důkazy o závažných bezpečnostních nedostatcích na straně leteckého dopravce BGB Air. Tyto nedostatky zjistila Itálie při inspekcích letištních ramp prováděných v rámci programu SAFA (7).
(24)
BGB Air prokázal neschopnost nebo neochotu odstranit bezpečnostní nedostatky, o čemž svědčí předložení sebehodnocení podle norem ICAO na základě kontrolního seznamu zahraničního provozovatele předloženého Itálií, které nebylo v souladu s následnými zjištěními inspekcí SAFA.
(25)
BGB Air neodpověděl dostatečně na dotaz úřadu pro civilní letectví Itálie ohledně bezpečnostních stránek jeho provozu, což ukazuje na nedostatek průhlednosti či komunikace, o kterém svědčí to, že neodpověděl na některé dopisy zaslané tímto členským státem.
(26)
Nebyl předložen žádný důkaz o tom, že by dopravce BGB Air vypracoval nápravný akční plán, který by vedl k nápravě závažných bezpečnostních nedostatků, jako odpověď na žádost Itálie.
(27)
Orgány Kazachstánu odpovědné za regulační dohled nad BGB Air nespolupracovaly v plné míře s úřadem pro civilní letectví Itálie v případě vzniku obav v souvislosti s bezpečností provozu BGB Air, který v tomto státě získal oprávnění, o čemž svědčí to, že nereagovaly na korespondenci zaslanou tímto členským státem.
(28)
Na základě společných kritérií se proto soudí, že BGB Air nesplňuje příslušné bezpečnostní normy.
(29)
Existují ověřené důkazy o závažných bezpečnostních nedostatcích při provozování letecké nákladní dopravy na straně leteckého dopravce Buraq Air. Tyto nedostatky zjistilo Švédsko a Nizozemsko při inspekcích letištních ramp prováděných v rámci programu SAFA (8).
(30)
Buraq Air neodpověděl dostatečně a včas na dotaz úřadu pro civilní letectví Německa ohledně bezpečnostních stránek při provozování letecké nákladní dopravy, což ukazuje na nedostatek průhlednosti či komunikace, o kterém svědčí to, že neodpověděl na korespondenci tohoto členského státu.
(31)
Orgány Libye odpovědné za regulační dohled nad Buraq Air nevykonávají dostatečný dohled nad provozováním letecké nákladní dopravy tohoto dopravce v souladu s jejich povinnostmi vyplývajícími z Chicagské úmluvy.
(32)
Na základě společných kritérií se proto soudí, že dopravci Buraq Air by měla být uložena přísná provozní omezení a měl by být zařazen do přílohy B.
(33)
Existují ověřené důkazy o závažných bezpečnostních nedostatcích na straně leteckého dopravce Air Service Comores. Tyto nedostatky zjistil členský stát Francie při inspekcích letištních ramp prováděných v rámci programu SAFA (9).
(34)
Neexistují důkazy o provádění nápravného akčního plánu dopravcem Air Service Comores, který by vedl k nápravě závažných bezpečnostních nedostatků, jako odpověď na žádost Francie.
(35)
Orgány odpovědné za regulační dohled nad Air Service Comores prokázaly neschopnost odstranit bezpečnostní nedostatky.
(36)
Orgány Komor odpovědné za regulační dohled nespolupracovaly včas s úřadem pro civilní letectví Francie, když byly vyjádřeny obavy v souvislosti s bezpečností provozu leteckého dopravce, který v tomto státě získal licenci nebo oprávnění.
(37)
Na základě společných kritérií se proto soudí, že Air Service Comores nesplňuje příslušné bezpečnostní normy.
(38)
Existují ověřené důkazy o závažných bezpečnostních nedostatcích na straně leteckého dopravce GST Aero Air Company. Tyto nedostatky zjistila Itálie při inspekcích letištních ramp prováděných v rámci programu SAFA (10).
(39)
GST Aero Air Company prokázal neschopnost nebo neochotu odstranit bezpečnostní nedostatky.
(40)
GST Aero Air Company neodpověděl dostatečně a včas na dotaz úřadu pro civilní letectví Itálie ohledně bezpečnostních stránek jeho provozu, což ukazuje na nedostatek průhlednosti či komunikace, o kterém svědčí to, že neodpověděl na korespondenci zaslanou tímto členským státem.
(41)
Neexistují důkazy o provádění nápravného akčního plánu dopravcem GST Aero Air Company, který by vedl k nápravě závažných bezpečnostních nedostatků, jako odpověď na žádost Itálie.
(42)
Orgány Kazachstánu odpovědné za regulační dohled nad GST Aero Air Company nespolupracovaly v plné míře s úřadem pro civilní letectví Itálie, když byly vyjádřeny obavy v souvislosti s bezpečností provozu dopravce, který v tomto státě získal licenci nebo oprávnění, o čemž svědčí to, že na korespondenci zaslanou Itálií reagovaly jen částečně.
(43)
Na základě společných kritérií se proto soudí, že GST Aero Air Company nesplňuje příslušné bezpečnostní normy.
(44)
Orgány Kyrgyzstánu odpovědné za regulační dohled prokázaly neschopnost při provádění a prosazování příslušných bezpečnostních norem u leteckého dopravce Phoenix Aviation. I když osvědčení leteckého provozovatele společnosti Phoenix vydal Kyrgyzstán, existují důkazy, že tato letecká společnost měla hlavní sídlo své obchodní činnosti ve Spojených arabských emirátech, což je v rozporu s požadavky přílohy 6 Chicagské úmluvy. Ve vyšetřovací zprávě Státního výboru USA pro bezpečnost v dopravě (NTSB) (11) k nehodě letu č. 904 společnosti Kam Air, který provozoval letecký dopravce Phoenix Aviation, se uvádí, že Phoenix Aviation má své hlavní sídlo ve Spojených arabských emirátech.
(45)
Na základě společných kritérií se proto soudí, že Phoenix Aviation nesplňuje příslušné bezpečnostní normy.
(46)
Existují ověřené důkazy o závažných bezpečnostních nedostatcích na straně leteckého dopravce Phuket Airlines. Tyto nedostatky zjistily členské státy Spojené království a Nizozemsko při inspekcích letištních ramp prováděných v rámci programu SAFA (12).
(47)
Phuket Airlines prokázal neschopnost odstranit včas a dostatečně bezpečnostní nedostatky.
(48)
Orgány Thajska odpovědné za regulační dohled nespolupracovaly v plné míře s úřadem pro civilní letectví Nizozemska, když byly vyjádřeny obavy v souvislosti s bezpečností provozu leteckého dopravce Phuket Airlines, který v tomto státě získal oprávnění, o čemž svědčí to, že neodpověděly na příslušnou korespondenci tohoto členského státu.
(49)
Na základě společných kritérií se proto soudí, že Phuket Airlines nesplňuje příslušné bezpečnostní normy.
(50)
Existují ověřené důkazy o závažných bezpečnostních nedostatcích na straně leteckého dopravce Reem Air. Tyto nedostatky zjistilo nejprve Nizozemsko při inspekcích letištních ramp prováděných v rámci programu SAFA (13).
(51)
Při dalších inspekcích letištních ramp prováděných v rámci programu SAFA (14) potvrdilo Nizozemsko v případě jednoho konkrétního letadla trvalé zanedbávání ze strany Reem Air řešit nedostatky.
(52)
Reem Air prokázal neschopnost nebo neochotu odstranit bezpečnostní nedostatky.
(53)
Reem Air neodpověděl dostatečně a včas na dotaz úřadu pro civilní letectví Nizozemska ohledně bezpečnostních stránek jeho provozu, což ukazuje na nedostatek průhlednosti či komunikace, o které svědčí to, že neodpověděl na korespondenci zaslanou uvedeným členským státem.
(54)
Neexistují důkazy o provádění nápravného akčního plánu dopravcem Reem Air, který by vedl k nápravě závažných bezpečnostních nedostatků, jako odpověď na žádost Nizozemska.
(55)
Orgány Kyrgyzstánu odpovědné za regulační dohled nad Reem Air nevykonávají dostatečný dohled nad tímto dopravcem v souladu s jejich povinnostmi vyplývajícími z Chicagské úmluvy, o čemž svědčí přetrvávající závažné bezpečnostní nedostatky. Kromě toho dokazují informace, které Komisi dodal Reem Air během slyšení poskytnutého této společnosti, že i když osvědčení leteckého provozovatele společnosti Reem Air vydal Kyrgyzstán, má tato letecká společnost hlavní sídlo své obchodní činnosti ve Spojených arabských emirátech, což je v rozporu s požadavky přílohy 6 Chicagské úmluvy.
(56)
Na základě společných kritérií se proto soudí, že Reem Air nesplňuje příslušné bezpečnostní normy.
(57)
Existují ověřené důkazy o závažných bezpečnostních nedostatcích na straně leteckého dopravce Silverback Cargo Freighters. Tyto nedostatky zjistila Belgie při inspekci letištních ramp prováděné v rámci programu SAFA (15).
(58)
Silverback Cargo Freighters, který rovněž zajišťuje údržbu (kontroly A a B) svých vlastních letadel, neodpověděl dostatečně na dotaz úřadu pro civilní letectví tohoto členského státu ohledně bezpečnostních stránek jeho provozu, což ukazuje na nedostatek průhlednosti či komunikace, o kterém svědčí to, že neodpověděl na příslušné žádosti předložené tímto členským státem.
(59)
Na základě společných kritérií se proto soudí, že Silverback Cargo Freighters nesplňuje příslušné bezpečnostní normy.
(60)
Přes veškerou snahu mají úřady pro civilní letectví Konžské demokratické republiky (KDR) přetrvávající obtíže při provádění a prosazování příslušných bezpečnostních norem, o čemž svědčí Souhrnná zpráva z auditu Ředitelství pro civilní letectví Konžské demokratické republiky (Kinshasa, 11. až 18. června 2001) uskutečněného v rámci všeobecného programu pro audit dohledu nad bezpečností provozu (USOAP) Mezinárodní organizace pro civilní letectví (ICAO). V současné době zejména nefunguje žádný systém vydávání osvědčení leteckého provozovatele.
(61)
Orgány KDR odpovědné za regulační dohled následně prokázaly neschopnost provádět dostatečný bezpečnostní dohled.
(62)
Dopravci Central Air Express se ukládá zákaz provozování letecké dopravy z důvodů prokázaných nedostatků týkajících se mezinárodních bezpečnostních norem a jeho nedostatečné spolupráce s členským státem.
(63)
Belgie (16) a Hewa Bora Airways (HBA) poskytly informace ukazující, že v případě HBA byly nedostatky zjištěné v minulosti belgickými orgány v případě určitých letadel do značné míry odstraněny. Belgie dále Komisi informovala, že má v úmyslu provádět v případě HBA systematické inspekce letištních ramp. Vzhledem k tomu by mělo být tomuto leteckému dopravci povoleno nadále provozovat současnou leteckou dopravu.
(64)
Na základě společných kritérií se proto soudí, že by měli být všichni letečtí dopravci, kteří získali oprávnění Konžské demokratické republiky (KDR), zařazeni do přílohy A s výjimkou dopravce Hewa Bora Airways (HBA), který by měl být zařazen do přílohy B.
(65)
Orgány Rovníkové Guiney odpovědné za regulační dohled nespolupracovaly v plné míře s úřadem pro civilní letectví Spojeného království, když byly vyjádřeny obavy v souvislosti s bezpečností provozu dopravců, kteří v tomto státě získali licenci nebo oprávnění. Spojené království požádalo generálního ředitele pro civilní letectví (Director General of Civil Aviation - DGCA) v Rovníkové Guineji dopisem ze dne 27. března 2002 (17) o objasnění těchto bodů:
-
značný nárůst počtu letadel zaregistrovaných v Rovníkové Guineji a návrhy, aby se správou rejstříku zabývala Kancelář pro registraci letadel (Aircraft Registration Bureau - ARB) nebo podobná organizace;
-
skutečnost, že řada provozovatelů majících osvědčení leteckého provozovatele (AOC) vydané Rovníkovou Guineou, nemá hlavní sídlo své obchodní činnosti v Rovníkové Guineji.
Dopis rovněž generálního ředitele pro civilní letectví upozorňoval, že Spojené království nebude moci leteckým společnostem Rovníkové Guiney povolit další obchodní operace na svém území, pokud se orgány Spojeného království nepřesvědčí, že je nad těmito společnostmi prováděn dostatečný dohled. Na tento dopis Rovníková Guinea neodpověděla.
(66)
Orgány Rovníkové Guiney odpovědné za regulační dohled prokázaly neschopnost při provádění a prosazování příslušných bezpečnostních norem, o níž svědčí zejména audity a související nápravné akční plány vypracované na základě všeobecného programu pro audit dohledu nad bezpečností provozu (USOAP) Mezinárodní organizace pro civilní letectví (ICAO). Takovýto audit Rovníkové Guiney na základě USOAP proběhl v květnu 2001, přičemž zpráva z auditu (18) ukázala, že úřad pro civilní letectví nebyl v době konání auditu schopen poskytnout dostatečný dohled nad svými leteckými společnostmi a zajistit, aby jejich provoz byl v souladu s normami ICAO. Mezi skutečnosti zjištěné během auditu patřilo zejména:
-
chybí organizace schopná zabezpečit bezpečnostní dohled, zejména pak vyškolení pracovníci v oblasti udělování licencí, provozu letadel nebo letové způsobilosti;
-
neschopnost zjistit číslo letadla v rejstříku nebo čísla vydaných a platných osvědčení způsobilosti letadla;
-
není vytvořen strukturovaný systém osvědčování a dohledu nad leteckými provozovateli;
-
nejsou přijaty předpisy o leteckém provozu;
-
není prováděn dohled nad schválenými provozovateli;
-
není vytvořen systém zaměřený na plnění základních povinností agentury pro kontrolu způsobilosti letadla.
Generální ředitelství pro civilní letectví Rovníkové Guiney rovněž dosud nepředložilo ICAO akční plán na vyřešení zjištění vyplývajících z tohoto auditu (19) a následně neproběhla ani kontrolní mise.
(67)
Orgány Rovníkové Guiney odpovědné za regulační dohled prokázaly neschopnost při provádění a prosazování příslušných bezpečnostních norem v souladu s jejich povinnostmi vyplývajícími z Chicagské úmluvy. Ve skutečnosti někteří držitelé osvědčení leteckého provozovatele (AOC) vydaného Rovníkovou Guineou nemají hlavní sídlo své obchodní činnosti v Rovníkové Guineji, což je v rozporu s požadavky přílohy 6 Chicagské úmluvy (20).
(68)
Orgány Rovníkové Guiney odpovědné za regulační dohled nad těmito leteckými dopravci prokázaly neschopnost provádět příslušný bezpečnostní dohled nad těmito dopravci: Air Consul SA, Avirex Guinée Equatoriale, COAGE - Compagnie Aeree de Guinée Equatorial, Ecuato Guineana de Aviación, Ecuatorial Cargo, GEASA - Guinea Ecuatorial Airlines SA, GETRA - Guinea Ecuatorial de Transportes Aéreos, Jetline Inc., King Transavia Cargo, Prompt Air GE SA, UTAGE - Unión de Transporte Aéreo de Guinea Ecuatorial.
(69)
Na základě společných kritérií se proto soudí, že všem leteckým dopravcům, kteří získali oprávnění Rovníkové Guiney, by měl být uložen zákaz provozování letecké dopravy a měli by být zařazeni do přílohy A.
(70)
Existují ověřené důkazy o závažných bezpečnostních nedostatcích na straně leteckého dopravce International Air Services, který získal oprávnění v Libérii. Tyto nedostatky zjistila Francie při inspekcích letištních ramp prováděných v rámci programu SAFA (21).
(71)
Orgány Libérie odpovědné za regulační dohled nespolupracovaly v plné míře s úřadem pro civilní letectví Spojeného království, když byly informovány o závažných bezpečnostních nedostatcích zjištěných během inspekce letištních ramp u letadla zaregistrovaného Libérií, kterou provedl úřad pro civilní letectví Spojeného království dne 5. března 1996 (22). Vznikly obavy v souvislosti s bezpečností provozu leteckých dopravců, kteří v Libérii získali licenci nebo oprávnění, když úřad pro civilní letectví Spojeného království informoval dne 12. března 1996 liberijského DCA, že budou zamítnuty všechny žádosti o povolení provozovat obchodní služby ve Spojeném království pro letadla zaregistrovaná v Libérii, pokud liberijské orgány neprokáží, že mají účinný regulační systém, který zajistí způsobilost letadla zapsaného do rejstříku Libérie. Liberijské orgány dosud neodpověděly. Podobně nespolupracovaly liberijské orgány v plné míře s úřadem pro civilní letectví Francie, neboť odmítly odpovědět, když tento členský stát projevil obavy o bezpečnost provozu dopravce, který získal licenci nebo oprávnění v Libérii.
(72)
Orgány Libérie odpovědné za regulační dohled prokázaly neschopnost při provádění a prosazování příslušných bezpečnostních norem. Samotná vláda Libérie v roce 1996 (23) připustila, že z důvodu občanského konfliktu nebylo možné udržet regulační dohled nad letadlem z Monrovie zaregistrovaným v Libérii. I když byla v roce 2003 podepsána souhrnná mírová dohoda a OSN i prozatímní národní vláda Libérie začínají pomalu uskutečňovat opatření na zlepšení bezpečnosti, schopnost vlády spravovat její rejstřík se pravděpodobně od roku 1996 nezlepšila. Vzhledem k bezpečnostní situaci ICAO dosud v Libérii neprovedla audit na základě všeobecného programu pro audit dohledu nad bezpečností provozu (USOAP).
(73)
Orgány Libérie odpovědné za regulační dohled nad těmito leteckými dopravci prokázaly neschopnost provádět příslušný bezpečnostní dohled nad těmito dopravci: International Air Services Inc., Satgur Air Transport Corp., Weasua Air Transport Co. Ltd.
(74)
Na základě společných kritérií se proto soudí, že všem leteckým dopravcům, kteří získali oprávnění Libérie, by měl být uložen zákaz provozování letecké dopravy a měli by být zařazeni do přílohy A.
(75)
Existují ověřené důkazy o závažných bezpečnostních nedostatcích na straně leteckého dopravce Air Universal Ltd. Tyto nedostatky zjistilo Švédsko při inspekci letištních ramp prováděné v rámci programu SAFA (24).
(76)
Orgány Sierry Leone odpovědné za regulační dohled nespolupracovaly v plné míře s úřadem pro civilní letectví Švédska, když byly vyjádřeny obavy v souvislosti s bezpečností provozu leteckého dopravce Air Universal Ltd., který v tomto státě získal oprávnění, o čemž svědčí to, že neodpověděly na korespondenci tohoto členského státu.
(77)
Všem dopravcům, kteří podléhají dohledu ze strany Sierry Leone, bylo v dřívější době zamítnuto nebo zrušeno oprávnění k provozování letecké dopravy nebo technické povolení Spojeným královstvím.
(78)
I když osvědčení leteckého provozovatele společnosti Air Universal Ltd. vydala Sierra Leone, existují důkazy, že tato letecká společnost má hlavní sídlo své obchodní činnosti v Jordánsku, což je v rozporu s požadavky přílohy 6 Chicagské úmluvy.
(79)
Orgány Sierry Leone odpovědné za regulační dohled nad Air Universal Ltd. nevykonávají dostatečný dohled nad tímto dopravcem v souladu s jejich povinnostmi vyplývajícími z Chicagské úmluvy.
(80)
Na základě společných kritérií se proto soudí, že Air Universal Ltd. nesplňuje příslušné bezpečnostní normy.
(81)
Existují ověřené důkazy o závažných bezpečnostních nedostatcích na straně leteckých dopravců, kteří získali oprávnění Sierry Leone. Tyto nedostatky zjistily tři členské státy, Spojené království, Malta a Švédsko, při inspekcích letištních ramp prováděných v rámci programu SAFA (25).
(82)
Orgány Sierry Leone odpovědné za regulační dohled nespolupracovaly v plné míře s úřady pro civilní letectví Švédska a Malty, když byly vyjádřeny obavy v souvislosti s bezpečností provozu leteckého dopravce Air Universal Ltd., který v tomto státě získal oprávnění, o čemž svědčí to, že neodpověděly na korespondenci tohoto členského státu.
(83)
Orgány Sierry Leone odpovědné za regulační dohled prokázaly neschopnost při provádění a prosazování příslušných bezpečnostních norem v souladu s jejich povinnostmi vyplývajícími z Chicagské úmluvy. Sierra Leone nemá příslušný fungující systém na provádění kontrol svých provozovatelů nebo letadel a nemá technické kapacity a zdroje, aby tento úkol zvládla. Někteří držitelé osvědčení leteckého provozovatele vydaného Sierrou Leone neměli hlavní sídlo své obchodní činnosti v Sieře Leone, což je v rozporu s požadavky přílohy 6 Chicagské úmluvy.
(84)
Nápravný akční plán předložený Sierrou Leone je považován za nevhodný (nebo nedostatečný), aby mohl napravit všechny zjištěné závažné bezpečnostní nedostatky. Úřad pro civilní letectví Sierry Leone uzavřel smlouvu se soukromou společností International Aviation Surveyors (IAS), aby jeho jménem prováděla některé činnosti související s dohledem. Tato dohoda mezi dvěma stranami ve formě memoranda o porozumění (26) však neposkytuje odpovídající systém dohledu nad letadly zapsanými v rejstříku Sierry Leone. Zejména:
-
letadla/letecké společnosti, na něž se memorandum o porozumění vztahuje, neměly základnu v Sieře Leone a pracovníci IAS nebyli umístěni ani do Sierry Leone, ani do země, kde měly základnu letecké společnosti;
-
zdá se, že IAS neměla žádnou výkonnou pravomoc;
-
IAS nesla odpovědnost za běžné inspekce dotyčných leteckých společností, ale nebyla specifikována míra inspekční činnosti;
-
memorandum o porozumění poskytovalo IAS smluvní vztah s dotyčnými leteckými společnostmi;
-
zdá se, že memorandum o porozumění se nevztahovalo přiměřeným způsobem na dohled nad letovými operacemi.
(85)
Orgány Sierry Leone odpovědné za regulační dohled nad těmito leteckými dopravci prokázaly neschopnost provádět příslušný bezpečnostní dohled nad těmito dopravci: Aerolift Co. Ltd, Afrik Air Links, Air Leone Ltd, Air Rum Ltd, Air Salone, Ltd, Air Universal Ltd, Destiny Air Services Ltd, First Line Air (sl) Ltd, Heavylift Cargo, paramount airlines, Ltd, Star Air Ltd, Teebah Airways, West Coast Airways Ltd.
(86)
Na základě společných kritérií se proto soudí, že všem leteckým dopravcům, kteří získali oprávnění Sierry Leone, by měl být uložen zákaz provozování letecké dopravy a měli by být zařazeni do přílohy A.
(87)
Existují ověřené důkazy o závažných bezpečnostních nedostatcích na straně leteckého dopravce Jet Africa, který získal oprávnění Svazijska. Tyto nedostatky zjistilo Nizozemsko při inspekci letištních ramp prováděné v rámci programu SAFA (27).
(88)
Jet Africa neodpověděl dostatečně a včas na dotaz úřadu pro civilní letectví Nizozemska ohledně bezpečnostních stránek jeho provozu, což ukazuje na nedostatek průhlednosti či komunikace, o které svědčí to, že neodpověděl na korespondenci zaslanou uvedeným členským státem.
(89)
Nebyl předložen žádný důkaz o tom, že by dopravce Jet Africa vypracoval nápravný akční plán, který by vedl k nápravě závažných bezpečnostních nedostatků, jako odpověď na žádost Nizozemska.
(90)
Orgány Svazijska odpovědné za regulační dohled prokázaly neschopnost při provádění a prosazování příslušných bezpečnostních norem, o čemž svědčí zejména audit na základě USOAP, který proběhl v březnu 1999. Zpráva z auditu (28) došla k závěru, že v době auditu nebylo Svazijsko schopné uspokojivě vykonávat povinnosti spojené s bezpečnostním dohledem, pokud jde o jeho rejstřík leteckých společností a letadel. Rovněž uvedla, že nebylo možné stanovit skutečný počet letadel v rejstříku, neboť rejstřík nebyl řádně veden. Auditorský tým rovněž nemohl stanovit skutečný počet licencí vydaných Svazijskem, které byly dosud v platnosti, protože nebyly vedeny záznamy. Kontrolní mise auditu na základě USOAP neproběhla, protože Svazijsko neposkytlo ICAO informace o dosaženém pokroku při provádění akčního plánu na řešení zjištění vyplývajících z auditu.
(91)
Orgány Svazijska odpovědné za regulační dohled nad těmito leteckými dopravci prokázaly neschopnost provádět příslušný bezpečnostní dohled nad těmito dopravci: Aero Africa (Pty) Ltd, African International Airways (Pty) Ltd, Airlink Swaziland Ltd, Northeast Airlines (Pty) Ltd, Scan Air Charter Ltd, Swazi Express Airways, Jet Africa.
(92)
Na základě společných kritérií se proto soudí, že všem leteckým dopravcům, kteří získali oprávnění Svazijska, by měl být uložen zákaz provozování letecké dopravy a měli by být zařazeni do přílohy A.
(93)
Vzhledem k tomu, že by nebyla ohrožena bezpečnost, může být všem leteckým dopravcům dovoleno uplatňovat práva provozování dopravy tím, že použijí letadlo pronajaté s posádkou od leteckého dopravce, na kterého se nevztahuje zákaz provozování letecké dopravy, za předpokladu, že jsou dodrženy příslušné bezpečnostní normy.
(94)
Seznam Společenství má být aktualizován pravidelně a tehdy, jakmile je to požadováno, aby byl zohledněn vývoj v oblasti bezpečnosti, pokud jde o dotyčné letecké dopravce, a to na základě dalších důkazů o podniknutých nápravných opatřeních.
(95)
Vzhledem k důkazům, které poskytla společnost Tuninter a orgány Tuniska odpovědné za regulační dohled nad touto společností a které dále potvrdila Itálie, se má za to, že existují ověřené důkazy o tom, že tento letecký dopravce odstranil závažné bezpečnostní nedostatky zjištěné italskými orgány během dvou inspekcí na místě.
(96)
Na základě informací poskytnutých Německem se má za to, že již nadále neexistují ověřené důkazy o neschopnosti nebo neochotě orgánů Tádžikistánu odpovědných za regulační dohled nad leteckými dopravci, kteří získali oprávnění v tomto státě.
(97)
Na základě informací poskytnutých Belgii, které ukazují, že nedostatky, které vedly k uložení zákazu provozování letecké dopravy v uvedeném státě leteckým dopravcům I.C.T.T.P.W. a South Airlines, již byly plně odstraněny, se má za to, že neexistují ověřené důkazy o přetrvávajících závažných nedostatcích na straně těchto leteckých dopravců.
(98)
Na základě informací poskytnutých Německem, které ukazují, že konkrétní letadlo, kvůli kterému bylo společnosti Atlant Soyuz uloženo provozní omezení, již nadále není součástí jeho letadlového parku, se má za to, že neexistují ověřené důkazy o přetrvávajících závažných nedostatcích na straně tohoto leteckého dopravce.
(99)
Na základě informací, které jsou v tomto stádiu k dispozici, se má za to, že neexistují ověřené důkazy o neodstraněných závažných nedostatcích na straně leteckého dopravce Air Mauritanie. Nicméně je třeba dále posoudit schopnost orgánů Mauritánie odpovědných za regulační dohled nad tímto leteckým dopravcem. Za tímto účelem by měla Komise do 2 měsíců provést za pomoci orgánů všech zúčastněných členských států hodnocení orgánů Mauritánie odpovědných za regulační dohled nad tímto leteckým dopravcem a podniků, za něž odpovídají.
(100)
Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro leteckou bezpečnost,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Předmět
Toto nařízení stanoví seznam Společenství uvádějící letecké dopravce, kteří podléhají zákazu provozování letecké dopravy ve Společenství, uvedený v kapitole II základního nařízení.
Článek 2
Zákazy provozování letecké dopravy
1. Letečtí dopravci uvedení v příloze A podléhají zákazu provozovat veškerou leteckou dopravu ve Společenství.
2. Letečtí dopravci uvedení v příloze B podléhají ve Společenství provozním omezením. Provozní omezení spočívají v zákazu používat konkrétní letadla nebo konkrétní typy letadel uvedené v příloze B.
Článek 3
Prosazování
Členské státy uvědomí Komisi o všech opatřeních přijatých podle čl. 3 odst. 1 základního nařízení za účelem prosazování zákazů provozování letecké dopravy na jejich území, které jsou na seznamu Společenství a vztahují se na letecké dopravce, jimž jsou tyto zákazy uloženy.
Článek 4
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 22. března 2006.
COMMISSION REGULATION (EC) No 474/2006
of 22 March 2006
establishing the Community list of air carriers which are subject to an operating ban within the Community referred to in Chapter II of Regulation (EC) No 2111/2005 of the European Parliament and of the Council
(Text with EEA relevance)
THE COMMISSION OF THE EUROPEAN COMMUNITIES,
Having regard to the Treaty establishing the European Community,
Having regard to Regulation (EC) No 2111/2005 of the European Parliament and the Council of 14 December 2005 on the establishment of a Community list of air carriers subject to an operating ban within the Community and on informing air transport passengers of the identity of the operating air carrier, and repealing Article 9 of Directive 2004/36/CE (1), and in particular Article 3 thereof,
Whereas:
(1)
Chapter II of Regulation (EC) No 2111/2005 (hereinafter referred to as ‘the basic Regulation’) lays down procedures for establishing the Community list of air carriers which are subject to an operating ban within the Community as well as procedures allowing the Member States, in certain circumstances, to adopt exceptional measures imposing operating bans within their territory.
(2)
In accordance with Article 3(3) of the basic Regulation, each Member State communicated to the Commission the identity of the air carriers that are subject to an operating ban in its territory, together with the reasons which led to the adoption of such bans and any other relevant information.
(3)
The Commission informed all air carriers concerned either directly or, when this was not practicable, through the authorities responsible for their regulatory oversight, indicating the essential facts and considerations which would form the basis for a decision to impose them an operating ban within the Community.
(4)
In accordance with Article 7 of the basic Regulation, opportunity was given by the Commission to the air carriers concerned to consult the documents provided by Member States, to submit written comments and to make an oral presentation to the Commission within 10 working days and to the Air Safety Committee (2).
(5)
The common criteria for consideration of an operating ban for safety reasons at Community level are set out in the Annex to the basic Regulation.
(6)
There is verified evidence of serious safety deficiencies on the part of Air Bangladesh with regard to a certain aircraft of its fleet. These deficiencies have been identified during ramp inspections performed by Germany under the SAFA programme (3).
(7)
Air Bangladesh did not respond adequately and timely to an enquiry by the civil aviation authority of Germany regarding the safety aspect of its operation showing a lack of transparency or communication, as demonstrated by its lack of reply to correspondence from this Member State. To date Germany had no opportunity to verify whether the safety deficiencies have been corrected.
(8)
The authorities of Bangladesh with responsibility for regulatory oversight of Air Bangladesh have not exercised an adequate oversight on one specific aircraft used by this carrier in accordance with their obligations under the Chicago Convention.
(9)
Therefore, on the basis of the common criteria, it is assessed that Air Bangladesh should be submitted to a strict operational restriction and included in Annex B.
(10)
There is verified evidence of serious safety deficiencies on the part of Air Koryo. These deficiencies have been identified by France and Germany, during ramp inspections performed under the SAFA programme (4).
(11)
Persistent failure by Air Koryo to address deficiencies previously communicated by France was identified during other ramp inspections performed under the SAFA programme (5).
(12)
Substantiated and serious incident-related information communicated by France indicates latent systemic safety deficiencies on the part of Air Koryo.
(13)
Air Koryo demonstrated a lack of ability to address these safety deficiencies.
(14)
Air Koryo did not respond adequately and timely to an enquiry by the civil aviation authority of France regarding the safety aspect of its operation showing a lack of transparency or communication, as demonstrated by the absence of reply to a request by that Member State.
(15)
The corrective action plan presented by Air Koryo in response to France’s request was not adequate and sufficient to correct the identified serious safety deficiencies.
(16)
The authorities of the Democratic People Republic of Korea with responsibility for regulatory oversight of Air Koryo have not exercised an adequate oversight on this carrier in accordance with their obligations under the Chicago Convention.
(17)
Therefore, on the basis of the common criteria, it is assessed that Air Koryo does not meet the relevant safety standards.
(18)
There is verified evidence of serious safety deficiencies on the part of certain aircraft operated by Ariana Afghan Airlines. These deficiencies have been identified by Germany, during ramp inspections performed under the SAFA programme (6).
(19)
Ariana Afghan Airlines demonstrated a lack of ability to address these safety deficiencies.
(20)
Ariana Afghan Airlines did not respond adequately and timely to an enquiry by the civil aviation authority of Germany regarding the safety aspect of its operation showing a lack of communication, as demonstrated by the absence of adequate response to correspondence from this Member State.
(21)
The competent authorities of Afghanistan, where the aircraft used by Ariana Afghan Airlines is registered, have not exercised a fully adequate oversight of the aircraft used by this carrier in accordance with their obligations under the Chicago Convention.
(22)
Therefore, on the basis of the common criteria, it is assessed that Ariana Afghan does not meet the relevant safety standards for all the aircraft it operates, with the exception of A310 registration number F-GYYY which is registered in France and subject to the oversight of the French authorities.
(23)
There is verified evidence of serious safety deficiencies on the part of BGB Air. These deficiencies have been identified by Italy, during ramp inspections performed under the SAFA programme (7).
(24)
BGB Air demonstrated a lack of ability or willingness to address safety deficiencies as demonstrated by the submission of a self-assessment with ICAO Standards on the basis of the Foreign Operator Check List provided by Italy, which was found not to be in conformity with the subsequent findings of SAFA inspections.
(25)
BGB Air did not respond adequately to an enquiry by the civil aviation authority of Italy, regarding the safety aspect of its operation showing a lack of transparency or communication, as demonstrated by the absence of reply to some correspondence sent by this Member State.
(26)
There is no evidence of the implementation of an adequate corrective action plan presented by BGB Air to correct the serious safety deficiencies in response to the request from Italy.
(27)
The authorities of Kazakhstan with responsibility for regulatory oversight of BGB Air did not fully cooperate with the civil aviation authority of Italy when concerns about the safety of the operation of BGB Air certified in that state were raised, as demonstrated by the absence of reply to the correspondence sent by this Member State.
(28)
Therefore, on the basis of the common criteria, it is assessed that BGB Air does not meet the relevant safety standards.
(29)
There is verified evidence of serious safety deficiencies on the part of Buraq Air concerning its cargo operations. These deficiencies have been identified by Sweden and the Netherlands, during ramp inspections performed under the SAFA programme (8).
(30)
Buraq Air did not respond adequately and timely to an enquiry by the civil aviation authority of Germany regarding the safety aspect of its Cargo operations showing a lack of transparency or communication, as demonstrated by a lack of response to correspondence from this Member State.
(31)
The authorities of Libya with responsibility for regulatory oversight of Buraq Air have not exercised an adequate oversight on the Cargo operations of this carrier in accordance with their obligations under the Chicago Convention.
(32)
Therefore, on the basis of the common criteria, it is assessed that Buraq Air should be subject to strict operational restrictions and included in Annex B.
(33)
There is verified evidence of serious safety deficiencies on the part of Air Service Comores. These deficiencies have been identified by a Member State, France, during a ramp inspection performed under the SAFA programme (9).
(34)
There is no evidence of the implementation of an adequate corrective action plan presented by Air Service Comores to correct the identified serious safety deficiencies in response to the request from France.
(35)
The authorities with responsibility for regulatory oversight of Air Service Comores have shown a lack of ability to address safety deficiencies.
(36)
The authorities with responsibility for regulatory oversight of Comores did not cooperate in due time with the civil aviation authority of France when concerns about the safety of the operation of a carrier licensed or certified in that state were raised.
(37)
Therefore, on the basis of the common criteria, it is assessed that Air Service Comores does not meet the relevant safety standards.
(38)
There is verified evidence of serious safety deficiencies on the part of GST Aero Air Company. These deficiencies have been identified by Italy, during ramp inspections performed under the SAFA programme (10).
(39)
GST Aero Air Company demonstrated a lack of ability or willingness to address safety deficiencies.
(40)
GST Aero Air Company did not respond adequately and timely to an enquiry by the civil aviation authority of Italy regarding the safety aspect of its operation showing a lack of transparency or communication as demonstrated by the absence of reply to the correspondence sent by this Member State.
(41)
There is no evidence of the implementation of an adequate corrective action plan presented by GST Aero Air Company to correct the serious safety deficiencies in response to Italy’s request.
(42)
The authorities of Kazakhstan with responsibility for regulatory oversight of GST Aero Air Company did not fully cooperate with the civil aviation authority of Italy when concerns about the safety of the operation of a carrier licensed or certified in that state were raised, as demonstrated by the limited reply to the correspondence sent by Italy.
(43)
Therefore, on the basis of the common criteria, it is assessed that GST Aero Air Company does not meet the relevant safety standards.
(44)
The authorities with responsibility for regulatory oversight of Kirghizstan have shown an insufficient ability to implement and enforce the relevant safety standards with regard to Phoenix Aviation. While Phoenix Aviation’s Air Operator’s Certificate was issued by Kyrgyzstan, there is evidence showing s that the airline has its principal place of business in the United Arab Emirates (UAE), contrary to the requirements of Annex 6 to the Chicago Convention. The US National Transportation Safety Board’s Factual Report (11) into an accident involving Kam Air flight 904, which was operated by Phoenix Aviation, states that Phoenix Aviation has its headquarters in the UAE.
(45)
Therefore, on the basis of the common criteria, it is assessed that Phoenix Aviation does not meet the relevant safety standards.
(46)
There is verified evidence of serious safety deficiencies on the part of Phuket Airlines. These deficiencies have been identified by Member States, the United Kingdom and the Netherlands, during ramp inspections performed under the SAFA programme (12).
(47)
Phuket Airlines demonstrated a lack of ability to address timely and adequately these safety deficiencies.
(48)
The authorities with responsibility for regulatory oversight of Thailand did not fully cooperate with the civil aviation authority of the Netherlands when concerns about the safety of Phuket Airlines certified in that state were raised as demonstrated by the lack of pertinent responses to the correspondence from this Member State.
(49)
Therefore, on the basis of the common criteria, it is assessed that Phuket Airlines does not meet the relevant safety standards.
(50)
There is verified evidence of serious safety deficiencies on the part of Reem Air. These deficiencies have been initially identified by the Netherlands, during ramp inspections performed under the SAFA programme (13).
(51)
Persistent failure by Reem Air to address deficiencies was confirmed by the Netherlands, during subsequent ramp inspections on one specific aircraft performed under the SAFA programme (14).
(52)
Reem Air demonstrated a lack of ability or willingness to address safety deficiencies.
(53)
Reem Air did not respond adequately and timely to an enquiry by the civil aviation authority of the Netherlands regarding the safety aspect of its operation showing a lack of transparency or communication as demonstrated by the absence of reply to the correspondence sent by this Member State.
(54)
There is no evidence of the implementation of an adequate corrective action plan presented by Reem Air to correct the identified serious safety deficiencies in response to the request from the Netherlands.
(55)
The authorities of Kirghizstan with responsibility for regulatory oversight of Reem Air have not exercised an adequate oversight on this carrier in accordance with their obligations under the Chicago Convention, as demonstrated by the persistence of serious safety deficiencies. In addition, information provided to the Commission by Reem Air during the hearing granted to this company evidences that, while Reem Air Operator’s Certificate was issued by Kyrgyzstan, this airline has its principal place of business in the United Arab Emirates (UAE), contrary to the requirements of Annex 6 to the Chicago Convention.
(56)
Therefore, on the basis of the common criteria, it is assessed that Reem Air does not meet the relevant safety standards.
(57)
There is verified evidence of serious safety deficiencies on the part of Silverback Cargo Freighters. These deficiencies have been identified by Belgium during a ramp inspection performed under the SAFA programme (15).
(58)
Silverback Cargo Freighters which equally assures the maintenance (A&B checks) of its own aircraft, did not respond adequately to an enquiry by the civil aviation authority of this Member State regarding the safety aspect of its operation showing a lack of transparency or communication as demonstrated by the lack of pertinent response to requests made by this Member State.
(59)
Therefore, on the basis of the common criteria, it is assessed that Silverback Cargo Freighters does not meet the relevant safety standards.
(60)
In spite of its efforts, the civil aviation authorities of the Democratic Republic of Congo (‘DRC’) have persistent difficulties to implement and enforce the relevant safety standards, as demonstrated by the ICAO-USOAP - Audit Summary Report of the Directorate of Civil Aviation of the Democratic Republic of Congo (Kinshasa, 11-18 June 2001). In particular, no system for the certification of Air Operators is currently in place.
(61)
The authorities of the DRC with responsibility for regulatory oversight have consequently shown a lack of ability to carry out adequate safety oversight.
(62)
An operating ban is imposed on Central Air Express because of substantiated deficiencies related to international safety standards, and its lack of cooperation with a Member State.
(63)
Belgium (16) and Hewa Bora Airways (HBA) have provided information showing that, in the case of HBA, the deficiencies observed in the past by the Belgian authorities have been significantly corrected with respect to certain aircraft. Belgium has further informed the Commission that it intends to conduct systematic ramp inspections of HBA. In view of this, it is considered that this air carrier should be allowed to continue its current operations.
(64)
Therefore, on the basis of the common criteria, it is assessed that all air carriers certified in the Democratic Republic of Congo (RDC) should be included in Annex A with the exception of Hewa Bora Airways (HBA) which should be included in Annex B.
(65)
The authorities with responsibility for regulatory oversight of Equatorial Guinea did not fully cooperate with the civil aviation authority of the United Kingdom (UK) when concerns about the safety of the operation of carriers licensed or certified in that state were raised. The UK wrote to the Director General of Civil Aviation in Equatorial Guinea on 27 March 2002 (17) seeking clarification on the following points:
-
a significant increase in the number of aircraft registered in Equatorial Guinea and suggestions that the Aircraft Registration Bureau (ARB) or a similar organisation might be managing the register,
-
the fact that a number of operators holding an Air Operator Certificate (AOC) issued by Equatorial Guinea did not have their principal place of business in Equatorial Guinea.
The letter also advised the Director General of Civil Aviation that the UK would not be in a position to allow further commercial operations to its territory by Equatorial Guinea airlines until the UK authorities were satisfied that these airlines were receiving satisfactory oversight. Equatorial Guinea did not reply to this letter.
(66)
The authorities with responsibility for regulatory oversight of Equatorial Guinea have shown an insufficient ability to implement and enforce the relevant safety standards, in particular as demonstrated by audits and related corrective action plans established under ICAO’s Universal Safety Oversight Audit Programme. Such a USOAP audit of Equatorial Guinea took place in May 2001 whereby the audit report (18) indicated that the Civil Aviation Authority did not, at the time of the audit, have the ability to provide adequate oversight to its airlines and ensure that they operate in accordance with ICAO standards. These audit findings namely included:
-
lack of an organisation capable of undertaking safety oversight activities, in particular a lack of specialised staff in the areas of licensing, aircraft operations or airworthiness,
-
inability to identify the number of aircraft on the register or the number of valid certificates of airworthiness issued,
-
failure to establish a structured system for the certification and supervision of air operators,
-
failure to adopt aeronautical operations regulations,
-
failure to perform surveillance on authorised operators,
-
failure to implement a system for performing the basic duties of an airworthiness inspection agency.
Furthermore the Directorate General of Civil Aviation of Equatorial Guinea has never up to date submitted to ICAO an action plan to address these audit findings (19) and consequently an audit follow up mission has not taken place.
(67)
The authorities with responsibility for regulatory oversight of Equatorial Guinea have shown an insufficient ability to implement and enforce the relevant safety standards in accordance with their obligations under the Chicago Convention. In fact, some holders of Air Operator Certificate (AOC) issued by Equatorial Guinea do not have their principal place of business in Equatorial Guinea, contrary to the requirements of Annex 6 to the Chicago Convention (20).
(68)
The authorities of Equatorial Guinea with responsibility for regulatory oversight of the following air carriers have shown a lack of ability to carry out adequate safety oversight on these carriers: Air Consul SA, Avirex Guinée Equatoriale, COAGE - Compagnie Aeree de Guinée Equatorial, Ecuato Guineana de Aviación, Ecuatorial Cargo, GEASA - Guinea Ecuatorial Airlines SA, GETRA - Guinea Ecuatorial de Transportes Aéreos, Jetline Inc., King Transavia Cargo, Prompt Air GE SA, UTAGE - Unión de Transporte Aéreo de Guinea Ecuatorial.
(69)
Therefore, on the basis of the common criteria, it is assessed that all air carriers certified in Equatorial Guinea should be subject to an operating ban and included in Annex A.
(70)
There is verified evidence of serious safety deficiencies on the part of International Air Services certified in Liberia. These deficiencies have been identified by France, during ramp inspections performed under the SAFA programme (21).
(71)
The authorities with responsibility for regulatory oversight of Liberia did not fully cooperate with the civil aviation authority of the United Kingdom (UK) when informed of serious safety deficiencies identified during a ramp inspection of a Liberian-registered aircraft carried out by the UK civil aviation authority on 5 March 1996 (22). Concerns about the safety of the operation of carriers licensed or certified in Liberia were promptly raised when on 12 March 1996 the Liberian DCA was advised by the UK civil aviation authority that all requests for permits for Liberian registered aircraft to operate commercial services to the UK would be refused until the Liberian authorities could demonstrate the existence of an effective regulatory system to ensure the airworthiness of aircraft on the Liberian register. No response was ever received from the Liberian authorities. Likewise, the Liberian authorities did not fully cooperate with the civil aviation authority of France by declining to reply when the latter Member State raised concerns about the safety of the operation of a carrier licensed or certified in Liberia.
(72)
The authorities with responsibility for regulatory oversight of Liberia have shown an insufficient ability to implement and enforce the relevant safety standards. The Government of Liberia itself admitted in 1996 (23) that it was unable to maintain regulatory control over Liberian registered aircraft because of the civil conflict. While the Comprehensive Peace Agreement was signed in 2003 and the UN and the National Transitional Government of Liberia are slowly putting in place measures to improve security, it is unlikely that the Government’s ability to regulate its register has improved since 1996. ICAO has not yet carried out a USOAP audit of Liberia because of the security situation.
(73)
The authorities of Liberia with responsibility for regulatory oversight of the following air carriers have shown a lack of ability to carry out adequate safety oversight on these carriers: International Air Services Inc., Satgur Air Transport Corp., Weasua Air Transport Co. Ltd.
(74)
Therefore, on the basis of the common criteria, it is assessed that all air carriers certified in Liberia should be subject to an operating ban and included in Annex A.
(75)
There is verified evidence of serious safety deficiencies on the part of Air Universal Ltd. These deficiencies have been identified by Sweden during a ramp inspection performed under the SAFA programme (24).
(76)
The authorities with responsibility for regulatory oversight of Sierra Leone did not fully cooperate with the civil aviation authority of Sweden when concerns about the safety of the operation of Air Universal Ltd. certified in that state were raised, as demonstrated by the lack of response to the correspondence from this Member State.
(77)
The operating authorisation or technical permission of any carrier under the oversight of Sierra Leone has previously been refused or revoked by the United Kingdom.
(78)
While the Air Operator’s Certificate of Air Universal Ltd was issued by Sierra Leone, evidence shows that the airline has currently its principal place of business in Jordan, contrary to the requirements of Annex 6 to the Chicago Convention.
(79)
The authorities of Sierra Leone with responsibility for regulatory oversight of Air Universal Ltd have not exercised an adequate oversight on this carrier in accordance with their obligations under the Chicago Convention.
(80)
Therefore, on the basis of the common criteria, it is assessed that Air Universal Ltd. does not meet the relevant safety standards.
(81)
There is verified evidence of serious safety deficiencies on the part of air carriers certified in Sierra Leone. These deficiencies have been identified by three Member States, the UK, Malta and Sweden, during ramp inspections performed under the SAFA programme (25).
(82)
The authorities with responsibility for regulatory oversight of Sierra Leone did not fully cooperate with the civil aviation authorities of Sweden and of Malta when concerns about the safety of the operation of Air Universal Ltd certified in that state were raised as demonstrated by the lack of response to the correspondence from this Member State.
(83)
The authorities with responsibility for regulatory oversight of Sierra Leone have shown an insufficient ability to implement and enforce the relevant safety standards in accordance with their obligations under the Chicago Convention. Sierra Leone lacks an appropriate system in place to oversee its operators or the aircraft, and does not have the technical capability or resources to undertake such a task. Some holders of Air Operator Certificate (AOC) issued by Sierra Leone did not have their principal place of business in Sierra Leone, contrary to the requirements of Annex 6 to the Chicago Convention.
(84)
The corrective action plan presented by Sierra Leone is considered inappropriate (or insufficient) to correct the identified serious safety deficiencies. The Civil Aviation Authority of Sierra Leone has contracted a private company, International Aviation Surveyors (IAS), to conduct certain oversight activities on its behalf. However, the arrangements entered into between the two parties in a Memorandum of Understanding (26) do not provide an adequate oversight system for aircraft on the Sierra Leone register. In particular:
-
The aircraft/airlines covered by the MoU were not based in Sierra Leone and the lAS personnel were based in neither Sierra Leone nor the country in which the airlines were based.
-
IAS did not appear to have any enforcement powers.
-
IAS assumed responsibility for routine inspections of the airlines concerned but the level of inspection activity was not specified.
-
The MoU gave lAS a contractual relationship with the airlines concerned.
-
The MoU did not appear to adequately address the supervision of flight operations.
(85)
The authorities of Sierra Leone with responsibility for regulatory oversight of the following air carriers have shown a lack of ability to carry out adequate safety oversight on these carriers: Aerolift Co. Ltd, Afrik Air Links, Air Leone Ltd, Air Rum Ltd, Air Salone Ltd, Air Universal Ltd, Destiny Air Services Ltd, First Line Air (SL) Ltd, Heavylift Cargo, Paramount Airlines Ltd, Star Air Ltd, Teebah Airways, West Coast Airways Ltd.
(86)
Therefore, on the basis of the common criteria, it is assessed that all air carriers certified in Sierra Leone should be subject to an operating ban and included in Annex A.
(87)
There is verified evidence of serious safety deficiencies on the part of Jet Africa, an air carrier certified in Swaziland. These deficiencies have been identified by the Netherlands during a ramp inspection performed under the SAFA programme (27).
(88)
Jet Africa did not respond adequately and timely to an enquiry by the civil aviation authority of the Netherlands regarding the safety aspect of its operation showing a lack of transparency or communication as demonstrated by the absence of reply to the correspondence sent by this Member State.
(89)
There is no evidence of a corrective action plan presented by Jet Africa to correct the serious safety deficiencies in response to the Netherlands request.
(90)
The authorities with responsibility for regulatory oversight of Swaziland have shown an insufficient ability to implement and enforce the relevant safety standards, in particular as demonstrated by a USOAP audit which took place in March 1999. The audit report (28) concluded that at the time of the audit, Swaziland was not capable of satisfactorily undertaking safety oversight related responsibilities in respect of its airlines and aircraft register. It also noted that it was not possible to determine the actual number of aircraft on the register as it was not properly maintained. Neither was it possible for the audit team to determine the actual number of personnel licences issued by Swaziland that were still valid, as records were not being maintained. A USOAP audit follow up mission has not taken place because Swaziland has not provided ICAO with information on the progress it has made in implementing the action plan to address the audit findings.
(91)
The authorities of Swaziland with responsibility for regulatory oversight of the following air carriers have shown a lack of ability to carry out adequate safety oversight on these carriers: Aero Africa (Pty) Ltd, African International Airways (Pty) Ltd, Airlink Swaziland Ltd, Northeast Airlines (Pty) Ltd, Scan Air Charter Ltd, Swazi Express Airways, Jet Africa.
(92)
Therefore, on the basis of the common criteria, it is assessed that all air carriers certified in Swaziland should be subject to an operating ban and included in Annex A.
(93)
Since it would not compromise safety, all air carriers mentioned above can be permitted to exercise traffic rights by using wet-leased aircraft of an air carrier which is not subject to an operating ban, provided that the relevant safety standards are complied with.
(94)
The Community list has to be updated regularly and as soon as it is required, in order to take into account the evolution of safety in relation to the air carriers concerned and on the basis of further evidence of remedial actions undertaken.
(95)
In light of the evidence provided by Tuninter and the authorities of Tunisia with responsibility for its regulatory oversight and further confirmation by Italy, it is considered that there is substantiated evidence that the safety deficiencies observed during two on-site inspections by the Italian authorities have been corrected by this carrier.
(96)
On the basis of the information provided by Germany, it is considered that there is no longer substantiated evidence of a lack of ability or willingness of the authorities of Tajikistan with responsibility for regulatory oversight of air carriers certified in this State.
(97)
On the basis of the information provided to Belgium showing that the deficiencies which led to a national ban on I.C.T.T.P.W. and South Airlines have been fully remedied, it is considered that there is no substantiated evidence of persisting serious safety deficiencies on the part of these air carriers.
(98)
On the basis of the information provided by Germany showing that the specific aircraft which led to the imposition of a operational restriction on Atlant Soyuz is no more part of its fleet, it is considered that there is no substantiated evidence of persisting serious safety deficiencies on the part of this air carrier.
(99)
On the basis of the information available at this stage, it is considered that there is no substantiated evidence of non-corrected serious safety deficiencies on the part of Air Mauritanie. Nevertheless, the ability of the authorities of Mauritania with responsibility for regulatory oversight of this air carrier needs to be further assessed. To this end, an evaluation of the authorities of Mauritania with responsibility for regulatory oversight of this air carrier and the undertakings under its responsibility should be conducted within 2 months by the Commission with the assistance of the authorities of any interested Member States.
(100)
The measures provided for in this Regulation are in accordance with the opinion of the Air Safety Committee,
HAS ADOPTED THIS REGULATION:
Article 1
Subject matter
This Regulation establishes the Community list of air carriers which are subject to an operating ban within the Community referred to in Chapter II of the basic Regulation.
Article 2
Operating bans
1. The air carriers listed in Annex A are subject to a ban within the Community for all their operations.
2. The air carriers listed in Annex B are subject to operational restrictions within the Community. The operational restrictions consist of a prohibition on the use of the specific aircraft or specific aircraft types mentioned in Annex B.
Article 3
Enforcement
Member States shall inform the Commission of any measures taken under Articles 3(1) of the basic Regulation to enforce, within their territory, the operating bans included in the Community list in respect of the air carriers that are the subject of those bans.
Article 4
Entry into force
This Regulation shall enter into force on the first day following that of its publication in the Official Journal of the European Union.
This Regulation shall be binding in its entirety and directly applicable in all Member States.
Done at Brussels, 22 March 2006.