NAŘÍZENÍ KOMISE (ES) č. 713/2005
ze dne 10. května 2005
o uložení konečného vyrovnávacího cla z dovozu určitých širokospektrých antibiotik pocházejících z Indie
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2026/97 ze dne 6. října 1997 o ochraně před dovozem subvencovaných výrobků ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství (1) (dále jen „základní nařízení“), a zejména na články 18 a 19 uvedeného nařízení,
s ohledem na návrh Komise předložený po konzultaci s poradním výborem,
vzhledem k těmto důvodům:
A. POSTUP
I. Předchozí šetření a stávající opatření
(1)
Rada uložila nařízením (ES) č. 2164/98 (2) konečné vyrovnávací clo z dovozu určitých širokospektrých antibiotik, jmenovitě trihydrátu amoxicilinu, trihydrátu ampicilinu a cefalexinu, které nejsou v odměřených dávkách nebo upravené ve formě nebo v balení pro drobný prodej (dále jen „dotyčný výrobek“), kódů KN ex 2941 10 10, ex 2941 10 20 a ex 2941 90 00, pocházejících z Indie. Opatření měla formu valorického cla v rozmezí 0 % až 12 % uloženého na dovozy jednotlivě jmenovaných vývozců se zbytkovou celní sazbou 14,6 % uloženou na dovozy ostatních vývozců.
II. Žádost o kombinovaný přezkum opatření před pozbytím platnosti a prozatímní přezkum
(2)
Po zveřejnění oznámení o nadcházejícím pozbytí platnosti (3) platných konečných opatření obdržela Komise od výrobců ve spojení vyrábějících obdobný výrobek ve Společenství, společnosti Sandoz GmbH, Rakousko a společnosti Sandoz Industrial Products S.A., Španělsko (dále jen „žadatelé“), žádost o zahájení kombinovaného přezkumu opatření před pozbytím platnosti a prozatímního přezkumu nařízení (ES) č. 2164/98 podle čl. 18 odst. 2 a čl. 19 odst. 2 základního nařízení. Žadatelé představují podstatnou část, v tomto případě více než 40 %, celkové výroby určitých širokospektrých antibiotik ve Společenství.
(3)
Žádost byla podána na základě tvrzení, že pozbude-li opatření platnosti, subvence a újma působená výrobnímu odvětví Společenství zřejmě přetrvají nebo se obnoví a že úroveň platných opatření údajně není přiměřená pro vyrovnání subvencí, které tuto újmu působí.
(4)
Před zahájením kombinovaného přezkumu opatření před pozbytím platnosti a prozatímního přezkumu a v souladu s čl. 22 odst. 1 a čl. 10 odst. 9 základního nařízení upozornila Komise vládu Indie (dále jen „VI“), že obdržela náležitě doloženou žádost o přezkum. VI byla přizvána ke konzultacím s cílem vyjasnit situaci s ohledem na obsah žádosti a dospět k vzájemně přijatelnému řešení. VI pozvání Komise ke konzultacím odmítla.
III. Zahájení kombinovaného přezkumu opatření před pozbytím platnosti a prozatímního přezkumu
(5)
Komise prozkoumala důkazy předložené žadateli a shledala je dostatečnými pro odůvodněné zahájení přezkumu v souladu s ustanoveními čl. 18 odst. 2 a čl. 19 odst. 2 základního nařízení. Po konzultaci s poradním výborem zahájila Komise oznámením zveřejněným v Úředním věstníku Evropské unie (4) kombinovaný přezkum opatření před pozbytím platnosti a prozatímní přezkum nařízení Rady (ES) č. 2164/98.
IV. Období šetření
(6)
Šetření probíhalo od 1. dubna 2002 do 31. března 2003 (dále jen „období přezkumného šetření“ nebo „OŠ“). Zkoumání vývoje v souvislosti s újmou probíhalo v období od 1. ledna 1999 do konce období přezkumného šetření (dále jen „zvažované období“).
V. Strany dotčené šetřením
(7)
Komise o zahájení šetření oficiálně informovala žadatele, jiné známé výrobce ve Společenství, vyvážející výrobce, dovozce, dodavatele výrobců, uživatele a VI. Účastnící řízení měli možnost písemně předložit své stanovisko a vyžádat si slyšení. Písemné a ústní připomínky předložené účastníky byly zváženy a popřípadě zohledněny.
(8)
Vzhledem k očividně vysokému počtu vyvážejících výrobců dotyčného výrobku v Indii, kteří byli v žádosti jmenováni, bylo pro šetření subvencí zamýšleno využití technik výběru vzorku v souladu s článkem 27 základního nařízení.
(9)
Pouze omezený počet vyvážejících výrobců se však přihlásil a poskytl informace požadované pro výběr vzorku. Proto použití technik výběru vzorku nebylo považováno za nutné.
(10)
Komise zaslala dotazníky všem známým dotčeným stranám, které se přihlásily ve lhůtě uvedené v oznámení o zahájení přezkumu. Odpovědi byly obdrženy od pěti výrobců ve Společenství, sedmi vyvážejících výrobců, jednoho dovozce, dvou dodavatelů výrobců a VI.
(11)
Komise si vyžádala a ověřila všechny informace, které pokládala za nezbytné pro zjištění subvencování a újmy a pro zjištění, zda je pravděpodobné, že subvence a újma přetrvají nebo se obnoví, a zda by zachování či pozměnění opatření nebylo v rozporu se zájmem Společenství. Inspekce na místě byly uskutečněny v prostorách těchto účastníků řízení:
1.
Výrobci ve Společenství
Společnost DSM Anti-Infectives B.V., Delft (Nizozemsko), která také odpověděla na dotazník Komise jménem společnosti DSM Anti-Infectives Deretil S.A., Almeria, (Španělsko) a DSM Anti-Infectives Chemferm S.A., Santa Perpetua de Mogoda, (Španělsko). Tyto tři společnosti jsou dále společně označovány jako „DSM“.
Společnost Sandoz GmbH (dříve Biochemie GmbH), Kundl (Rakousko), která také odpověděla na dotazník Komise jménem společnosti Sandoz Industrial Products S.A. (dříve Biochemie S.A.), Barcelona (Španělsko). Obě společnosti jsou dále společně označovány jako „Sandoz“.
2.
Vláda Indie
Ministerstvo obchodu, New Delhi.
3.
Vyvážející výrobci v Indii
KDL Biotech Ltd. (dříve Kopran Ltd.), Mumbai,
Orchid Pharmaceuticals and Chemicals Ltd., Chennai,
Nectar Lifesciences Ltd, Chandigarh,
Nestor Pharmaceuticals Ltd, New Delhi,
Ranbaxy Laboratories Ltd, New Delhi,
Torrent Gujarat Biotech Ltd, Ahmedabad,
Surya Pharmaceutical Ltd, Chandigarh.
VI. Poskytnutí informací a připomínky k postupu
(12)
VI a ostatní účastnící řízení byly informovány o zásadních faktech a úvahách, podle kterých bylo zamýšleno navrhnout pokračování opatření. Také jim byla poskytnuta přiměřená doba na vyjádření. Někteří účastníci předložili své připomínky písemně. VI a tři vyvážející výrobci nadto předložili své postoje po poskytnutí informací při slyšeních a následně předložili podání, v nichž shrnuli své postoje. Všechna podání a připomínky byly vzaty náležitě v úvahu, jak je uvedeno níže.
(13)
VI a jeden vyvážející výrobce poukázali po poskytnutí informací během slyšení na to, že žadatelé nevyráběli jeden typ obdobného výrobku, cefalexin, a požadovali, aby bylo šetření, pokud jde o tento typ, anulováno.
(14)
V reakci na uvedené tvrzení je zapotřebí připomenout, že již v původním šetření bylo zjištěno, že všechny typy šetřeného výrobku (viz oddíl B níže) tvoří jedinou kategorii výrobku (5). Všechny typy spadají do stejné kategorie, jedná se o nerozplněná polosyntetická širokospektrá antibiotika, a mají stejné použití, které spočívá v jejich vložení do hotových dávkovacích forem, které jsou účinné při léčbě různých infekčních chorob. Tudíž vzhledem k tomu, že všechny typy tvoří pro účely tohoto řízení jeden výrobek, který vyrábějí žadatelé, musí být tento argument vyvrácen.
(15)
VI a jeden vyvážející výrobce tvrdili, že odpovědi nedůvěrné povahy, poskytnuté výrobci ve Společenství na dotazník, nebyly dostatečně detailní a nebyly vyplněny v souladu s článkem 29 základního nařízení. Objevila se prohlášení, že nedostatek informací v odpovědích nedůvěrné povahy zbavil spolupracující vývozce účinné možnosti bránit své zájmy s ohledem na analýzu újmy a příčinných souvislostí.
(16)
V této souvislosti by mělo být poznamenáno, že výrobní odvětví Společenství, jak je uvedeno v oddíle E níže, v rámci stávajícího šetření sestává pouze ze dvou účastníků, tj. Sandoz a DSM. Nadto jeden účastník vyrábí pouze trihydrát amoxicilinu a trihydrát ampicilinu, zatímco druhý vyrábí také cefalexin. Tyto konkrétní okolnosti zvýšily vzhledem k výrobnímu odvětví Společenství důvěrnou povahu jistých údajů poskytnutých během šetření. V každém případě spis, do něhož účastníci řízení mohli nahlížet, obsahuje odpovědi nedůvěrné povahy poskytnuté oběma spolupracujícími výrobci ve Společenství, přičemž důvěrné údaje byly poskytnuty v indexované formě za účelem umožnit dostatečné porozumění podstatě informací, které byly předloženy jako důvěrné. Odpovědi nedůvěrné povahy poskytnuté výrobci ve Společenství jsou tedy i nadále považovány za vyhovující ustanovením článku 29 základního nařízení. Nadto je zapotřebí poznamenat, že indexované údaje o újmě, poskytnuté a uvedené v oddíle F tohoto nařízení, poskytly všem účastníkům řízení dostatečně přesný obraz újmy a příčinných souvislostí, aby byli schopni posoudit analýzu a bránit své zájmy.
B. DOTYČNÝ VÝROBEK A OBDOBNÝ VÝROBEK
I. Dotyčný výrobek
(17)
Výrobek, jehož se týká toto šetření, je totožný s výrobkem, jehož se týkalo nařízení Rady (ES) č. 2164/98, tedy trihydrát amoxicilinu, trihydrát ampicilinu a cefalexin, které nejsou v odměřených dávkách nebo upravené ve formě nebo v balení pro drobný prodej, kódů KN ex 2941 10 10, ex 2941 10 20 a ex 2941 90 00 a pocházející z Indie (dále jen „dotyčný výrobek“).
II. Obdobný výrobek
(18)
V průběhu slyšení po poskytnutí informací poukázala VI a jeden vyvážející výrobce na fakt, že jeden výrobce ve Společenství během srovnávání dotyčného výrobku s obdobným výrobkem zmínil určité rozdíly ve „stabilitě, čistotě, složení, galenických vlastnostech atd.“ Nadto jediný spolupracující dovozce zmínil rozdíly ohledně rozpustnosti ve vodě.
(19)
Avšak oba výrobky, dotyčný výrobek i obdobný výrobek, musí vyhovovat stejnému mezinárodnímu lékopisu s určitými specifikacemi. Proto, přestože se neshodují ve všech znacích, jsou si velmi podobné, jak je vyžadováno čl. 1 odst. 5 základního nařízení.
(20)
V důsledku toho šetření potvrdilo, že trihydrát amoxicilinu, trihydrát ampicilinu a cefalexin vyráběné a prodávané v rámci Společenství výrobci ve Společenství mají totožné nebo velmi podobné fyzikální znaky a použití jako dotyčný výrobek a jsou tedy výrobkem obdobným v souladu se smyslem čl. 1 odst. 5 základního nařízení.
C. SUBVENCE
I. Úvod
(21)
Na základě informací obsažených v žádosti o přezkum a odpovědí na dotazník Komise byly prošetřeny následující programy, které údajně zahrnují poskytování subvencí:
1. Celostátní programy
a)
program předběžných licencí;
b)
program „Duty Entitlement Passbook Scheme“;
c)
program zvláštních ekonomických zón/jednotek orientovaných na vývoz;
d)
program „Export Promotion Capital Goods“;
e)
programy týkající se daně z příjmu,
-
program osvobození vývozu od daně z příjmu,
-
daňové pobídky pro výzkum a vývoj;
f)
program vývozních úvěrů.
(22)
Výše uvedené programy a) až d) vychází ze zákona o zahraničním obchodu (vývoj a regulace) z roku 1992 (č. 22 z roku 1992), který vstoupil v platnost dne 7. srpna 1992 (dále jen „zákon o zahraničním obchodu“). Zákon o zahraničním obchodu opravňuje VI vydávat oznámení o vývozní a dovozní politice. Tato oznámení jsou shrnuta v dokumentech o vývozní a dovozní politice, které jsou každých pět let vydávány ministerstvem obchodu a pravidelně aktualizovány. Jeden z těchto dokumentů o vývozní a dovozní politice je relevantní pro období přezkumného šetření této věci: pětiletý plán vztahující se k době od 1. dubna 2002 do 31. března 2007 (dále jen politika „EXIM 02-07“). Kromě toho VI také stanoví postupy, jimiž se politika EXIM 02-07 řídí, v publikaci „Příručka postupů - 1. dubna 2002 až 31. března 2007, svazek I.“ (dále jen „PP I 02-07“) (6). Příručka postupů je také pravidelně aktualizována.
(23)
Programy týkající se daně z příjmu uvedené výše v písmeni e) vycházejí ze zákona o dani z příjmů z roku 1961, který je každoročně novelizován finančním zákonem.
(24)
Program vývozního úvěru uvedený výše v písmeni f) vychází z paragrafů 21 a 35A zákona o regulaci bankovnictví z roku 1949, který umožňuje Indické centrální bance (dále jen „ICB“) dávat pokyny komerčním bankám v oblasti vývozních úvěrů.
2. Regionální programy
(25)
Na základě informací obsažených v žádosti o přezkum a odpovědí na dotazník Komise přezkoumala Komise řadu programů, které jsou údajně prováděny regionálními vládami či orgány určitých indických států.
a)
Stát Paňdžáb,
-
program státu Paňdžáb týkající se průmyslových pobídek.
-
Tento program vychází z kodexu průmyslové politiky a pobídek vlády státu Paňdžáb.
b)
Stát Gudžarát,
-
program státu Gudžarát týkající se průmyslových pobídek,
-
vracení daně z elektřiny.
-
První program vychází z politiky státu Gudžarát týkající se průmyslových pobídek, zatímco druhý program vychází z bombajského zákona o dani z elektřiny z roku 1958.
c)
Stát Maharaštra,
-
souhrnný program pobídek vlády státu Maharaštra (dále jen „VSM“). Tento program vychází z rozhodnutí ministerstva průmyslu, energetiky a práce VSM.
(26)
Jeden program týkající se daně z příjmu (pobídka týkající se daně z příjmu pro výzkum a vývoj) a tři regionální programy (průmyslové pobídky státu Paňdžáb, průmyslové pobídky státu Gudžarát a vracení daně z elektřiny v Gudžarátu) nebyly v žádosti přezkum zmíněny. Komise proto v souladu s čl. 22 odst. 1 a čl. 11 odst. 10 základního nařízení upozornulaa VI na možné rozšíření rozsahu šetření za účelem zahrnout tyto programy. VI byla vyzvána ke konzultacím s cílem vyjasnit faktickou situaci, pokud jde o údajné programy, a dospět k oboustranně přijatelnému řešení. Po těchto konzultacích a při absenci oboustranně přijatelného řešení ve vztahu k těmto čtyřem programům zahrnula Komise tyto programy do šetření případů subvencování.
3. Obecné připomínky k subvencování po poskytnutí informací
(27)
Dva vyvážející výrobci tvrdili, že program předběžných licencí, program daňových pobídek pro výzkum a vývoj a program vývozních úvěrů by měly být z rozsahu stávajícího šetření vyňaty, protože přezkum by se měl zabývat pouze původně šetřenými programy. V tomto případě tyto tři programy a regionální programy nebyly v průběhu původního šetření šetřeny.
(28)
Příslušná ustanovení základního nařízení týkající se prozatímního přezkumu a přezkumu opatření před pozbytím platnosti nestanoví takto úzký přístup v rámci přezkumných řízení. Například prozatímní přezkum by mohl vést k posílení opatření v souladu s článkem 19 odst. 2 základního nařízení, pokud by stávající opatření nedostačovala k vyrovnání účinku napadnutelných subvencí. Článek 19 odst. 4 základního nařízení dále vyžaduje zkoumat, „zda se okolnosti ohledně subvencí … podstatně změnily“. Proto může prozatímní přezkum týkající se subvencování vést sám o sobě k úplnému přehodnocení rámce subvencování, nikoli pouze původně šetřených programů subvencování, z čehož by mohl mít potenciálně užitek dotyčný výrobek. Nadto se přezkum opatření před pozbytím platnosti nemusí zaměřovat pouze na původně šetřené programy. Článek 18 odst. 2 základního nařízení odkazuje na „přetrvání nebo obnovení subvencí“ obecně a nikoli na původně šetřené programy subvencí. Přezkumy proto nejsou omezeny na původně šetřené programy, ale vyžadují zjištění stávajícího a budoucího subvencování, včetně programů, které nebyly původně šetřeny. Pouze takový přístup vede k adekvátní analýze faktické situace týkající se subvencování během období přezkumného šetření. Jinak by vlády mohly pravidla týkající se subvencování účinně obcházet jednoduše přejmenováním programu nebo provedením mírných změn jeho struktury. To by mařilo cíl a účel vyrovnávacích opatření, kterým je vyrovnat subvence působící újmu.
II. Celostátní programy
1. Program předběžných licencí (dále jen „PPL“)
a) Právní základ
(29)
Detailní popis programu je obsažen v odstavcích 4.1.1 až 4.1.14 politiky EXIM 02-07 a v kapitolách 4.1 až 4.30 v PP I 02-07.
b) Způsobilost
(30)
PPL sestává z šesti podprogramů, jak je detailněji popsáno v bodě odůvodnění (31). Tyto podprogramy se mimo jiné liší v rozsahu způsobilosti. Výrobci-vývozci a obchodníci-vývozci, kteří jsou „připoutáni“ k pomocným výrobcům, jsou způsobilí pro PPL na fyzický vývoz a PPL na roční potřebu. Výrobci-vývozci poskytující dodávky konečnému vývozci jsou způsobilí pro PPL na dodávky meziproduktů. Hlavní dodavatelé dodávající v rámci kategorií „domnělého vývozu“ uvedených v odstavci 8.2 politiky EXIM 02-07, jako např. dodavatelé jednotky orientované na vývoz (dále jen „JOV“), jsou způsobilí pro PPL na domnělý vývoz. A dodavatelé meziproduktů výrobcům-vývozcům jsou způsobilí pro výhody „domnělého vývozu“ v rámci podprogramů předběžného příkazu k uvolnění (Advance Release Order, dále jen „ARO“) a tuzemského back-to-back akreditivu.
c) Praktické provádění
(31)
Předběžné licence mohou být vydávány na:
i) Fyzický vývoz: Toto je hlavní podprogram. Umožňuje bezcelní dovoz vstupních materiálů potřebných k výrobě určitého výsledného výrobku určeného na vývoz. „Fyzický“ v tomto kontextu znamená, že výrobek určený na vývoz musí opustit indické území. Bezcelní dovozní množství a vývozní povinnost zahrnující typ výrobku určeného na vývoz jsou uvedeny v licenci.
ii) Roční potřebu: Taková licence není spojena s určitým výrobkem určeným na vývoz, ale s širší skupinou výrobků (např. chemické a příbuzné výrobky). Držitel licence je oprávněn - do určité hodnoty stanovené jeho předchozí vývozní činností - bezcelně dovážet jakýkoli vstup potřebný k výrobě jakéhokoli položky spadající do dané skupiny výrobků. Může vyvážet jakýkoli výsledný výrobek spadající do dané skupiny výrobků, který byl vyroben s použitím takového materiálu osvobozeného od cla.
iii) Dodávky meziproduktů: Tento podprogram pokrývá případy, kdy dva výrobci chtějí vyrábět jeden výrobek určený na vývoz a rozdělí proces výroby. Výrobce-vývozce vyrábí meziprodukt. Smí bezcelně dovážet vstupní materiál a pro tento účel může získat PL na dodávky meziproduktů. Konečný vývozce dokončuje výrobu a je povinen hotový výrobek vyvézt.
iv) Domnělý vývoz: Tento podprogram umožňuje hlavnímu dodavateli bezcelně dovážet vstupy potřebné k výrobě zboží, které má být prodáno jako „domnělý vývoz“ kategoriím zákazníků uvedeným v odstavci 8.2. písm. b) až f), g), i) a j) v politice EXIM 02-07. Podle VI spadají pod domnělý vývoz transakce, při kterých dodávané zboží neopustí zemi. Za domnělý vývoz je považována celá řada kategorií dodávek za předpokladu, že je zboží vyrobeno v Indii, jako např. dodávky zboží pro JOV nebo pro společnost, která se nachází ve zvláštní ekonomické zóně (dále jen „ZEZ“).
v) ARO: Držitel PL, který si hodlá opatřit vstupy z domácích zdrojů místo přímého dovozu, má možnost opatřit si je oproti ARO. V takových případech jsou předběžné licence validovány jako ARO a převedeny na domácího dodavatele při dodávce v nich uvedených položek. Indosace ARO poskytuje domácímu dodavateli výhody domnělého vývozu, jak je uvedeno v odstavci 8.3 politiky EXIM 02-07 (tj. PPL na dodávky meziproduktů/domnělý vývoz, vrácení cla při domnělém vývozu a náhrada konečné spotřební daně). V rámci mechanismu ARO jsou daně a cla vraceny dodavateli místo finálnímu vývozci ve formě vrácení/náhrady cla. Vrácení daní/cla je možné v případě domácích vstupů i v případě dovezených vstupů.
vi) Tuzemský back-to-back akreditiv: Tento podprogram se opět týká domácích dodávek pro držitele PL. Držitel PL může požádat banku o otevření tuzemského akreditivu ve prospěch domácího dodavatele. Na licenci na přímý dovoz bude banka započítávat pouze hodnotu a množství položek opatřených z domácích zdrojů místo z dovozu. Domácí dodavatel bude mít nárok na výhody domnělého vývozu, jak je uvedeno v odstavci 8.3 politiky EXIM 02-07 (tj. PPL na dodávky meziproduktů/domnělý vývoz, vrácení cla při domnělém vývozu a náhrady konečné spotřební daně).
Bylo zjištěno, že během období přezkumného šetření získali spolupracující vývozci pouze úlevy spadající pod čtyři podprogramy vztahující se k dotyčnému výrobku, tj. i) PPL na fyzický vývoz, ii) PPL na roční potřebu, iii) PPL na dodávky meziproduktů jako dodavatel konečnému vývozci a iv) PPL na domnělý vývoz jako dodavatel JOV/jednotkám v ZEZ. Tudíž není nezbytné zjišťovat napadnutelnost v) programu ARO a vi) programu těsně následujícího tuzemského akreditivu.
(32)
Pro účely ověření indickými úřady je držitel licence ze zákona povinen vést „pravdivou a řádnou evidenci spotřeby a využití dováženého zboží v rámci licence“ ve stanoveném formátu (kapitola 4.30 a dodatek 18 PP I 02-07), tj. registr skutečné spotřeby (dále jen „registr podle dodatku 18“).
(33)
U podprogramů i), iii) a iv) uvedené výše v bodě odůvodnění (31), jsou bezcelní dovozní množství i vývozní povinnost (včetně domnělého vývozu) stanoveny, pokud jde o množství a hodnotu, VI a zaznamenány na licenci. Kromě toho musí být v době dovozu a vývozu odpovídající transakce zaznamenány na licenci státními úředníky. Objem dovozů povolených v rámci tohoto programu je určen VI na základě standardních norem vstupů a výstupů (dále jen „SNVV“). SNVV existují pro většinu výrobků včetně dotyčného výrobku a jsou zveřejněny v PP II 02-07.
(34)
V případě podprogramu ii) uvedeného výše v bodě odůvodnění (31) (PPL na roční potřebu) je na licenci zaznamenána pouze hodnota bezcelního dovozního množství. Držitel licence je povinen „zachovat spojitost mezi dováženými vstupy a výsledným výrobkem“ (odst. 4.24A písm. c) PP II 02-07).
(35)
Dovážené vstupní materiály jsou nepřenosné a musí být použity k výrobě výsledného vyváženého výrobku. Vývozní povinnost musí být splněna v předepsané lhůtě po vydání licence (18 měsíců, lhůtu lze dvakrát prodloužit, pokaždé o 6 měsíců). V případě PPL na roční potřebu není prodloužení lhůty povoleno.
(36)
V průběhu přezkumného šetření bylo zjištěno, že množství vstupního materiálu dovezeného spolupracujícími vývozci podle bezcelního dovozního množství na základě SNVV bezcelně v rámci různých podprogramů překročilo množství materiálu nutného k výrobě referenčního množství výsledného vyváženého výrobku. SNVV týkající se dotyčného výrobku tedy nebyly přesné. Mimoto v období přezkumného šetření žádný ze spolupracujících vývozců nevedl řádný registr skutečné spotřeby, který by vycházel z reálné spotřeby. Ve čtyřech případech nebyl registr veden vůbec i přes zákonnou povinnost ho vést (viz bod odůvodnění (32) výše). Ve dvou případech nebyla společnostmi registrována žádná skutečná spotřeba. Ani šetření vývozci, ani VI nebyli schopni prokázat, že osvobození od dovozního cla nevedlo k nadměrné úlevě.
d) Připomínky po poskytnutí informací
(37)
VI a pět spolupracujících vývozců předložili připomínky k PPL. Tvrdili, že PPL funguje jako povolený systém navracení nebo navracení u náhradních vstupů, který se údajně podobá systému aktivního zušlechťovacího styku ES a pro který existuje systém ověřování v souladu s ustanoveními příloh I, II a III základního nařízení, přičemž účelem tohoto systému ověřování je monitorování spojitosti mezi bezcelně dováženými vstupy a výslednými vyváženými výrobky. VI a dva vývozci dále tvrdili, vyrovnávací opatření, by se mohla vztahovat pouze na nadměrnou úlevu cla. Pokud jde o ověřovací systém, tvrdili, že stávající systém je adekvátní. V této souvislosti poukazovali na množství ověřovacích prvků, které má VI pro takové ověřování k dispozici, včetně: SNVV, informací o množství z dovozních a vývozních dokumentů, registru celních kaucí složených při dovozu a vývozu v rámci PPL, registru spotřeby, knihy Duty Entitlement Export Certification (dále jen kniha „DEEC“), ověření náhrad po uskutečnění dovozu a vývozu, doplňkové kontroly uplatňované indickými úřady v souvislosti se správou spotřebních daní a cel, pravidelné audity a soudní stíhání v případě „zneužití“. VI a jeden vývozce však připustili, že SNVV mohou „snížit objem toho, co je spotřebováno ve skutečnosti“. Nadto žádný z vývozců nepředložil dostatečný důkaz naplňování povinnosti vést registr skutečné spotřeby podle uložený politikou EXIM. Dva vývozci dále tvrdili, že vyšetřující úřad měl vypočítat nadměrnou úlevu sám. Dále se vyskytla tvrzení, že ES je vázáno výsledky předchozích šetření a nemůže tedy vůči PPL přijímat vyrovnávací opatření. Jeden vývozce předložil po slyšení následujícím po poskytnutí informací výpočet nadměrně vráceného cla.
e) Závěr
(38)
Osvobození od dovozního cla je subvencí ve smyslu čl. 2 odst. 1 písm. a) bodu ii) a čl. 2 odst. 2 základního nařízení, tj. finanční příspěvek VI, která poskytla zvýhodnění šetřeným vývozcům.
(39)
Nadto PPL na fyzický vývoz, PPL na roční potřebu a PPL na dodávky meziproduktů jasně právně závisí na vývozní výkonnosti a tudíž se má za to, že jsou specifické a napadnutelné podle čl. 3 odst. 4 písm. a) základního nařízení. Bez vývozního závazku nemůže společnost získat v rámci těchto programů žádné výhody.
(40)
PPL na domnělý vývoz je v režimech tohoto případu fakticky závislý na vývozní výkonnosti. Byl použit pouze jednou společností v menším rozsahu a pouze v rámci dodávek pro JOV nebo jednotky v ZEZ; obě kategorie jsou uvedeny v odstavci 8.2 písm. b) politiky EXIM 02-07. Tato společnost uvedla, že její zákazníci nakonec dotyčný výrobek vyvezli. Cílem JOV/ZEZ je vývoz, jak je uvedeno v odstavci 6.1 politiky EXIM 02-07. Domácí dodavatel tedy získává výhody v rámci PPL na domnělý vývoz, protože VI očekává výnosy z vývozu následně obdržené vývozcem nacházejícím se v JOV/ZEZ. Podle článku 3 odst. 4 písm. a) základního nařízení se subvence považuje za závislou na vývozu, pokud se prokáže, že poskytnutí subvence, ačkoliv není právně závislé na vývozní výkonnosti, je ve skutečnosti vázáno na současný nebo očekávaný vývoz nebo výnosy z vývozu.
(41)
Žádný z těchto čtyř podprogramů použitých v rámci tohoto případu nemůže být považován za přípustný systém navracení či systém navracení u náhradních vstupů ve smyslu čl. 2 odst. 1 písm. a) bodu ii) základního nařízení. Toto zjištění bylo potvrzeno po pečlivém posouzení podání následujících po poskytnutí informací. Nejsou v souladu s přísnými pravidly stanovenými v příloze I písm. i), příloze II (definice a pravidla navracení) a příloze III (definice a pravidla navracení u náhradních vstupů) základního nařízení. VI neuplatnulaa účinně svůj ověřovací systém nebo postup za účelem potvrzení, zda a v jakém množství byly vstupy spotřebovány při výrobě vyváženého výrobku (příloha II část II odst. 4 základního nařízení a v případě programů navracení u náhradních vstupů příloha III část II odst. 2 základního nařízení). SNVV týkající se dotyčného výrobku nebyly dostatečně přesné. Toto zjištění nezměnila žádná připomínka předložená po poskytnutí informací. Naopak i VI připustila, že SNVV byly nepřesné. Je tedy potvrzeno, že SNVV nemohou být samy o sobě považovány za ověřovací systém skutečné spotřeby, protože tyto nadměrně velkorysé standardní normy neumožňují VI ověřovat s dostatečnou přesností, jaké množství vstupů jsou spotřebovány při výrobě vyváženého výrobku. Navíc VI neprovedla účinnou kontrolu založenou na řádně vedeném registru skutečné spotřeby (dále jen „registr podle dodatku 18“). Nadto neprovedla VI další přezkoumání založené na skutečných vstupech, přestože by takové přezkoumání bylo při absenci účinně uplatňovaného ověřovacího systému zpravidla nutné (příloha II část II odst. 5 a příloha III část II odst. 3 základního nařízení), ani neprokázala, že neexistovaly nadměrné úlevy. Údajná srovnatelnost PPL se systémem aktivního zušlechťovacího styku ES je irelevantní, protože systém ES není předmětem stávajícího šetření.
(42)
Ostatní ověřovací prvky zmíněné při poskytnutí informací již buď neexistují (kniha DEEC byla politikou EXIM 02-07 zrušena) nebo zjevně při absenci účinné kontroly registrů skutečné spotřeby vycházejí z nadměrně velkorysých norem SNVV, což není postačující (informace o vývozních a dovozních dokumentech, registr celních kaucí, kontrola náhrad v rámci PPL). Zprávy indických úřadů o auditech týkajících se šetřených vyvážejících výrobců nebyly předloženy.
(43)
Jelikož PPL nebyl nikdy v minulosti analyzován na základě faktů srovnatelných s fakty zjištěnými v rámci stávajícího šetření, zejména z pohledu nepřesnosti norem SNVV týkajících se dotyčného výrobku, neexistuje žádný závazný precedent, který by bránula napadnutí tohoto programu.
(44)
Tyto čtyři podprogramy jsou tedy napadnutelné.
f) Výpočet výše subvence
(45)
Při neexistenci povoleného systému navracení nebo systému navracení u náhradních vstupů má napadnutelná výhoda podobu prominutí celkových dovozních cel obvykle splatných při dovozu vstupů. V rozporu s podáními učiněnými VI a dvěma vývozci nestanoví základní nařízení pouze vyrovnání „nadměrného“ promíjení poplatků. Podle čl. 2 odst. 1 písm. a) bodu ii) a přílohy I bodu i) základního nařízení lze napadnout pouze nadměrné vrácení cla za předpokladu, že jsou splněny podmínky obsažené v přílohách II a III základního nařízení. Tyto podmínky však v tomto případě splněny nebyly. Proto v případě, že bude zjištěna absence adekvátního monitorovacího procesu, výše uvedenou výjimku pro programy navracení nelze použít a namísto údajného nadměrného vrácení se použije obvyklé pravidlo napadnutí výše nezaplaceného cla (ušlého příjmu). Jak je uvedeno v přílohách II části II a III části II základního nařízení, není výpočet takového nadměrného vrácení povinností vyšetřujícího orgánu. Naopak podle článku 2 odst. 1 písm. a) bodu ii) základního nařízení musí tento orgán pouze získat dostatečné důkazy k vyvrácení vhodnosti údajného ověřovacího systému. Dále by mělo být poznamenáno, že další přezkoumání ze strany indických úřadů při neexistenci účinně uplatňovaného ověřovacího systému musí být provedeno včas, tj. při šetření týkajícím se uložení vyrovnávacího cla zpravidla před ověřením na místě. Výpočet nadměrného vrácení cla předložený jedním z vývozců po poskytnutí informací nebyl předložen včas, ani nebyl vypracován VI. Tudíž na něj nebude brán ohled.
(46)
Výše subvencí pro vývozce, kteří využili PPL, byla vypočtena na základě ušlého dovozního cla (základní clo a zvláštní dodatečné clo) z materiálu dovezeného v rámci zmíněných čtyř podprogramů pro dotyčný výrobek během období přezkumného šetření, jak je uvedeno v 31. bodě odůvodnění (čitatel). V souladu s článkem 7 odst. 1 písm. a) základního nařízení byly poplatky nezbytně vynaložené za účelem získání subvence v případě oprávněné žádosti z výše subvencí odečteny. V souladu s článkem 7 odst. 2 základního nařízení byla tato výše subvence přepočtena na vývozní obrat dotyčného výrobku během období přezkumného šetření (jmenovatel), protože subvence závisí na vývozní výkonnosti a nebyla poskytnuta podle množství zhotovených, vyrobených, vyvezených nebo přepravených výrobků.
(47)
Během období přezkumného šetření využívalo výhod tohoto programu šest společností a získalo subvence mezi 22,0 % a 25,8 % (viz tabulka v bodě odůvodnění (154) níže).
2. Program Duty Entitlement Passbook (dále jen „DEPBS“)
a) Právní základ
(48)
Detailní popis DEPBS je obsažen v odstavci 4.3 politiky EXIM 02-07 a v kapitole 4 PP I 02-07.
b) Způsobilost
(49)
Pro tento program je způsobilý kterýkoli výrobce-vývozce nebo obchodník- vývozce.
c) Praktické provádění DEPBS
(50)
Způsobilý vývozce může zažádat o úvěry DEPBS, které jsou vypočteny jako procento hodnoty výrobků vyvezených v rámci tohoto programu. Tyto sazby DEPBS byly stanoveny indickými úřady na většinu výrobků včetně dotyčného výrobku. Jsou stanoveny na základě SNVV a berou v úvahu předpokládaný dovozní podíl vstupů ve vyváženém výrobku a daňové zatížení předpokládaného dovozu bez ohledu na to, zda bylo dovozní clo skutečně zaplaceno či nikoli.
(51)
Aby mohla společnost využívat výhod tohoto programu, musí vyvážet. V čase vývozní transakce musí vývozce podat úřadům v Indii oznámení, že probíhá vývoz v rámci DEPBS. Aby mohlo být zboží vyvezeno, indické celní úřady vydají během postupu odeslání vývozní přepravní doklad. Tento dokument obsahuje mimo jiné výši úvěru DEPBS, který má být poskytnut pro tuto vývozní transakci. V tomto okamžiku vývozce zná výši výhody, kterou obdrží. Jakmile celní úřady vydají vývozní přepravní doklad, je VI povinna poskytnout úvěr DEPBS. Příslušná sazba DEPBS pro výpočet výše výhody je sazba, která je použita v okamžiku podání vývozní deklarace. Tudíž neexistuje možnost pro pozdější změnu úrovně výhody.
(52)
Také bylo zjištěno, že v souladu s indickými účetními standardy mohou být úvěry DEPBS při splnění vývozní povinnosti zaúčtovány v obchodních účtech na základě časového rozlišení jako příjem.
(53)
Takové úvěry mohou být použity k zaplacení cla u následných dovozů jakéhokoliv volně dováženého zboží s výjimkou výrobních statků. Zboží dovezené na základě takových úvěrů může být prodáno na domácím trhu (přičemž podléhá dani z prodeje) nebo použito jinak.
(54)
Úvěry DEPBS jsou volně přenosné a jsou platné po dobu 12 měsíců od data vydání.
(55)
Žádost o úvěry DEPBS může pokrývat až 25 vývozních transakcí a v případě elektronické žádosti neomezený počet vývozních transakcí. Fakticky neexistují konečné termíny pro podání žádosti o úvěry DEPBS, protože časová období zmíněná v kapitole 4.47 PP I 02-07 počínají vždy nejnovější vývozní transakcí uvedenou v dané žádosti o DEPBS.
d) Připomínky po poskytnutí informací
(56)
Při poskytnutí informací uvedli tři vývozci, kteří čerpali výhody podle tohoto programu, připomínky k analýze DEPBS, jak je uvedena výše. Prohlásili, že i) v rozporu s nálezy v bodech odůvodnění (53) a (59) musí být materiály dovážené na základě DEPBS údajně použity k výrobě pro vývoz a úvěr DEPBS může být údajně obdržen pouze v případě, že je vyváženo zboží, jehož vstupní materiály jsou zatíženy dovozním clem, ii) nová metodika výpočtu výše napadnutelných subvencí (důraz na vývozní transakci, viz níže bod odůvodnění (61) až (62)) by se neměla použít, protože výhoda je údajně poskytnuta pouze při využití úvěru a z důvodu, že nový přístup se diskriminačním způsobem odklání od dřívějšího precedentu ES, iii) DEPBS by měl být napadnut pouze do takové míry, do jaké byly takové úvěry získány na dotyčný výrobek, a iv) mělo by se zohlednit snížení sazby DEPBS, ke kterému došlo v únoru 2004.
e) Závěry k DEPBS
(57)
DEPBS poskytuje subvence ve smyslu čl. 2 odst. 1 písm. a) bodu ii) a čl. 2 odst. 2 základního nařízení. Úvěr DEPBS je finančním příspěvkem VI, protože bude nakonec použit ke kompenzaci dovozního cla a bude tak snižovat výnosy VI z cla, které by bylo jinak splatné. Nadto úvěr DEPBS poskytuje vývozci výhodu, protože zlepšuje jeho likviditu.
(58)
Navíc DEPBS právně závisí na vývozní výkonnosti a proto je považován za specifický a napadnutelný podle čl. 3 odst. 4) písm. a) základního nařízení.
(59)
Tento program nelze považovat za povolený systém navracení nebo systém navracení u náhradních vstupů ve smyslu článku 2 odst. 1 písm. a) bodu ii) základního nařízení. Nevyhovuje přísným pravidlům uvedeným v příloze I písm. i), příloze II (definice a pravidla pro navracení) a příloze III (definice a pravidla navracení u náhradních vstupů) základního nařízení. Vývozce nemá žádnou povinnost skutečně spotřebovat bezcelně dovezené zboží ve výrobním procesu a částka úvěru není vypočtena ve vztahu ke skutečně využitým vstupním materiálům. Navíc neexistuje systém nebo postup pro potvrzení, jaké vstupní materiály jsou spotřebovány ve výrobním procesu vyváženého výrobku nebo zda došlo k nadměrné platbě dovozního cla ve smyslu písm. i) přílohy I a příloh II a III základního nařízení. A v neposlední řadě je vývozce způsobilý obdržet výhody DEPBS bez ohledu na to, zda vůbec nějaké vstupní materiály doveze. Pro získání výhody stačí, aby vývozce prostě vyvezl zboží, aniž by prokazoval, že byl dovezen nějaký vstupní materiál. Dokonce i vývozci, kteří nakupují veškeré své vstupní materiály v místě a nedovážejí žádné zboží, které lze použít jako vstupní materiál, mají tedy přesto nárok na výhodu z DEPBS.
(60)
Nebylo tedy zdůvodněno ani tvrzení jednoho vývozce, že materiály dovážené podle tohoto programu musí být použity pro vývozní výrobu, ani tvrzení, že úvěry DEPBS lze získat pouze za podmínky, že použité vstupní materiály podléhají dovoznímu clu. V tomto kontextu by mělo být také poznamenáno, že VI nikdy nenapadla faktický popis DEPBS, jak je stanoven výše. Proto musí být tato tvrzení odmítnuta.
f) Výpočet výše subvence
(61)
V souladu s čl. 2 odst. 2 a čl. 5 základního nařízení byla výše napadnutelných subvencí vypočtena na základě výhody, kterou získal příjemce a která je zjištěna za období přezkumného šetření. V tomto ohledu se mělo za to, že výhoda je poskytnuta příjemci v okamžiku vývozní transakce podle tohoto programu. V současnosti se musí VI vzdát cla, které představuje finanční příspěvek ve smyslu článku 2 odst. 1 písm. a) bodu ii) základního nařízení. Jak je uvedeno v bodu odůvodnění (51) výše, jakmile celní úřady vydají vývozní přepravní doklad, který mimo jiné obsahuje výši úvěru DEPBS, který má být udělen pro tuto vývozní transakci, nemá VI volnost rozhodování, zda poskytnout subvenci či nikoliv, a nemá možnost rozhodnout o výši subvence. Jak je také uvedeno výše ve stejném bodu odůvodnění, jakákoli změna sazeb DEPBS mezi skutečným vývozem a vydáním licence DEPBS nemá zpětný vliv na úroveň přiznané výhody. Dále, jak je uvedeno v bodu odůvodnění (52) výše, mohou společnosti v souladu s indickými účetními standardy zaúčtovávat úvěry DEPBS na základě časového rozlišení jako příjem ve stádiu vývozní transakce. A v neposlední řadě díky skutečnosti, že společnost ví, že obdrží subvenci na základě DEPBS i výhody na základě jiných programů, je společnost již ve výhodnější konkurenční pozici, protože může subvence zohlednit prostřednictvím nižších cen.
(62)
Odůvodněním pro zavedení vyrovnávacího cla je tedy napravení nekalých obchodních praktik založených na nezákonné konkurenční výhodě. Ve světle výše uvedeného se považuje za vhodné vyhodnotit výhodu plynoucí z DEPBS jako součet úvěrů získaných pro všechny vývozní transakce realizované podle tohoto programu v průběhu období šetření.
(63)
Připomínky k poskytnutí informací nevedly k revizi tohoto přístupu k výpočtu. Nová metodika již byla použita v nedávné minulosti Evropským společenstvím například v souvislosti s případem sad uhlíkových elektrod (7). Kromě toho principy právní určitosti a legitimních očekávání nebrání takové změně metodiky. Za prvé nový přístup nevede k úplnému přehodnocení programu, který byl vždy napadnutelný. Týká se pouze výpočtu výše subvence za účelem její těsnější vazby na faktickou situaci v průběhu daného období šetření. Za druhé je tento přístup mimo jiné důsledkem skutečností zjištěných Komisí v průběhu nedávných šetření, např. zaúčtovávání úvěrů DEPBS na základě časového rozlišení podle indických účetních standardů a fakticky neexistující konečné termíny pro žádost o takové úvěry podle politiky EXIM. Připomínky k poskytnutí informací dále potvrdily, že v okamžiku vývozní transakce realizované podle tohoto programu získal vývozce neodvolatelné právo na úvěry DEPBS. Takový okamžik je však rozhodující pro stanovení poskytnutí výhody, jak je uvedeno výše v bodě výčtu (61), nikoli následné využití, protože vývozce s takto přiznaným právem „je na tom již finančně lépe“.
(64)
Oproti tvrzení některých vyvážejících výrobců bylo při stanovení výše napadnutelného úvěru DEPBS nutno vzít v úvahu i úvěr DEPBS generovaný vývozem jiného výrobku než dotyčného výrobku. Podle DEPBS neexistuje žádný závazek, který omezuje využití úvěrů pro bezcelní dovoz vstupního materiálu vázaného na specifický výrobek. Naopak, úvěry DEPBS jsou volně přenosné, lze je dokonce prodat a využít pro dovozy jakéhokoli zboží, které lze dovézt bez omezení (vstupní materiály dotyčného výrobku patří do této kategorie) s výjimkou výrobních statků. V důsledku toho může dotyčný výrobek čerpat výhody ze všech generovaných úvěrů DEPBS.
(65)
Navíc snížení sazby DEPBS následně po období přezkumného šetření nemůže být vzato v úvahu, protože čl. 11 odst. 1 základního nařízení stanoví, že k informacím, které se týkají pozdějšího období, se zpravidla nepřihlíží. Kromě toho neexistuje záruka, že VI nezvýší sazby DEPBS v budoucnosti.
(66)
V případě, že byla podána oprávněná žádost, byly v souladu s čl. 7 odst. 1) písm. a) základního nařízení poplatky, které byly nezbytně vynaloženy, aby byla získána subvence, odečteny z takto zjištěných úvěrů, aby byla určena výše subvence (čitatel). V souladu s článkem 7 odst. 2 základního nařízení byla celková výše subvence přepočtena na celkový vývozní obrat v průběhu období přezkumného šetření (jmenovatel), protože subvence závisí na vývozní výkonnosti a nebyla poskytnuta podle množství zhotovených, vyrobených, vyvezených nebo přepravených výrobků. Z tohoto programu čerpalo výhody v průběhu období přezkumného šetření pět společností, které získaly subvence ve výši 3,2 % až 8,0 % (viz tabulka v bodu odůvodnění (154) níže).
3. Program jednotek orientovaných na vývoz (dále jen „JOV“)/Program zvláštních ekonomických zón (dále jen „ZEZ“)
a) Právní základ
(67)
Informace o těchto programech jsou obsaženy v kapitolách 6 (JOV) a 7 (ZEZ) politiky EXIM 02-07 a PP I 02-07.
b) Eligibility
(68)
S výjimkou společností, které jsou pouze obchodníky, mohou všechny podniky, které v zásadě vyvážejí celou svou produkci zboží nebo služeb, být pokládány za ZEZ nebo JOV. Na rozdíl od služeb a zemědělství však podniky v průmyslových odvětvích musí splnit minimální limit základních prostředků (10 miliónů indických rupií), aby byly způsobilé jako JOV.
c) Praktické provádění
(69)
Program ZEZ je následníkem dřívějšího programu vývozních zpracovatelských zón (dále jen „VZZ“). ZEZ jsou specificky ohraničené bezcelní enklávy a jsou podle politiky EXIM 02-07 považovány za cizí území pro účely obchodních operací, cel a daní. V provozu je již 14 ZEZ a zřízení dalších 13 ZEZ bylo schváleno indickými úřady.
(70)
Na druhé straně JOV jsou geograficky pružnější a lze je zřídit kdekoli v Indii. Tento program je doplňkem programu ZEZ.
(71)
Žádost o status JOV nebo ZEZ musí zahrnovat informace pro období příštích pěti let, mimo jiné o plánovaných výrobních množstvích, plánované hodnotě vývozu, požadavcích dovozu a požadavcích na domácí zdroje. Pokud úřady akceptují žádost společnosti, budou společnosti oznámeny podmínky připojené k akceptaci. Dohoda o uznání společnosti jako ZEZ/JOV je platná na období pět let. Tato dohoda může být obnovena na další období.
(72)
Určujícím závazkem JOV nebo ZEZ, jak je stanoven v politice EXIM 02-07, je dosáhnout čistých devizových příjmů (dále jen „ČDP“), tj. v referenčním období (5 let) musí být celková hodnota vývozů vyšší než celková hodnota dovezeného zboží.
(73)
JOV/jednotky ZEZ mají právo na následující úlevy:
i)
prominutí dovozních poplatků u všech typů zboží (včetně výrobních statků, surovin, a spotřebního materiálu) nutných pro produkci, výrobu, zpracování nebo v souvislosti s nimi,
ii)
prominutí spotřební daně u zboží nakoupeného z domácích zdrojů,
iii)
náhrada centrální daně z prodeje zaplacené ze zboží opatřeného z místních zdrojů,
iv)
možnost prodat část produkce na domácím trhu při zaplacení příslušného cla z hotového výrobku jako výjimka obecného požadavku vyvézt celou produkci,
v)
prominutí daně z příjmu běžně splatné ze zisků realizovaných z vývozních prodejů v souladu s paragrafem 10A nebo paragrafem 10B zákona o dani z příjmu po dobu 10 let po zahájení své činnosti, avšak nejdéle do roku 2010,
vi)
možnost zahraničního vlastnictví kapitálu až do výše 100 %.
(74)
I když jsou úlevy z obou programů většinou srovnatelné, existují některé rozdíly. Například JOV může získat 50 % slevu ze cla splatného z prodeje na domácím trhu (prodej ve vnitrostátní celní oblasti), zatímco v ZEZ je splatných 100 % cla z takového prodeje. Jednotka JOV může prodat až 50 % svého obratu na domácím trhu při této snížené sazbě.
(75)
Jednotky působící v rámci těchto programů jsou vázány dohledem celních úředníků v souladu s paragrafem 65 celního zákona.
(76)
Ze zákona musí vést ve stanoveném formátu řádnou evidenci všech dovozů, spotřeby a využití veškerých dovezených materiálů a uskutečněných vývozů. Tyto doklady by měly být pravidelně předkládány podle potřeby příslušným orgánům (dále jen „čtvrtletní a roční zprávy“).
(77)
Podle odstavce 10.2 dodatku 14-I a odstavce 13.2 dodatku 14-II PP I 02-07 však „není vyžadováno, aby [JOV nebo jednotka ZEZ] určovaly vzájemný vztah mezi každou zásilkou dovozu a příslušným vývozem, převody na jiné jednotky, prodejem v rámci vnitrostátní celní oblasti nebo zásobami“.
(78)
Údaje o prodeji na domácím trhu jsou odesílány a evidovány na základě autocertifikace. Proces odesílání vývozních zásilek JOV probíhá pod dohledem pracovníka celního/finančního úřadu, který má stálé místo v JOV. Společnost musí nahradit VI mzdu takového stále celního pracovníka.
(79)
„Veškeré aktivity jednotek ZEZ v dané zóně, pokud není stanoveno jinak, včetně vývozu a zpětného dovozu zboží probíhají postupem autocertifikace“, jak uvádí odstavec 29 dodatku 14-II PP I 02-07. Nedochází tedy k žádným rutinním kontrolám vývozních zásilek jednotky ZEZ celními orgány.
(80)
V současném případě byla použita JOV jedním ze spolupracujících vývozců. Vzhledem k tomu, že ZEZ použita nebyla, není proto nutné analyzovat možnost napadnutelnosti tohoto programu. Spolupracující vývozce, který použil JOV, použil tento program na dovoz surovin a výrobních statků bez dovozního cla, aby nakoupil zboží na domácím trhu bez spotřební daně a aby dosáhl vrácení daně z prodeje a prodal část své produkce na domácím trhu. Využil tak všech výhod popsaných v bodu odůvodnění (73) výše podle i) až iv). Dotčený vývozce rovněž využil výhod podle ustanovení o prominutí daně z příjmu JOV. Protože však toto prominutí daně z příjmu spadá do programu prominutí daně z příjmu, který je obecně přístupnější, je jeho analýza uvedena v bodech odůvodnění (117) a (118) níže.
d) Připomínky po poskytnutí informací
(81)
Po poskytnutí informací tvrdil jeden vyvážející výrobce, že program JOV by měl být napadnut, pokud vůbec, jen do té míry, do jaké clo z domácího prodeje plně nepokrývá částku prominutého dovozního cla ze vstupních materiálů používaných pro produkci prodávanou na domácím trhu (dále jen „nadměrná úleva“). Stanovisko tohoto vývozce je, že pokud jde o JOV, která se údajně podobá aktivnímu zušlechťovacímu styku ES, existuje systém ověřování v souladu s ustanoveními příloh I, II a III základního nařízení. Za tímto účelem tvrdil, že korelace podle zásilky vstupních materiálů a výsledné produkce na vývoz není indickými úřady vyžadována (viz bod odůvodnění (77)), protože to není povinné podle základního nařízení nebo Dohody WTO o subvencích a vyrovnávacích opatřeních (dále jen „DSVO“) pro řádný systém ověřování. Kromě toho se vývozce odvolával na interní systém správy šarží, který poskytuje informace o souvislosti mezi vstupy a výstupy. Tento vývozce dále poukázal na to, že jeho prodej na domácím trhu představoval méně než 5 % jeho prodeje v šetřeném období. Tvrdil také, že pravidelné hodnocení měsíčních přiznání daně z prodeje prováděné VI je dostatečné pro splnění ověřovacích norem stanovených základním nařízením.
(82)
Dále tvrdil, že i) pro účely výpočtu by se neměla brát částka surovin dovezených v období přezkumného šetření, jak je uvedeno v bodě odůvodnění 19 výroční zprávy této JOV, nýbrž částka surovin spotřebovaných v průběhu tohoto období, jak je uvedeno v bodu 20 této zprávy, a ii) období, pro které má být zjištěno ušetřené clo z dovozu výrobních statků, by mělo být založeno na době amortizace specifické pro společnost a nikoli na základě průměrné doby amortizace pro všechny spolupracující vyvážející výrobce. Dále tvrdil, že připočtený úrok (komerční sazba převládající v Indii v průběhu období šetření) by měl být snížen na váženou průměrnou sazbu v době založení této JOV v průběhu období přezkumného šetření.
e) Závěry k JOV
(83)
Osvobození JOV od dvou typů dovozního cla (dále jen „základní clo“ a „speciální dodatečné clo“) a vrácení daně z prodeje jsou finančními příspěvky VI ve smyslu čl. 2 odst. 1 písm. a) bodu ii) základního nařízení. Výnos vlády, který by jinak byl splatný, kdyby tento program neexistoval, je ušlým výnosem a tedy navíc poskytnutím výhody JOV ve smyslu čl. 2 odst. 2 základního nařízení, protože JOV ušetřila likviditu tím, že nemusela zaplatit obvykle splatné clo a dosáhla vrácení daně z prodeje.
(84)
Osvobození od spotřební daně a jejího ekvivalentu dovozního cla (dále jen „dodatečné clo“), však nevede k ušlému příjmu, který by byl jinak splatný. Spotřební daň a dodatečné clo, pokud by byly zaplaceny, mohly být použity jako úvěr pro vlastní budoucí celní závazky (tzv. mechanismus „CENVAT“, mechanismus centralizované DPH). Proto tato cla nejsou konečná. Při úvěru „CENVAT“ je konečné clo uplatněno jen z přidané hodnoty, nikoli ze vstupních materiálů.
(85)
Pouze prominutí základního cla, speciálního dodatečného cla a vrácení daně z prodeje tedy zakládají subvence ve smyslu článku 2 základního nařízení. Právně závisí na vývozní výkonnosti, a proto jsou považovány za specifické a napadnutelné podle čl. 3 odst. 4 písm. a) základního nařízení. Vývozní cíl JOV, jak je uvedeno v odstavci 6.1 politiky EXIM 02-07, je nutnou podmínkou k získání pobídek.
(86)
Dále v rozporu s tvrzením jednoho vývozce nemohou být tyto subvence považovány za povolené systémy navracení cla nebo navracení cla u náhradních vstupů ve smyslu čl. 2 odst. 1 písm. a) bodu ii) základního nařízení. Nevyhovují přísným pravidlům stanoveným v příloze I (písmena h) a i)), příloze II (definice a pravidla pro navracení) a příloze III (definice a pravidla pro navracení u náhradních vstupů) základního nařízení. Údajná srovnatelnost JOV se režimem aktivního zušlechťovacího styku ES je v tomto kontextu irelevantní, protože systém ES není předmětem tohoto šetření.
(87)
Jsou-li ustanovení o vrácení daně z prodeje a osvobození od dovozního cla používána pro nákup výrobních statků, nejsou již v souladu s pravidly pro povolené systémy navracení, protože toto zboží se nespotřebovává ve výrobním procesu, jak požaduje příloha I písmeno h) (vrácení daně z prodeje) a i) (prominutí dovozního cla). Vývozce se ohradil proti této analýze a argumentoval, že protože výrobní statky jsou nezbytné pro výrobu, nemohou být samy vyňaty z jakéhokoli povoleného systému navracení cla. Tato úvaha však není reflektována v jasné formulaci přílohy I písmene h) a i), výrobní statky se používají pro výrobu, avšak nejsou při ní spotřebovány. Proto se tento argument odmítá.
(88)
Kromě toho a také s ohledem na ostatní výhody plynoucí z tohoto programu přes pečlivé zkoumání tvrzení tohoto vývozce bylo potvrzeno, že VI nemá účinný ověřovací systém nebo postup pro potvrzení, zda a v jakých množstvích byly vstupní materiály, na jejichž opatření se nevztahovalo clo nebo daň z prodeje, spotřebovány při výrobě vyváženého výrobku (příloha II část II odst. 4 základního nařízení a v případě programů navracení u náhradních vstupů příloha III část II odst. 2) základního nařízení).
(89)
JOV může prodat významné množství své výroby, až 50 % svého ročního obratu na domácím trhu. Proto ze zákona neexistuje žádná povinnost vyvézt celkové množství vyrobených výsledných výrobků. Navíc v důsledku postupu autocertifikace dochází k těmto domácím transakcím bez dohledu státních úřadů. V důsledku toho nepodléhá celní území JOV, alespoň částečně, fyzické kontrole indických úřadů. To však zvyšuje význam dalších ověřovacích prvků, zejména kontroly souvislosti mezi bezcelními dovozy vstupních materiálů a výslednými vývozními výrobky, aby se kvalifikovaly jako ověřovací systém navracení cla u náhradních vstupů. Zjistilo se, že subjekt JOV až do stávajícího šetření neprodal na domácím trhu 50 %, ale pouze 5 % svého ročního obratu v průběhu OŠ. To ale nemá žádný dopad na obecnější hodnocení adekvátnosti existujícího ověřovacího systému.
(90)
Pokud jde o další zavedené ověřovací kroky, mělo by se připomenout, jak bylo zmíněno výše v bodě odůvodnění (77) a potvrzeno tvrzeními vývozce, že JOV je již právně v pozici, kdy v žádném časovém okamžiku není povinna korelovat každou dovozní zásilku s cílem odpovídajícího výsledného výrobku. Pouze takové kontroly zásilek by však poskytly indickým úřadům dostatek informací o konečném místě určení vstupů za účelem kontroly, zda osvobození od cla/daně z prodeje nepřevyšuje vstupy pro produkci na vývoz. Měsíční daňová přiznání pro prodej na domácím trhu prováděná na základě vlastního posouzení, která jsou pravidelně hodnocena indickými úřady, nestačí. Interní systémy vedené bez zákonné povinnosti podle politiky EXIM, např. systém správy šarží, také nestačí pro nahrazení takového klíčového požadavku na ověřovací systém pro navracení cla. Navíc ověřovací systém pro navracení cla musí být navržen a vynucován státem a nemělo by být ponechán na uvážení vedení každé individuální dotčené společnosti, zda zavede informační systém. Byly požadovány zprávy o auditech indických úřadů jak od společnosti, tak od VI, ale nebyly poskytnuty, takže neexistuje důkaz o tom, že byly provedeny. Protože indická politika EXIM výslovně nestanoví, že JOV musí evidovat souvislost mezi vstupními materiály a výsledným výrobkem, je potvrzeno, že VI nezavedla žádný účinný kontrolní mechanismus ke stanovení toho, jaké vstupy byly spotřebovány ve vyvážené produkci a v jakých množstvích.
(91)
VI také ani neprovedla další přezkoumání na základě skutečně použitých vstupů, i když by při neexistenci účinného systému ověřování takové přezkoumání obvykle muselo být provedeno (příloha II část II odst. 5 a příloha III část II odst. 3 základního nařízení), ani neprokázala, že nedošlo k nadměrné úlevě. Mělo by být připomenuto, že takové další přezkoumání musí být při takovém šetření v zásadě dokončeno před inspekcí na místě, aby mohly být závěry inspekce, pokud je považována za vhodnou, založeny na tomto dalším šetření, čl. 11 odst. 8 a čl. 26 odst. 1 základního nařízení.
f) Výpočet výše subvence
(92)
Obdobně při absenci povoleného systému navracení cla nebo navracení u náhradních vstupů je napadnutelnou výhodou prominutí celkového dovozního cla (základního cla a speciálního dodatečného cla) obvykle splatného při dovozu a také vrácení daně z prodeje, obojí v průběhu období přezkumného šetření.
(93)
Žádost vývozce, aby se brala v úvahu pouze výše ušetřeného cla a daně z prodeje, které byly spojeny se vstupy spotřebovanými v průběhu období přezkumného šetření, byla zamítnuta. K poskytnutí výhody ve smyslu čl. 2 odst. 2 základního nařízení dochází při nákupu vstupních materiálů, na které se nevztahuje clo nebo daň z prodeje, protože v tomto stádiu by tyto poplatky byly obvykle splatné.
i) Osvobození od dovozního cla (základního cla a speciálního dodatečného cla) a vrácení daně z prodeje u surovin
(94)
Výše subvence pro vývozce, který využil JOV, byla vypočtena na základě ušlého dovozního cla (základního cla a speciálního dodatečného cla) z dovezených materiálů pro výrobní odvětví, tj. nerozplněná léčiva a meziprodukty, a na základě vrácené daně z prodeje pro toto odvětví, obojí v průběhu období přezkumného šetření. Poplatky nezbytně vynaložené pro získání subvence byly v souladu s čl. 7 odst. 1) písm. a) základního nařízení od této částky odečteny, aby byla zjištěna výše subvence (čitatel). V souladu s čl. 7 odst. 2 základního nařízení byla tato výše subvence přepočtena na vývozní obrat vytvořený farmaceutickým odvětvím nerozplněných produktů (dále jen „odvětví“) v průběhu přezkumného šetření (jmenovatel), protože subvence závisí na vývozní výkonnosti a nebyla poskytnuta podle množství zhotovených, vyrobených, vyvezených nebo přepravených výrobků. Získané rozpětí subvence tudíž činila 29,6 %.
ii) Prominutí dovozního cla (základního cla a speciálního dodatečného cla) u výrobních statků
(95)
Na rozdíl od surovin nejsou výrobní statky fyzicky zabudované do hotového zboží. V souladu s čl. 7 odst. 3 základního nařízení byla výhoda šetřené společnosti vypočtena na základě výše nezaplaceného cla z dovezených výrobních statků rozloženého na dobu odpovídající běžné době amortizace pro takové výrobní statky v odvětví dotyčného výrobku. Pro určení takové běžné doby amortizace byl vypočten vážený průměr dob amortizace používaných všemi spolupracujícími vývozci. Žádost vyšetřované JOV použít dobu amortizace specifickou pro společnost musela být zamítnuta, protože výraz „běžný“ není synonymem pro „individuální“, ale pro „reprezentativní průměr“. Takto vypočtená částka, která připadá na období přezkumného šetření, byla upravena připočtením úroku v průběhu tohoto období pro zohlednění hodnoty výhody v čase a tím stanovení úplné výhody tohoto programu pro příjemce. Částka připočteného úroku byla založena na komerční úrokové sazbě v průběhu období přezkumného šetření v Indii. Žádost vývozce použít jeho nižší průměrnou sazbu nevedla k rozdílu ve výsledku, tj. rozpětí subvence zůstalo stejné. Poplatky nezbytně vynaložené pro získání subvence byly v souladu s čl. 7 odst. 1 písm. a) základního nařízení od této částky odečteny, aby byla zjištěna výše subvence (čitatel). V souladu s čl. 7 odst. 2 a čl. 7 odst. 3 základního nařízení byla tato výše subvence přepočtena na vývozní obrat vytvořený tímto odvětvím v průběhu období přezkumného šetření (jmenovatel), protože subvence je závislá na vývozní výkonnosti a nebyla poskytnuta podle množství zhotovených, vyrobených, vyvezených nebo přepravených výrobků. Takto získané rozpětí subvence činila 1,3 %.
(96)
Celkové rozpětí subvence v rámci JOV pro dotčenou společnost tedy činí 30,9 %.
4. Program Export Promotion Capital Goods (dále jen „EPCG“)
a) Právní základ
(97)
Detailní popis EPCG je uveden v kapitole 5 politiky EXIM 02-07 a v kapitole 5 PP I 02-07.
b) Způsobilost
(98)
Pro tento program jsou způsobilí výrobci-vývozci, obchodníci-vývozci „vázaní“ na podpůrné výrobce a poskytovatele služeb.
c) Praktické provádění
(99)
Pod podmínkou povinnosti vývozu je dovoleno společnosti dovážet výrobní statky (nové a od dubna 2003 i použité výrobní statky až 10 let staré) za sníženou celní sazbu. Za tímto účelem VI vydá při požádání a zaplacení poplatku licenci EPCG. Od dubna 2000 program zajišťuje sníženou sazbu dovozního cla ve výši 5 % použitelnou na všechny výrobní statky dovezené podle tohoto programu. Do 31. března 2000 se používala efektivní celní sazba ve výši 11 % (včetně příplatku 10 %) a v případě dovozů vysoké hodnoty sazba v nulové výši. Aby byla splněna povinnost vývozu, musí být dovezené výrobní statky využity k výrobě určitého množství zboží na vývoz v průběhu určitého období.
(100)
Držitel licence EPCG může také pořídit výrobní statky z domácích zdrojů. V takovém případě může domácí výrobce výrobních statků využít výhody bezcelního dovozu dílů nutných pro výrobu tyto výrobní statky. Nebo může domácí výrobce požádat o výhodu domnělého vývozu s ohledem na dodávku výrobních statků držiteli licence EPCG.
d) Připomínky po poskytnutí informací
(101)
Při poskytnutí informací VI a jeden vyvážející výrobce tvrdili, že i) doba amortizace použitá pro výrobní statky nebyla údajně adekvátně sdělena účastníkům řízení a ii) že nebylo dostatečně stanoveno, proč a do jaké míry byl připočten úrok, aby se došlo k částce napadnutelné subvence.
e) Závěr k programu EPCG
(102)
Program EPCG poskytuje subvence ve smyslu čl. 2 odst. 1 písm. a) bodu ii) a čl. 2 odst. 2 základního nařízení. Snížení cla zakládá finanční příspěvek od VI, protože tato úleva snižuje příjmy z cla VI, které by byly jinak splatné. Navíc snížení cla poskytuje výhodu vývozci, protože poplatky ušetřené při dovozu zlepšují jeho likviditu.
(103)
Navíc je EPCG právně závisí na vývozní výkonnosti, protože takové licence nelze získat bez závazku vyvážet. Proto se považuje za specifický a napadnutelný podle čl. 3 odst. 4 písm. a) základního nařízení.
(104)
A konečně tento program nelze považovat za povolený systém navracení cla nebo systém navracení cla u náhradních vstupů ve smyslu čl. 2 odst. 1 písm. a) bodu ii) základního nařízení. Výrobní statky nejsou zahrnuty do rozsahu takových povolených systémů, jak je uvedeno v příloze I, písmeni i) základního nařízení, protože nejsou spotřebovány ve výrobě vyvážených výrobků.
f) Výpočet výše subvence
(105)
Výše subvence byla vypočtena v souladu s čl. 7 odst. 3 základního nařízení rozložením nezaplaceného cla z dovážených výrobních statků na dobu odpovídající běžné době amortizace takových výrobních statků ve výrobním odvětví antibiotik. V souladu se zavedenou praxí byla takto vypočtená částka, která připadá na období přezkumného šetření, upravena připočtením úroku v průběhu tohoto období, aby se reflektovala úplná hodnota výhody v čase. Komerční úroková sazba v průběhu období šetření v Indii byla považována za vhodnou pro tento účel. Nezbytně vynaložené poplatky nutné pro získání subvence byly v souladu s čl. 7 odst. 1 písm. a) základního nařízení od této částky odečteny, aby byla zjištěna výše subvence (čitatel). V souladu s čl. 7 odst. 2 a 7 odst. 3 základního nařízení byla tato výše subvence přepočtena na vývozní obrat v průběhu období přezkumného šetření (jmenovatel), protože subvence závisí na vývozní výkonnosti a nebyla poskytnuta podle množství zhotovených, vyrobených, vyvezených nebo přepravených výrobků. Výhody z tohoto programu v průběhu období přezkumného šetření čerpaly čtyři společnosti. Získané subvence byly zanedbatelné.
(106)
Vzhledem k tomu, že EPCG v tomto případě nebude napaden, není nutné odpovídat na příslušné připomínky k poskytnutí informací.
5. Program vývozních úvěrů (dále jen „PVÚ“)
a) Právní základ
(107)
Podrobnosti tohoto programu jsou uvedeny v rámcovém oběžníku IECD č. 5/04.02.02/2002-03 (vývozní úvěr v cizí měně) a rámcovém oběžníku IECD č. 4/04.02.02/2002-03 (vývozní úvěr v rupiích) Indické centrální banky (dále jen „ICB“), který je určen všem komerčním bankám v Indii.
b) Způsobilost
(108)
Pro tento program jsou způsobilí výrobci/vývozci a obchodníci/vývozci.
c) Praktické provádění
(109)
Podle tohoto programu nastavuje ICB povinně maximální úrokové sazby použitelné pro vývozní úvěry, jak v indických rupiích nebo v cizí měně, které mohou komerční banky účtovat vývozci, „aby vývozcům zajistily dostupnost úvěru za mezinárodně konkurenční sazby“. PVÚ se skládá ze dvou podprogramů, programu vývozních úvěru před odesláním (dále jen „balící úvěr“), který pokrývá úvěry poskytované vývozci na financování nákupu, zpracování, výrobu, balení a/nebo odeslání zboží před vývozem, a program vývozního úvěru po odeslání, který zajišťuje půjčky provozního kapitálu za účelem financování vývozních pohledávek. ICB také vydává bankám pokyny, aby poskytly určitou částku svého čistého bankovního úvěru ve prospěch vývozních financí.
(110)
Na základě rámcového oběžníku ICB mohou vývozci obdržet vývozní úvěry za preferenční úrokové sazby ve srovnání s úrokovými sazbami běžných komerčních úvěrů (dále jen „hotovostní úvěry“), které jsou čistě stanoveny za tržních podmínek. V tomto ohledu rámcový oběžník o vývozním úvěru v rupiích poznamenává, že „maximální sazby úroků z úvěrů poskytnutým vývozcům, stanovené v tomto oběžníku, jsou nižší než maximální úrokové sazby z úvěrů běžně účtované jiným dlužníkům a jsou proto v tomto smyslu označeny jako zvýhodňující“. Rozdíl v sazbách se může pro společnosti s dobrým úvěrovým hodnocením snížit. Společnosti s vysokým hodnocením mohou vlastně získat vývozní úvěry a hotovostní úvěry za stejných podmínek.
d) Připomínky po poskytnutí informací
(111)
Po poskytnutí informací argumentovali dva vývozci, kteří čerpali výhody podle tohoto programu, že PVÚ není napadnutelnou subvencí. Za tím účelem tvrdili, že i) napadnutelná subvence vyžaduje převod veřejných finančních prostředků, ii) sazby pro úvěry PVÚ jsou stanoveny podle tržních podmínek, protože různé komerční banky nabízejí významně odlišné úrokové sazby, a iii) úrokové sazby pro hotovostní úvěry jsou vyšší ve srovnání se sazbami vývozních úvěrů, protože financování vývozu je méně rizikové („provádí se samo“) a v případě vývozních úvěrů v cizích měnách v důsledku údajné nižší inflace volně směnitelných cizích měn ve srovnání s indickou rupií, což mělo údajně dopad na úrokové sazby.
(112)
Dále jeden vývozce tvrdil, a to bez poskytnutí jakéhokoli nového výpočtu rozpětí subvence, že pro účely výpočtu by se měly brát v úvahu sazby jiných bank a nikoliv bank identifikovaných v průběhu inspekce na místě jako bank poskytujících úvěry a že by v každém případě pro srovnání měly být použity pouze nejnižší sazby pro vývozní a hotovostní úvěry. Další vývozce argumentoval bez poskytnutí jakéhokoli důkazu, že výše úvěru by měla být snížena o 25 %, což údajně představuje vlastní kapitál, i když v účetnictví je identifikován jako cizí kapitál.
e) Závěr k PVÚ
(113)
Za prvé preferenční úrokové sazby úvěru PVÚ stanovené rámcovými oběžníky ICB uvedenými v bodě odůvodnění (107) mohou snížit úrokové náklady vývozce ve srovnání s úrokovými náklady čistě stanovenými tržními podmínkami a poskytují v tomto případě takovému vývozci výhodu ve smyslu čl. 2 odst. 2 základního nařízení. K závěru, že byla poskytnuta výhoda, se došlo pouze v případě těch spolupracujících vývozců, u kterých byly tyto rozdíly v sazbách nalezeny. V rozporu s tvrzeními uvedenými výše tyto rozdíly v sazbách nelze vysvětlit čistým tržním chováním komerčních bank. Financování vývozu není samo o sobě bezpečnější než tuzemské financování. Obvykle je vlastně vnímáno jako rizikovější a rozsah požadovaných záruk pro určitý úvěr bez ohledu na předmět financování je čistě komerčním rozhodnutím dané komerční banky. Rozdíly v sazbách s ohledem na různé banky jsou výsledkem metodiky ICB stanovit maximální úvěrové sazby pro každou komerční banku individuálně. Kromě toho, kdyby nebylo rámcových oběžníků ICB, komerční banky by nemusely poskytovat půjčovatelům vývozního financování případně výhodnější úrokové sazby pro vývozní úvěry v cizí měně. Při shrnutí reakce na tato tvrzení by mělo být připomenuto, že cílem rámcových oběžníků ICB je poskytnout financování vývozu za „mezinárodně konkurenční sazby“ a sama ICB považuje sazby vývozních úvěrů za „zvýhodňující“. Za druhé a bez ohledu na skutečnost, že preferenční úvěry v rámci PVÚ jsou poskytovány komerčními bankami, je tato výhoda finančním příspěvkem vlády ve smyslu čl. 2 odst. 1 bodu iv) základního nařízení. V tomto kontextu by mělo být poznamenáno, že ani čl. 2 odst. 1 bod iv) základního nařízení, ani DSVO nevyžaduje pro zjištění subvence výdej veřejných finančních prostředků, např. odškodnění komerčních bank ze strany VI, ale pouze pokyn vlády vykonávat funkce uvedené v bodech i), ii) nebo iii) čl. 2 odst. 1 základního nařízení. ICB je veřejnoprávním subjektem a spadá tedy pod definici „vláda“, jak je uvedeno v čl. 1 odst. 3 základního nařízení. Je to subjekt ve 100 % vlastnictví státu, realizuje cíle veřejné politiky, např. měnovou politiku, a její vedení je jmenováno VI. ICB dává pokyny soukromým subjektům, protože komerční banky jsou vázány uvedenými podmínkami, mimo jiné maximálními stropy úrokových sazeb pro úroky z vývozních úvěrů stanovenými v rámcových oběžnících ICB a ustanoveními ICB, že komerční banky musí poskytnout určitou částku svých čistých bankovních úvěrů ve prospěch vývozního financování. Tato povinnost zavazuje komerční banky k tomu, aby vykonávaly funkce zmíněné v čl. 2 odst. 1 písm. a) bodě i) základního nařízení, v tomto případě poskytovaly půjčky ve formě preferenčního financování vývozu. Takový přímý převod peněžních prostředků ve formě půjček za určitých podmínek by jinak byl svěřen vládě a výkon této funkce se v žádném smyslu neliší od jednání obvykle prováděného vládou v souladu s čl. 2 odst. 1 písm. a) bodem iv) základního nařízení. Tato subvence je považována za specifickou a napadnutelnou, protože preferenční úrokové sazby jsou k dispozici pouze ve vztahu k financování vývozních transakcí, a proto jsou závislé na vývozní výkonnosti, viz čl. 3 odst. 4 písm. a) základního nařízení.
f) Výpočet výše subvence
(114)
Výše subvence byla vypočtena na základě rozdílu mezi úrokem placeným za vývozní úvěr využitý během období přezkumného šetření a částkou, která by byla zaplacena, pokud by byly uplatněny úrokové sazby stejné jako u běžných komerčních úvěrů využitých dotyčnou společností. Tato výše subvence (čitatel) byla přepočtena na celkový vývozní obrat v období přezkumného šetření (jmenovatel) v souladu s čl. 7 odst. 2 základního nařízení, neboť subvence je závislá na vývozní výkonnosti a nebyla poskytnuta podle množství zhotovených, vyrobených, vyvezených nebo přepravených výrobků. Pozdní požadavek vznesený jedním vývozcem, že výše úvěru, která byla ověřena při inspekci na místě, by měla být snížena o 25 %, neboť sestávala v této míře z vlastních finančních prostředků, což nebylo uvedeno před nebo dokonce během inspekce na místě, byl neopodstatněný, a proto nemůže být akceptován. Co se týče požadavku, aby byly u bank poskytujících úvěry použity nové informace namísto informací poskytnutých při inspekci na místě, musí být toto rovněž zamítnuto, neboť tyto informace nebyly poskytnuty včas a nebyly předmětem ověřování. V každém případě tento vývozce neobhájil své tvrzení, že pouze získal vývozní financování od komerčních bank za nejvýhodnějších podmínek. Výhod v rámci PVÚ využilo šest společností. Získaly subvence až do výše 2,3 %.
6. Programy daně z příjmu
a) Program osvobození od daně z vývozních příjmů (dále jen „PODVP“)
i) Paragraf 80HHC zákona o daních z příjmů z roku 1961 (dále jen „ZDP“)
(115)
Bylo zjištěno, že čtyři z šetřených vývozců získali výhodu částečného osvobození od placení daně z příjmu ze zisků nabytých z vývozního prodeje během období přezkumného šetření. Právní základ pro toto osvobození je uveden v paragrafu 80HHC ZDP.
(116)
Toto ustanovení zákona o daních z příjmů bylo zrušeno pro vyměřovací rok 2005-2006 (tj. pro finanční rok od 1. dubna 2004 do 31. března 2005) a dále. V důsledku toho 80HHC ZDP nepřinese žádné výhody žadatelům po 31. březnu 2004. I když čtyři z šetřených vývozců čerpali výhody z tohoto programu během období přezkumného šetření, vzhledem k tomu, že byl tento program zrušen, nebude v souladu s čl. 15 odst. 1 základního nařízení napadnut.
ii) Paragrafy 10A a 10B ZDP
(117)
Úplné osvobození nově zřízeného podniku v ZEZ, zóně volného obchodu, parku elektronických hardwarových technologií nebo parku softwarových technologií (paragraf 10A ZDP) nebo nově zřízené EOU (paragraf 10B ZDP) od daně z příjmů ze zisků plynoucích z vývozního prodeje během prvních deseti let výroby je dále v platnosti do 31. března 2010.
(118)
Jedna společnost využila během posledních deseti let výhod podle paragrafu 10B ZDP počínaje finančním rokem 1993-1994. Z tohoto důvodu nebude již tato společnost počínaje finančním rokem 2003-2004 způsobilá pro výhody podle paragrafu 10B ZDP. Proto v souladu s čl. 15 odst. 1 základního nařízení nebude tento program ve stávajícím případě napaden.
b) Daňové pobídky pro výzkum a vývoj (dále jen „DPVV“)
i) Právní základ
(119)
Podrobný popis DPVV je uveden v paragrafu 35 odst. 2AB ZDP.
ii) Způsobilost
(120)
Pro využívání výhod tohoto programu jsou způsobilé společnosti zabývající se podnikáním v oblasti biotechnologií nebo výrobou léků, farmaceutických výrobků, chemických látek, elektronických zařízení, počítačů a počítačového softwaru, telekomunikačních zařízení, vrtulníků, letadel nebo jakéhokoli jiného zboží nebo věcí, které mohou být oznámeny později.
iii) Praktické provádění
(121)
Pro jakékoli výdaje (kromě nákladů na pozemek nebo budovu) na zařízení pro vnitropodnikový výzkum a vývoj schválené ministerstvem VI pro vědecký a průmyslový výzkum je pro účely daně z příjmů povoleno odečtení částky rovnající se 150 % skutečně vynaložených nákladů. Takto se díky 50 % odečtení fiktivních výdajů (tj. výdajů nikoliv skutečně vynaložených) základ daně z příjmů a následně zatížení daní z příjmů uměle sníží.
(iv) Připomínky po poskytnutí informací
(122)
Po poskytnutí informací jeden vývozce, který získal výhody podle tohoto programu, učinula následující prohlášení. Tento program by neměl být napaden, neboť i) ačkoli jsou DPVV samozřejmě omezeny na určitá odvětví, má se za to, že není specifický ve smyslu čl. 3 odst. 2 základního nařízení, protože jsou pro ně způsobilé všechny podniky v těchto odvětvích a ii) na výdaje vynaložené po 31. březnu 2005 se podle paragrafu 35 odst. 2AB pátého pododstavce ZDP nebudou výhody tohoto programu vztahovat.
v) Závěr k DPVV
(123)
Program DPVV poskytuje subvence ve smyslu čl. 2 odst. 1 písm. a bodu ii) a čl. 2 odst. 2 základního nařízení. Umělé snížení základu daně z příjmů podle paragrafu 35 odst. 2AB ZDP tvoří finanční příspěvek od VI, neboť snižuje výnos daní z příjmů VI, které by jinak musely být odvedeny. Navíc toto snížení daně z příjmů přinese společnosti prospěch, neboť zlepší její likviditu.
(124)
VI při oznámení namítla a znovu zdůraznila, aniž by toto opodstatnila, že způsobilost pro DPVV je založena na objektivních kriteriích, a proto je tento program nespecifický. Jasné znění paragrafu 35 odst. 2AB ZDP však potvrzuje, že DPVV jsou ve smyslu čl. 3 odst. 2 písm. a) základního nařízení právně specifické, a proto napadnutelné. Způsobilost pro tento program nepodléhá objektivním kriteriím, která jsou neutrální ve smyslu článku 3 odst. 2 písm. b) základního nařízení. Výhody podle tohoto programu jsou dostupné pouze pro určitá průmyslová odvětví vyjmenovaná v bodě odůvodnění (120) výše; VI nezpřístupnulaa tento program všem odvětvím. Na rozdíl od tvrzení jednoho vývozce vytváří takovéto omezení specifičnost, neboť kategorie „skupina výrobních odvětví“ v článku 3 odst. 2 základního nařízení popisuje synonymně omezení podle odvětví. Toto omezení není hospodářské povahy a nepoužívá se plošně, jako například počet zaměstnanců nebo velikost podniku.
(125)
Dále tvrzení, že výdaje vzniklé po 31. březnu 2005 jsou z tohoto programu vyňaty, nevede k tomu, že byl tento program nenapadnutelný ve smyslu čl. 15 odst. 1 základního nařízení. Nebylo prokázáno, že tento program byl již zrušen v době dokončování závěrů šetření v rámci přezkumného řízení, ani že vývozce už nebude získávat výhody z DPVV. Naopak, DPVV je v platnosti pro celý zdaňovací rok 2005/06 (tj. finanční rok 2004/05), a proto může nadále poskytovat další výhody. Vývozce navíc neopodstatnula své tvrzení, že VI nepředpokládá prodloužení tohoto programu. Tento program byl již v minulosti prodloužen (8). Neexistuje žádný náznak toho, že se takovéto prodloužení v dalším finančním zákonu neuskuteční, zejména proto, že VI ani při konzultacích, ani v připomínkách po poskytnutí informací nenaznačila, že dnem 31. března 2005 tento program i) skončí a ii) nebude nahrazen srovnatelným ustanovením o úlevách z daně z příjmů.
vi) Výpočet výše subvence
(126)
Výše subvence byla vypočtena na základě rozdílu mezi daní z příjmu splatnou za období přezkumného šetření při uplatnění ustanovení paragrafu 35 odst. 2AB ZDP a bez uplatnění tohoto ustanovení. Tato výše subvence (čitatel) byla přepočtena na celkový obrat v období přezkumného šetření (jmenovatel) v souladu s čl. 7 odst. 2 základního nařízení, neboť tato subvence se vztahuje k veškerému prodeji, domácímu i vývoznímu, a nebyla poskytnuta podle množství zhotovených, vyrobených, vyvezených nebo přepravených výrobků. Takto bylo stanoveno rozpětí subvence 1,5 % pro jednu společnost, která získala výhody v rámci DPVV.
III. Regionální programy
1. Programy průmyslo vgéh pobíolek (dále jin „PPP“) vlád států Gudžarát a Pandžáb
(127)
Státy Gudžarát a Paňdžáb poskytují způsobilým průmyslovým podnikům pobídky ve formě osvobození a/nebo odkladu daně z prodeje a nákupu, aby podpořily rozvoj průmyslu v ekonomicky zaostalých oblastech těchto států. Protože tyto programy jsou ve skutečnosti shodné, jsou vyhodnocovány společně.
a) Právní základ
(128)
Podrobný popis těchto programů, tak jak jsou aplikovány vládou Gudžarátu (dále jen „VG“) a vládou Paňdžábu (dále jen „VP“) je uveden v usnesení VG č. INC-1090-1023-(2)-I(GR č.2) ze dne 16. října 1990 a v usnesení VP č. 15/43/96-5IB/2238 ze dne 20. března 1996.
b) Způsobilost
(129)
Způsobilé pro využívání výhod podle těchto programů jsou společnosti zřizující nový průmyslový závod nebo provádějící rozsáhlé rozšíření již existujícího průmyslového závodu v zaostalých oblastech. Existují však kompletní seznamy nezpůsobilých výrobních odvětví, které společnostem působícím v určitých hospodářských oblastech brání těchto pobídek využít.
c) Praktické provádění
(130)
Podle těchto programů musí společnosti investovat v zaostalých oblastech. Tyto oblasti, které reprezentují určité teritoriální celky v těchto dvou státech, jsou rozděleny podle svého ekonomického rozvoje do dvou různých kategorií, současně však existují oblasti, které jsou z využívání pobídkových programů vyloučeny nebo kterým bylo využívání pobídkových programů „zakázáno“. Hlavními kritérii pro zjištění výše pobídek jsou velikost investice a oblast, ve které se podnik nachází nebo bude nacházet.
(131)
Pobídky mohou být poskytnuty kdykoli, neboť neexistují žádná časová omezení ani pro podání žádosti o pobídky, ani pro splnění množstevních kritérií.
d) Připomínky po poskytnutí informací
(132)
Po poskytnutí informací dva vývozci, kteří získali výhody podle PPP, prohlásili i), že PPP není vývozní subvence, ii) představuje pouze kompenzaci dodatečných výdajů vynaložených v důsledku neexistence příslušné infrastruktury ve vyjmenovaných zaostalých oblastech a iii) jeden vývozce prohlásil, že od 5. července 2003 již výhod tohoto programu nevyužívá.
e) Závěr k PPP
(133)
Tyto programy poskytují subvence ve smyslu čl. 2 odst. 1 písm. a) bodu ii) a čl. 2 odst. 2 základního nařízení. Tvoří finanční příspěvek VG a VP, neboť poskytnuté pobídky, v tomto případě osvobození od daně z prodeje a nákupu, snižují výnosy z daní, které by jinak byly splatné. Kromě toho tyto pobídky poskytují společnosti výhody, protože vylepšují její finanční situaci, neboť daň, která by jinak byla splatná, se neplatí.
(134)
Programy jsou dále regionálně specifické ve smyslu čl. 3 odst. 2 písm. a) a čl. 3 odst. 3 základního nařízení, protože jsou dostupné pouze jistým společnostem, které investovaly v určité vymezené územní oblasti v působnosti dotčených států. Nejsou dostupné společnostem majícím sídlo mimo tyto oblasti a kromě toho se míra výhody liší podle příslušné oblasti.
(135)
VI toto hodnocení nesdílí. Nejdříve argumentovala tím, že mezinárodní obchod nepodléhá sám o sobě dani z prodeje, jak je již stanoveno v indické ústavě. Z toho podle VI dále vyplývá, že takové programy nezpůsobují únik výnosů, které by se jinak musely platit u vývozních transakcí, a neměly by tedy být napadnuty. Nicméně, a též v protikladu k tvrzením dvou vývozců předloženým v tomto ohledu po poskytnutí informací, tento program nebyl vyhodnocen jako vývozní subvence ve smyslu čl. 3 odst. 4 písm. a) základního nařízení, s přímým zaměřením na vývozy dotyčného výrobku, ale jako jinak specifická subvence (viz bod odůvodnění (134)). K tomu, aby byl program subvencí napadnutelný, není požadována přímá vazba mezi subvencí a vyváženým výrobkem. Podle čl. 1 odst. 1 základního nařízení postačuje zjistit přímou vazbu mezi subvencí a výrobní společností. Na základě toho, že „peníze jsou zastupitelné“, se všechny druhy takové domácí subvence odrazí prostřednictvím nižších cen rovněž ve vývozních transakcích, protože taková subvence vylepšila celkovou likviditu společnosti. Kromě toho VI neposkytla žádný důkaz, že všeobecné osvobození od daně z prodeje u vývozního prodeje platí také pro závazky v souvislosti s daní z nákupu vztahující se na vstupní materiály. Ve skutečnosti v tomto případě použily společnosti PPP též na kompenzaci závazků v souvislosti s daní z nákupu.
(136)
VI dále tvrdila, že ačkoli byly PPP nepochybně omezeny na určité zaostalé oblasti na území Paňdžábu a Gudžarátu, neměly by být považovány za specifické, neboť údajně neupřednostňují určité podniky v rámci těchto speciálně vymezených oblastí. Nicméně VI připustila, že ne všechny druhy výroby v rámci těchto vymezených území jsou způsobilé pro PPP. Ve skutečnosti oblastní omezení státního subvenčního programu pro všechny podniky ve zvlášť vymezených oblastech v rámci jeho území vytváří samo o sobě specifičnost. Takové programy jasně zvýhodňují určité podniky, protože společnost ve způsobilé oblasti může získat podporu, zatímco její konkurent sídlící v nezpůsobilé oblasti nemůže. Taková diferenciace není objektivní ve smyslu článku 3 odst. 2 písm. b) základního nařízení, a tudíž je specifická, neboť programy nejsou uplatňovány plošně po celém území státu.
(137)
Tvrzení jednoho vývozce, že prostřednictvím PPP údajně kompenzoval náklady vynaložené navíc z důvodu nedostatečné infrastruktury, nic nemění na vyhodnocení těchto programů jako napadnutelné subvence. Takové údajné náklady nebyly doloženy.
(138)
Vývozce, který tvrdil, že již není způsobilý pro výhody podle PPP, nepodložil toto tvrzení, například předložením potvrzení VG. Naopak ve svých zprávách o hospodaření za období 2002-2003 (tj. období přezkumného šetření) uvedl, že žádá o prodloužení výhod PPP do roku 2012. Je třeba poznamenat, že takovéto prodloužení je podle PPP státu Gudžarát možné. Tato společnost neposkytla žádný důkaz, že VG toto prodloužení zamítla.
(139)
Argumentace VI a tvrzení po poskytnutí informací proto nezměnily vyhodnocení, že tyto programy - osvobození od daně z prodeje a od daně z nákupu - jsou napadnutelné.
f) Výpočet výše subvence
(140)
Výše subvence byla vypočtena na základě částky daně z prodeje a nákupu běžně splatné v období přezkumného šetření, která však podle těchto programů zůstala nezaplacena. V souladu s čl. 7 odst. 2 základního nařízení byla tato výše subvence (čitatel) byla přepočtena na celkový prodej během období přezkumného šetření (jmenovatel), neboť tato subvence není závislá na vývozu a nebyla poskytnuta podle množství zhotovených, vyrobených, vyvezených nebo přepravených výrobků. V tomto období využily výhod těchto programů tři společnosti. Získaly subvence ve výši 2,4 % (dvě společnosti) a 3,1 %.
2. Program osvobození od daně z elektřiny (dále jen „ODE“) vlády státu Gudžarát
(141)
Stát Gudžarát poskytuje způsobilým průmyslovým podnikům pobídky ve formě osvobození z platby daně z elektřiny za účelem podpory rozvoje průmyslu v ekonomicky zaostalých oblastech tohoto státu.
a) Právní základ
(142)
Podrobný popis programu osvobození od daně z elektřiny uplatňovaného vládou Gudžarátu (dále jen „VG“) je uveden v Bombajském zákonu o dani z elektřiny z roku 1958 a zejména v paragrafech 3 odst. 2 bodě vi) a 3 odst. 2 bodě vii) písm. a) a b) uvedeného zákona, ve znění úpravy provedené vyhláškou státu Gudžarát z roku 1960 o úpravě zákonů.
b) Způsobilost
(143)
Způsobilé jsou společnosti investující v zaostalých oblastech buď při založení nového průmyslového závodu anebo při kapitálových investicích většího rozsahu při rozšiřování stávajícího průmyslového závodu.
c) Praktické provádění
(144)
Tento program je k dispozici pouze pro společnosti, které investovaly v rámci vymezených územních oblastí v působnosti státu Gudžarát. Opravňuje též VG osvobodit jakékoli oblasti a jakékoli nové průmyslové podniky od povinnosti platit daň z elektřiny. Dále nové průmyslové podniky založené ve speciálně vymezených oblastech jsou po dobu pěti let ode dne zahájení výroby buď osvobozeny od daně z elektřiny nebo jim je uložena daň v poloviční výši obvyklé sazby.
d) Připomínky po poskytnutí informací
(145)
Po poskytnutí informací jeden vývozce, který získal výhody podle tohoto programu, tvrdil, že k 4. červnu 2004 již údajně výhod tohoto programu nevyužíval. Kromě toho jiný vývozce tvrdil, že tento program nevyužíval. Je však třeba poznamenat, že co se týče tohoto druhého vývozce, nebyl tento program při určování výše jeho subvence v žádném případě zahrnut.
e) Závěr k ODE
(146)
Tento program je subvencí ve smyslu čl. 2 odst. 1 písm. a) bodu ii) a čl. 2 odst. 2 základního nařízení. Tvoří finanční příspěvek VG, protože tato pobídka snižuje příjmy státu, které by jinak byly splatné. Kromě toho poskytuje výhody společnosti příjemce. Tento program je též regionálně specifický ve smyslu čl. 3 odst. 2 písm. a) a čl. 3 odst. 3 základního nařízení, protože je dostupný pouze pro společnosti, které investovaly ve vymezených územních oblastech v působnosti státu Gudžarát. Dále kritéria a podmínky způsobilosti, kterým podléhá tato pobídka, nejsou jasně stanoveny zákonem, nařízením nebo jiným úředním dokumentem. Během inspekcí na místě se potvrdilo, že jedna společnost využívala tohoto programu po dobu devíti let. Přestože o to byla žádána, neposkytla tato společnost kromě Bombajského zákona o dani z elektřiny jiné informace, které by tuto analýzu mohly změnit.
(147)
VI tvrdila, že protože tento program nebyl napaden v jiném případě v roce 1999, protože jeho použití bylo považováno za plošné v rámci celého státu, neměl by být napadnut ani nyní. Za tímto účelem poskytla pouze oznámení ministerstva průmyslu, energetiky a práce vlády státu Maharaštra týkající se Bombajského zákona o dani z elektřiny z roku 1958. Tato informace se ale netýká státu Gudžarát. Kromě toho je třeba poznamenat, že podle tohoto oznámení nejsou výhody ODE zjevně dostupné ve všech okresech/oblastech státu Maharaštra, a proto musí být stále považován za regionálně specifický. Bylo zjištěno, že jeden šetřený vývozce sídlící v Gudžarátu využíval tento program během období přezkumného šetření. Z toho vyplývá, že u tento program lze v případě tohoto vývozce napadnout z důvodů uvedených v předchozím bodu odůvodnění.
(148)
Vývozce, který tvrdil, že již není způsobilý pro výhody podle ODE, nepodložil toto tvrzení například poskytnutím potvrzení od VG. Naopak ve svých zprávách o hospodaření za období 2002-2003 (tj. období přezkumného šetření) uvedl, že požaduje prodloužení výhod ODE do roku 2012, což v minulosti již úspěšně činil celkem po dobu devíti let, přestože by podle příslušných právních předpisů mělo období ODE trvat pouze pět let. Společnost neposkytla žádný důkaz, že VG toto prodloužení zamítla.
f) Výpočet výše subvence
(149)
Výhody pro vyvážejícího výrobce byly vypočteny na základě výše daně z elektřiny obvykle splatné během období přezkumného šetření, která však zůstala podle tohoto programu nezaplacena. V souladu s čl. 7 odst. 2 základního nařízení byla výše subvence (čitatel) přepočtena na celkový prodej během období přezkumného šetření (jmenovatel), neboť se vztahuje na veškerý prodej, domácí i vývozní, a nebyla poskytnuta podle množství zhotovených, vyrobených, vyvezených nebo přepravených výrobků. Takto bylo stanoveno rozpětí subvence ve výši 0,2 % pro jednu společnost, která získala výhody podle ODE.
3. Balíčkový program pobídek (dále jen „BPP“) vlády státu Maharaštra (dále jen „VM“)
(150)
Bylo zjištěno, že vyvážející výrobci nezískali v rámci BPP žádné napadnutelné výhody.
IV. Výše napadnutelných subvencí
(151)
Je běžnou praxí považovat pro účel zjištění sazby subvence společnosti, které jsou ve spojení, za jeden subjekt. Je tomu tak proto, že výpočet jednotlivých subvenčních sazeb by mohl podporovat obcházení vyrovnávacích opatření, a tím je učinit neúčinnými tím, že by bylo výrobcům ve spojení umožněno, aby směrovali své vývozy do Společenství přes společnost s nejnižší individuální sazbou. Aby se takovéto situaci předešlo, vypočte se nejprve individuální výše subvence pro každý program a pro každou společnost ve spojení a potom se vypočte vážený průměr výše těchto subvencí a přiřadí ke každé ze společností ve spojení.
(152)
Dva vyvážející výrobci byli považováni za společnosti ve spojení a byla jim přiřazena jedna sazba subvence neboť každý z nich je provozně v postavení, které umožňuje způsobit omezení pro druhou společnost. Podle jejich výročních zpráv jsou klíčové osoby ve vedení těchto dvou společností příbuzní a jsou schopni uplatnit „významný vliv“ ve společnosti toho druhého. Významný vliv podle indických účetních norem znamená účast na finančních a/nebo provozních rozhodnutích podniku. Podle indických účetních norem vede takový vliv k tomu, že jsou považovány za strany ve spojení. Dále podle evropského celního práva se za osoby ve spojení považují strany, které kontrolují jedna druhou nebo jsou členy jedné rodiny (9).
(153)
Po poskytnutí informací jeden z těchto vyvážejících výrobců nesouhlasil s výše uvedenou analýzou stran ve spojení. Aniž by poskytl další důkaz, tvrdil, že mezi těmito dvěma společnostmi neexistuje žádný obchodní vztah. Tento vyvážející výrobce však ani nenapadl faktický popis uvedený v bodě odůvodnění (152), ani neodůvodnil, proč by navzdory těmto skutečnostem obě společnosti nemohly být považovány za společnosti ve spojení. Proto nemůže být toto tvrzení zohledněno.
Výše napadnutelných subvencí v souladu s ustanoveními základního nařízení, vyjádřená podle hodnoty, se u šetřených vyvážejících výrobců pohybuje mezi 25,3% a 35,1%.
(154)
Z důvodu vysoké úrovně spolupráce je sazba subvence u všech nespolupracujících společností stanovena na úrovni společnosti s nejvyšší individuální sazbou, tj. 35,1 %.
PROGRAM →
PPL
DEPBS
JOV
EPCG
PVÚ
DPVV
BPP
GPPP
PPPP
ODE
Celkem
SPOLEČNOST ↓
%
%
%
%
%
%
%
%
%
%
%
KDL Biotech Ltd.
22,8
4,6
nula
zanedb.
1,0
nula
nula
nula
nula
nula
28,4
Nectar Lifesciences Ltd.
25,8
3,2
nula
zanedb.
2,3
nula
nula
nula
2,4
nula
33,7
Nestor Pharmaceuticals Ltd.
22,0
3,3
nula
nula
zanedb.
nula
nula
nula
nula
nula
25,3
Orchid Chemicals & Pharmaceuticals Ltd.
nula
nula
30,9
nula
1,1
nula
nula
nula
nula
nula
32,0
Ranbaxy Laboratories Ltd.
25,6
8,0
nula
zanedb.
zanedb.
1,5
nula
nula
nula
nula
35,1
Surya Pharmaceutical Ltd.
25,8
3,2
nula
zanedb.
2,3
nula
nula
nula
2,4
nula
33,7
Torrent Gujarat Biotech Ltd.
24,8
nula
nula
nula
nula
nula
nula
3,1
nula
0,2
28,1
D. PRAVDĚPODOBNOST POKRAČOVÁNÍ NEBO OPAKOVÁNÍ SUBVENCOVÁNÍ
(155)
V souladu s čl. 18 odst. 2 základního nařízení bylo šetřeno, zda subvence a újma pravděpodobně přetrvají nebo se obnoví, pokud opatření pozbude platnosti.
(156)
Jak bylo uvedeno v bodech odůvodnění (21) až (153) výše, bylo zjištěno, že během období přezkumného šetření indičtí vývozci dotyčného výrobku pokračovali v získávání výhod z napadnutelného subvencování od indických úřadů. Rozpětí subvencí zjištěná během přezkumu jsou dokonce vyšší, než jak byla zjištěna během původního šetření, kdy se rozpětí pohybovala od 0 % do 15,3 % (bod odůvodnění (43) nařízení Rady (ES) č. 2164/98). Pouze program subvencování uvedený v bodech odůvodnění (115) a (116) výše (80 HHC ZDP) byl ukončen a v některých dalších případech jednotlivé společnosti přestaly být pro některé programy způsobilé. Toto se již odrazilo ve výpočtu sazeb subvencí. Zbývající příslušné programy subvencí poskytují opakované výhody a není žádný náznak, že tyto programy spějí v dohledné době ke konci anebo budou upraveny. Bez takového zásahu budou vývozci daného výrobku i nadále získávat napadnutelné subvence. Každý vývozce je způsobilý pro několik subvenčních programů. Za těchto okolností lze dojít k závěru, že subvencování bude pravděpodobně v budoucnu pokračovat.
(157)
Protože bylo prokázáno, že subvencování v době přezkumu pokračovalo a bude pravděpodobně pokračovat v budoucnu, je otázka pravděpodobnosti obnovení subvencování irelevantní.
E. VÝROBNÍ ODVĚTVÍ SPOLEČENSTVÍ
I. Výroba Společenství
(158)
Během období přezkumného šetření vyráběli obdobný výrobek ve Společenství tito výrobci: Sandoz, DSM, ACS Dobfar SpA a Antibioticos S.A. Společnost Sandoz požadovala kombinovaný přezkum opatření před pozbytím platnosti a prozatímní přezkum platných antisubvenčních opatření. Společnost DSM tento požadavek podpořila. Společnosti Sandoz a DSM při přezkumném šetření plně spolupracovaly. Ostatní výrobci ve Společenství ani nespolupracovali, ani neměli proti kombinovanému přezkumu opatření před pozbytím platnosti a prozatímnímu přezkumu námitky.
(159)
Jeden spolupracující výrobce ve Společenství ve zvažovaném období dovážel dva typy dotyčného výrobku z Indie a rovněž z ostatních třetích zemí. Tato činnost nemění jeho kvalifikaci jako výrobce ve smyslu čl. 9 odst. 1 základního nařízení. V porovnání s jeho výrobou obdobného výrobku ve Společenství představovalo množství dovezené z Indie během období přezkumného šetření pouze malou část, méně než 10 %. Dále jeho dovozy dotyčného výrobku z Indie jsou pouze dočasného charakteru, neboť v současné době restrukturalizuje svoji výrobu ve Společenství a začal již vyrábět typy obdobného výrobku, který mimo jiné dovážel z Indie.
II. Definice výrobního odvětví Společenství
(160)
Obdobné výrobky vyráběné spolupracujícími výrobci Společenství v průběhu období přezkumného šetření představovaly 70,5 % z celkové výroby Společenství obdobných výrobků. Tyto společnosti tudíž tvoří výrobní odvětví Společenství ve smyslu čl. 9 odst. 1 základního nařízení. Dále se nazývají „výrobní odvětví Společenství“.
F. ANALÝZA SITUACE NA TRHU SPOLEČENSTVÍ
I. Úvod
(161)
Ve vyhodnocení objemových a cenových trendů byly použity příslušné statistiky Eurostatu pro kódy TARIC 2941101010, 2941102010 a 2941900030 společně s údaji získanými z ověřených odpovědí na dotazník poskytnutých výrobním odvětvím Společenství.
(162)
Údaje výrobního odvětví Společenství byly získány z ověřených odpovědí na dotazník poskytnutých spolupracujícími výrobci ve Společenství.
(163)
Je-li to nutné z důvodu důvěrnosti, používají se k demonstraci vývojových trendů indexy.
(164)
Po oznámení jeden vývozce tvrdil, že analýza újmy měla být založena na informacích pro trh Společenství po rozšíření k 1. květnu 2004, tedy včetně deseti nových členských států.
(165)
Protože čl. 11 odst. 1 základního nařízení uvádí, že informace vztahující se k období po OŠ, nebudou zpravidla zohledněny a protože rozšíření proběhlo po OŠ, musí být toto tvrzení odmítnuto. V každém případě poskytnuté informace naznačují, že v deseti nových členských státech není žádná výroba obdobného výrobku, která by mohla pozměnit situaci výrobního odvětví Společenství.
(166)
Kromě toho formou všeobecné připomínky jeden vývozce tvrdil bez dalšího zdůvodnění, že analýza újmy, tak jak byla zveřejněna, nevzala v úvahu všechny faktory uvedené v článku 8 základního nařízení a není založena na skutečných důkazech.
(167)
Konkrétní požadavky k jednotlivým aspektům analýzy újmy budou uvedeny níže v kontextu příslušné části analýzy. Nicméně jako reakce na tuto všeobecnou připomínku by se mělo poznamenat, že i) základem analýzy újmy byly ověřené skutečnosti podepřené důkazy a ii) jak je uvedeno níže, bylo provedeno vyhodnocení veškerých činitelů čl. 8 odst. 2 základního nařízení vztahující se k dovozu, všech 17 činitelů čl. 8 odst. 5 základního nařízení vztahujících se k situaci výrobního odvětví Společenství a veškerých jiných známých činitelů než dovoz subvencovaných výrobků čl. 8 odst. 7 základního nařízení.
II. Stanovení příslušného trhu Společenství
(168)
Aby se zjistilo, zda výrobní odvětví Společenství utrpělo újmu či nikoliv a za účelem zjištění spotřeby a různých hospodářských ukazatelů týkajících se situace výrobního odvětví Společenství, zkoumalo se, zda a do jaké míry musí být v analýze vzato v úvahu následné využití obdobného výrobku vyráběného výrobním odvětvím Společenství.
(169)
Bylo zjištěno, že výrobní odvětví Společenství prodává obdobný výrobek jak i) nezávislým zákazníkům, tak ii) pro další následné zpracování na přípravky ve stejné skupině společností (dále jen „subjekty ve spojení“). Prodeje nezávislým subjektům byly považovány za „volný trh“. Prodeje subjektům ve spojení pro další následné zpracování byly považovány kvůli nedostatku volného výběru dodavatele za vlastní spotřebu.
(170)
U následujících ekonomických ukazatelů vztahujících se k výrobnímu odvětví Společenství bylo zjištěno, že smysluplná analýza a vyhodnocení se musí zaměřit na situaci převažující na volném trhu: objem prodeje a prodejní ceny na trhu Společenství, podíl na trhu, růst, ziskovost, objem vývozu a ceny. Pokud to bylo možné a oprávněné, byly tyto zjištěné údaje následně porovnány s údaji pro závislý trh, aby se získal celý obrázek situace ve výrobním odvětví Společenství.
(171)
U ostatních ekonomických ukazatelů bylo ale na základě šetření zjištěno, že mohly být smysluplně zkoumány jedině vztažením k celé činnosti. Ve skutečnosti výroba (jak u závislého, tak u volného trhu), kapacita, vytížení kapacit, investice, zásoby, zaměstnanost, produktivita, mzdy a schopnost opatřit si kapitál závisejí na celé činnosti, ať už je výroba závislá nebo prodávaná na volném trhu.
(172)
Dva vývozci napadli analýzu, co se týče volného a závislého trhu. Tvrdili, že není objektivní ve smyslu čl. 8 odst. 2 základního nařízení.
(173)
Nicméně se má za to, že stávající šetření zjistilo jasné oddělení mezi volným a závislým trhem. Ve skutečnosti závislý kupující neměl jinou volbu, než kupovat od závislého dodavatele. Za takových okolností se musela analýza v prvé řadě zaměřit na volný trh, protože prodej na závislém trhu nepodléhal konkurenci výrobků prodávaných na volném trhu, a tudíž nebyl ovlivněn subvencovanými dovozy. Dále se je nutno poznamenat, že analýza újmy navzdory jasnému oddělení nevypustila závislý trh. Naopak, situace obou trhů byly postaveny vedle sebe, jak je uvedeno níže, aby se dosáhlo objektivního stanovení stavu výrobního odvětví Společenství jako celku. Proto musí být tato námitka zamítnuta.
III. Spotřeba Společenství
(174)
Při výpočtu zřejmé spotřeby dotyčného výrobku ve Společenství a obdobného výrobku Komise sečetla:
-
objem celkového dovozu dotyčného výrobku a obdobného výrobku do Společenství podle údajů Eurostatu,
-
objem prodeje obdobného výrobku ve Společenství vyráběného výrobním odvětvím Společenství,
-
objem vlastní spotřeby obdobného výrobku ve výrobním odvětví Společenství,
-
a na základě informací obsažených v žádosti o přezkum odhadovaný objem prodeje obdobného výrobku ve Společenství dalšími známými výrobci ve Společenství.
Jak ukazuje tato tabulka, spotřeba dotyčného výrobku a obdobného výrobku ve Společenství stoupla v daném období o 51 %.
Spotřeba
(v kg)
1999
2000
2001
2002
OŠ
Dotyčný výrobek a obdobný výrobek
2 482 053
3 240 481
3 254 464
3 801 666
3 745 549
index
100
131
131
153
151
(175)
VI a jeden vývozce prohlásili, že výše uvedené údaje o spotřebě měly být poskytnuty podrobněji, zejména měly být rozlišeny podle výrobců Společenství a měla být oddělena volná a vlastní spotřeba. Dále se tvrdilo, že nebyla ověřena důvěryhodnost údajů u výrobců Společenství nespadajících do výrobního odvětví Společenství.
(176)
Je nutno poznamenat, že výrobní odvětví Společenství se skládá pouze ze dvou stran, z nichž jen jedna působí na závislém trhu. Tudíž vzhledem k článku 29 základního nařízení („ochrana důvěrných informací“) není možné poskytnout další podrobnosti. Co se týče údajů o výrobcích ve Společenství nespadajících do výrobního odvětví Společenství, je třeba si uvědomit, že tito výrobci při šetření nespolupracovali. Při absenci jakýchkoli dalších informací týkajících se jejich přispění do spotřeby Společenství byly použity údaje poskytnuté v žádosti o přezkum. Navíc žádná strana neposkytla rozporuplné informace a ani ověřování nezpochybnilo jejich důvěryhodnost.
IV. Dovozy dotyčného výrobku do Společenství
1. Objem, cena a podíl dovozů z Indie na trhu
Dovozy
(v kg)
1999
2000
2001
2002
OŠ
Dotyčný výrobek
36 800
47 400
72 100
101 800
95 200
index
100
129
196
277
259
(177)
Objem dovozů dotyčného výrobku během zvažovaného období značně vzrostl. Dovozy v období přezkumného šetření byly o 159 % vyšší než v roce 1999. Tyto dovozy stoupaly o hodně rychleji než všeobecný nárůst spotřeby, který činil 51 %, než nárůst dovozů z jiných třetích zemí než Indie (13 %) a než nárůst prodeje výrobního odvětví Společenství (80 %) v průběhu stejného období. Co se týče statutu Indie jako rozvojové země a ustanovení čl. 14 odst. 4 základního nařízení, bylo zjištěno, že objem dovozů z Indie v období přezkumného šetření představoval výrazně více než 4 % celkových dovozů obdobného výrobku do Společenství.
Průměrná dovozní cena za 1 kg v EUR
1999
2000
2001
2002
OŠ
Dotyčný výrobek
34,66
33,94
35,51
36,57
35,34
index
100
98
102
106
102
(178)
Průměrná dovozní cena dotyčného výrobku mírně vzrostla, přičemž nejvyšší byla v roce 2002, a následně poklesla zpět na úroveň před rokem 2001.
Podíl na trhu ES
1999
2000
2001
2002
OŠ
Dotyčný výrobek
1,5 %
1,5 %
2,2 %
2,7 %
2,5 %
index
100
99
149
181
171
(179)
Podíl indických dovozů na trhu Společenství vzrostl během zvažovaného období o 71 %. Bylo namítnuto, že indexovaný vzestup by měl činit pouze 66 % namísto 71 %. Na základě procentního podílu na trhu zaokrouhleného dolů je toto tvrzení aritmeticky platné. Nicméně výše zmíněný index je vypočten správně. Pro účely přesné indexace nebylo procento podílu na trhu zaokrouhleno. To je patrné, pokud porovnáme indexované údaje a procentní body za roky 1999 a 2000. Dále byla tato metodika ve všech tabulkách tohoto nařízení aplikována stejným způsobem.
2. Cenové podbízení
(180)
Pro určení cenového podbízení byly analyzovány cenové údaje vztahující se k období přezkumného šetření. Za tímto účelem byly prodejní ceny výrobního odvětví Společenství pro jejich první nezávislé zákazníky na bázi ze závodu porovnány s prodejními cenami indických vývozních výrobců pro jejich první nezávislé zákazníky ve Společenství na bázi dovozu CIF (výlohy, pojištění a dopravné placeno), v obou případech po odečtení slev, rabatů a provizí.
(181)
Na základě odpovědí v dotazníku mohly být definovány různé podtypy dotyčného výrobku a obdobného výrobku pro účely porovnání založeného na typu výrobku (tj. trihydrát amoxicilinu, trihydrát ampicilinu a cefalexin) a jeho variant (tj. prášková nebo kompaktní forma).
(182)
Prodejní ceny výrobního odvětví Společenství a dovozní ceny CIF vyvážejících výrobců byly porovnány na stejné úrovni obchodu, zejména obchodníků/distributorů v rámci trhu Společenství na základě cen váženého průměru podle podtypu výrobku. Během období přezkumného šetření byl téměř veškerý prodej vyvážejících výrobců do Společenství prováděn prostřednictvím obchodníků/distributorů.
(183)
Výsledky porovnání vyjádřené jako procento prodejních cen výrobního odvětví Společenství během období přezkumného šetření ukázaly značné rozpětí cenového podbízení. Na základě vyvážejících výrobců bylo zjištěno, že tato rozpětí se pohybují mezi 11,5 % a 17,1 %. V důsledku toho tato rozpětí cenového podbízení naznačuje neustálý cenový tlak vyvíjený indickými dovozy na trh Společenství navzdory existenci opatření.
V. Ekonomická situace výrobního odvětví Společenství
1. Výroba, kapacita a vytížení kapacit
1999
2000
2001
2002
OŠ
Index výroby
100
121
127
154
160
Index kapacity
100
117
123
148
157
Index vytížení kapacit
100
103
103
104
102
(184)
Následkem stálého vzestupu spotřeby ve Společenství výroba obdobného výrobku ve výrobním odvětví Společenství ve zvažovaném období neustále rostla. Tento pozitivní trend začal být výraznější během období přezkumného šetření, kdy jeden ze spolupracujících výrobců Společenství zahájil výrobu jednoho typu obdobného výrobku ve Společenství, který předtím pouze dovážel.
(185)
Výrobní kapacita výrobního odvětví Společenství vykazovala stejný pozitivní trend jako výroba. Toto je částečně z důvodu významných investic do nového výrobního závodu, které byly realizovány v průběhu období přezkumného šetření jedním ze spolupracujících výrobců Společenství.
(186)
Vytížení kapacit bylo během zvažovaného období stále na relativně vysoké úrovni. Takové vysoké vytížení je v tomto typu výrobního odvětví běžné, protože se při výrobě obdobného výrobku používá kontinuální dávkový proces a výrobní odvětví Společenství kromě toho vyrábí ještě pro vlastní potřebu.
(187)
Tři vývozci po poskytnutí informací tvrdili, že vývoj těchto činitelů nevykazuje žádný znak újmy. Nicméně je třeba si uvědomit, že závěr o újmě nebyl založen na těchto činitelích.
2. Objem prodeje, prodejní cena, podíl na trhu a růst
a) prodej na volném trhu
Prodej na volném trhu ve Společenství
1999
2000
2001
2002
OŠ
Index objemu
100
170
162
192
180
Index průměrné prodejní ceny
100
94
94
94
95
Index podílu na trhu
100
130
123
125
120
(188)
Na základě příznivého vývoje spotřeby Společenství objem prodeje na volném trhu výrobního odvětví Společenství ve Společenství ve zvažovaném období stoupl. Objem prodeje výrobního odvětví Společenství na volném trhu vykázal vyšší nárůst než nárůst spotřeby Společenství ve zvažovaném období. Nicméně mezi rokem 2000 a obdobím přezkumného šetření byl nárůst objemu prodeje výrobního odvětví Společenství na volném trhu nižší než nárůst spotřeby Společenství. Velký nárůst objemu prodeje výrobního odvětví Společenství na volném trhu v letech 1999 až 2000 lze připisovat zejména převzetí jiných výrobců Společenství výrobním odvětvím Společenství. Nicméně 80 % nárůst objemu prodeje výrobního odvětví Společenství na volném trhu ve Společenství během zvažovaného období byl méně zřejmý, než 159 % nárůst dovozu dotyčného výrobku během stejného období.
(189)
VI a čtyři vývozci poukazovali na celkový nárůst prodeje výrobního odvětví Společenství jako na pozitivní příznak a tvrdili, že to nepotvrzuje zjištění o újmě. Dále byla předložena tvrzení, že relativní srovnání výsledků výrobního odvětví Společenství s jedním z indických vývozců je zavádějící z důvodu značného rozdílu ve velikosti konkurentů.
(190)
V reakci na tato tvrzení je třeba poznamenat, že vývoj objemu prodeje nebyl považován ve stávajícím případě za klíčový činitel naznačující rozsah utrpěné újmy. Nicméně, protože nárůst prodeje výrobního odvětví Společenství lze ve velké míře připisovat jednomu převzetí v roce 2000, neboli integraci prodeje bývalého konkurenta, nikoliv novému prodeji, nemůže být ani považován za ukazatele neexistence újmy. Navíc v roce 2001 a během OŠ objem prodeje výrobního odvětví Společenství na volném trhu poklesl.
(191)
Navzdory vzrůstající poptávce naznačené vzrůstající spotřebou Společenství průměrné prodejní ceny výrobního odvětví Společenství na volném trhu mezi rokem 1999 a 2000 poklesly. Toto ukazuje na cenový tlak vyvíjený konkurencí. Ačkoli poptávka dále rostla, zůstaly ceny prakticky stabilní na nižší úrovni až do konce období přezkumného šetření.
(192)
VI a tři vývozci tvrdili, že vývoj cen by měl být pro výrobní odvětví Společenství považován za pozitivní.
(193)
Toto tvrzení je nepřijatelné. Ve skutečnosti během zvažovaného období nemohlo výrobní odvětví Společenství nikdy dosáhnout nepoškozujících cenových úrovní.
(194)
Výrobní odvětví Společenství zvýšilo mezi roky 1999 a 2000 svůj podíl na trhu o 30 % na úkor podílu na trhu ostatních výrobců Společenství a vývozců z jiných třetích zemí než z Indie. Podíl výrobního odvětví Společenství na trhu však od roku 2000 do období přezkumného šetření poklesl, když dosáhl své nejnižší úrovně od roku 1999. Toto období je totožné se značným zrychlením nástupu podílu dovozů z Indie.
(195)
Jeden vývozce argumentoval tím, že pokles podílu výrobního odvětví Společenství na trhu v roce 2001 a OŠ je ve světle vzestupu v roce 2000 nedůležitý, a dále poukazoval na jeho celkový vzestup podílu na trhu ve zvažovaném období.
(196)
Toto tvrzení nicméně nemůže být akceptováno, neboť se zakládá na izolovaném zaměření na rok 1999 oproti OŠ, což navíc zanedbává výjimečnou povahu vzestupu v roce 2000. Tento vývozce neposkytl žádné vysvětlení, proč by tento zjevně klesající vývoj podílu výrobního odvětví Společenství na volném trhu po roce 2000 neměl být považován za negativní.
(197)
V tomto kontextu dva další vývozci argumentovali tím, že vzhledem k pozitivnějšímu vývoji na závislém trhu je toto výsledkem vědomého rozhodnutí výrobního odvětví Společenství pro trh ziskovějších přípravků.
(198)
Tento argument nemůže být přijat, protože ignoruje zvýšené zásoby, které mohly být prodány na volném trhu.
b) závislý prodej
Závislý prodej ve Společenství
1999
2000
2001
2002
OŠ
Index objemu
100
88
124
180
189
Index průměrné prodejní ceny
100
102
104
102
99
Index podílu na trhu
100
67
95
117
125
(199)
Zatímco objem prodeje výrobního odvětví Společenství na volném trhu vzrostl ve zvažovaném období o 80 %, prodej na závislém trhu stoupl o 89 %. Zejména se dá vysledovat expanze výrobního odvětví Společenství na závislém trhu od roku 2001, zatímco jeho situace na volném trhu zůstala prakticky nezměněna. Toto se časově shoduje se silným nárůstem dovozů z Indie na volný trh, což naznačuje, že výrobní odvětví Společenství využilo možnosti změny trhu aspoň do jisté míry, aby se vyhnulo přímé konkurenci subvencovaných dovozů dotyčného výrobku za nízké ceny.
(200)
Obdobný vývoj se dá vysledovat porovnáním trendů v nárůstu podílu výrobního odvětví Společenství na trhu, jak na volném, tak na závislém. Toto opět naznačuje stoupající strategickou důležitost závislého trhu pro výrobní odvětví Společenství od roku 2001.
(201)
Zatímco ceny na volném trhu začaly klesat již v roce 2000, transferové ceny na závislém trhu pokračovaly v mírném nárůstu do roku 2001. Nicméně s časovým zpožděním počínaje rokem 2002 vykázaly ceny na závislém trhu rovněž sestupný trend. To by se dalo vysvětlit skutečností, že transferové ceny se nemění obvykle tak rychle, protože nejsou ovlivňovány přímou konkurencí. Bylo zaznamenáno, že celkový pohyb cen na volném trhu a závislých prodejů ve zvažovaném období je podobný.
3. Zásoby
Zásoby
1999
2000
2001
2002
OŠ
Index
100
74
100
141
161
(202)
Stavy zásob výrobního odvětví Společenství ke konci roku ve vztahu k výrobě poklesly o 26 % od roku 1999 do roku 2000, avšak potom ke konci období přezkumného šetření prudce stouply o více než 115 %. Tento vzestup se časově shodoval se zdvojnásobením indických dovozů ve stejném období.
(203)
VI a čtyři vývozci tvrdili, že vzestup skladových zásob nebyl abnormálně vysoký, a tak nenaznačoval újmu. Dále byla napadena metodika použití stavů zásob ke konci roku. Místo toho byly jako přiměřenější ukazatele navrhovány jiné přístupy, jako např. klouzavý průměr stavů zásob nebo zásoby vyjádřené počtem denních prodejů.
(204)
Jako reakce na toto tvrzení by mělo být uvedeno, že pro výpočet stavů zásob byla použita standardní metodika Společenství. Tento přístup je objektivní a je v souladu se závazky WTO. Požadavek na použití jiné metodiky byl neopodstatněný, proto byl návrh na zvolení jiné metodiky zamítnut. Navíc na základě ověřených skutečností nelze popřít, že stavy skladových zásob prudce stouply.
4. Ziskovost
a) prodej na volném trhu
Ziskovost
(Prodej na volném trhu ve Společenství)
1999
2000
2001
2002
OŠ
Index
- 100
113
239
146
87
(205)
Ziskovost výrobního odvětví Společenství vyjádřená návratností čistého prodeje na volném trhu se značně zlepšila oproti ztrátové situaci z roku 1999. Po zavedení stávajících opatření v roce 1998 stoupala ziskovost až do roku 2001, avšak potom se s blížícím se obdobím přezkumného šetření prudce zhoršila. Kromě toho je příznačné, že výrobní odvětví Společenství nebylo v průběhu zvažovaného období ani jednou v pozici, kdy by mohlo dosáhnout alespoň polovinu ziskové marže, kterou by podle závěrů v původním šetření mohlo získat, kdyby nebylo subvencovaných dovozů, tj. 15 %. Vývoj ziskovosti a obzvláště její pokles od roku 2002 je považován za velmi důležitý, protože postihuje úroveň finančních zdrojů, které má výrobní odvětví Společenství k dispozici pro investice do vývoje a výzkumu, což je nutné pro další zlepšení výrobních procesů stávajících výrobků a pro vývoj nových výrobků.
(206)
VI a čtyři vývozci předložili komentáře k analýze ziskovosti. Tvrdili, že i) výrobní odvětví Společenství dosáhlo přiměřených úrovní ziskovosti, ii) že nepoškozující marže ziskovosti ve výši 10 % (viz bod odůvodnění (260)) by byla příliš vysoká a že namísto toho je postačujících 5 %, iii) že pokles ziskovosti může být hlavně přisuzován investiční politice výrobního odvětví Společenství, iv) že činnost jednoho subjektu související se zahájením výroby se posuzuje jako újma způsobená sama sobě a v) že údaje o vývoji ziskovosti měly být poskytnuty u každého výrobce ve Společenství.
(207)
Je zapotřebí zopakovat, že výrobní odvětví Společenství nebylo ani jednou během zvažovaného období v pozici, ve které by mohlo dosáhnout přiměřené ziskové marže, jak je uvedeno výše. Zhoršení od roku 2002 tedy ještě zhoršilo již tak neuspokojivou situaci. Dále vzhledem ke zvláštním okolnostem ve farmaceutickém odvětví je zisková marže ve výši 5 % považována za nedostatečnou. Výrobní odvětví Společenství poskytlo důkazy, že dokáže u srovnatelných nerozplněných léčiv dosáhnout úrovně zisku nad 10 %. Taková úroveň zisku je nutná, aby farmaceutické odvětví mělo trvale k dispozici nutné finanční zdroje k pokračování farmaceutické inovace, která se zde pojí s neodmyslitelnými ekonomickými riziky. Kromě toho nedostatečné ziskové marže, kterých dosáhlo výrobní odvětví Společenství, nemohou být jednoduše vysvětleny investiční politikou. Pouze jeden výrobce ve Společenství se ve zvažovaném období nacházel ve fázi zahájení výroby, ale žádná strana nedosáhla přiměřených ziskových marží. A v neposlední řadě vzhledem k článku 29 základního nařízení („ochrana důvěrných informací“) není možné poskytovat další údaje.
b) závislý prodej
Ziskovost
(závislý prodej ve Společenství)
1999
2000
2001
2002
OŠ
Index
100
482
564
431
325
(208)
Trendy ziskovosti závislého prodeje mají stejný průběh, pouze na vyšší úrovni, neboli vzestup do roku 2001 a následný pokles. Rozdíly v úrovních ziskovosti lze připisovat zejména skutečnosti, že i) běžná prodejní režie a administrativní náklady (dále jen „PR&A“) na závislé prodeje jsou nižší, neboť nevyžadují náklady na marketing, a ii) vyšším transferovým cenám v porovnání s cenami na volném trhu. Bez vyšších úrovní ziskovosti dosažených při závislém prodeji by výrobní odvětví bylo v celkově horší finanční situaci.
5. Investice, návratnost investic, pohyb peněžních prostředků a schopnost opatřit si kapitál
1999
2000
2001
2002
OŠ
Index investic
0
100
300
1 123
351
Index návratnosti investic
- 100
160
286
161
91
Index pohybu peněžních prostředků
100
186
71
160
33
(209)
Po roce 1999 výrobní odvětví Společenství nepřetržitě investovalo do výroby obdobného výrobku. Zejména v roce 2002 investovalo výrazně do nových výrobních technologií, aby zůstalo konkurenceschopné, zlepšilo ekologické a bezpečnostní standardy a zvýšilo výrobní kapacity.
(210)
Od roku 1999 do 2001, tj. po zavedení opatření, se návratnost investic zvýšila. Od té doby však silně poklesla. Přestože to může být částečně přisuzováno tomu, že se jeden nový výrobní závod nacházel ve fázi zahájení výroby, neuspokojivý stav ziskovosti způsobený cenovým tlakem konkurentů k této situaci přispěl.
(211)
Ve zvažovaném období je kolísání pohybu peněžních prostředků vytvořeného prodejem obdobného výrobku do jisté míry následkem investiční politiky výrobního odvětví Společenství v tomto období. Náhlý pokles pohybu peněžních prostředků mezi rokem 2002 a obdobím přezkumného šetření však nemůže být vysvětlen pouze tímto faktorem. K neuspokojivému vývoji pohybu peněžních prostředků přispěl rovněž cenový tlak vytvořený konkurencí.
(212)
Výrobní odvětví Společenství nezaznamenalo žádné významné problémy s opatřováním kapitálu.
(213)
Po poskytnutí informací VI a vývozci tvrdili, že i) výše uvedené údaje měly být poskytnuty zvlášť pro každého výrobce ve Společenství, ii) schopnost opatřit si kapitál nepodporovala závěr o újmě a iii) pohyb peněžních prostředků se vzhledem k trendům návratnosti investic a ziskovosti údajně takto nemohl vyvinout, a měl by tedy být přehodnocen a iv) bez dalšího zdůvodnění bude analýza nedostatečná.
(214)
V reakci na tato tvrzení bychom si měli uvědomit, že v souladu s článkem 29 základního nařízení („ochrana důvěrných informací“) nemohou být údaje poskytnuty zvlášť pro každého výrobce ve Společenství. Co se týče schopnosti opatřit si kapitál, nebyl učiněn žádný negativní závěr ohledně újmy. Co se týče tvrzení ohledně pohybu peněžních prostředků, po pečlivém opětovném přezkoumání byl výše uvedený příslušný index potvrzen. Ohledně všeobecného tvrzení nedostatečné analýzy s ohledem na výše zmíněné faktory je třeba vzít v úvahu, že i) zjištění újmy se nezakládá hlavně na těchto ukazatelích a ii) že toto tvrzení nedoložilo, proč by další rozbor mohl celkový nález ještě změnit.
6. Zaměstnanost, produktivita a mzdy
1999
2000
2001
2002
OŠ
Index zaměstnanosti
100
101
101
187
185
Index produktivity
100
120
127
83
86
Index mezd
100
103
106
185
178
(215)
Zaměstnanost u obdobného výrobku zůstala stejná do roku 2001, ale v roce 2002 značně stoupla v důsledku otevření nového výrobního závodu ve Společenství jedním ze spolupracujících výrobců ve Společenství. Celkové náklady na mzdy sledovaly stejný trend. Produktivita na pracovníka však, přestože do roku 2001 stoupala, v roce 2002 klesla. Toto lze jasně připisovat skutečnosti, že se jeden nový výrobní závod nacházel ve fázi zahájení výroby. Během šetření nebyl nalezen žádný důkaz o snížení efektivity.
(216)
VI a čtyři vývozci tvrdili, že trendy zaměstnanosti, produktivity a mezd nepodporují ve stávajícím případě závěr o způsobení podstatné újmy.
(217)
Je však třeba uvést, že u zaměstnanosti a produktivity žádný takový závěr učiněn nebyl. U mezd stoupla pouze jejich celková výše. V průměru na jednoho zaměstnance mzdy dokonce mírně poklesly (viz tabulka níže). To ukazuje, že i) nenastal žádný pozitivní vývoj v přepočtu na jednoho pracovníka a ii) snahu výrobního odvětví Společenství o úsporu nákladů.
1999
2000
2001
2002
OŠ
Index mezd na zaměstnance
100
103
105
99
96
7. Výše subvence a překonání dřívějšího subvencování
(218)
Podle objemu a zejména cen subvencovaných dovozů z Indie nemůže být dopad stávající výše subvencí, která je značná, považován za zanedbatelný.
(219)
V této souvislosti VI a tři vývozci tvrdili, že rozpětí subvencí je nadsazené.
(220)
Nicméně, jak je uvedeno v bodech odůvodnění (153) a (154) výše, ukázalo šetření, že výše napadnutelných subvencí vyjádřená v hodnotách pro šetřené vývozní výrobce se pohybuje mezi 25,3 % a 35,1 %. Toto je jasné zjištění značného subvencování.
(221)
Situace výrobního odvětví Společenství se ve zvažovaném období zlepšila, nicméně výrobní odvětví dřívější subvencování ještě zcela nepřekonalo a je nadále oslabeno.
VI. Závěrečné zhodnocení ekonomické situace výrobního odvětví Společenství
(222)
Mezi rokem 1999 a obdobím přezkumného šetření objem dovozu subvencovaných výrobků dotyčného výrobku značně stoupl o 159 % a jejich podíl na trhu Společenství vzrostl o 70 %. Tento vývoj je v protikladu s mnohem méně příznivým vývojem u vývozců z ostatních zemí a výrobního odvětví Společenství. Dovoz z ostatních zemí na trh Společenství vzrostly ve zvažovaném období pouze o 7 % a jejich podíl na trhu dokonce poklesl o 29 %. Objem prodeje výrobního odvětví Společenství vzrostl o 80 % a jeho podíl na trhu vzrostl ve zvažovaném období o 20 %. Tento pozitivní vývoj však lze v podstatě připsat převzetí ostatních výrobců výrobním odvětvím Společenství v roce 2000. Od roku 2001 trend ve vývoji podílu na trhu u výrobního odvětví Společenství dokonce klesá. Obzvláště je možné pozorovat, že od roku 2000 výrobní odvětví Společenství neudrželo v relativních hodnotách krok se vzestupem spotřeby Společenství a silným vývojem svých indických konkurentů na trhu Společenství.
(223)
V této souvislosti je třeba upozornit na to, že průměrné ceny dovážených subvencovaných výrobků z Indie byly ve zvažovaném období pořád nižší než ceny výrobního odvětví Společenství. Navíc v průběhu období přezkumného šetření se ceny subvencovaných výrobků dovážených z dotčené země podbízely cenám výrobního odvětví Společenství. Na základě váženého průměru se cenové podbízení v průběhu období přezkumného šetření pohybovalo mezi 11,5 % a 17,1 %.
(224)
V důsledku tohoto cenového tlaku vyvíjeného dovozem subvencovaných indických výrobků nebylo výrobní odvětví Společenství ani jednou během zvažovaného období v pozici, kdy mohlo dosáhnout cenové úrovně, které by mu nezpůsobovaly újmu. Přestože se ziskovost výrobního odvětví Společenství po uložení opatření zpočátku zlepšila, od roku 2001 se zhoršuje a její skutečná úroveň je značně pod úrovní, jaké by mohla dosáhnout, nebýt dovozu subvencovaných výrobků, tj. 10 % z obratu (viz bod odůvodnění (260)). Nicméně pouze přijatelná úroveň ziskovosti umožní, aby výrobní odvětví Společenství zůstalo udržitelně životaschopné.
(225)
Tato negativní tendence pro výrobní odvětví Společenství se dále odráží v situaci znázorněné vývojem návratnosti investic a pohyb peněžních prostředků.
(226)
Co se týče závislého prodeje, možnost výrobního odvětví Společenství prodávat část své produkce na závislém trhu mu poskytla příležitost udržet si vysokou úroveň vytížení kapacit. Vysoké vytížení kapacit přispívá k úsporám výrobních nákladů při hromadné výrobě. Dále, jak je uvedeno výše, vývoj objemu prodeje, cen a podílu na trhu mezi volným a závislým trhem se významně nelišil. Bez vyšších zisků dosažených z závislého prodeje by bylo výrobní odvětví v horší finanční situaci. Vlastní spotřeba tudíž ke způsobení újmy nepřispěla. Naopak, bez závislého trhu by újma způsobená výrobnímu odvětví Společenství mohla být ještě horší.
(227)
Dva vývozci tvrdili, že nelze učinit závěr, že prodej na závislém trhu nepřispěl k újmě výrobního odvětví Společenství, neboť ceny závislého prodeje jsou údajně nespolehlivé, tj. ziskovost závislých prodejů je uměle příliš vysoká.
(228)
Nicméně vyšší ziskovost na závislém trhu nebyla hlavně výsledkem vyšších transferových cen, ale obzvláště důsledkem nižší PR&A (viz bod odůvodnění (208)). Dále toto tvrzení opomíjí účinek úspor z hromadné výroby. Takže nemůže změnit závěr, že závislé prodeje nepřispěly k újmě.
(229)
V důsledku toho se potvrdilo, že celkově výrobní odvětví Společenství utrpělo podstatnou újmu ve smyslu čl. 8 odst. 1 základního nařízení. Je třeba si uvědomit, že v čl. 8 odst. 5 základního nařízení se neuvádí, že ke stanovení podstatné újmy je nutné, aby všechny hospodářské činitele byly negativní. Ne všechny hospodářské ukazatele mají také stejnou váhu. Ziskovost je však jeden z klíčových hospodářských ukazatelů, protože představuje konečný cíl každého hospodářského podnikání. Ve stávajícím případě byly zjištěny nedostatečné úrovně ziskovosti. Dalším důležitým ukazatelem újmy, který má hlavní dopad na ziskovost, jsou cenové úrovně. Během zvažovaného období nebylo výrobní odvětví Společenství nikdy v pozici, v které by mohlo dosáhnout cenových úrovní na volném trhu, které by mu nezpůsobovaly újmu, což bylo zapříčiněno vnějším cenovým tlakem zejména dovozu silně subvencovaných indických výrobků.
VII. Účinek dovozu subvencovaných výrobků
(230)
V roce 2000 ztratila Indie na přechodnou dobu, s největší pravděpodobností v důsledku zavedení opatření, svou pozici druhého největšího vývozce na trh Společenství, zatímco zejména ománští vývozci získali podíl na trhu. Od té doby však indičtí vývozci nejen znovu získali svoji pozici, ale v období přezkumného šetření dokonce převzali vedení jakožto největší vývozce do Společenství.
(231)
Tento nárůst objemu dovozu subvencovaných výrobků z Indie, obzvláště od roku 2002, se objevil společně s tím, že v roce 2002 ziskovost výrobního odvětví Společenství poklesla v porovnání s rokem 2001 o 36 %. Bylo zjištěno, že jeden výrobce ve Společenství v této době otevřel nový závod a nacházel se ve fázi zahájení výroby, což mohlo mít vliv na jeho ziskovost v tomto období. Ukázalo se však také, že další výrobce ve Společenství, který se nacházel ve fázi zahájení výroby, musel čelit značnému poklesu ziskovosti, a to o 17 % v porovnání s rokem 2001, což se v průběhu období přezkumného šetření ještě zhoršilo. Navíc, jak je uvedeno v bodu odůvodnění (207), nebylo výrobní odvětví Společenství ani jednou v takové pozici, aby dosáhlo cenových úrovní, které by mu nezpůsobovaly újmu. Naopak, počínaje rokem 2002 muselo výrobní odvětví Společenství opět upravit ceny směrem dolů, aby svůj podíl na trhu obhájilo.
(232)
Po poskytnutí informací tři vývozci uvedli, že jak podíl indického dovozu na trhu Společenství (2,5 % během OŠ), tak objem dovozu ve vztahu k celkovému dovozu (8,4 % během OŠ), které oba slabě poklesly ve srovnání s rokem 2002, jsou příliš malé a okrajové, než aby měly nějaký poškozující dopad, a to obzvláště vzhledem k velkému podílu na trhu, který má výrobní odvětví Společenství. Dále je předpoklad, že analýza vyjádřená v relativních údajích by byla zavádějící, protože Indie začínala na velmi nízké úrovni 1,5 % podílu na trhu a 3,7 % objemu dovozu v roce 1999.
(233)
V reakci na toto tvrzení by se mělo vzít v úvahu, že jak indický podíl na trhu, tak objem dovezených výrobků během OŠ výrazně přesahují limity nepatrnosti uvedené v čl. 10 odst. 11 a čl. 14 odst. 4 základního nařízení, což může mít příčinný účinek. Podle čl. 8 odst. 6 základního nařízení lze příčinný účinek prokázat buď objemem dovozu anebo cenami subvencovaných dovozů. Takovýto cenový dopad lze v tomto případě jasně vypozorovat. Jak bylo již zjištěno v průběhu původního šetření, šetřený výrobek, tj. nerozplněná komodita, je vysoce cenově citlivá a reaguje rychle na jakýkoli tlak dolů. V takových případech mohou i malá množství ovlivnit ceny na trhu. V podstatě se dá říci, že indické ceny ve zvažovaném období v tomto případě v průměru stanovily orientační hladinu cenového tlaku.
(234)
Potvrdilo se tudíž, že dovoz subvencovaných výrobků z Indie měl během zvažovaného období značný negativní dopad na situaci výrobního odvětví Společenství, obzvláště co se týče ziskovosti.
VIII. Dopad jiných faktorů
1. Dovoz z jiných třetích zemí
Dovoz ze třetích zemí
1999
2000
2001
2002
OŠ
Objem (kg)
Indie
36 800
47 400
72 100
101 800
95 200
Index
100
129
196
277
259
Omán
77 400
119 700
85 100
88 400
93 500
Index
100
155
110
114
121
USA
11 100
2 800
16 600
106 300
70 000
Index
100
25
149
932
631
Čína
0
3 900
21 800
75 600
63 000
Index
0
100
559
1 938
1 615
Jižní Korea
19 800
75 300
40 200
54 500
45 000
Index
100
380
203
275
227
Singapur
0
4 600
128 300
62 700
37 700
Index
0
100
2 789
1 363
820
Průměrná dovozní cena za 1 kg (EUR)
Indie
34,66
33,94
35,51
36,57
35,34
Index
100
98
102
106
102
Omán
36,10
36,21
39,30
39,15
38,34
Index
100
100
109
108
106
USA
74,87
115,35
108,90
101,40
48,74
Index
100
154
145
135
65
Čína
0,00
188,97
116,06
68,22
58,59
Index
0
100
61
36
31
Jižní Korea
34,84
37,52
37,66
45,59
48,06
Index
100
108
108
131
138
Singapur
0,00
76,88
57,47
57,47
51,28
Index
0
100
75
75
67
(235)
Dovozy dotyčného výrobku z jiných zemí než z Indie stouply mezi rokem 1999 a obdobím přezkumného šetření pouze o 7 %, tj. značně méně než vzestup spotřeby Společenství. Tyto země, Omán, USA, Čína, Jižní Korea a Singapur, jsou hlavními dodavateli na trh Společenství. Jejich průměrné dovozní ceny však byly značně vyšší než indické dovozní ceny a kromě dovozních cen z Ománu, také než ceny výrobního odvětví Společenství. Dovozní ceny z Ománu jsou na srovnatelné úrovni s cenami výrobního odvětví Společenství, avšak vzestup podílu na trhu u Ománu ve zvažovaném období byl daleko méně výrazný, než tomu bylo u ostatních třetích zemí.
(236)
Po poskytnutí informací přišla VI a dva vývozci s tvrzením, že vyrovnávací clo platné pro dovoz indických výrobků mělo být při porovnávání průměrných prodejních cen vzato v úvahu. Toto by údajně vedlo k prakticky obdobným indickým a ománským cenovým úrovním. Dále bylo uvedeno, že průměrné ceny z některých třetích zemí, zejména USA a Číny ve zvažovaném období značně poklesly, zatímco mimo jiné indické ceny stouply. Další vývozce tvrdil, že snížení objemu indických dovozů mezi rokem 2002 a obdobím přezkumného šetření nebylo v analýze náležitě zohledněno, že jiné třetí země byly hlavními dodavateli a že průměrné ceny z Jižní Korey a Indie byly obdobné od roku 1999 do roku 2001.
(237)
Co se týče původního platného vyrovnávacího cla, je třeba poznamenat, že velká většina dovozů z Indie podléhala buď nulové celní sazbě nebo celní sazbě, která stále ještě vede k nižším průměrným cenám po vyložení než průměrná úroveň ománských cen. Ománské dovozy tedy v průměru nevyvíjely stejný stupeň cenového tlaku. Kromě toho dovozní ceny ze všech ostatních třetích zemí byly ve zvažovaném období v průměru vyšší než indická cenová úroveň, což opět označuje Indii jako hlavní zdroj cenového tlaku. Co se týče objemu, tvrzení, že Indie nebyla jediným zdrojem značného objemu dovozu během celého zvažovaného období, je správné. Je však třeba si uvědomit, že Indie je jediná země podléhající opatřením. To mělo jistě dopad na obchodní tok dotyčného výrobku a navíc navzdory opatřením indické dovozy od roku 2001 silně rostly a Indie získala svoji pozici druhého největšího vývozce v roce 2002 a během OŠ se dokonce stala největším vývozcem. Tudíž tento malý pokles indických dovozů mezi rokem 2002 a OŠ neměl na trh žádný dopad, což nakonec odměnilo indickou cenovou politiku. Tyto argumenty tedy nemohou být přijaty. Potvrdilo se proto, že dovoz z třetích zemí nemohly způsobit újmu výrobního odvětví Společenství, která by narušila příčinnou vazbu mezi dovozem subvencovaných výrobků z Indie a újmou způsobenou výrobnímu odvětví Společenství.
2. Vývoj spotřeby trhu Společenství
(238)
Spotřeba šetřeného výrobku na trhu Společenství stoupla během zvažovaného období o 51 %. Újmu způsobenou výrobnímu odvětví Společenství nelze tedy připisovat snížení poptávky na trhu Společenství.
3. Vývozní činnost výrobního odvětví Společenství
(239)
Vývozní výkonnost výrobního odvětví Společenství vzrostla ve zvažovaném období o 16 %. Vývozní ceny výrobního odvětví Společenství byly v průměru o 10 % - 15 % vyšší než prodejní ceny ve Společenství. Vývozní činnost výrobního odvětví Společenství tedy nemohla přispět k újmě.
(240)
V této souvislosti přišla VI a jeden vývozce s tvrzením, že výrobní odvětví Společenství ve svých odpovědích v dotazníku uvádělo tvrdou konkurenci v důsledku indických konkurentů na trzích třetích zemí, což znamenalo pro výrobní odvětví Společenství nižší ceny a ztrátu podílu na trhu ve třetích zemích, což na první pohled odporuje výše uvedeným zjištěním. Na základě tohoto hodnocení předloženého výrobním odvětvím Společenství tedy na trhu Společenství údajně neexistuje žádná újma, ani žádná příčinná souvislost s indickými dovozy.
(241)
V tomto ohledu je nutno poznamenat, že při celosvětovém růstu trhu takovýchto výrobků neexistuje žádný rozpor mezi jakýmkoli poklesem vývozních cen a ztrátou podílu výrobního odvětví Společenství na trhu ve třetích zemích a tím, že objem takových vývozů ve skutečnosti stoupl a že jejich ceny byly vyšší než ceny výrobního odvětví Společenství u prodejů ve Společenství. Ačkoli tedy vývozní výkonnost výrobního odvětví Společenství mohla být bez konkurence nízkých subvencovaných cen indických vývozů na trzích třetích zemí lepší, neexistuje žádný náznak, že by výrobní odvětví Společenství kvůli své vývozní výkonnosti nepodléhalo poškozující cenové konkurenci na trhu Společenství způsobené zejména dovozem levných nízkými subvencovaných výrobků z Indie. Tento argument by tedy měl být zamítnut.
4. Konkurenceschopnost výrobního odvětví Společenství
(242)
Výrobní odvětví Společenství je v případě daného výrobku důležitým konkurentem, jak již bylo prokázáno jeho podílem na trhu, a neustále investuje, aby jeho výroba i nadále odpovídala nejmodernějším standardům. Pokles produktivity na pracovníka v přepočtu na kg a po roce 2001 lze výlučně připisovat skutečnosti, že se nový výrobní závod jednoho výrobce ve Společenství nacházel ve fázi zahájení výroby. Je tedy pouze dočasné povahy. V důsledku toho nebyl zjištěn žádný důkaz, že nedostatek konkurenceschopnosti mohl narušit příčinnou souvislost mezi dovozy z Indie a újmou způsobenou výrobnímu odvětví Společenství.
5. Vlastní spotřeba
(243)
Jak je uvedeno v bodu odůvodnění (226), předpokládá se, že vlastní spotřeba k újmě nepřispěla. Naopak, bez závislého trhu mohla být újma výrobního odvětví Společenství ještě horší.
G. PRAVDĚPODOBNOST PŘETRVÁNÍ NEBO OBNOVENÍ ÚJMY
(244)
V souladu s čl. 18 odst. 2 základního nařízení bylo zkoumáno, subvence a újma zřejmě přetrvají nebo se obnoví, pokud platná opatření pozbudou platnosti.
(245)
Jak je uvedeno v bodech odůvodnění (161) až (243) výše, bylo zjištěno, že během období přezkumného šetření a navzdory platným opatřením výrobní odvětví Společenství i nadále vykazovalo újmu způsobenou subvencovaným dovozem dotyčného výrobku. Míra odstranění újmy zjištěná během stávajícího šetření se pohybovala mezi 17,3 % a 48,1 % a je vyšší, než míra zjištěná při původním šetření (mezi 12,6 % a 28,9 %) navzdory tomu, že v tomto přezkumu byla přiměřená zisková marže pro výrobní odvětví Společenství snížena o jednu třetinu ve srovnání s původním šetřením (viz bod odůvodnění (260) níže). V rámci šetření se též zjistilo, že navzdory domácímu prodeji a vývozu do jiných zemí existuje v Indii u šetřených výrobků dosud značná rezervní kapacita, obzvláště u vývozců, kteří podléhají ve Společenství relativně vysokým celním sazbám. Bylo tedy možno udělat logický závěr, že pokud opatření pozbude platnosti, subvencované nízké ceny dovozů z Indie dále porostou a následkem toho újma pravděpodobně v budoucnu přetrvá.
(246)
Protože v důsledku dovozu subvencovaných výrobků a navzdory existenci opatření je výrobnímu odvětví Společenství nadále působena podstatná újma, nebylo nutné pravděpodobnost obnovení újmy dále analyzovat.
H. ZÁJEM SPOLEČENSTVÍ
I. Úvod
(247)
Bylo zkoumáno, zda existují závažné důvody, které by vedly k závěru, že v tomto konkrétním případě není v zájmu Společenství pokračovat v uplatňování opatření. Za tímto účelem a podle čl. 31 odst. 1 základního nařízení byl zvážen pravděpodobný dopad opatření u všech stran dotčených tímto šetřením. Za účelem vyhodnocení, zda je v zájmu Společenství, aby opatření pokračovala, byly uživatelům a dovozcům daného výrobku a rovněž dodavatelům surovin používaným ve výrobě obdobného výrobku zaslány dotazníky.
II. Zájem výrobního odvětví Společenství
(248)
Jak bylo ukázáno výše, výrobní odvětví Společenství vyrábějící obdobný výrobek neustále zvyšuje výrobu. Toto umožnil stálý vzrůst investic vynaložených výrobním odvětvím Společenství z důvodu udržení si konkurenceschopnosti, protože patří u šetřeného výrobku mezi hlavní konkurenty. Je třeba si uvědomit, že v období přezkumného šetření výrobní odvětví Společenství rozšiřovalo svá výrobní zařízení, založilo v rámci Společenství jeden nový závod a připravovalo plány pro založení dalšího nového zařízení ve Společenství. Tento proces neustálých investic vynaložených výrobním odvětvím Společenství je mařen obzvláště neuspokojivým vývojem jeho ziskovosti zapříčiněným neustálým cenovým tlakem vyvíjeným indickými dovozy dotyčného výrobku na trh Společenství.
Předpokládá se, že bez zavedených opatření k nápravě účinků dovozu subvencovaných výrobků bude výrobní odvětví Společenství i nadále čelit cenovému podbízení, a tedy stlačení cen s jeho negativním dopadem na ziskovost, návratnost investic a pohyb peněžních prostředků. Nakonec by to dokonce mohlo ohrozit životaschopnost výrobního odvětví Společenství. Dospělo se tedy k závěru, že ukončení opatření nebude v zájmu výrobního odvětví Společenství.
III. Zájmy dovozců/obchodníků
(249)
Dotazníky byly zaslány všem známým dovozcům/obchodníkům dotyčného výrobku, avšak odpověděl pouze jeden z devatenácti. Nicméně spolupracující dovozce nekomentoval pravděpodobný dopad přetrvání opatření na jeho podnik. Na základě obdržených informací se zdá, že dovozci/obchodníci ve Společenství nakupují šetřený výrobek z různých zdrojů. Protože neexistují žádné podstatné rozdíly v kvalitě mezi výrobkem dovezeným z Indie a výrobkem získaným z jakýchkoli jiných zdrojů, předpokládá se, že dovozci/obchodníci ve Společenství by, pokud mají opatření pokračovat, neměli problémy získat výrobek z různých jiných zdrojů. Spolupracující dovozce se navíc aktivně podílí na obchodování mnoha různých dalších výrobků a není tedy na dotyčném výrobku životně závislý. Ačkoli jeho prodeje dotyčného výrobku během zvažovaného období silně vzrostly (sedmkrát v objemu), představují tyto prodeje pouze malou část jeho celkového obratu (asi 1,4 % v období přezkumného šetření). Tento dovozce rovněž nenaznačil, že přetrvání opatření bude mít dopad na zaměstnanost, neboť dovozní činnost není náročná na pracovní sílu.
(250)
Ačkoli dovozci/obchodníci nejsou pravděpodobně nakloněni opatřením, lze na základě dostupných informací učinit závěr, že takový možný zájem ve prospěch ukončení opatření nepřevyšuje skutečný zájem výrobního odvětví Společenství, aby se pokračovalo v narovnání nekalých a poškozujících indických obchodních praktik, jak bylo shrnuto v bodu odůvodnění (248).
IV. Zájem dodavatelů
(251)
K vyhodnocení pravděpodobného dopadu, který by mohlo způsobit pokračování vyrovnávacích opatření na dodavatele výrobního odvětví Společenství, byly dotazníky zaslány všem takovým známým dodavatelům. Bylo zasláno celkem šest dotazníků a vrátily se dva. Tito dodavatelé, kteří dodávají výrobnímu odvětví Společenství zejména glukózu a dextrózu, jsou pro pokračování opatření. Přestože výrobní odvětví Společenství nepatří mezi nejdůležitější zákazníky těchto dodavatelů, přesto tento obchod přispívá k zaměstnanosti a ziskovosti dodavatelů. Pokud by výrobní odvětví Společenství výrobu obdobného výrobku omezilo nebo dokonce zastavilo, byly by takovéto výhodné obchodní vztahy ohroženy.
(252)
Z těchto důvodů a bez jakýchkoli informací v opačném smyslu se došlo k závěru, že pokračování opatření by bylo v souladu se zájmy dodavatelů.
V. Zájem uživatelů
(253)
Dotazníky byly zaslány také pěti známým uživatelům dotyčného výrobku ve Společenství, tj. farmaceutickým společnostem. Komise požadovala kromě jiných informací jejich komentář k tomu, zda pokračování platných opatření bude v zájmu Společenství a jak je tato opatření budou dále ovlivňovat. Žádné odpovědi na dotazník se nevrátily a žádný komentář tedy není znám. Pokud zvážíme, že uživatelé mohli získat šetřený výrobek nikoli pouze z Indie, ale rovněž z dalších zdrojů a při nedostatku dalších informací týkajících se ekonomického dopadu opatření na podniky uživatelů (např. zaměstnanost, ziskovost, investiční politika), nebylo možné zjistit žádné zájmy uživatelů rovnocenné důležitosti.
(254)
Ačkoli - navzdory svému mlčení - by uživatelé nemuseli být opatřením nakloněni, na základě informací získaných od spolupracujících účastníků řízení neexistuje opodstatněný zájem uživatele na ukončení opatření, který by převážil skutečný zájem výrobního odvětví Společenství pokračovat v narovnání nekalých poškozujících indických obchodních praktik, jak bylo shrnuto v bodu odůvodnění (248).
(255)
Jeden vývozce tvrdil, že nebyly náležitě vzaty v úvahu zájmy spotřebitelů ve Společenství, a tedy analýza zájmů Společenství nebude plně v souladu s článkem 31 základního nařízení. Objevila se tvrzení, že zájmy spotřebitelů by mohly být negativně ovlivněny, pokud by výrobci přípravků postoupili dál jakékoli údajné cenové zvýšení z důvodu zvýšených nákladů při výrobě konečných dávkovacích forem.
(256)
V reakci na toto tvrzení je třeba připomenout, že žádná organizace spotřebitelů v průběhu šetření nevznesla své připomínky. Kromě toho spotřebitelé ve Společenství jsou obecně zdravotně pojištěni. Není k dispozici žádný důkaz, zda by poplatky zdravotního pojištění mohly být výrazně negativně ovlivněny údajným zvýšením nákladů určitých antibiotických přípravků. Není také jasné, do jaké míry jsou výrobci určitých antibiotických přípravků, tj. uživatelé, v pozici, ve které by mohli postoupit dále zvýšení nákladů. Za takových okolností není možné zjistit žádný odmítavý postoj spotřebitelů ve Společenství rovnocenné důležitosti.
VI. Závěr
(257)
Po prošetření různých zapojených zájmů se předpokládá, že z celkového spektra zájmů Společenství žádný zájem nepřevažuje zájem výrobního odvětví Společenství týkající se udržení opatření v platnosti. Očekává se, že účinek pokračování opatřeních poskytne výrobnímu odvětví Společenství příležitost k vylepšení jeho ziskovosti na přiměřenou úroveň a k udržení investičního programu v rámci Společenství s pozitivními účinky na zaměstnanost a konkurenční trh. Na druhou stranu na základě dostupných informací nebyly zjištěny žádné protichůdné zájmy jiných dotčených subjektů Společenství (tj. dovozců/obchodníků, dodavatelů, uživatelů a spotřebitelů) rovnocenné důležitosti.
I. VYROVNÁVACÍ OPATŘENÍ
(258)
Vzhledem k závěrům stanoveným ohledně pokračujícího subvencování, újmy a zájmu Společenství, se považuje za vhodné vyrovnávací opatření týkající se dovozu dotyčného výrobku z Indie zachovat. Pro účely určení úrovně těchto opatření byly vzaty v úvahu subvenční sazby zjištěné v období přezkumného šetření a výše cla nutného k odstranění újmy způsobené výrobnímu odvětví Společenství.
I. Míra odstranění újmy
(259)
Nutné zvýšení ceny za účelem odstranění újmy bylo určeno pro každou společnost zvlášť porovnáním vážené průměrné dovozní ceny dotyčného výrobku s nepoškozující cenou obdobného výrobku prodávaného výrobním odvětvím Společenství na trhu Společenství. Cenový rozdíl byl vyjádřen jako procento z dovozní hodnoty CIF.
(260)
Nepoškozující cena byla získána tak, že byly použity vážené průměrné výrobní náklady výrobního odvětví Společenství společně se ziskovou marží ve výši 10 %. Tato zisková marže, která je o třetinu nižší než marže uplatněná v původním šetření (viz bod odůvodnění (205) výše) odráží dosažitelnou ziskovou marži u podobných skupin výrobků výrobního odvětví Společenství nepodléhajících nekalé konkurenci. Vzhledem ke zvýšené konkurenci bylo tato marže považována za přijatelné a přiměřené minimum místo ziskové marže ve výši 15 % stanovené v původním šetření. Tento zisk by umožnil výrobnímu odvětví Společenství dále investovat do vývoje a výzkumu, aby zůstalo konkurenceschopné.
II. Forma a úroveň opatření
(261)
Při absenci zvláštních okolností bylo považováno za vhodné uložení standardního typu cla, tj. podle hodnoty.
(262)
S ohledem na úroveň cla v případě čtyř ze spolupracujících vývozců byla sazba subvence vyšší než míra odstranění újmy. V souladu s čl. 15 odst. 1 základního nařízení bylo proto menší clo odrážející míru odstranění újmy považováno za postačující k odstranění újmy způsobené výrobnímu odvětví Společenství, pokud jde o dovoz od těchto čtyř vývozců. Sazby cla vztahující se na dovoz od těchto vývozců by se měly pohybovat mezi 17,3 % a 30,3 %. Co se týče dalších tří vývozců, byly míry odstranění újmy vyšší než zjištěné sazby subvencí, takže opatření týkající se těchto společností by se měla zakládat na sazbách subvencí. Celní sazby vztahující se na dovoz od těchto vývozců by se měly pohybovat mezi 25,3 % a 32 %. Vezmeme-li v úvahu, že úroveň spolupráce indických vývozců byla vysoká (přes 80 %), měla by úroveň cla pro všechny ostatní společnosti být nastavena na úroveň s nejvyšší individuální celní sazbou, tj. 32 %.
(263)
Individuální vyrovnávací celní sazby uvedené v tomto nařízení odrážejí situaci zjištěnou během přezkumu ve vztahu ke spolupracujícím vývozcům. Vztahují se proto výhradně na dovoz dotyčného výrobku vyráběného těmito společnostmi. Dovoz dotyčného výrobku vyráběného kteroukoli jinou společností, která nebyla konkrétně uvedena v normativní části tohoto nařízení, včetně subjektů, které jsou s uvedenými společnostmi ve spojení, nemůže těžit z těchto sazeb a bude podléhat celním sazbám vztahujícím se na „všechny ostatní společnosti“.
(264)
Jakákoli žádost o uplatnění těchto individuálních vyrovnávacích celních sazeb (např. po změně názvu subjektu anebo po založení nových výrobních nebo prodejních subjektů) by měla být bezodkladně adresována Evropské komisi, generálnímu ředitelství pro obchod, ředitelství (10) se všemi příslušnými informacemi obzvláště o jakékoli změně činnosti společnosti spojené s výrobou, domácím a vývozním prodejem např. v souvislosti se změnou názvu nebo se změnou výrobních či prodejních subjektů. V případě potřeby a po konzultaci s poradním výborem bude nařízení odpovídajícím způsobem změněno aktualizací seznamu společností těžících z individuálních celních sazeb,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Ukládá se konečné vyrovnávací clo z dovozu trihydrátu amoxicilinu, trihydrátu ampicilinu a cefalexinu, které nejsou v odměřených dávkách nebo upravené ve formě nebo v balení pro drobný prodej, kódů KN ex 2941 10 10 (kód TARIC 2941101010), ex 2941 10 20 (kód TARIC 2941102010) a ex 2941 90 00 (kód TARIC 2941900030), pocházejících z Indie.
2. Sazby cla, které se vztahují na čistou cenu franko hranice Společenství před proclením, jsou pro dovoz výrobků vyrobených v Indii níže uvedenými společnostmi tyto:
-
17,3 % pro KDL Biotech Ltd., Mumbai (doplňkový kód TARIC: A580),
-
28,1 % pro Nectar Lifesciences Ltd., Chandigarh (doplňkový kód TARIC: A581),
-
25,3 % pro Nestor Pharmaceuticals Ltd., New Delhi (doplňkový kód TARIC: A582),
-
30,3 % pro Ranbaxy Laboratories Ltd., New Delhi (doplňkový kód TARIC: 8221),
-
28,1 % pro Torrent Gujarat Biotech Ltd., Ahmedabad (doplňkový kód TARIC: A583),
-
28,1 % pro Surya Pharmaceuticals Ltd., Chandigarh (doplňkový kód TARIC: A584),
-
32 % pro všechny ostatní společnosti (doplňkový kód TARIC: 8900).
3. Není-li uvedeno jinak, použijí se platná ustanovení týkající se cel.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 10. května 2005.
COUNCIL REGULATION (EC) No 713/2005
of 10 May 2005
imposing a definitive countervailing duty on imports of certain broad spectrum antibiotics originating in India
THE COUNCIL OF THE EUROPEAN UNION,
Having regard to the Treaty establishing the European Community,
Having regard to Council Regulation (EC) No 2026/97 of 6 October 1997 on protection against subsidised imports from countries not members of the European Community (1) (the basic Regulation), and in particular Articles 18 and 19 thereof,
Having regard to the proposal submitted by the Commission after consulting the Advisory Committee,
Whereas:
A. PROCEDURE
I. Previous investigation and existing measures
(1)
The Council, by Regulation (EC) No 2164/98 (2), imposed a definitive countervailing duty on imports of certain broad spectrum antibiotics, namely amoxicillin trihydrate, ampicillin trihydrate and cefalexin not put up in measured doses or in forms or packings for retail sale (the product concerned) falling within CN codes ex 2941 10 10, ex 2941 10 20 and ex 2941 90 00 originating in India. The measures took the form of an ad valorem duty ranging between 0 and 12 % imposed on imports from individually named exporters with a residual duty rate of 14,6 % imposed on imports from other exporters.
II. Request for a combined expiry and interim review
(2)
Following the publication of a notice of impending expiry (3) of the definitive measures in force, the Commission received a request for the initiation of a combined expiry and interim review of Regulation (EC) No 2164/98 pursuant to Articles 18(2) and 19(2) of the basic Regulation, from related Community producers of the like product, Sandoz GmbH, Austria, and Sandoz Industrial Products SA, Spain, (the applicants). The applicants represent a major proportion, in this case over 40 %, of the total Community production of certain broad spectrum antibiotics.
(3)
The request was based on the grounds that the expiry of the measures would be likely to result in the continuation or recurrence of subsidisation and injury to the Community industry and that the level of the measures in force was allegedly inappropriate to counteract the subsidisation which was causing the injury.
(4)
Prior to the initiation of the combined expiry and interim review, and in accordance with Articles 22(1) and 10(9) of the basic Regulation, the Commission notified the Government of India (the GOI) that it had received a properly documented review request. The GOI was invited for consultations with the aim of clarifying the situation as regards the contents of the request and arriving at a mutually agreed solution. The GOI declined the Commission's invitation to have consultations.
III. Initiation of a combined expiry and interim review
(5)
The Commission examined the evidence submitted by the applicants and considered it sufficient to justify the initiation of a review in accordance with the provisions of Articles 18(2) and 19(2) of the basic Regulation. After consultation of the Advisory Committee, the Commission initiated, by a notice published in the Official Journal of the European Union (4), a combined expiry and interim review of Council Regulation (EC) No 2164/98.
IV. Investigation period
(6)
The investigation covered the period from 1 April 2002 to 31 March 2003 (the review investigation period or IP). The examination of trends in the context of injury covered the period from 1 January 1999 up to the end of the review investigation period (the period considered).
V. Parties concerned by the investigation
(7)
The Commission officially informed the applicants, other known Community producers, exporting producers, importers, upstream suppliers, users and the GOI of the initiation of the investigation. Interested parties had the opportunity to make their views known in writing and to request a hearing. The written and oral comments submitted by the parties were considered and, where appropriate, taken into account.
(8)
In view of the apparently large number of exporting producers of the product concerned in India which were named in the request, the use of sampling techniques for the investigation of subsidisation was envisaged in accordance with Article 27 of the basic Regulation.
(9)
However, only a limited number of exporting producers made themselves known and provided the information requested for sampling. Therefore, the use of sampling techniques was not considered necessary.
(10)
The Commission sent questionnaires to all parties known to be concerned who made themselves known within the deadlines set in the notice of initiation. Replies were received from five Community producers, seven exporting producers, one importer, two up-stream suppliers and the GOI.
(11)
The Commission sought and verified all information it deemed necessary for the determination of subsidisation and injury as well as to determine whether there is a likelihood of continuation or recurrence of subsidisation and injury and whether maintaining or amending the measures would not be against the Community interest. Verification visits were carried out at the premises of the following interested parties:
1.
Community producers
DSM Anti-Infectives BV, Delft (The Netherlands), which also replied to the Commission’s questionnaire on behalf of DSM Anti-Infectives Deretil SA, Almeria, (Spain) and DSM Anti-Infectives Chemferm SA, Santa Perpetua de Mogoda, (Spain). These three companies are hereafter jointly referred to as ‘DSM’.
Sandoz GmbH (formerly Biochemie GmbH), Kundl (Austria), which also replied to the Commission's questionnaire on behalf of Sandoz Industrial Products SA (formerly Biochemie SA), Barcelona (Spain). Both companies are hereafter jointly referred to as ‘Sandoz’.
2.
Government of India
Ministry of Commerce, New Delhi.
3.
Exporting producers in India
KDL Biotech Ltd (formerly Kopran Ltd), Mumbai,
Orchid Pharmaceuticals and Chemicals Ltd, Chennai,
Nectar Lifesciences Ltd, Chandigarh,
Nestor Pharmaceuticals Ltd, New Delhi,
Ranbaxy Laboratories Ltd, New Delhi,
Torrent Gujarat Biotech Ltd, Ahmedabad,
Surya Pharmaceutical Ltd, Chandigarh.
VI. Disclosure and comments on procedure
(12)
The GOI and the other interested parties were informed of the essential facts and considerations upon which it was intended to propose the continuation of measures. They were also given a reasonable time to comment. Certain parties presented their comments in writing. In addition, the GOI and three exporting producers presented their positions in post-disclosure hearings followed up by post-hearing submissions summarizing their positions. All submissions and comments were taken duly into consideration as set out below.
(13)
The GOI and one exporting producer pointed out during a post-disclosure hearing that the applicants did not produce one type of the like product, i.e. cefalexin, and claim that therefore in respect of this type the initiation of the investigation should be made void.
(14)
In response to this submission, it should be recalled that already in the original investigation it was established that all types of the product under investigation (see below under Section B) constitute one single category of product (5). All types belong to the same category, i.e. bulk semisynthetic broad spectrum antibiotics, and have the same use, that of being incorporated into finished dosage forms which are effective in treating a variety of infectious diseases. Thus, since all types form one product for the purpose of this proceeding, which is produced by the applicants, this argument has to be refuted.
(15)
The GOI and one exporting producer contended that the non-confidential questionnaire replies of the Community producers were not sufficiently detailed and not filed in accordance with Article 29 of the basic Regulation. It was alleged, that a lack of information in the non-confidential questionnaire replies denied cooperating exporters an effective opportunity to defend their interests in relation to the injury and causal link analysis.
(16)
In this context, it should be noted that, as set out in section E, the Community industry in the present investigation consists of only two parties, i.e. Sandoz and DSM. In addition, one party produced only amoxicillin trihydrate and ampicillin trihydrate, whereas the other produced cefalexin as well. These particular circumstances with regard to the Community industry increased the confidential nature of certain data provided during the investigation. In any event, the file available for inspection by interested parties contains the non-confidential replies to the questionnaire of both cooperating Community producers, where confidential data have been provided in index form in order to permit a reasonable understanding of the substance of the information submitted in confidence. Therefore, the non-confidential questionnaire replies of the Community producers are still considered in line with the provisions of Article 29 of the basic Regulation. In addition, it is pertinent to note, that the indexed injury data as disclosed and set out in section F of this Regulation provided all interested parties with a sufficiently precise picture on the injury and causality situation, so as to be able to assess the analysis and defend their interests.
B. PRODUCT CONCERNED AND LIKE PRODUCT
I. Product concerned
(17)
The product covered by this review is the same product as the one concerned by Council Regulation (EC) No 2164/98, namely amoxicillin trihydrate, ampicillin trihydrate and cefalexin not put up in measured doses or in forms or packings for retail sale falling within CN codes ex 2941 10 10, ex 2941 10 20 and ex 2941 90 00 originating in India (the product concerned).
II. Like product
(18)
During the post-disclosure hearing the GOI and one exporting producer have drawn attention to the fact that one Community producer mentioned certain differences in ‘stability, purity, assay, galenical properties etc.’ when comparing the product concerned and the like product. In addition, the only cooperating importer mentioned differences with regard to water solubility.
(19)
However, both the product concerned and the like product have to correspond to the same international pharmacopoeias with certain specifications. Thus, though not alike in all respects, they closely resemble each other as required by Article 1(5) of the basic Regulation.
(20)
Consequently, the investigation confirmed that the amoxicillin trihydrate, ampicillin trihydrate and cefalexin produced and sold in the Community by the Community producers had identical or closely resembling physical characteristics and uses to the product concerned and were thus a like product within the meaning of Article 1(5) of the basic Regulation.
C. SUBSIDIES
I. Introduction
(21)
On the basis of the information contained in the review request and the replies to the Commission's questionnaire, the following schemes, which allegedly involve the granting of subsidies, were investigated:
1. Nationwide schemes
(a)
Advance licence scheme,
(b)
Duty entitlement passbook scheme,
(c)
Special economic zones/Export oriented units scheme,
(d)
Export promotion capital goods scheme,
(e)
Income tax schemes,
-
Export income tax exemption scheme,
-
Income tax incentive for research and development,
(f)
Export credit scheme.
(22)
The schemes (a) to (d) specified above are based on the Foreign Trade (Development and Regulation) Act 1992 (No 22 of 1992) which entered into force on 7 August 1992 (Foreign Trade Act). The Foreign Trade Act authorises the GOI to issue notifications regarding the export and import policy. These are summarised in ‘Export and Import Policy’ documents, which are issued by the Ministry of Commerce every five years and updated regularly. One Export and Import Policy document is relevant to the review investigation period of this case; i.e. the five-year plan relating to the period 1 April 2002 to 31 March 2007 (EXIM-policy 02-07). In addition, the GOI also sets out the procedures governing the EXIM-policy 02-07 in a ‘Handbook of Procedures - 1 April 2002 to 31 March 2007, Volume I’ (HOP I 02-07) (6). The Handbook of Procedures is also updated on a regular basis.
(23)
The income tax schemes specified above under (e) are based on the Income Tax Act of 1961, which is amended yearly by the Finance Act.
(24)
The Export credit scheme specified above under (f) is based on sections 21 and 35A of the Banking Regulation Act 1949, which allow the Reserve Bank of India (RBI) to direct commercial banks in the field of export credits.
2. Regional Schemes
(25)
On the basis of the information contained in the review request and the replies to the Commission's questionnaire, the Commission also investigated a number of schemes which allegedly are granted by regional governments or authorities in certain Indian states.
(a)
State of Punjab,
-
Punjab industrial incentive scheme.
-
This scheme is based on the industrial policy and incentives code of the Government of Punjab.
(b)
State of Gujarat,
-
Gujarat industrial incentive scheme,
-
Refund of electricity duty.
-
The first scheme is based on Gujarat's industrial incentive policy whereas the second scheme is based on the Bombay Electricity Duty Act of 1958.
(c)
State of Maharashtra,
-
Package scheme of incentives of the Government of Maharashtra (the GOM). This scheme is based on resolutions of the GOM Industries, Energy and Labour Department.
(26)
One income tax scheme (income tax incentive for research and development) and three regional schemes (Punjab industrial incentives, Gujarat industrial incentives and Gujarat refund of electricity duty) were not mentioned in the review request. Therefore, in accordance with Articles 22(1) and 11(10) of the basic Regulation, the Commission notified the GOI about a possible extension of the scope of the investigation in order to include these schemes. The GOI was invited for consultations with the aim of clarifying the factual situation as regards the alleged schemes and arriving at a mutually agreed solution. Following these consultations, and in the absence of a mutually agreed solution in relation to these four schemes, the Commission included these schemes in the investigation of subsidisation.
3. General disclosure comments on subsidisation
(27)
Two exporting producers contended that the Advance licence scheme, the Income tax incentive scheme for research and development and the Export credit scheme should be excluded from the scope of the present investigation, because a review should only cover schemes originally investigated. In this case, these three schemes and the regional schemes investigated were not investigated during the original investigation.
(28)
However, the relevant provisions of the basic Regulation concerning interim and expiry reviews do not stipulate such a narrow approach in reviews. For example, an interim review could lead to an increase of measures, in line with Article 19(2) of the basic Regulation, if the existing ones were insufficient to counteract a countervailable subsidy. Article 19(4) of the basic Regulation further requires an examination to ‘consider whether the circumstances with regard to subsidisation (…) have changed significantly’. Thus, an interim review concerning subsidisation can lead per se to a complete re-evaluation of the subsidisation framework, not just the subsidy schemes originally investigated, which possibly could benefit the product concerned. In addition, an expiry review need not solely focus on schemes originally investigated. Article 18(2) of the basic Regulation refers to ‘continuation or recurrence of subsidisation’, that is to say, in general, and not to subsidy schemes originally investigated. Consequently, reviews are not limited to schemes originally investigated, but necessitate a determination of present and future subsidisation, including programs not originally investigated. In fact, it is only such an approach which leads to an adequate analysis of the factual situation concerning subsidisation during a given review investigation period. Otherwise, governments could effectively shield themselves from subsidy disciplines by simply renaming a scheme or making slight structural changes in it. This would frustrate the object and purpose of countervailing measures, which is to offset injurious subsidisation.
II. Nationwide schemes
1. Advance licence scheme (ALS)
(a) Legal basis
(29)
The detailed description of the scheme is contained in paragraphs 4.1.1 to 4.1.14 of the EXIM-policy 02-07 and chapters 4.1 to 4.30 of the HOP I 02-07.
(b) Eligibility
(30)
The ALS consists of six subschemes, as described in more detail in recital 31. Those subschemes, inter alia, differ in the scope of eligibility. Manufacturer-exporters and merchant-exporters ‘tied to’ supporting manufacturers are eligible for the ALS physical exports and for the ALS for annual requirement. Manufacturer-exporters supplying the ultimate exporter are eligible for ALS for intermediate supplies. Main contractors which supply to the ‘deemed export’ categories mentioned in paragraph 8.2 of the EXIM-policy 02-07, such as suppliers of an export oriented unit (EOU), are eligible for ALS deemed export. Eventually, intermediate suppliers to manufacturer-exporters are eligible for ‘deemed export’ benefits under the subschemes advance release order (ARO) and back to back inland letter of credit.
(c) Practical implementation
(31)
Advance licences can be issued for:
(i) Physical exports: this is the main subscheme. It allows for duty free import of input materials for the production of a specific resultant export product. ‘Physical’ in this context means that the export product has to leave Indian territory. Import allowance and export obligation including the type of export product are specified in the licence.
(ii) Annual requirement: such a licence is not linked to a specific export product, but to a wider product group (e.g. chemical and allied products). The licence holder can, up to a certain value threshold set by its past export performance, import duty free any input to be used in manufacturing any of the items falling under such a product group. It can choose to export any resultant product falling under the product group using such duty-exempt material.
(iii) Intermediate supplies: this subscheme covers cases where two manufacturers intend to produce a single export product and divide the production process. The manufacturer-exporter produces the intermediate product. It can import duty free input materials and can obtain for this purpose an ALS for intermediate supplies. The ultimate exporter finalizes the production and is obliged to export the finished product.
(iv) Deemed exports: this subscheme allows a main contractor to import inputs free of duty which are required in manufacturing goods to be sold as ‘deemed exports’ to the categories of customers mentioned in paragraph 8.2(b) to (f), (g), (i) and (j) of the EXIM policy 02-07. According to the GOI, deemed exports refer to those transactions in which the goods supplied do not leave the country. A number of categories of supply is regarded as deemed exports provided the goods are manufactured in India, e.g. supply of goods to an EOU or to a company situated in a special economic zone (SEZ).
(v) ARO: The ALS holder intending to source the inputs from indigenous sources, in lieu of direct import, has the option to source them against AROs. In such cases the Advance Licences are validated as AROs and are endorsed to the indigenous supplier upon delivery of the items specified therein. The endorsement of the ARO entitles the indigenous supplier to the benefits of deemed exports as set out in paragraph 8.3 of the EXIM-policy 02-07 (i.e. ALS for intermediate supplies/deemed export, deemed export drawback and refund of terminal excise duty). The ARO mechanism refunds taxes and duties to the supplier instead of refunding the same to the ultimate exporter in the form of drawback/refund of duties. The refund of taxes/duties is available both for indigenous inputs as well as imported inputs.
(vi) Back to back inland letter of credit: this subscheme again covers indigenous supplies to an ALS holder. The holder of an ALS can approach a bank for opening an inland letter of credit in favour of an indigenous supplier. The licence will be invalidated by the bank for direct import, only in respect of the value and volume of items being sourced indigenously instead of importation. The indigenous supplier will be entitled to deemed export benefits as set out in paragraph 8.3 of the EXIM-policy 02-07 (i.e. ALS for intermediate supplies/deemed export, deemed export drawback and refund of terminal excise duty).
It was established that during the review investigation period, the cooperating exporters only obtained concessions under four subschemes linked to the product concerned, i.e. (i) ALS physical exports, (ii) ALS for annual requirement, (iii) ALS for intermediate supplies as furnisher to an ultimate exporter and (iv) ALS deemed export as supplier to EOUs/units in SEZs. It is therefore not necessary to establish the countervailability of (v) the ARO scheme and (vi) the back to back inland letter of credit scheme.
(32)
For verification purposes by the Indian authorities, a licence holder is legally obliged to maintain ‘a true and proper account of licence-wise consumption and utilisation of imported goods’ in a specified format (chapter 4.30 and appendix 18 HOP I 02-07), i.e. an actual consumption register (appendix 18 register).
(33)
With regard to the subschemes (i), (iii) and (iv) listed above under recital 31, both the import allowance and the export (including deemed export) obligation are fixed in volume and value by the GOI and are documented on the licence. In addition, at the time of import and of export, the corresponding transactions are to be documented by government officials on the licence. The volume of imports allowed under this scheme is determined by the GOI on the basis of standard input-output norms (SIONs). SIONs exist for most products including the product concerned and are published in the HOP II 02-07.
(34)
In the case of the subscheme (ii) listed above under recital 31 (ALS for annual requirement), only the import allowance in value is documented on the licence. The licence holder is obliged to ‘maintain the nexus between imported inputs and the resultant product’ (paragraph 4.24A(c) HOP I 02-07).
(35)
Imported input materials are not transferable and have to be used to produce the resultant export product. The export obligation must be fulfilled within a prescribed time frame after issuance of the licence (18 months with two possible extensions of six months each). In case of an ALS for annual requirement, no extension of the time frame is allowed.
(36)
In the course of the review investigation it was established that the input materials imported according to the SIONs import allowance duty free under the various subschemes by the cooperating exporters exceeded the material they needed to produce the reference quantity of the resultant export product. Thus, the SIONs for the product concerned were not accurate. Furthermore, during the review investigation period, none of the cooperating exporters kept a correct actual consumption register based on real consumption. In four cases, such register was not kept at all despite a legal obligation to do so (see recital 32 above). In two cases, no actual consumption was registered by the companies. Neither the investigated exporters nor the GOI were able to demonstrate that the import duty exemption did not lead to an excess remission.
(d) Disclosure comments
(37)
The GOI and five cooperating exporters submitted comments on the ALS. They claimed that the ALS operates as a permitted drawback or substitution drawback system, which allegedly resembles the EC inward processing system, with a verification system in conformity with the provisions of Annexes I, II and III of the basic Regulation in place to monitor the nexus between duty free imported inputs and the resultant export products. The GOI and two exporters further contended that only an excess remission of duties could be countervailed. With regard to a verification system, they insisted that an adequate verification system was in place. In this context they referred to a number of verification elements which were available to the GOI for such verification, including: SIONs, quantity information on import and export documents, a customs bond register of imports and exports under the ALS, a consumption register, a duty entitlement export certification book (DEEC book), redemption verification after fulfilment of importation and exportation, additional checks in the context of the Indian excise and customs duty administration, periodical audits and legal prosecutions in case of ‘diversion’. However, the GOI and one exporter admitted the SIONs ‘can lower that what is actually consumed’. In addition, no exporter provided sufficient evidence that it fulfilled its obligation to properly keep the actual consumption register mandated by the EXIM-policy. Further, two exporters claimed that the investigating authority should have calculated an excess remission itself. Finally, it has been claimed that the EC is bound by past precedents not to countervail the ALS. One exporter provided, after the post-disclosure hearing, a calculation of duties remitted in excess.
(e) Conclusion
(38)
The exemption from import duties is a subsidy within the meaning of Article 2(1)(a)(ii) and Article 2(2) of the basic Regulation, i.e. a financial contribution of the GOI which conferred a benefit upon the investigated exporters.
(39)
In addition, ALS physical exports, ALS for annual requirement and ALS for intermediate supply are clearly contingent in law upon export performance, and therefore deemed to be specific and countervailable under Article 3(4)(a) of the basic Regulation. Without an export commitment a company cannot obtain benefits under these schemes.
(40)
ALS deemed export under the modalities of the present case is de facto contingent upon export performance. It was only used by one company to a minor extent and only when supplying EOUs or units in a SEZ, both categories mentioned in paragraph 8.2(b) of the EXIM-policy 02-07. This company stated that its customers eventually exported the product concerned. The objective of an EOU/SEZ is exportation as set out in paragraph 6.1 of the EXIM-policy 02-07. Thus, a domestic supplier obtains benefits under the ALS deemed export, because the GOI anticipates export earnings subsequently received by an exporter located in an EOU/SEZ. According to Article 3(4)(a) of the basic Regulation, a subsidy shall be considered as export contingent when the facts demonstrate that the granting of a subsidy, though not legally contingent upon export performance, is in fact tied to actual or anticipated export earnings.
(41)
None of the four subschemes used in the present case can be considered as permissible duty drawback systems or substitution drawback systems within the meaning of Article 2(1)(a)(ii) of the basic Regulation. This finding is confirmed after careful consideration of the disclosure submissions. They do not conform to the strict rules laid down in Annex I item (i), Annex II (definition and rules for drawback) and Annex III (definition and rules for substitution drawback) of the basic Regulation. The GOI did not effectively apply its verification system or procedure to confirm whether and in what amounts inputs were consumed in the production of the exported product (Annex II(II)(4) of the basic Regulation and, in the case of substitution drawback schemes, Annex III(II)(2) of the basic Regulation). The SIONs for the product concerned were not sufficiently precise. No disclosure comment has changed this finding. To the contrary, the GOI even admitted the SIONs were inaccurate. Thus, it is confirmed that the SIONs themselves cannot be considered a verification system of actual consumption, because the design of those overly generous standard norms does not enable the GOI to verify with sufficient precision what amount of inputs were consumed in the export production. Furthermore, an effective control done by the GOI based on a correctly kept actual consumption register (appendix 18 register), did not take place. In addition, the GOI did not carry out a further examination based on actual inputs involved, although this would normally need to be carried out in the absence of an effectively applied verification system (Annex II(II)(5) and Annex III(II)(3) to the basic Regulation), nor did it prove, that no excess remission took place. The alleged comparability of the ALS with the EC inward processing system is irrelevant since the EC system is not subject to the present investigation.
(42)
The other verification elements claimed upon disclosure either no longer exist (i.e. the DEEC-book was abolished by the EXIM policy 02-07) or are apparently, in the absence of an effective control of actual consumption registers, based on the overly generous SIONs, which is not sufficient (i.e. information on import export documents, customs bond register, redemption control of ALS). Auditing reports of the Indian authorities with regard to the exporting producers under investigation have not been provided.
(43)
Finally, since the ALS was never previously analysed on a basis of facts comparable with those established during the present investigation, in particular in view of the imprecision of the SIONs for the product concerned, no binding precedent not to countervail the scheme exists.
(44)
These four subschemes are therefore countervailable.
(f) Calculation of the subsidy amount
(45)
In the absence of permitted duty drawback systems or substitution drawback systems, the countervailable benefit is the remission of total import duties normally due upon importation of inputs. Contrary to the disclosure submissions made by the GOI and two exporters, the basic Regulation does not only provide for the countervailing of an ‘excess’ remission of duties. According to Article 2(1)(a)(ii) and Annex I(i) of the basic Regulation only an excess remission of duties can be countervailed, provided the conditions of Annexes II and III of the basic Regulation are met. However, these conditions were not fulfilled in the present case. Thus, if an absence of an adequate monitoring process is established, the above exception for drawback schemes is not applicable and the normal rule of the countervailing of the amount of (revenue foregone) unpaid duties, rather than any purported excess remission, applies. As set out in Annexes II(II) and III(II) of the basic Regulation the burden is not upon the investigating authority to calculate such excess remission. To the contrary, according to Article 2(1)(a)(ii) of the basic Regulation it only has to establish sufficient evidence to refute the appropriateness of an alleged verification system. It should further be noted, that an additional examination by the Indian authorities in the absence of an effectively applied verification system needs to be done in a timely manner, i.e. normally before the on the spot verification in a countervailing duty investigation. The calculation of a duty remission in excess provided by one exporter after disclosure is neither timely nor done by the GOI. Therefore, it has to be disregarded.
(46)
The subsidy amounts for the exporters which used the ALS were calculated on the basis of import duties forgone (basic customs duty and special additional customs duty) on the material imported under the four subschemes used for the product concerned during the review investigation period as set out under recital 31 (numerator). In accordance with Article 7(1)(a) of the basic Regulation, fees necessarily incurred to obtain the subsidy were deducted from the subsidy amounts where justified claims were made. In accordance with Article 7(2) of the basic Regulation, these subsidy amounts have been allocated over the export turnover generated by the product concerned during the review investigation period as appropriate denumerator, because the subsidy is contingent upon export performance and was not granted by reference to the quantities manufactured, produced, exported or transported.
(47)
Six companies benefited from this scheme during the review investigation period and obtained subsidies of between 22,0 and 25,8 % (see table in recital 154).
2. Duty Entitlement Passbook Scheme (DEPBS)
(a) Legal Basis
(48)
The detailed description of the DEPBS is contained in paragraph 4.3 of the EXIM-policy 02-07 and in chapter 4 of the HOP I 02-07.
(b) Eligibility
(49)
Any manufacturer-exporter or merchant-exporter is eligible for this scheme.
(c) Practical implementation of the DEPBS
(50)
An eligible exporter can apply for DEPBS credits which are calculated as a percentage of the value of products exported under this scheme. Such DEPBS rates have been established by the Indian authorities for most products, including the product concerned. They are determined on the basis of SIONs, taking into account a presumed import content of inputs in the export product and the customs duty incidence on such presumed imports, regardless of whether import duties have actually been paid or not.
(51)
To be eligible for benefits under this scheme, a company must export. At the point in time of the export transaction, a declaration must be made by the exporter to the authorities in India indicating that the export is taking place under the DEPBS. In order for the goods to be exported, the Indian customs authorities issue, during the dispatch procedure, an export shipping bill. This document shows, inter alia, the amount of DEPBS credit which is to be granted for that export transaction. At this point in time, the exporter knows the benefit it will receive. Once the customs authorities issue an export shipping bill, the GOI has no discretion over the granting of a DEPBS credit. The relevant DEPBS rate to calculate the benefit is that which applied at the time the export declaration is made. Therefore, there is no possibility for a retroactive amendment to the level of the benefit.
(52)
It was also found that in accordance with Indian accounting standards, DEPBS credits can be booked on an accrual basis as income in the commercial accounts, upon fulfilment of the export obligation.
(53)
Such credits can be used for payment of customs duties on subsequent imports of any goods unrestrictedly importable, except capital goods. Goods imported against such credits can be sold on the domestic market (subject to sales tax) or used otherwise.
(54)
DEPBS credits are freely transferable and valid for a period of 12 months from the date of issue.
(55)
An application for DEPBS credits can cover up to 25 export transactions and, if electronically filed, an unlimited amount of export transactions. De facto, no strict deadlines to apply for DEPBS credits exist, because the time periods mentioned in chapter 4.47 HOP I 02-07 are always counted from the most recent export transaction included in a given DEPBS application.
(d) Disclosure comments
(56)
Upon disclosure three exporters, which received benefits under this scheme, commented on the DEPBS analysis as set out above. They submitted that (i) contrary to the findings in recitals 53 and 59 materials imported under the DEPBS allegedly have to be used for export production and DEPBS credit can allegedly only be obtained if goods are exported which bear import duties on its input materials, (ii) the new calculation methodology for countervailable amounts (focus on the export transaction, see recitals 61 and 62) should not be used, because a benefit is allegedly only conferred upon usage of the credit and for the reason that the new approach discriminatorily departs from earlier EC precedence, (iii) DEBPS should only be countervailed to the extent that such credits were obtained for the product concerned and (iv) a DEPBS-rate reduction which took place in February 2004 should be taken into consideration.
(e) Conclusions on the DEPBS
(57)
The DEPBS provides subsidies within the meaning of Article 2(1)(a)(ii) and Article 2(2) of the basic Regulation. A DEPBS credit is a financial contribution by the GOI, since the credit will eventually be used to offset import duties, thus decreasing the GOI’s duty revenue which would be otherwise due. In addition, the DEPBS credit confers a benefit upon the exporter, because it improves its liquidity.
(58)
Furthermore, the DEPBS is contingent in law upon export performance, and therefore deemed to be specific and countervailable under Article 3(4)(a) of the basic Regulation.
(59)
This scheme cannot be considered a permissible duty drawback system or substitution drawback system within the meaning of Article 2(1)(a)(ii) of the basic Regulation. It does not conform to the strict rules laid down in Annex I item (i), Annex II (definition and rules for drawback) and Annex III (definition and rules for substitution drawback) of the basic Regulation. An exporter is under no obligation to actually consume the goods imported free of duty in the production process and the amount of credit is not calculated in relation to actual inputs used. Moreover, there is no system or procedure in place to confirm which inputs are consumed in the production process of the exported product or whether an excess payment of import duties occurred within the meaning of item (i) of Annex I and Annexes II and III of the basic Regulation. Lastly, an exporter is eligible for the DEPBS benefits regardless of whether it imports any inputs at all. In order to obtain the benefit, it is sufficient for an exporter to simply export goods without demonstrating that any input material was imported. Thus, even exporters which procure all of their inputs locally and do not import any goods which can be used as inputs are still entitled to benefit from the DEPBS.
(60)
Neither the claim made by one exporter that materials imported under this scheme have to be used for export production nor the allegation that DEPBS credits can only be obtained under the condition that input material used bears an import duty burden, have been substantiated. In this context it should also be noted, that the GOI did at no point in time contest the factual description of the DEPBS as set out above. Therefore, those claims have to be rejected.
(f) Calculation of the subsidy amount
(61)
In accordance with Articles 2(2) and 5 of the basic Regulation, the amount of countervailable subsidies was calculated in terms of the benefit conferred on the recipient, which is found to exist during the review investigation period. In this regard, it was considered that the benefit is conferred on the recipient at the point in time when an export transaction is made under this scheme. At this moment the GOI is liable to forego the customs duties, which constitutes a financial contribution within the meaning of Article 2(1)(a)(ii) of the basic Regulation. As stated in recital 51 above, once the customs authorities issue an export shipping bill which shows, inter alia, the amount of DEPBS credit which is to be granted for that export transaction, the GOI has no discretion as to whether or not to grant the subsidy and it has no discretion as to the amount of the subsidy. Also, as stated above in the same recital, any change of the DEPBS rates between the actual export and the issuance of a DEPBS licence has no retroactive effect on the level of the benefit granted. Furthermore, as stated in recital 52, companies can, in line with Indian accounting standards, book the DEPBS credits on an accrual basis as income at the stage of export transaction. Finally, by virtue of the fact that a company is aware that it will receive a subsidy under the DEPBS, and indeed benefits under other schemes, the company is already in a more advantageous competitive position, because it can reflect the subsidies through offering lower prices.
(62)
The rationale for imposing a countervailing duty, though, is to redress unfair trading practices based on illicit competitive advantage. In light of the above, it is considered appropriate to assess the benefit under the DEPBS as being the sum of the credits earned on all export transactions made under this scheme during the investigation period.
(63)
The comments on the disclosure have not led to a revision of this calculation approach. The new methodology has already been used in the recent past by the European Communities for example in the context of the graphite electrode system case (7). In addition, the principles of legal certainty and legitimate expectations do not prevent such change of methodology. Firstly, the new approach does not result in a complete re-evaluation of the scheme, which, indeed, has always been countervailable. It only concerns the calculation of the subsidy amount in order to link it more closely to the factual situation during a given investigation period. Secondly, this approach is, inter alia, the consequence of facts established by the Commission in the course of recent investigations, e.g. the booking of DEPBS credits on an accrual basis according to Indian accounting standards and the de facto non-existence of application deadlines for such credits under the EXIM policy. Furthermore, the disclosure comments have confirmed that at the moment of the export transaction made under this scheme, an exporter has obtained an irrevocable entitlement for DEPBS credits. However, such moment is decisive in order to establish conferral of a benefit as set out under recital 61, not the subsequent usage, because an exporter already with such vested right is ‘better off’ in financial terms.
(64)
Contrary to the submission of some exporting producers, even DEPBS credit generated by exporting non-product concerned had to be considered when establishing the amount of countervailable DEPBS credit. Under the DEPBS no obligation exists which limits the use of the credits to import duty-free input material linked to a specific product. On the contrary, DEPBS credits are freely transferable, can even be sold and be used for imports of any unrestrictedly importable goods (the input materials of the product concerned belong to this category), except capital goods. Consequently, the product concerned can benefit from all DEPBS credits generated.
(65)
Furthermore, DEPBS rate reductions subsequent to the review investigation period cannot be considered, since Article 11(1) of the basic Regulation provides that information relating to a period subsequent to the IP shall not, normally, be taken into account. Besides, no guarantee exists that the GOI will not increase DEPBS rates in the future.
(66)
Where justified claims were made, fees necessarily incurred to obtain the subsidy were deducted from the credits so established to arrive at the subsidy amounts as numerator, Article 7(1)(a) of the basic Regulation. In accordance with Article 7(2) of the basic Regulation these subsidy amounts have been allocated over the total export turnover during the review investigation period as appropriate denumerator, because the subsidy is contingent upon export performance and it was not granted by reference to the quantities manufactured, produced, exported or transported. Five companies benefited from this scheme during the review investigation period and obtained subsidies of between 3,2 and 8,0 % (see table in recital 154).
3. Export Oriented Units Scheme (‘EOUS’)/Special Economic Zones Scheme (SEZS)
(a) Legal basis
(67)
The details of these schemes are contained in chapters 6 (EOUS) and 7 (SEZS) respectively of the EXIM-policy 02-07 and of the HOP I 02-07.
(b) Eligibility
(68)
With the exception of pure trading companies, all enterprises which, in principle, undertake to export their entire production of goods or services may be set up under the SEZS or the EOUS. However, unlike services and agriculture, undertakings in the industrial sectors have to fulfil a minimum investment threshold in fixed assets (Indian rupees 10 million) to be eligible for the EOUS.
(c) Practical implementation
(69)
The SEZS is the successor scheme of the former Export processing zones scheme (EPZS). SEZs are specifically delineated duty free enclaves and considered by the EXIM-policy 02-07 as foreign territory for the purpose of trade operations, duties and taxes. 14 SEZs already operate and another 13 SEZs have been approved by the Indian authorities for establishment.
(70)
EOUs on the other side, are geographically more flexible and can be established anywhere in India. This scheme is complementary to the SEZS.
(71)
An application for EOU or SEZ status must include details for a period of the next five years on, inter alia, planned production quantities, projected value of exports, import requirements and indigenous requirements. If the authorities accept the company’s application, the terms and conditions attached to the acceptance will be communicated to the company. The agreement to be recognised as a company under SEZ/EOU is valid for a five-year period. The agreement may be renewed for further periods.
(72)
A crucial obligation of an EOU or an SEZ as set out in the EXIM-policy 02-07 is to achieve net foreign exchange (NFE) earnings, i.e. in a reference period (five years) the total value of exports has to be higher than the total value of imported goods.
(73)
EOU/SEZ units are entitled to the following concessions:
(i)
exemption from import duties on all types of goods (including capital goods, raw materials and consumables) required for the manufacture, production, processing, or in connection therewith;
(ii)
exemption from excise duty on goods procured from indigenous sources;
(iii)
reimbursement of central sales tax paid on goods procured locally;
(iv)
facility to sell a part of production on the domestic market on payment of applicable duties on the finished product as an exception to the general requirement to export the entire production;
(v)
exemption from income tax normally due on profits realised on export sales in accordance with Section 10A or Section 10B of the Income Tax Act, for a 10-year period after starting its operations, but no longer than up to 2010;
(vi)
possibility of 100 % foreign equity ownership.
(74)
Although the concessions under both schemes are largely comparable, some differences exist. For instance, only an EOU can obtain a 50 % reduction of duties payable upon domestic sales (DTA sales), whereas in an SEZ 100 % of the duties are payable on such sales. An EOU unit can sell up to 50 % of its turnover domestically at such reduced rate.
(75)
Units operating under these schemes are bonded under the surveillance of customs officials in accordance with Section 65 of the Customs Act.
(76)
They are legally obliged to maintain, in a specified format, a proper account of all imports, of the consumption and utilisation of all imported materials and of the exports made. These documents should be submitted periodically, as may be required, to the competent authorities (quarterly and annual progress reports).
(77)
However, ‘at no point in time (an EOU or a SEZ unit) shall be required to co-relate every import consignment with its exports, transfers to other units, sales in DTA or stocks’, paragraph 10.2 of appendix 14-I and paragraph 13.2 of appendix 14-II of the HOP I 02-07.
(78)
Domestic sales are dispatched and recorded on a self-certification basis. The dispatch process of export consignments of an EOU is supervised by a customs/excise official, who is permanently posted in the EOU. The company is obliged to reimburse the GOI for the salary of such permanent bond officer.
(79)
‘All activities of SEZ units within the zone, unless otherwise specified, including export and re-import of goods shall be through self certification procedure’, as paragraph 29 of appendix 14-II of the HOP I 02-07 states. Thus, no routine examinations of the export consignments of an SEZ unit by customs authorities take place.
(80)
In the present case, the EOUS was used by one of the cooperating exporters. As the SEZS was not used, it is therefore not necessary to analyse the countervailability of this scheme. The cooperating exporter that used the EOUS utilised the scheme to import raw materials and capital goods free of import duties, to procure goods domestically free of excise duty plus obtain sales tax reimbursement and to sell part of its production on the domestic market. Thus, it availed of all benefits as described in recital 73 (i) to (iv). The exporter concerned also availed of benefits under the income tax exemption provisions of the EOUS. However, as the said income tax exemption falls under the more generally available income tax exemption scheme, the analysis thereof is set out in recitals 117 and 118.
(d) Disclosure comments
(81)
Upon disclosure, one exporting producer submitted that the EOUS should, if at all, only be countervailed insofar as duties paid for domestic sales do not fully cover the amount of import duties exempted on input materials used for domestically sold production (excess remission). The exporter is of the opinion that with regard to the EOUS, which allegedly resembles the EC inward processing system, a verification system in conformity with the provisions of Annexes I, II and III of the basic Regulation is in place. To this end, it argued that a consignment-wise correlation of input materials and resultant export production is indeed not required by the Indian authorities (see recital 77), as it is not mandatory according to the basic Regulation or the WTO Agreement on Subsidies and Countervailing Measures (ASCM) for a proper verification system. In addition, the exporter referred to its company internal batch sheet system as providing nexus information between inputs and outputs. The exporter further pointed out that its domestic sales constituted less the 5 % of its sales during the IP. It also claimed that the periodical assessment of the monthly sales tax returns by the GOI is sufficient to meet the verification standards set by the basic Regulation.
(82)
Furthermore it contended, that (i) for calculation purposes not the amount of raw materials imported during the review investigation period as set out in recital 19 of the annual progress report of this EOU should be taken, but the amount of raw materials consumed during this period as set out in recital 20 of this report and (ii) the allocation period concerning duties saved upon importation of capital goods should be based on the company specific depreciation period and not on the basis of an average depreciation period for all cooperating exporting producers. In addition, it claimed that the interest added (commercial rate prevailing in India during the IP) should be reduced to the weighted average rate of founding of this EOU during the review investigation period.
(e) Conclusions on the EOUS
(83)
The exemptions of an EOU from two types of import duties (basic customs duty and special additional customs duty) and the reimbursement of sales tax are financial contributions of the GOI within the meaning of Article 2(1)(a)(ii) of the basic Regulation. Government revenue which would be due in the absence of this scheme is forgone, thus, in addition, conferring a benefit upon the EOU in the meaning of Article 2(2) of the basic Regulation, because it saved liquidity by not having to pay duties normally due and by obtaining a sales tax reimbursement.
(84)
The exemption from excise duty and its import duty equivalent (additional customs duty), however, do not lead to revenue forgone which is otherwise due. Excise and additional customs duty, if paid, could be used as a credit for own future duty liabilities (the so-called Cenvat mechanism). Therefore, these duties are not definitive. By the means of ‘Cenvat’-credit only an added value bears a definitive duty, not the input materials.
(85)
Thus, only the exemption from basic customs duty, special additional customs duty and the sales tax reimbursement constitute subsidies in the meaning of Article 2 of the basic Regulation. They are contingent in law upon export performance, and therefore deemed to be specific and countervailable under Article 3(4)(a) of the basic Regulation. The export objective of an EOU as set out in paragraph 6.1 of the EXIM-policy 02-07 is a conditio sine qua non to obtain the incentives.
(86)
Furthermore, these subsidies cannot, contrary to the submission made by one exporter, be considered as permissible duty drawback systems or substitution drawback systems within the meaning of Article 2(1)(a)(ii) of the basic Regulation. They do not conform to the strict rules laid down in Annex I (items (h) and (i)), Annex II (definition and rules for drawback) and Annex III (definition and rules for substitution drawback) of the basic Regulation. The alleged comparability of the EOUS with the EC inward processing system is in this context irrelevant since the EC system is not subject to the present investigation.
(87)
In so far as the sales tax reimbursement and import duty exemption provisions are used for purchasing capital goods, they are already not in conformity with the rules for permitted drawback systems, because those goods are not consumed in the production process, as required by Annex I item (h) (sales tax reimbursement) and (i) (import duties remission). The exporter objected to this analysis and argued that since capital goods are necessary for production, they cannot be per se excluded from any permitted duty drawback. However, this reasoning is not reflected in the clear wording of Annex I item (h) and (i), capital goods are used for production not consumed in it. The argument is therefore rejected.
(88)
In addition, and also concerning the other benefits which are available under this scheme, despite careful consideration of the submissions made by the exporter, it was confirmed that the GOI has no effective verification system or procedure in place to confirm whether and in what amounts duty and or sales tax free procured inputs were consumed in the production of the exported product (Annex II(II)(4) of the basic Regulation and, in the case of substitution drawback schemes, Annex III(II)(2) of the basic Regulation).
(89)
An EOU is allowed to sell a significant amount of its production, up to 50 % of its annual turnover, on the domestic market. Therefore, no obligation in law exists to export the total amount of manufactured resultant products. Moreover, due to the self-certification procedure these domestic transactions take place without the supervision and control of a government official. Consequently, the bonded premises of an EOU are at least in part not subject to a physical control by the Indian authorities. This, however, increases the importance of further verification elements, notably control of the nexus between duty free inputs and resultant export products in order to qualify as a duty drawback verification system. It was considered that the EOU subject to the present investigation did not sell 50 % domestically but only around 5 % of its annual turnover during the IP. However, this has no impact on the more general assessment of the adequacy of the verification system in place.
(90)
Concerning further verification steps installed it should be recalled, as mentioned under recital 77 and confirmed by the submissions of the exporter, that an EOU is already de jure and at no point in time required to co-relate every import consignment with the destination of the corresponding resultant product. Only such consignment controls, however, would provide the Indian authorities with sufficient information about the final destination of inputs to check that the duty/sales tax exemptions do not exceed inputs for export production. Monthly tax returns for domestic sales on a self assessment basis, which are periodically assessed by the Indian authorities, do not suffice. Company internal systems, which are kept without a legal obligation under the EXIM policy, e.g. a batch sheets system, do not suffice to replace such key requirement for a duty drawback verification system either. In addition, a duty drawback verification system needs to be designed and enforced by a government and should not be left to the discretion of the management of each individual company concerned to set up an information system. Audit reports of the Indian authorities were requested both from the company and the GOI, but never made available, thus not substantiated. Consequently it is confirmed that, since an EOU is explicitly not required by the Indian EXIM policy to record the nexus between input materials and the resultant product, no effective control mechanism was set up by the GOI to determine which inputs were consumed in export production and in what amounts.
(91)
Also, the GOI neither carried out a further examination based on actual inputs involved, although this would normally need to be carried out in the absence of an effective verification system (Annex II(II)(5) and Annex III(II)(3) to the basic Regulation), nor did it prove that no excess remission took place. It should be recalled that such further examination in principle needs to be completed before the verification visit in such investigation is carried out, so that a verification, if considered appropriate, can take place to base findings on such further examination, Articles 11(8) and 26(1) of the basic Regulation.
(f) Calculation of the subsidy amount
(92)
Accordingly, in the absence of a permitted duty drawback system or substitution drawback system, the countervailable benefit is the remission of total import duties (basic customs duty and special additional customs duty) normally due upon importation, as well as the sales tax reimbursement, both during the review investigation period.
(93)
The claim of the exporter to take only into consideration the amount of duties and sales taxes saved, which were linked to inputs consumed during the review investigation period, was rejected. Conferral of the benefit in the meaning of Article 2(2) of the basic Regulation takes already place upon duty or sales tax free procurement of the input materials, since at that stage the duties would normally be due.
(i) Exemption from import duties (basic customs duty and special additional customs duty) and sales tax reimbursement on raw materials
(94)
The subsidy amount for the exporter which used the EOUS was calculated on the basis of import duties forgone (basic customs duty and special additional customs duty) on the materials imported for the production sector, i.e. bulk drugs and intermediates, and the sales tax reimbursed for this sector, both during the review investigation period. Fees necessarily incurred to obtain the subsidy were deducted in accordance with Article 7(1)(a) of the basic Regulation from this sum to arrive at the subsidy amount as numerator. In accordance with Article 7(2) of the basic Regulation this subsidy amount has been allocated over the export turnover generated by the bulk pharmaceutical sector (sector) during the review investigation period as appropriate denumerator, because the subsidy is contingent upon export performance and it was not granted by reference to the quantities manufactured, produced, exported or transported. The subsidy margin thus obtained was 29,6 %.
(ii) Exemption from import duties (basic customs duty and special additional customs duty) on capital goods
(95)
Unlike raw materials, capital goods are not physically incorporated into the finished goods. In accordance with Article 7(3) of the basic Regulation, the benefit to the investigated company has been calculated on the basis of the amount of unpaid customs duty on imported capital goods spread across a period which reflects the normal depreciation period of such capital goods in the industry of the product concerned. In order to determine such normal depreciation period a weighted average of the depreciation periods used by all cooperating exporters has been calculated. The claim of the EOU under investigation to use the company-specific depreciation period had to be rejected, because ‘normal’ is not synonymous for ‘individual’ but for a ‘representative average’. The amount so calculated which is then attributable to the review investigation period has been adjusted by adding interest during this period in order to reflect the value of the benefit over time and thereby establishing the full benefit of this scheme to the recipient. The amount of interest added was based on the commercial interest rate during the review investigation period in India. The claim of the exporter to use its lower average rate did not lead to a difference in outcome, i.e. the subsidy margin remained the same. Fees necessarily incurred to obtain the subsidy were deducted in accordance with Article 7(1)(a) of the basic Regulation from this sum to arrive at the subsidy amount as numerator. In accordance with Article 7(2) and (3) of the basic Regulation this subsidy amount has been allocated over the export turnover generated by the sector during the review investigation period as appropriate denumerator, because the subsidy is contingent upon export performance and it was not granted by reference to the quantities manufactured, produced, exported or transported. The subsidy margin thus obtained was 1,3 %.
(96)
Thus, the total subsidy margin under the EOUS for the company concerned amounts to 30,9 %.
4. Export promotion capital goods scheme (EPCGS)
(a) Legal basis
(97)
The detailed description of the EPCGS is contained in chapter 5 of the EXIM-policy 02-07 and in chapter 5 of the HOP I 02-07.
(b) Eligibility
(98)
Manufacturer-exporters, merchant-exporters ‘tied to’ supporting manufacturers and service providers are eligible for this scheme.
(c) Practical implementation
(99)
Under the condition of an export obligation, a company is allowed to import capital goods (new and, since April 2003, second-hand capital goods up to 10 years old) at a reduced rate of duty. To this end the GOI issues upon application and payment of a fee an EPCGS licence. Since April 2000 the scheme provides for a reduced import duty rate of 5 % applicable to all capital goods imported under the scheme. Until 31 March 2000, an effective duty rate of 11 % (including a 10 % surcharge) and, in case of high value imports, a zero duty rate were applicable. In order to meet the export obligation, the imported capital goods must be used to produce a certain amount of export goods during a certain period.
(100)
The EPCGS licence holder can also source the capital goods indigenously. In such case, the indigenous manufacturer of capital goods may avail of the benefit for duty free import of components required to manufacture such capital goods. Alternatively, the indigenous manufacturer can claim the benefit of deemed export in respect of supply of capital goods to an EPCGS licence holder.
(d) Disclosure comments
(101)
Upon disclosure the GOI and one exporting producer submitted that, (i) the depreciation period used for capital goods has allegedly not been adequately disclosed to interested parties and (ii) that it was not sufficiently set out why and to which extent interest has been added to arrive at the countervailable subsidy amount.
(e) Conclusion on EPCG Scheme
(102)
The EPCGS provides subsidies within the meaning of Article 2(1)(a)(ii) and Article 2(2) of the basic Regulation. The duty reduction constitutes a financial contribution by the GOI, since this concession decreases the GOI’s duty revenue which would be otherwise due. In addition, the duty reduction confers a benefit upon the exporter, because the duties saved upon importation improve its liquidity.
(103)
Furthermore, the EPCGS is contingent in law upon export performance, since such licences can not be obtained without a commitment to export. Therefore it is deemed to be specific and countervailable under Article 3(4)(a) of the basic Regulation.
(104)
Eventually, this scheme can not be considered a permissible duty drawback system or substitution drawback system within the meaning of Article 2(1)(a)(ii) of the basic Regulation. Capital goods are not covered by the scope of such permissible systems, as set out in Annex I, item (i), of the basic Regulation, because they are not consumed in the production of the exported products.
(f) Calculation of the subsidy amount
(105)
The subsidy amount was calculated, in accordance with Article 7(3) of the basic Regulation, on the basis of the unpaid customs duty on imported capital goods spread across a period which reflects the normal depreciation period of such capital goods in the antibiotics industry. In accordance with the established practice, the amount so calculated which is attributable to the review investigation period has been adjusted by adding interest during this period in order to reflect the full value of the benefit over time. The commercial interest rate during the review investigation period in India was considered appropriate for this purpose. Fees necessarily incurred to obtain the subsidy were deducted in accordance with Article 7(1)(a) of the basic Regulation from this sum to arrive at the subsidy amount as numerator. In accordance with Article 7(2) and 7(3) of the basic Regulation this subsidy amount has been allocated over the export turnover during the review investigation period as appropriate denumerator, because the subsidy is contingent upon export performance and it was not granted by reference to the quantities manufactured, produced, exported or transported. Four companies benefited from this scheme during the review investigation period. The subsidies obtained were negligible.
(106)
Since the EPCGS will not be countervailed in the case at hand, it is not necessary to respond to the corresponding disclosure comments.
5. Export Credit Scheme (ECS)
(a) Legal basis
(107)
The details of the scheme are set by in Master Circular IECD No 5/04.02.02/2002-03 (Export Credit in Foreign Currency) and Master Circular IECD No 4/04.02.02/2002-03 (Rupee Export Credit) of the Reserve Bank of India (RBI), which is addressed to all commercial banks in India.
(b) Eligibility
(108)
Manufacturing exporters and merchant exporters are eligible for this scheme.
(c) Practical implementation
(109)
Under this scheme, the RBI mandatorily sets maximum ceiling interest rates applicable to export credits, both in Indian rupees or in foreign currency, which commercial banks can charge an exporter ‘with a view to making credit available to exporters at internationally competitive rates’. The ECS consists of two subschemes, the Pre-shipment export credit scheme (packing credit), which covers credits provided to an exporter for financing the purchase, processing, manufacturing, packing and/or shipping of goods prior to export, and the Post-shipment export credit scheme, which provides for working capital loans with the purpose of financing export receivables. The RBI also directs the banks to provide a certain amount of their net bank credit towards export finance.
(110)
As a result of these RBI Master Circulars exporters can obtain export credits at preferential interest rates compared with the interest rates for ordinary commercial credits (cash credits), which are purely set under market conditions. In this respect the Master Circular on Rupee Export Credit notes that ‘ceiling rates of interest on credit extended to exporters as prescribed in this Circular are lower than the maximum lending rates normally charged to other borrowers and are, therefore, indicated as concessive in this sense.’ The difference in rates might decrease for companies with good credit ratings. In fact, high rating companies might be in a position to obtain export credits and cash credits at the same conditions.
(d) Disclosure comments
(111)
Upon disclosure two exporters, which received benefits under this scheme, argued that the ECS is not a countervailable subsidy. To this end, they submitted that (i) a countervailable subsidy requires the transfer of public funds, (ii) the rates for ECS credits are set under market conditions, because different commercial banks offer significantly different interest rates and (iii) interest rates for cash credits are higher as compared with those for export credits, because export financing is less risky (self executing) and, in case of foreign currency export credits, due to allegedly lower inflation of freely convertible foreign currencies as compared with the Indian rupee currency, which it was claimed to have an impact of the interest rates.
(112)
Furthermore, one exporter claimed, and without providing any new calculation of the subsidy margin, that for calculation purposes rates of other banks, and not those banks identified during the verification visit as lending banks, should be used and in any event only the lowest rates both for export and cash credits taken for the comparison. Another exporter argued without providing any evidence that the loan amount should be reduced by 25 %, which allegedly represents own capital, although in the accounts identified as foreign capital.
(e) Conclusion on the ECS
(113)
Firstly, the preferential interest rates of an ECS credit set by the RBI Master Circulars mentioned in recital 107 can decrease interest costs of an exporter as compared with credit costs purely set by market conditions and confer in this case a benefit in the meaning of Article 2(2) of the basic Regulation on such exporter. Only in the case of those cooperating exporters, where such rate differences were found to exist, was it concluded that a benefit was conferred. Contrary to the submissions set out above, those rate differences cannot be explained by pure market behaviour of the commercial banks. Export financing is not per se more secure than domestic financing. In fact, it is usually perceived as being more risky and the extent of security required for a certain credit, regardless of the finance object, is a purely commercial decision of a given commercial bank. Rate differences with regard to different banks are the result of the methodology of the RBI to set maximum lending rates for each commercial bank individually. In addition, but for the RBI Master Circulars, commercial banks would not be obliged to pass through to borrowers of export financing any perhaps more advantageous interest rates for export credits in foreign currency. Summarizing the response to those submissions, it should be recalled that the objective of the RBI Master Circulars is to provide export financing at ‘internationally competitive rates’ and the RBI itself considers export credit rates as ‘concessive’. Secondly, and despite the fact that the preferential credits under the ECS are granted by commercial banks, this benefit is a financial contribution by a government in the meaning of Article 2(1)(iv) of the basic Regulation. In this context, it should be noted that neither Article 2(1)(iv) of the basic Regulation nor the ASCM require a charge on the public accounts, e.g. reimbursement of the commercial banks by the GOI, to establish a subsidy, but only government direction to carry out functions illustrated in points (i), (ii) or (iii) of Article 2(1) of the basic Regulation. The RBI is a public body and falls therefore under the definition of a ‘government’ as set out in Article 1(3) of the basic Regulation. It is 100 % government-owned, pursues public policy objectives, e.g. monetary policy, and its management is appointed by the GOI. The RBI directs private bodies, since the commercial banks are bound by the conditions, inter alia, the maximum ceilings for interest rates on export credits mandated in the RBI Master Circulars and the RBI provisions that commercial banks have to provide a certain amount of their net bank credit towards export finance. This direction obliges commercial banks to carry out functions mentioned in Article 2(1)(a)(i) of the basic Regulation, in this case loans in the form of preferential export financing. Such direct transfer of funds in the form of loans under certain conditions would normally be vested in the government, and the practice, in no real sense, differs from practices normally followed by governments, Article 2(1)(a)(iv) of the basic Regulation. This subsidy is deemed to be specific and countervailable since the preferential interest rates are only available in relation to the financing of export transactions and are therefore contingent upon export performance, Article 3(4)(a) of the basic Regulation.
(f) Calculation of the subsidy amount
(114)
The subsidy amount has been calculated on the basis of the difference between the interest paid for export credits used during the review investigation period and the amount that would have been payable if the same interest rates were applicable as for ordinary commercial credits used by the particular company. This subsidy amount (numerator) has been allocated over the total export turnover during the review investigation period as appropriate denumerator in accordance with Article 7(2) of the basic Regulation, because the subsidy is contingent upon export performance and it was not granted by reference to the quantities manufactured, produced, exported or transported. The late claim made by one exporter that the credit amount as verified during the on the spot visit should be reduced by 25 % because it allegedly consisted to this extent of own founds, something not mentioned before or even during the verification visit, has not been substantiated and, therefore, cannot be accepted. As far as the claim is concerned to use with regard to the lending banks new information instead of the information provided during the verification visit this has also to be refuted, because such information was not made available in good time and not subject to verification. In any event, this exporter has not substantiated its claim that it only obtained export financing by the commercial banks with the most favourable conditions. Six companies availed of benefits under the ECS. They obtained subsidies of up to 2,3 %.
6. Income Tax Schemes
(a) Export Income Tax Exemption Scheme (EITES)
(i) Section 80HHC of the Income Tax Act 1961 (ITA)
(115)
It was established that four of the investigated exporters received the benefit of a partial income tax exemption on profits derived from export sales during the review investigation period. The legal basis for this exemption is set by Section 80HHC of the ITA.
(116)
This provision of the ITA was abolished for the assessment year 2005 to 2006 (i.e. for the financial year from 1 April 2004 to 31 March 2005) onwards. Consequently, 80HHC of the ITA will not confer any benefits on the applicant after 31 March 2004. While four of the investigated exporters benefited from this scheme in the review investigation period, insofar as the scheme has since been withdrawn, it shall therefore not be countervailed, in accordance with Article 15(1) of the basic Regulation.
(ii) Sections 10A and 10B of the ITA
(117)
The full income tax exemption on profits derived from export sales of a newly established undertaking in a SEZ, a free trade zone, an electronic hardware technology park or a software technology park (section 10A ITA) or a newly established EOU (section 10B ITA) during the first 10 years of production continues to be in force till 31 March 2010.
(118)
One company availed during the past 10 years of benefits under section 10B ITA, starting in the financial year 1993 to 1994. For this reason, this company will no longer be eligible for benefits under section 10B ITA from the financial year 2003 to 2004 onwards. Therefore, in accordance with Article 15(1) of the basic Regulation, this scheme shall not be countervailed in the present case.
(b) Income Tax Incentive for Research and Development (ITIRAD)
(i) Legal basis
(119)
The detailed description of the ITIRAD is set out in section 35(2AB) of the ITA.
(ii) Eligibility
(120)
Companies engaged in the business of bio-technology or manufacturing of drugs, pharmaceuticals, chemicals, electronic equipment, computers and computer software, telecommunication equipments, helicopters, aircrafts or any other article or thing as may be notified are eligible for benefits under this scheme.
(iii) Practical implementation
(121)
For any expenditure (other than cost of land or building) on in-house research and development facilities as approved by the Department of Scientific and Industrial Research of the GOI, a deduction of a sum equal to 150 % of the costs de facto incurred is permitted for income tax purposes. Thus, by means of a 50 % deduction of fictional expenses (i.e. expenses not actually incurred), the income tax base and subsequently the income tax burden decreases artificially.
(iv) Disclosure comments
(122)
Upon disclosure one exporter, which received benefits under this scheme, made the following submissions. This scheme should not be countervailed, because (i) albeit ITIRAD being indeed limited to certain sectors it is claimed to be not specific in the meaning of Article 3(2) of the basic Regulation, since all enterprises in those sectors are eligible and (ii) expenditure which is incurred after 31 March 2005 will, according to section 35(2AB) subsection (5)ITA, not benefit from this scheme.
(v) Conclusion on ITIRAD
(123)
The ITIRAD provides subsidies within the meaning of Article 2(1)(a)(ii) and Article 2(2) of the basic Regulation. The artificial income tax base reduction under section 35(2AB) of the ITA constitutes a financial contribution by the GOI, since this decreases the GOI’s income tax revenue which would be otherwise due. In addition, the income tax reduction confers a benefit upon the company, because it improves its liquidity.
(124)
The GOI argued and reiterated upon disclosure without substantiating it, that eligibility for ITIRAD is based on objective criteria and thus the scheme is not specific. However, the clear wording of section 35(2AB) ITA proves that ITIRAD is de jure specific in the meaning of Article 3(2)(a) of the basic Regulation and therefore countervailable. Eligibility for this scheme is not governed by objective criteria, which are neutral in the meaning of Article 3(2)(b) of the basic Regulation. Benefits under this scheme are only available to certain industrial sectors listed under recital 120; the GOI has not made this scheme available to all sectors. Contrary to the submission made by one exporter, such limitation constitutes specificity, since the category ‘group of industries’ in Article 3(2) of the basic Regulation synonymously describes sector restrictions. This restriction is not economic in nature and horizontal in application such as number of employees or size of enterprise.
(125)
In addition, the claim that expenditure incurred after 31 March 2005 is exempt from the scheme does not lead to its non-countervailability in the meaning of Article 15(1) of the basic Regulation. It has not been demonstrated that this scheme was already withdrawn at the moment of finalizing the findings of the review investigation, nor that the exporter will no longer obtain benefits from ITIRAD. To the contrary, ITIRAD is in force for the whole assessment year 2005/2006 (i.e. the financial year 2004/2005), can thus continue conferring further benefits. In addition, the exporter has not substantiated its claim, that no prolongation of this scheme is foreseen by the GOI. In fact, the scheme has already been prolonged in the past (8). There is no indication that such prolongation will not take place with a future Finance Act, in particular since the GOI neither in the consultation nor in its disclosure comments gave any indication that as of 31 March 2005 the scheme will (i) expire and (ii) not be substituted by a comparable income tax relief provision.
(vi) Calculation of the subsidy amount
(126)
The subsidy amount has been calculated on the basis of the difference between the income tax due for the review investigation period with and without the application of the provision of section 35(2AB) of the ITA. This subsidy amount (numerator) has been allocated over the total turnover during the review investigation period as appropriate denumerator in accordance with Article 7(2) of the basic Regulation, because this subsidy relates to all sales, domestic and export, and it was not granted by reference to the quantities manufactured, produced, exported or transported. A subsidy margin of 1,5 % was so established for one company which received benefits under the ITIRAD.
III. Regional Schemes
1. Industrial Incentive Schemes (IIS) of the Governments of Gujarat and Punjab
(127)
The States of Gujarat and Punjab grant to eligible industrial enterprises, incentives in the form of exemption and/or deferment of sales and purchase tax in order to encourage the industrial development of economically backward areas within these States. Since these schemes are virtually identical, they are assessed jointly.
(a) Legal basis
(128)
The detailed description of these schemes as applied by the Government of Gujarat (GOG) and the Government of Punjab (GOP) is set out in GOG Resolution No INC-1090-1023-(2)-I(GR No 2) of 16 October 1990 and in GOP Resolution No 15/43/96-5IB/2238 of 20 March 1996 respectively.
(b) Eligibility
(129)
Companies setting up a new industrial establishment or making a large-scale expansion of an existing industrial establishment in backward areas are eligible to avail of benefits under these schemes. Nevertheless, exhaustive lists of ineligible industries exist that prevent companies in certain fields of operations from benefiting from the incentives.
(c) Practical implementation
(130)
Under these schemes, companies must invest in backward areas. These areas, which represent certain territorial units in the two States are classified according to their economic development into different categories while at the same time there are areas excluded or ‘banned’ from the application of the incentive schemes. The main criteria to establish the amount of the incentives are the size of the investment and the area in which the enterprise is or will be located.
(131)
Incentives can be granted at any point in time since there are no time limits either in the filing of an application for the incentives or in the fulfilment of the quantitative criteria.
(d) Disclosure comments
(132)
Upon disclosure two exporters, which received benefits under the IIS, made the submission (i) that the IIS is not an export subsidy, (ii) constitutes only a compensation for extra expenses incurred on account of non-availability of appropriate infrastructure in the designated backward areas and (iii) in the case of one exporter that it did no longer benefit from the scheme since 5 July 2003.
(e) Conclusion on IIS
(133)
These schemes provide subsidies within the meaning of Articles 2(1)(a)(ii) and 2(2) of the basic Regulation. They constitute a financial contribution by the GOG and the GOP respectively, since the incentives granted, in the present case sales and purchase tax exemptions, decrease tax revenue which would be otherwise due. In addition, these incentives confer a benefit upon a company, because they improve its financial situation since taxes otherwise due are not paid.
(134)
Furthermore, the schemes are regionally specific in the meaning of Articles 3(2)(a) and 3(3) of the basic Regulation since they are only available to certain companies having invested within certain designated geographical areas within the jurisdiction of the States concerned. They are not available to companies located outside these areas and, in addition, the level of benefit is differentiated according to the area concerned.
(135)
The GOI does not share this assessment. Firstly, it argued that international trade is per se not subject to sales tax, as already stipulated by the Indian Constitution. As a result, the GOI continued, such schemes cause no revenue forgone otherwise due in respect of export transactions and should consequently not be countervailed. However, and contrary to the disclosure submissions by two exporters in this respect as well, the scheme was not assessed as an export subsidy, within the meaning of Article 3(4)(a) of the basic Regulation, with a direct focus on exports of the product concerned, but as otherwise specific (see recital 134). A direct link between the subsidy and the exported product is not required to render a subsidy scheme countervailable. In accordance with Article 1(1) of the basic Regulation, it is sufficient to establish a direct link between the subsidy and the manufacturing company. On the basis that ‘money is fungible’ every kind of such domestic subsidy will be, via lower prices, reflected in export transactions as well, because such subsidy improved the overall liquidity of a company. In addition, the GOI has provided no evidence that the general sales tax exemption for export sales covers purchase tax liabilities on input materials as well. In fact, in the present case, the companies have also used the IIS to offset purchase tax liabilities.
(136)
The GOI further contended that the IIS, although admittedly limited to certain backward regions within the territories of Punjab and Gujarat, should not be considered as specific, because they allegedly do not favour certain enterprises within these specially designated regions. However, the GOI admitted that not all kinds of production within those designated territories are eligible for the IIS. In fact, a regional restriction of a state subsidy scheme to all enterprises in specially designated areas within its territory by itself constitutes specificity. This kind of scheme clearly favour certain enterprises over others, because a company in an eligible region can obtain aid while its competitor located in a non-eligible region can not. Such a differentiation is not objective within the meaning of Article 3(2)(b) of the basic Regulation and therefore specific, since the schemes are not horizontally applied all over the State territory.
(137)
An alleged compensation via the IIS for extra costs incurred due to insufficient infrastructure does not, contrary to the submission made by one exporter, change the evaluation as a countervailable subsidy. Such alleged costs have not been substantiated.
(138)
The exporter, which claimed no longer to be eligible for benefits under the IIS, has not substantiated this allegation, e.g. by providing a confirmation of the GOG. To the contrary, it stated in its management reports for 2002 to 2003 (i.e. the review investigation period) that it was seeking extension of the IIS benefits until 2012. It should be noted, that such extension is possible under the IIS of Gujarat. The company has not provided any evidence that the GOG refused this extension.
(139)
The argumentation of the GOI and the disclosure submissions have therefore not changed the assessment of the schemes, sales and purchase tax exemption, being countervailable.
(f) Calculation of the subsidy amount
(140)
The subsidy amount was calculated on the basis of the amount of the sales and purchase tax normally due during the review investigation period but which remained unpaid under these schemes. In accordance with Article 7(2) of the basic Regulation, these amounts of subsidy (numerator) have then been allocated over total sales during the review investigation period as appropriate denominator, because the subsidy is not export contingent and it was not granted by reference to the quantities manufactured, produced, exported or transported. During this period three companies benefited from these schemes. They obtained subsidies of 2,4 % (two companies) and 3,1 %.
2. Electricity Duty Exemption scheme (EDE) of the Government of Gujarat
(141)
The State of Gujarat grants to eligible industrial enterprises, incentives in the form of exemption from the payment of electricity duty in order to encourage the industrial development of economically backward areas within this State.
(a) Legal basis
(142)
The detailed description of the electricity duty exemption scheme applied by the Government of Gujarat (GOG) is set out in the Bombay Electricity Duty Act of 1958 and in particular in sections 3(2)(vi) and 3(2)(vii)(a) and (b) of this Act, as adapted by the Gujarat Adaptation of Laws Order of 1960.
(b) Eligibility
(143)
Companies investing in backward areas, either by setting up a new industrial establishment or by making a large-scale capital investment in expansion of an existing industrial establishment, are eligible.
(c) Practical implementation
(144)
The scheme is only available to companies having invested within certain designated geographical areas within the jurisdiction of the State of Gujarat. It also empowers the GOG to exclude any areas and any new industrial undertaking from the obligation to pay electricity duty. Furthermore, new industrial undertakings established in specially designated areas are, for a period of five years from the date of commencement of manufacturing, either exempted from the energy duty or levied with the duty at half the normal rate.
(d) Disclosure comments
(145)
Upon disclosure one exporter, which received benefits under this scheme, made the submission that as per 4 June 2004 it allegedly no longer benefited from this scheme. In addition, another exporter claimed not to have used the scheme. However, it should be noted that in respect to this latter exporter this scheme has in any event not been included whilst establishing its subsidy amount.
(e) Conclusion on EDE
(146)
This scheme is a subsidy within the meaning of Articles 2(1)(a)(ii) and 2(2) of the basic Regulation. It constitutes a financial contribution by the GOG, since this incentive decreases the state revenues which would be otherwise due. In addition, it confers a benefit upon the recipient company. The scheme is also regionally specific in the meaning of Articles 3(2)(a) and 3(3) of the basic Regulation since it is only available to companies having invested within certain designated geographical areas within the jurisdiction of the State of Gujarat. Furthermore, criteria and conditions of eligibility governing this incentive are not clearly set out by law, regulation, or other official document. It was confirmed during the verification visits, that one company made use of the scheme for a period of nine years. Although requested to do so, the company did not provide any information other than the Bombay Electricity Duty Act itself, which could have changed this analysis.
(147)
The GOI argued that since the scheme has not been countervailed in another case in 1999, because it was considered horizontal in application within a whole State, it should not be countervailed now. To this end, it has only provided a notification of the GOM Industries, Energy and Labour Department of the State of Maharashtra concerning the Bombay Electricity Duty Act of 1958. However, this information does not concern the State of Gujarat. In addition, it should be noted that according to this notification, the EDE-incentive is apparently not available in all districts/areas of Maharashtra, thus still to be considered regionally specific. It was established that one exporter under investigation, which is situated in Gujarat, used this scheme during the review investigation period. Consequently, it is concluded that this scheme is countervailable for this exporter for the reasons set out in the previous recital.
(148)
The exporter which claimed no longer to be eligible for benefits under the EDE, has not substantiated this allegation, e.g. by providing a confirmation of the GOG. On the contrary, it stated in its management reports for 2002 to 2003 (i.e. the review investigation period) that it was seeking extension of the EDE benefits until 2012, which it already successfully had done in the past for a total of nine years, despite the fact that according to the relevant legislation the exemption period for the EDE should only be five years. The company has not provided any evidence that the GOG refused this extension.
(f) Calculation of the subsidy amount
(149)
The benefit to the exporting producer has been calculated on the basis of the amount of electricity duty normally due during the review investigation period but which remained unpaid under this scheme. In accordance with Article 7(2) of the basic Regulation, the amount of subsidy (numerator) has then been allocated over total sales during the review investigation period (denominator), because it relates to all sales, domestic and export, and it was not granted by reference to the quantities manufactured, produced, exported or transported. A subsidy margin of 0,2 % was so established for one company which received benefits under the EDE.
3. Package Scheme of Incentives (‘PSI’) of the Government of Maharashtra (GOM)
(150)
It was found that the exporting producers did not obtain any countervailable benefits under the PSI.
IV. Amount of countervailable subsidies
(151)
It has been the consistent practice to consider related companies as one single entity for the determination of a subsidy rate. This is because calculating individual subsidy rates might encourage circumvention of countervailing measures, thus rendering them ineffective, by enabling related producers to channel their exports to the Community through the company with the lowest individual rate. In order to avoid such a situation, an individual subsidy amount per scheme for each related company is first calculated and then a weighted average of these subsidy amounts is established and attributed to each of the related companies.
(152)
Two exporting producers were regarded as related companies and attributed one single subsidy rate, because each of them is operationally in a position to exercise restraint on the other company. According to their Annual Reports, the key management persons of the two companies are relatives and are able to exercise ‘significant influence’ in each other’s company. Significant influence according to Indian accounting standards means the participation in the financial and/or operating decisions of an enterprise. Such influence leads to the qualification as related according to the Indian accounting standards. Furthermore, according to European Customs law parties are deemed to be related when they control each other or are members of the same family (9).
(153)
Upon disclosure one of these exporting producers disagreed with the related parties’ analysis as set out above. It alleged without providing further evidence that no business relation between the two companies concerned exists. However, the exporting producer did neither contest the factual description outlined in recital 152 nor substantiated, why, despite these facts, both companies should not be considered as related parties. Consequently, the claim has to be disregarded.
The amount of countervailable subsidies in accordance with the provisions of the basic Regulation, expressed ad valorem, for the investigated exporting producers ranges between 25,3 and 35,1 %.
(154)
Given the high level of cooperation, the subsidy rate for all non-cooperating companies is set at the level for the company with the highest individual rate, i.e. 35,1 %.
SCHEME →
ALS
DEPBS
EOUS
EPCGS
ECS
ITIRAD
PSI
GIIS
PIIS
EDE
Total
COMPANY ↓
%
%
%
%
%
%
%
%
%
%
%
KDL Biotech Ltd
22,8
4,6
nil
negl.
1,0
nil
nil
nil
nil
nil
28,4
Nectar Lifesciences Ltd
25,8
3,2
nil
negl.
2,3
nil
nil
nil
2,4
nil
33,7
Nestor Pharmaceuticals Ltd
22,0
3,3
nil
nil
negl.
nil
nil
nil
nil
nil
25,3
Orchid Chemicals & Pharmaceuticals Ltd
nil
nil
30,9
nil
1,1
nil
nil
nil
nil
nil
32,0
Ranbaxy Laboratories Ltd
25,6
8,0
nil
negl.
negl.
1,5
nil
nil
nil
nil
35,1
Surya Pharmaceutical Ltd
25,8
3,2
nil
negl.
2,3
nil
nil
nil
2,4
nil
33,7
Torrent Gujarat Biotech Ltd
24,8
nil
nil
nil
nil
nil
nil
3,1
nil
0,2
28,1
D. LIKELIHOOD OF CONTINUATION OR RECURRENCE OF SUBSIDISATION
(155)
In accordance with Article 18(2) of the basic Regulation, it was examined whether the expiry of the measures in force would be likely to lead to a continuation or recurrence of subsidisation.
(156)
As set out under recitals 21 to 153, it was established that during the review investigation period Indian exporters of the product concerned continued to benefit from countervailable subsidisation by the Indian authorities. In fact, the subsidy margins found during the review are higher than those established during the original investigation, which ranged from 0 to 15,3 % (recital 43 of Council Regulation (EC) No 2164/98). Only the subsidy scheme mentioned under recitals 115 and 116 (80 HHC ITA) has been discontinued, while in some other cases, individual companies have ceased to become eligible for certain schemes. This has already been reflected in the calculation of the subsidy rates. The remaining subsidy schemes concerned give recurring benefits and there is no indication that these programmes will be phased out or modified in the foreseeable future. In the absence of such action, the exporters of the product in question will continue to receive countervailable subsidies. Each exporter is eligible for several of the subsidy programmes. In these circumstances, it was considered reasonable to conclude that subsidisation would be likely to continue in the future.
(157)
Since it has been demonstrated that subsidisation continued at the time of the review and will likely continue in the future, the issue of likelihood of recurrence of subsidisation is irrelevant.
E. COMMUNITY INDUSTRY
I. Community production
(158)
During the review investigation period, the like product was manufactured in the Community by the following Community producers: Sandoz, DSM, ACS Dobfar SpA and Antibioticos S.A.. Sandoz requested a combined expiry and interim review of the anti-subsidy measures in force. DSM supported the request. Sandoz and DSM fully cooperated with the review investigation. The other Community producers neither cooperated nor opposed the initiation of this combined expiry and interim review.
(159)
One cooperating Community producer imported two types of the product concerned from India during the period considered, as well as from other third countries. This activity does not change its qualification as a producer in the meaning of Article 9(1) of the basic Regulation. Compared to its Community production of the like product, the quantities imported from India during the review investigation period represented only a relatively minor proportion of less than 10 %. Furthermore, its imports of the product concerned from India are only of a temporary nature since it is restructuring its production in the Community and it has started producing types of the like product which it has been importing from, inter alia, India.
II. Definition of the Community industry
(160)
The like product produced by the cooperating Community producers during the review investigation period represented 70,5 % of the total Community production of the like product. These companies, therefore, constitute the Community industry within the meaning of Article 9(1) of the basic Regulation. They are referred to as the ‘Community industry’ hereafter.
F. ANALYSIS OF THE SITUATION ON THE COMMUNITY MARKET
I. Introduction
(161)
The relevant Eurostat statistics for TARIC codes 2941101010, 2941102010 and 2941900030 together with data obtained from the verified questionnaire responses of the Community industry were used in the evaluation of volume and price trends.
(162)
Community industry data were obtained from the verified questionnaire responses of the cooperating Community producers.
(163)
Where necessary for reasons of confidentiality, indices are used to show the evolution of trends.
(164)
Following disclosure, one exporter claimed that the injury analysis should have taken place on the basis of information for the Community market after the enlargement as per 1 May 2004, i.e. including the 10 new Member States.
(165)
Given that Article 11(1) of the basic Regulation stipulates that information relating to a period subsequent to the IP shall not, normally, be taken into account, and as enlargement took place after the IP, this submission has to be rejected. In any event, the information available indicates that there is no production of the like product in the 10 new Member States, which could alter the situation of the Community industry.
(166)
In addition, as a general comment, it was submitted by one exporter without further substantiation that the injury analysis as disclosed did not consider all factors stipulated in Article 8 of the basic Regulation and was not based on positive evidence.
(167)
Concrete claims to specific aspects of the injury analysis will be addressed in the context of the respective part of the analysis below. However, in reply to the general comment it should be mentioned that, (i) the basis for the injury analysis were verified facts supported by evidence and (ii) as set out below all import related factors of Article 8(2) of the basic Regulation, all 17 indicators of Article 8(5) of the basic Regulation related to the situation of the Community industry and all known factors other than subsidised imports of Article 8(7) of the basic Regulation have been assessed.
II. Determination of the relevant Community market
(168)
In order to establish whether or not the Community industry suffered injury and to determine consumption and the various economic indicators related to the situation of the Community industry, it was examined whether and to what extent the subsequent use of the Community industry’s production of the like product had to be taken into account in the analysis.
(169)
Indeed, the like product is sold by the Community industry to both (i) unrelated customers and (ii) for further downstream processing to formulations in the same group of companies (related entities). Sales to unrelated entities were considered to form the ‘free market’. Sales to related entities for further downstream processing were considered as captive use, because of a lack to choose the supplier freely.
(170)
For the following economic indicators relating to the Community industry, it was found that a meaningful analysis and evaluation had to focus on the situation prevailing on the free market: sales volume and sales prices on the Community market, market share, growth, profitability, export volume and prices. Where possible and justified, these findings were subsequently compared with the data for the captive market, in order to provide a full picture of the situation of the Community industry.
(171)
As regards other economic indicators, however, it was found on the basis of the investigation, that they could reasonably be examined only by referring to the whole activity. Indeed, production (for both the captive and the free market), capacity, capacity utilisation, investments, stocks, employment, productivity, wages, ability to raise capital depend upon the whole activity, whether the production is captive or sold on the free market.
(172)
Two exporters contested the analysis in regard to the free and captive markets. They argued that it was not objective within the meaning of Article 8(2) of the basic Regulation.
(173)
However, it is considered that the present investigation established a clear separation between the free and the captive markets. In fact, the captive buyer had no choice but to buy from its captive supplier. Under such circumstances the analysis has to focus primarily on the free market, since sales on the captive market were not subject to competition with products sold on the free market and were therefore not affected by the subsidised imports. It is further noted that the injury analysis has despite this clear separation not ignored the captive market. To the contrary, the situation of both markets has been juxtaposed, as set out below, in order to reach an objective final determination on the state of the Community industry as a whole. Consequently, the claim has to be rejected.
III. Community consumption
(174)
In calculating the apparent Community consumption of the product concerned and the like product, the Commission added:
-
the volume of total imports of the product concerned and the like product into the Community as reported by Eurostat,
-
the volume of sales of the like product in the Community produced by the Community industry,
-
the volume of captive use of the like product by the Community industry,
-
and, on the basis of the information contained in the review request, the estimated volume of sales of the like product in the Community by the other known Community producers.
As shown in the table below, Community consumption of the product concerned and the like product increased by 51 % over the period considered.
Consumption
(in kg)
1999
2000
2001
2002
IP
Product concerned and like product
2 482 053
3 240 481
3 254 464
3 801 666
3 745 549
Index
100
131
131
153
151
(175)
The GOI and one exporter submitted that the consumption details as set out above should have been disclosed in more detail, notably per Community producer and separating free and captive consumption. Further, it was argued that the credibility of the data with regard to Community producers other than the Community industry has not been checked.
(176)
It is noted that the Community industry consists only of two parties of which only one operates on the captive market. Therefore, in view of Article 29 of the basic Regulation (confidentiality) it is not possible to disclose further details. Concerning data for Community producers other than the Community industry it should be recalled that these producers did not cooperate with the investigation. In the absence of any other information available concerning their contribution to the Community consumption, the data provided in the review request were used. Furthermore, no party provided conflicting information nor did the verification raise doubts as to their credibility.
IV. Imports of the product concerned into the Community
1. Volume, price and market share of imports from India
Imports
(in kg)
1999
2000
2001
2002
IP
Product concerned
36 800
47 400
72 100
101 800
95 200
Index
100
129
196
277
259
(177)
The volume of imports of the product concerned increased significantly throughout the period considered. Imports in the review investigation period were 159 % greater than in 1999. These imports rose much faster than the general growth in consumption of 51 %, the increase in imports from third countries other than India of 13 % and the sales increase of the Community industry of 80 % during the same period. With regard to the developing country status of India and the provisions of Article 14(4) of the basic Regulation, it was found that the volume of imports from India in the review investigation period represented significantly more than 4 % of the total imports of the like product in the Community.
Average import price per kg in EUR
1999
2000
2001
2002
IP
Product concerned
34,66
33,94
35,51
36,57
35,34
Index
100
98
102
106
102
(178)
The average import price of the product concerned increased slightly with a peak in 2002 and subsequently fell back to the level before 2001.
EC market share
1999
2000
2001
2002
IP
Product concerned
1,5 %
1,5 %
2,2 %
2,7 %
2,5 %
Index
100
99
149
181
171
(179)
Indian imports’ market share on the Community market grew by 71 % over the period considered. It was submitted that the indexed increase should only amount to 66 instead of 71 %. On the basis of the rounded down market share in percentage this submission is arithmetically valid. Nevertheless, the above index is correctly calculated. For the purpose of precisely indexing the market share percentage points have not been rounded. This can be seen when comparing indexed figures and percentage points for 1999 and 2000. Furthermore, this methodology has consistently been applied in all tables of this Regulation.
2. Price undercutting
(180)
For the determination of price undercutting, price data referring to the review investigation period were analysed. To this end, sales prices of the Community industry to their first unrelated customers on an ex-works basis have been compared with sales prices of the Indian exporting producers to their first independent customers in the Community on a cif import basis, in both cases after deduction of discounts, rebates and commissions.
(181)
Based on the questionnaire replies, different product sub-types of the product concerned and the like product could be defined for comparison purposes based on the product type (i.e. amoxicillin trihydrate, ampicillin trihydrate and cefalexin) and its variants (i.e. powder or compacted form).
(182)
The Community industry's sales prices and the cif import prices of the exporting producers were compared at the same level of trade, namely traders/distributors within the Community market, on the basis of weighted average prices per product subtype. During the review investigation period, virtually all sales of the exporting producers in the Community were made via traders/distributors.
(183)
The results of the comparison, when expressed as a percentage of the Community industry’s sales prices during the review investigation period, showed significant price undercutting margins. On an exporting producer basis these margins were found to range between 11,5 and 17,1 %. Consequently, these price undercutting margins indicate continuous price pressure exerted by the Indian imports on the Community market despite the existence of measures.
V. Economic situation of the Community industry
1. Production, capacity and capacity utilisation
1999
2000
2001
2002
IP
Index production
100
121
127
154
160
Index capacity
100
117
123
148
157
Index capacity utilisation
100
103
103
104
102
(184)
As a consequence of the steady increase in Community consumption, the Community industry’s production of the like product increased continuously over the period considered. This positive trend became more pronounced during the review investigation period when one of the cooperating Community producers started the production in the Community of one type of the like product which it only had imported previously.
(185)
The production capacity of the Community industry showed the same positive trend as its production. This is partly due to important investments in a new production plant which were made during the review investigation period by one of the cooperating Community producers.
(186)
The capacity utilisation rate has been stable at a relatively high level over the period considered. Such a high rate of utilisation is common in this type of industry, because of the continuous batch process utilised for the manufacture of the like product and in the case of the Community industry in addition due to its captive use.
(187)
Three exporters submitted upon disclosure that the development of these factors does not show any sign of injury. However, it is noted that the conclusion on injury has not been based on these factors.
2. Sales volume, sales price, market share and growth
(a) Free market sales
Free market sales in the Community
1999
2000
2001
2002
IP
Index volume
100
170
162
192
180
Index average sales price
100
94
94
94
95
Index market share
100
130
123
125
120
(188)
Based on the favourable evolution of Community consumption, the volume of free market sales of the Community industry in the Community increased over the period considered. The Community industry’s free market sales volume showed a higher growth than the growth of Community consumption during the period considered. However, between 2000 and the review investigation period, the increase of the Community industry’s free market sales volume was less than the increase of the Community consumption. The large increase of the Community industry’s free market sales volume between 1999 and 2000 is mainly attributable to the taking over of another Community producer by the Community industry. Nevertheless, the 80 % increase of the free market sales volume of the Community industry in the Community during the period considered was less pronounced than the 159 % increase of imports of the product concerned during the same period.
(189)
The GOI and four exporters pointed to the overall increase in sales of the Community industry as a positive sign and contended that it does not support an injury finding. It was further submitted that a comparison of the Community industry’s performance with the one of Indian exporters in relative terms would be misleading due to significant difference in the size of the competitors.
(190)
In reply to these submissions it should be noted that sales volume development has not been considered in the present case as a key factor indicating the extent of injury suffered. However, since the growth in sales for the Community industry can largely be attributed to a take over in 2000, i.e. the integration of the sales of a former competitor as opposed to new sales, it cannot be considered as an indicator for the absence of injury either. Furthermore, in 2001 and during the IP the sales volume of the Community industry on the free market decreased.
(191)
Despite growing demand indicated by the increased Community consumption, average free market sales prices of the Community industry declined from 1999 to 2000. This indicates price pressure exercised by competitors. Prices remained practically stable at the lower level up to the end of the review investigation period although demand further grew.
(192)
The GOI and three exporters claimed that the price development should be considered as positive for the Community industry.
(193)
This claim cannot be accepted. In fact, during the period considered the Community industry was at no time in the position to achieve non-injurious price levels.
(194)
The Community industry increased its market share by 30 % from 1999 to 2000 to the detriment of the market shares held by the other Community producers and exporters from third countries other than India. However, the Community industry’s market share fell from 2000 to the review investigation period when it reached its lowest level since 1999. This period coincided with a strong acceleration in growth of the share of imports from India.
(195)
One exporter argued that the decrease in market share of the Community industry in 2001 and the IP would be insignificant in light of the increase in 2000 and it further pointed to its overall increase in market share over the period considered.
(196)
However, this submission cannot be accepted, because it is based on an isolated focus 1999 versus the IP, which moreover neglects the exceptional nature of the increase in the year 2000. No explanation has been provided by this exporter why this obviously digressive development of the Community industry’s free market share after 2000 should not be considered as negative.
(197)
In this context, two other exporters argued that, given the more positive development on the captive market, this would be the result of a deliberate choice of the Community industry to opt for the more profitable formulations market.
(198)
This argument cannot be accepted as it ignores the increased stock which could have been sold to the free market.
(b) Captive sales
Captive sales in the Community
1999
2000
2001
2002
IP
Index volume
100
88
124
180
189
Index average sales price
100
102
104
102
99
Index market share
100
67
95
117
125
(199)
While the Community industry’s sales volume on the free market increased by 80 % over the period considered, sales on the captive market increased by 89 %. In particular since 2001 an expansion on the Community industry’s captive market can be observed, whereas its situation on the free market remained practically unchanged. This coincides with a strong increase of imports from India on the free market, which implies that the Community industry used its option to switch markets at least to a certain extent in order to avoid direct competition with subsidised imports of the product concerned at low prices.
(200)
A similar pattern can be observed by examining comparatively the trends in growth of the Community industry’s market share both on the free and on the captive market. This again indicates an increasing strategic relevance of the captive market for the Community industry since 2001.
(201)
Whereas prices on the free market started to decrease already in 2000, the transfer prices on the captive market continued to increase moderately until 2001. However, with a time lag, starting in 2002 prices on the captive market showed a downward trend as well. This could be explained by the fact that transfer prices are generally not adjusted that quickly, because they are not shaped by direct competition. It is noted that the overall movement in prices of free market and captive sales during the period considered are similar.
3. Stocks
Stocks
1999
2000
2001
2002
IP
Index
100
74
100
141
161
(202)
The Community industry’s year-end stock levels in relation to production dropped by 26 % from 1999 to 2000 but then sharply increased by more than 115 % towards the end of the review investigation period. This increase coincided in time with a doubling of the Indian imports over the same period.
(203)
The GOI and four exporters contended that the increase in stocks was not abnormally high, thus not showing injury. Furthermore, the methodology of using year-end stock levels was contested. Instead, other approaches, like moving average stock levels or stocks in terms of number of days sales, were suggested as more appropriate indicators.
(204)
In reply to this submission it should be noted that the standard methodology of the Community to quantify stock levels was applied. The approach is objective and in line with WTO obligations. The claim for the use of another methodology was not substantiated. Thus, the suggestion to choose an alternative methodology is refuted. Secondly, on the basis of verified facts it cannot be denied that stock levels increased sharply.
4. Profitability
(a) Free market sales
Profitability
(Free market sales in the Community)
1999
2000
2001
2002
IP
Index
- 100
113
239
146
87
(205)
The profitability of the Community industry expressed in terms of return on net sales on the free market improved significantly from a loss-making situation in 1999. Following the imposition of the existing measures in 1998, profitability increased up to 2001, but then deteriorated sharply towards the review investigation period. In addition, it is pertinent that the Community industry was at no time during the period considered in a position to reach even half of the profit margin, which, according to the findings in the original investigation, it could reasonably have obtained in the absence of subsidised imports, i.e. 15 %. The development of the profitability and in particular its decline since 2002 is considered very important as it affects the level of financial resources available to the Community industry for investments in research and development that are necessary for further improvements to the production processes of existing products and the development of new products.
(206)
The GOI and four exporters submitted comments on the profitability analysis. It was submitted that, (i) the Community industry achieved reasonable profitability levels, (ii) a non-injurious profitability margin of 10 % (see recital 260), would be too high and instead 5 % is sufficient, (iii) the profitability decline could be essentially attributed to the investment policy of the Community industry, (iv) the start up activities of one party qualify for self inflicted injury and (v) the profitability development should have been disclosed for each Community producer.
(207)
It is reiterated that the Community industry was at no time, during the period considered, in a position to achieve reasonable profit margins as set out above. Thus, the deterioration since 2002 only worsened an already unsatisfactory situation. Further, in view of the special circumstances of the pharmaceutical sector a profit margin of 5 % is considered not to be sufficient. The Community industry has provided evidence that it can achieve for comparable bulk drugs profit figures of above 10 %. Such profit levels are necessary to provide the pharmaceutical sector sustainably with the necessary financial resources to carry on pharmaceutical innovation with its high inherent economic risks. In addition, the lack of reasonable profit margins achieved by the Community industry cannot just be explained by its investment policy. Only one Community producer was in a start up phase during the period considered, but neither party achieved reasonable profit margins. Finally, in view of Article 29 of the basic Regulation (‘confidentiality’) it is not possible to disclose further details.
(b) Captive sales
Profitability
(Captive sales in the Community)
1999
2000
2001
2002
IP
Index
100
482
564
431
325
(208)
The profitability trends of captive sales follow the same line, although on a higher level, i.e. increasing until 2001 and consecutively diminishing. The differences in profitability levels can mainly be attributed to the facts that, (i) selling general and administrative costs (SG & A) for captive sales are lower, because they do not necessitate marketing costs, and (ii) to higher transfer prices as compared with prices on the free market. In the absence of the higher profit levels achieved on captive sales, the industry would be in a worse overall financial situation.
5. Investments, return on investment, cash flow and the ability to raise capital
1999
2000
2001
2002
IP
Index investments
0
100
300
1 123
351
Index return on investment
- 100
160
286
161
91
Index cash flow
100
186
71
160
33
(209)
After 1999, the Community industry continually made investments for the manufacture of the like product. In particular in 2002, it strongly invested in new production techniques in order to remain competitive, improve environmental and security standards and increase production capacities.
(210)
From 1999 to 2001, i.e. after the imposition of measures, return on investment improved. Since then, however, it strongly declined. Although this can be partially attributed to the start-up phase of one new production plant, the unsatisfactory profitability situation, caused by competitors’ price pressure, contributed to this situation.
(211)
During the period considered, the fluctuations of the cash flow generated by the sales of the like product are to a certain extent the consequence of the Community industry’s investment policy during this period. However, the drastic decline in cash flow between 2002 and the review investigation period cannot only be explained by this factor. Price pressure exercised by competitors contributed to the unsatisfactory cash flow development as well.
(212)
The Community industry did not experience any significant difficulty to raise capital.
(213)
Upon disclosure it was submitted by the GOI and exporters that, (i) the data above should have been disclosed separately for each Community producer separately, (ii) the ability to raise capital did not support an injury finding, (iii) the cash flow allegedly cannot follow this trends in view of the trends for return on investments and profitability and should therefore be re-evaluated and, (iv) without further substantiation the analysis would be insufficient.
(214)
In reply to these submissions it should be recalled that in accordance with Article 29 of the basic Regulation (confidentiality) the data cannot be disclosed separately for each Community producer. In regard to the ability to raise capital, no negative conclusion on injury has been drawn. As far as the submission regarding cash flow is concerned, after careful re-examination the respective index as set out above is confirmed. In regard to the general submission of insufficient analysis in respect of above factors it should be considered that, (i) the injury finding is not essentially based on these indicators and (ii) that the submission has not substantiated why a further elaboration could still change the overall finding.
6. Employment, productivity and wages
1999
2000
2001
2002
IP
Index employment
100
101
101
187
185
Index productivity
100
120
127
83
86
Index wages
100
103
106
185
178
(215)
Employment for the like product remained stable until 2001 but increased considerably in 2002 due to the setting up of a new production plant in the Community by one of the cooperating Community producers. The total cost for wages followed the same trend. However, productivity per worker, although increasing until 2001, declined in 2002. This can be clearly attributed to the start-up phase of one new production plant. No evidence of a decrease of efficiency was found during the investigation.
(216)
The GOI and four exporters submitted that the trends for employment, productivity and wages are not supportive for a finding of material injury in the present case.
(217)
However, it should be noted, that no such conclusion has been made for employment and productivity. With regard to wages, only the total amount of wages increased. On average per employee, wages even decreased slightly (see table below). This shows that, (i) no positive development per employee took place and (ii) the determination of the Community industry to be cost efficient.
1999
2000
2001
2002
IP
Index wages per employee
100
103
105
99
96
7. Magnitude of subsidy and recovery from past subsidisation
(218)
Given the volume and in particular the prices of the subsidised imports from India, the impact of the actual amount of subsidisation, which is significant, cannot be considered to be negligible.
(219)
In this context the GOI and three exporters submitted that the subsidy margins have been overstated.
(220)
However, as set out in recitals 153 and 154 above, the investigation has shown that the amount of countervailable subsidies expressed ad valorem for the investigated exporting producers ranges between 25,3 and 35,1 %. This is a clear finding of significant subsidisation.
(221)
The situation of the Community industry improved in the period considered. However, it did not fully recover from past subsidisation and continues to be weak.
VI. Conclusion on the economic situation of the Community industry
(222)
Between 1999 and the review investigation period the volume of the subsidised imports of the product concerned increased significantly by 159 % and their share of the Community market grew by 70 %. This development contrasts with the much less favourable development for exporters from other countries and the Community industry. Imports from other countries to the Community market grew only by 7 % during the period considered and their market share even decreased by 29 %. The sales volume of the Community industry grew by 80 % and its market share by 20 % during the period considered. However, this positive development can essentially be attributed to the take over of another Community producer by the Community industry in 2000. Since 2001, the trend in market share development for the Community industry is even digressive. In particular, it can be observed that as of 2000 the Community industry did not, in relative terms, keep pace with the increase of Community consumption and the strong evolution of its Indian competitors on the Community market.
(223)
In this context, it is noted that the average prices of subsidised imports from India were consistently lower than those of the Community industry during the period considered. Moreover, during the review investigation period, the prices of the imports from the country concerned undercut those of the Community industry. On a weighted average basis, price undercutting was in the review investigation period between 11,5 and 17,1 %.
(224)
As a consequence of this price pressure exercised by subsidised Indian imports, the Community industry was at no time during the period considered in a position to reach non-injurious price levels. Although profitability of the Community industry initially improved after the imposition of measures, it has deteriorated since 2001 and its actual level is well below what it could reasonably have achieved in the absence of subsidised imports, i.e. 10 % on turnover (see recital 260). However, only an acceptable level of profitability will allow the Community industry to remain viable in a sustainable way.
(225)
This negative tendency for the Community industry is further reflected in the picture displayed by the trends in return on investment and cash flow.
(226)
Regarding captive sales, the option for the Community industry to sell part of its production on the captive market provided it with the opportunity to maintain high levels of capacity utilisation. High capacity utilisation contributes to decrease cost of production because of economies of scale. Furthermore, as outlined above, the trends in sales volumes, prices and market share between the free and captive markets did not diverge significantly. In the absence of the higher profits achieved by the industry on captive sales, the industry would be in a worse financial situation. Thus, the captive use did not contribute to the injurious situation. To the contrary, without a captive market the injurious situation of the Community industry might even have been worse.
(227)
Two exporters contended that it cannot be concluded that the captive market sales did not contribute to the injurious situation of the Community industry, because captive sales prices are allegedly unreliable, i.e. the profitability of captive sales would be artificially too high.
(228)
However, higher profitability on the captive market was not mainly the result of higher transfer prices, but in particular attributable to lower SG & A (see recital 208). Furthermore, this submission neglects the effect of economies of scale. Thus, it cannot change the conclusion that the captive sales did not contribute to the injury.
(229)
As a result, it was confirmed that, overall, the Community industry has suffered material injury within the meaning of Article 8(1) of the basic Regulation. It should be recalled that Article 8(5) of the basic Regulation does not mandate all economic indicators for the Community industry to be negative in order to establish material injury. Moreover, not all economic indicators have the same weight. Profitability, though, is one of the key economic indicators, since it constitutes the ultimate goal of every economic undertaking. In the present case, insufficient profitability levels were established. Another important injury indicator having a major impact on profitability is the price levels. The Community industry was never in a position to achieve non injurious price levels during the period considered on the free market due to external price pressure, mainly from heavily subsidised Indian imports.
VII. Effect of the subsidised imports
(230)
In 2000, and most likely due to the imposition of measures, India lost its position as the second largest exporter to the Community market for an interim period, whereas notably Omani exporters gained market share. However, since then, Indian exporters not only have recovered their position, but in the review investigation period they even took over the lead as the largest exporter to the Community.
(231)
This growth in volume of the subsidised imports from India, in particular since 2002, coincided with the fact that in 2002, the profitability for the Community industry decreased as compared with 2001, i.e. by around 36 %. It was found that, during this time, one Community producer set up a new plant and found itself in a start-up phase which may have had an effect on its profitability in that period. However, it was also found that the other Community producer, which was not in a start-up phase, found itself confronted with a significant decrease in profitability, i.e. by 17 % as compared with 2001 which further deteriorated during the review investigation period. Moreover, as stated under recital 207, at no point in time was the Community industry in a position to reach non-injurious price levels. To the contrary, again starting in 2002, the Community industry had to adjust prices downwards in order to defend its market share.
(232)
Upon disclosure, three exporters submitted that the Indian imports share on the Community market, 2,5 % during the IP, and their volume in relation to total imports, 8,4 % during the IP, both of which slightly decreased as compared with 2002, would be too small and marginal to have any injurious impact in particular in view of a bigger market share hold by the Community industry. Furthermore, it was argued that an analysis expressed in relative terms would be misleading, because India started from a very low level, 1,5 % market share and 3,7 % import volume in 1999.
(233)
In reply to this submission it should be considered that both, India’s market share and its import volume during the IP, are well above the de minimis thresholds set in Articles 10(11) and 14(4) of the basic Regulation, thus can have a causal effect. According to Article 8(6) of the basic Regulation, a causal effect can be manifested alternatively either by the import volume or by the price levels of subsidised imports. Such price level impact can clearly be observed in the present case. As already established in the course of the original investigation, the product under investigation, a bulk commodity, is highly price sensitive and reacts swiftly to any downward pressure. In such cases small quantities can influence prices on the market. In fact, over the period considered the Indian prices set on average the price pressure benchmark in this case.
(234)
It was therefore confirmed that the subsidised imports from India had a considerable negative impact on the situation of the Community industry during the period considered, in particular in terms of profitability.
VIII. Impact of other factors
1. Imports from other third countries
Third country imports
1999
2000
2001
2002
IP
Volume (kg)
India
36 800
47 400
72 100
101 800
95 200
Index
100
129
196
277
259
Oman
77 400
119 700
85 100
88 400
93 500
Index
100
155
110
114
121
USA
11 100
2 800
16 600
106 300
70 000
Index
100
25
149
932
631
China
0
3 900
21 800
75 600
63 000
Index
0
100
559
1 938
1 615
South Korea
19 800
75 300
40 200
54 500
45 000
Index
100
380
203
275
227
Singapore
0
4 600
128 300
62 700
37 700
Index
0
100
2 789
1 363
820
Average import price per kg (EUR)
India
34,66
33,94
35,51
36,57
35,34
Index
100
98
102
106
102
Oman
36,10
36,21
39,30
39,15
38,34
Index
100
100
109
108
106
USA
74,87
115,35
108,90
101,40
48,74
Index
100
154
145
135
65
China
0,00
188,97
116,06
68,22
58,59
Index
0
100
61
36
31
South Korea
34,84
37,52
37,66
45,59
48,06
Index
100
108
108
131
138
Singapore
0,00
76,88
57,47
57,47
51,28
Index
0
100
75
75
67
(235)
Imports of the product under consideration from countries other than India increased by only 7 % between 1999 and the review investigation period, i.e. well below the rate of increase of the Community consumption. Amongst these countries, Oman, the United States of America (USA), China, South Korea and Singapore are the main suppliers to the Community market. However, their average import prices were considerably higher than the Indian import prices and, except for the import prices from Oman, also the Community industry prices. Import prices of Oman are at comparable levels to the Community industry’s prices, but Oman’s increase in market share over the period considered was much less pronounced than that for the other third countries.
(236)
Following disclosure, it was submitted by the GOI and two exporters that the countervailing duty in place for Indian imports should have been taken into consideration when comparing average sales prices. This would allegedly lead to practically similar Indian and Omani price levels. In addition, it was noted that average prices from some third countries, notably the USA and China, decreased significantly over the period considered whereas, inter alia, Indian prices increased. Furthermore, it was submitted by another exporter that the volume decrease in Indian imports between 2002 and the review investigation period has not been properly taken into account in the analysis, that other third countries were the main suppliers and that average prices from South Korea and India were similar from 1999 to 2001.
(237)
With regard to the original countervailing duty in place, it should be noted that the vast majority of imports from India were either subject to a zero duty rate or to a duty rate which still leads to lower average landing prices than the average Omani price levels. Thus, on average Omani imports did not exercise the same degree of price pressure. In addition, import prices from all other third countries as well were on average higher over the period considered than Indian price levels, again clearly identifying India as main source of price pressure. Volume wise, the observation is correct that India was not the only source of significant imports during all the time of the period considered. However, it is recalled that India is the only country subject to measures. This, of course, had an impact on the trade flow of the product concerned. Moreover, despite measures, Indian imports grew strongly since 2001 and India recovered its position as second largest exporter in 2002 to become during the IP even the biggest. Therefore, the small decrease in Indian imports between 2002 and the IP had no effect on the market, which eventually rewarded the Indian pricing policy. Consequently, these arguments cannot be accepted. It was therefore confirmed that imports from third countries could not have caused any injury to the Community industry which would break the causal link between the subsidised imports from India and the injury suffered by the Community industry.
2. Development of consumption of the Community market
(238)
Consumption of the product under investigation on the Community market increased by 51 % during the period considered. Thus, the injury suffered by the Community industry cannot be attributed to a contraction of demand on the Community market.
3. Export activity of the Community industry
(239)
The export performance of the Community industry grew by 16 % during the period considered. The Community industry’s export prices were on average 10 to 15 % higher than the sales prices in the Community. Thus, the Community industry’s export activity could not contribute to its injurious situation.
(240)
In this context it was submitted by the GOI and one exporter that the Community industry in their questionnaire replies mentioned stiff competition due to Indian competitors on third country markets resulting for the Community industry in low prices and loss of market share in third countries, which prima facie would contradict above finding. Thus, on the basis of this assessment of the Community industry there would be no injury on the Community market or no causal link with Indian imports.
(241)
In this respect, it is noted that given the worldwide growth of the market for such products, there is no contradiction between any decrease of export prices and loss of market share of the Community industry in third countries and the fact that the volume of such exports had actually increased and that their prices were higher than the Community industry’s prices for sales in the Community. Therefore, although the export performance of the Community industry could have been better without a low priced subsidised Indian exports competition in third countries markets, there is no indication that, because of its export performance, the Community industry was not subject to injurious price competition on the Community market essentially caused by the low priced subsidised imports from India. Thus the argument should be rejected.
4. Competitiveness of the Community industry
(242)
The Community industry is an important competitor for the product under consideration as demonstrated by its market share and has constantly invested to maintain the state-of-the-art in its production. The drop in productivity per worker on a per kg basis after 2001 can be exclusively attributed to the start-up phase of a new production plant of one Community producer. It is therefore only of a temporary nature. Consequently, no evidence was found that lack of competitiveness could have broken the causal link between imports from India and the injury suffered by the Community industry.
5. Captive Use
(243)
As stated in recital 226 above, it is considered that the captive use did not contribute to the injurious situation. To the contrary, without a captive market the injurious situation of the Community industry might even have been worse.
G. LIKELIHOOD OF CONTINUATION OR RECURRENCE OF INJURY
(244)
In accordance with Article 18(2) of the basic Regulation, it was examined whether the expiry of the measures in force would be likely to lead to a continuation or recurrence of injury.
(245)
As set out under recitals 161 to 243 above, it was established that during the review investigation period and despite the measures in force, the Community industry continued to sustain injury caused by the subsidised imports of the product concerned. The injury elimination level found during the present investigation ranged between 17,3 and 48,1 % and is higher than that established during the original investigation (between 12,6 and 28,9 %), despite the fact that in this review the reasonable profit margin for the Community industry was reduced by one third as compared with the original investigation (see recital 260 below). Furthermore, the investigation established that, despite domestic sales and exports to other countries, there is still significant spare capacity for the products under investigation in India, in particular with exporters which are subject to relatively high duty rates in the Community. It was, therefore, considered reasonable to conclude that subsidised low priced imports from India would further increase and, consequently, injury would be likely to continue in the future, should the measures lapse.
(246)
Since the Community industry continues to suffer material injury due to the subsidised imports despite the existence of measures, it was not necessary to analyse further the likelihood of recurrence of injury.
H. COMMUNITY INTEREST
I. Introduction
(247)
It was examined whether compelling reasons existed which would lead to the conclusion that it is not in the Community interest to continue applying measures in this particular case. For this purpose, and pursuant to Article 31(1) of the basic Regulation, the likely impact of measures for all parties concerned in the investigation was considered. In order to assess whether it is in the interest of the Community that measures be continued, questionnaires were sent to users and importers of the product concerned and to upstream suppliers of raw materials used in producing the like product.
II. Interest of the Community Industry
(248)
As has been shown above, the Community industry producing the like product has been continuously increasing its production. This was possible thanks to the constant growth of investments made by the Community industry in order to keep its ability to compete, as it belongs to the main competitors for the product under investigation. It is recalled that during the review investigation period, the Community industry expanded its production facilities, set up one new factory within the Community and prepared plans for setting up of a further new facility in the Community. This process of continuing investments by the Community industry is being undermined in particular by the unsatisfactory development of its profitability, caused by the continuous price pressure exerted by the Indian imports of the product concerned on the Community market.
It is considered that without measures in place to correct the effects of the subsidised imports, the Community industry will continue to face price undercutting and thus price depression with its negative impact on profitability, return on investments and cash flow. Eventually, this could even put the viability of the Community industry at risk. Consequently, it was considered, that a lapse of the measures would not be in the interest of the Community industry.
III. Interest of the importers/traders
(249)
Questionnaires were sent to all known importers/traders of the product concerned but only one out of nineteen replied. However, the cooperating importer did not comment on the likely impact of the continuation of measures on its business. On the basis of the information received, it appears that importers/traders in the Community purchase the product under investigation from a variety of sources. Since there are no fundamental quality differences between the product imported from India and the one obtained from any other sources, it is considered that the importers/traders in the Community would, if measures are to continue, have no difficulty obtaining the product from a variety of other sources. Furthermore, the cooperating importer is actively involved in trading a big variety of other products and is therefore not vitally depending on the product concerned. Although its sales of the product concerned over the period considered increased strongly (seven times in volume), these sales only represent a small part of its total turnover (ca. 1,4 % in the review investigation period). Finally, the importer did not indicate that the continuation of measures would have any impact on employment, since import activities are not labour intensive.
(250)
Although importers/traders may not be in favour of measures, it can be concluded on the basis of the information available, that such possible interest in allowing measures to expire does not outweigh the actual interest of the Community industry to continue redressing unfair and injurious Indian trading practices as summarised in recital 248.
IV. Interest of up-stream suppliers
(251)
In order to assess the likely effect that the continuation of countervailing measures could have on the up-stream suppliers of the Community industry, questionnaires were sent to all such known suppliers. In total six questionnaires were sent out and two replies were received. These up-stream suppliers, which provide in particular glucose and dextrose to the Community industry, are in favour of the continuation of measures. Although the Community industry does not belong to the most important customers of these up-stream suppliers, this business still contributes to the employment and profitability of the up-stream suppliers. If the Community industry would curb or even stop production of the like product, such beneficial business-relation would be at risk.
(252)
Therefore, and in the absence of any information to the contrary, it is concluded that the continuation of measures would comply with interests of up-stream suppliers.
V. Interest of users
(253)
Questionnaires were also sent to five known Community users of the product concerned, i.e. pharmaceutical companies. The Commission requested, amongst other information, their comments on whether the maintenance of the measures in force would be in the interest of the Community and how these measures would continue to affect them. However, no questionnaire replies were received and thus no comments were made known. Taking into consideration that users could obtain the product under investigation not only from India but from other sources as well, and given the lack of any information on the economic impact of measures on the user’s businesses (e.g. employment, profitability, investment policy), it was not possible to establish any user’s interest of tantamount importance.
(254)
Although, despite their silence, users might not be in favour of measures, on the basis of the information available by cooperating interested parties, no substantiated user interest in discontinuing measures could overweight the actual interest of the Community industry to continue redressing unfair and injurious Indian trading practices as summarized in recital 248.
(255)
One exporter claimed that Community consumers’ interests have not been properly taken into account and that therefore the Community interests analysis would not be fully in accordance with Article 31 of the basic Regulation. It is argued that consumers’ interests could be negatively affected, if producers of formulations passed through any alleged price increase due to increased costs in producing final dosage forms.
(256)
In response to this submission it should be recalled that no consumer organisation has made any comments in the course of this investigation. In addition, Community consumers are in general medically insured. No substantiated evidence is at hand, if medical insurance fees could be adversely affected to any significant extent by an alleged increase in the costs of certain antibiotics formulations. Furthermore, it is unclear to which extend manufactures of certain antibiotics formulations, i.e. users, are in the position to pass through an increase of costs. Under such circumstances, it is not possible to establish any adverse Community consumers’ interests of tantamount importance.
VI. Conclusion
(257)
Having examined the various interests involved, it is considered that from an overall Community interest perspective, no interest overweighs the Community industry’s interest to uphold measures. The effects of the continuation of the measures can be expected to afford the Community industry the opportunity to improve its profitability to a reasonable level and carry on its investment program within the Community with the resulting positive effects on employment and market competitiveness. On the other hand, on the basis of the information available, no opposing interests of other Community parties concerned (i.e. importers/traders, upstream suppliers, users and consumers) of tantamount importance were found.
I. COUNTERVAILING MEASURES
(258)
In view of the conclusions reached with regard to continued subsidisation, injury and Community interest, it is considered appropriate to maintain countervailing measures on imports of the product concerned from India. For the purpose of determining the level of these measures, account was taken of the subsidy rates found during the review investigation period and of the amount of duty necessary to eliminate the injury sustained by the Community industry.
I. Injury elimination level
(259)
The necessary price increase to eliminate injury was determined on a per-company basis by comparing the weighted average import price of the product concerned with the non-injurious price of the like product sold by the Community industry on the Community market. The price difference was expressed as a percentage of the CIF import value.
(260)
The non-injurious price has been obtained by taking the weighted average cost of production of the Community industry together with a profit margin of 10 %. This profit margin, which is one-third less than that taken in the original investigation (see recital 205 above), reflects the achievable profit margin for similar product groups of the Community industry not subject to unfair competition. In view of increased competition, it was considered an appropriate and reasonable minimum instead of the 15 % profit margin established in the original investigation. This profit would allow the Community industry to further invest in research and development in order to remain competitive.
II. Form and level of measures
(261)
In the absence of particular circumstances, the imposition of the standard duty type, i.e. ad valorem, was considered appropriate.
(262)
With regard to the level of duty, in the case of four of the cooperating exporters the subsidy rate was higher than the injury elimination level. Thus in accordance with Article 15(1) of the basic Regulation, the lesser duty reflecting the injury elimination level was considered adequate to remove such injury to the Community industry insofar as imports from these four exporters are concerned. The rates of duty applicable to imports from these exporters should range from 17,3 to 30,3 %. As far as the other three exporters are concerned, the injury elimination levels were higher than the subsidy rates established, so that measures in respect of those companies should be based on the latter. The rates of duty applicable to imports from these exporters should range from 25,3 to 32 %. Given the fact that the level of cooperation of Indian exporters was high (over 80 %), the level of duty for all other companies should be set at the level of the company with the highest individual duty rate, i.e. 32 %.
(263)
The individual company countervailing duty rates specified in this Regulation reflect the situation found during the review with respect to the cooperating exporters. Thus, they are solely applicable to imports of the product concerned produced by these companies. Imports of the product concerned manufactured by any other company not specifically mentioned in the operative part of this Regulation, including entities related to those specifically mentioned, cannot benefit from these rates and shall be subject to the duty rate applicable to ‘all other companies’.
(264)
Any claim requesting the application of these individual countervailing duty rates (e.g. following a change in the name of the entity or following the setting up of new production or sales entities) should be addressed to the Commission (10) forthwith with all relevant information, in particular any modification in the company’s activities linked to production, domestic and export sales associated with, for instance, that name change or that change in the production and sales entities. If appropriate, and after consultation of the Advisory Committee, the Regulation will be amended accordingly by updating the list of companies benefiting from individual duty rates,
HAS ADOPTED THIS REGULATION:
Article 1
1. A definitive countervailing duty is hereby imposed on imports of amoxicillin trihydrate, ampicillin trihydrate and cefalexin not put up in measured doses or in forms or packings for retail sale falling within CN codes ex 2941 10 10 (TARIC code 2941101010), ex 2941 10 20 (TARIC code 2941102010) and ex 2941 90 00 (TARIC code 2941900030) originating in India.
2. The rate of duty applicable to the net free-at-Community-frontier price, before duty for imports produced in India by the companies listed below, shall be as follows:
-
17,3 % for KDL Biotech Ltd, Mumbai (TARIC additional code: A580),
-
28,1 % for Nectar Lifesciences Ltd, Chandigarh (TARIC additional code: A581),
-
25,3 % for Nestor Pharmaceuticals Ltd, New Delhi (TARIC additional code: A582),
-
30,3 % for Ranbaxy Laboratories Ltd, New Delhi (TARIC additional code: 8221),
-
28,1 % for Torrent Gujarat Biotech Ltd, Ahmedabad (TARIC additional code: A583),
-
28,1 % for Surya Pharmaceuticals Ltd, Chandigarh (TARIC additional code: A584),
-
32 % for all other companies (TARIC additional code: 8900).
3. Unless otherwise specified, the provisions in force concerning customs duties shall apply.
Article 2
This Regulation shall enter into force on the day following that of its publication in the Official Journal of the European Union.
This Regulation shall be binding in its entirety and directly applicable in all Member States.
Done at Brussels, 10 May 2005.