Směrnice Rady
ze dne 14. června 1988
o veterinárních požadavcích na obchod s hluboce zmrazeným spermatem skotu uvnitř Společenství a na jeho dovoz
(88/407/EHS)
RADA EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského hospodářského společenství, a zejména na článek 43 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [3]
vzhledem k tomu, že směrnicí 64/432/EHS [4] naposledy pozměněnou nařízením (EHS) č. 3768/85 [5] byla vydána ustanovení týkající se veterinárních otázek při obchodu se skotem a prasaty uvnitř Společenství; že směrnice 72/462/EHS [6] naposledy pozměněná nařízením (EHS) č. 3768/85 obsahuje ustanovení týkající se veterinárních otázek při dovozu skotu a prasat pocházejících ze třetích zemí;
vzhledem k tomu, že výše uvedená ustanovení zajistila pro obchod se skotem a prasaty v rámci Společenství a pro jejich dovoz ze třetích zemí do Společenství, aby země, z níž se zvíře dováží, zaručila dodržení veterinárních kritérií, čímž se téměř zcela odstranilo nebezpečí rozšíření chorob zvířat; že při obchodu se spermatem ještě určité nebezpečí rozšíření těchto nákaz existuje;
vzhledem k tomu, že v rámci politiky Společenství pro harmonizaci vnitrostátních právních ustanovení v oblasti veterinárních požadavků na obchod se zvířaty a s živočišnými produkty uvnitř Společenství je nutno vytvořit harmonizovaný režim pro obchod se spermatem skotu uvnitř Společenství a pro jeho dovoz do Společenství;
vzhledem k tomu, že při obchodu se spermatem uvnitř Společenství musí členský stát, v němž je sperma odebráno, zaručit, že sperma bylo odebráno a ošetřeno ve schválených a kontrolovaných inseminačních stanicích, že pochází od zvířat, jejichž nákazový status vylučuje nebezpečí rozšíření nákaz zvířat, že bylo odebráno, ošetřeno, skladováno a přepravováno v souladu s pravidly, která zabezpečují zachování jeho nákazového statusu, a že při přepravě do země určení bylo přiloženo veterinární osvědčení, které zaručuje dodržení těchto záruk;
vzhledem k tomu, že politika uvnitř Společenství v oblasti očkování proti některým chorobám je rozdílná, je oprávněné zachování časově omezených odchylek, které členským státům u určitých nákaz umožňují doplňkovou ochranu proti těmto chorobám;
vzhledem k tomu, že pro dovoz spermatu ze třetích zemí do Společenství se sestaví seznam těchto zemí na základě veterinárních kritérií; že bez dotčení tohoto seznamu by členské státy měly povolovat dovoz spermatu pouze tehdy, pokud sperma pochází z inseminačních stanic, které dodržují některé standardy a které jsou úředně kontrolovány; že by se podle okolností měly pro země uvedené v seznamu stanovit zvláštní veterinární normy; že na místě pak mohou být prováděny kontroly dodržování těchto norem;
vzhledem k tomu, že by se měl stanovit postup, který by upravoval případné sporné případy mezi členskými státy ohledně oprávněnosti schválení inseminační stanice;
vzhledem k tomu, že se členským státům musí umožnit odmítnout zásilku spermatu, pokud zjistí, že neodpovídá ustanovením této směrnice; že by se toto sperma mělo vrátit, pokud tomu nebrání veterinární důvody a odesilatel nebo jeho zástupce to požadují; že by mělo být možné, aby se odesilatel nebo jeho zástupce dozvěděl důvody zákazu nebo omezení a aby obdržel posudek znalce;
vzhledem k tomu, že by se pro předcházení přenosu některých nakažlivých chorob ihned při vstupu zásilky spermatu na území Společenství, měla provést kontrola, s výjimkou případů vnějšího tranzitu;
vzhledem k tomu, že pro vnitřní tranzit se musí stanovit opatření, která musí členské státy po této kontrole učinit;
vzhledem k tomu, že členské státy musí mít možnost učinit naléhavá opatření při vypuknutí nakažlivých chorob v jiném členském státě nebo ve třetí zemi; že posouzení nebezpečí spojených s takovými chorobami a nutná ochranná opatření v této souvislosti se v celém Společenství musí provést stejným způsobem a že je za tímto účelem nutno stanovit v rámci Stálého veterinárního výboru postup používaný Společenstvím pro řešení naléhavých případů, kterým se bude řídit přijímání potřebných opatření;
vzhledem k tomu, že přijetí některých prováděcích opatření k této směrnici by mělo být svěřeno Komisi; že je za tímto účelem nutno stanovit postup, který umožní úzkou a účinnou spolupráci mezi Komisí a členskými státy v rámci Stálého veterinárního výboru;
vzhledem k tomu, že se tato směrnice nevztahuje na obchod se spermatem získaným před datem, od něhož členské státy musí dosáhnout souladu s touto směrnicí,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
KAPITOLA 1
Všeobecná ustanovení
Článek 1
Tato směrnice stanoví veterinární požadavky na obchod s mrazeným spermatem skotu uvnitř Společenství a na jeho dovoz ze třetích zemí.
Článek 2
Pro účely této směrnice lze podle potřeby použít definice podle článku 2 směrnic 64/432/EHS a 72/462/EHS.
Dále se rozumí:
a) "spermatem" upravený nebo zředěný ejakulát skotu;
b) "inseminační stanicí" úředně schválené a kontrolované zařízení na území členského státu nebo třetí země, ve kterém je produkováno sperma určené pro inseminaci;
c) "úředním veterinárním lékařem" veterinární lékař určený příslušným ústředním orgánem členského státu nebo třetí země;
d) "veterinárním lékařem stanice" veterinární lékař zodpovědný za průběžný dohled nad dodržováním požadavků stanovených touto směrnicí v inseminační stanici;
e) "zásilkou" množství spermatu mající jedno osvědčení;
f) "zemí odběru" členský stát nebo třetí země, kde je sperma odebráno a z níž je odesláno do jiného členského státu;
g) "schválenou laboratoří" laboratoř na území členského státu nebo třetí země, která byla příslušným veterinárním orgánem pověřena prováděním vyšetření podle této směrnice;
h) "odběrem" množství spermatu odebrané zvířeti v libovolnou dobu.
KAPITOLA II
Obchod uvnitř Společenství
Článek 3
Každý členský stát zajistí, aby z jeho území bylo odesíláno na území jiného členského státu pouze sperma splňující následující všeobecné podmínky:
a) sperma k umělé inseminaci musí být odebráno a zpracováno v inseminační stanici schválené z veterinárního hlediska pro účely obchodu uvnitř Společenství podle čl. 5 odst.1;
b) sperma musí být odebráno od skotu, jehož nákazový status odpovídá požadavkům přílohy B;
c) sperma musí být odebráno, zpracováno, uchováváno a přepravováno v souladu s přílohami A a C;
d) při přepravě do země určení musí být přiloženo veterinární osvědčení podle čl. 6 odst. 1.
Článek 4
1. Aniž by byla dotčena ustanovení odstavce 2, povolují členské státy do 31. prosince 1992 dovoz spermatu býků, kteří vykazují negativní nález při séroneutralizačním testu nebo při testu ELISA na infekční rhinotracheitidu skotu nebo infekční vulvovaginitidu skotu nebo vykazují pozitivní nález po očkování provedeném podle této směrnice.
Členské státy mohou do 31. prosince 1992 povolit dovoz spermatu býků, kteří vykazují pozitivní nález při séroneutralizačním testu nebo při testu ELISA na infekční rhinotracheitidu skotu nebo na vulvovaginitidu skotu a nebyli očkováni podle této směrnice.
V tomto případě se musí každá zásilka spermatu podrobit inokulačnímu testu na živém zvířeti a/nebo testu na izolaci viru.
Tento požadavek se nevztahuje na sperma zvířat, která před prvním očkováním v inseminační stanici vykazovala negativní nález u testů uvedených v pododstavci 1.
Tyto testy se mohou podle dvoustranné dohody provádět buď v zemi odběru, nebo v zemi určení.
Do 1. 1edna 1992 přezkoumá Rada tento odstavec, přičemž se bude opírat o zprávu Komise, ke které budou případně přiloženy návrhy.
2. Členské státy, v jejichž všech inseminačních stanicích se nacházejí výhradně zvířata, která vykazují negativní nález při séroneutralizačním testu nebo testu ELISA, mohou odepřít vstup spermatu na své území z inseminačních stanic, které nemají tentýž status.
Postupem podle článku 19 může být rozhodnuto, že působnost výše uvedeného ustanovení se rozšíří na část území členského státu, pokud se ve všech inseminačních stanicích této části území nacházejí výhradně zvířata, která vykazují negativní nález při séroneutralizačním testu nebo testu ELISA.
3. Aniž jsou dotčena jiná ustanovení Společenství, nesmějí se členské státy, které neprovádějí očkování proti slintavce a kulhavce, stavět proti přijímání spermatu zvířat očkovaných podle této směrnice.
V tomto případě se může až 10 % spermatu každého odběru určeného pro obchod (minimálně ovšem 5 pejet) podrobit vyšetření na přítomnost viru slintavky a kulhavky v laboratoři členského státu určení nebo v laboratoři určené tímto státem. Při pozitivním nálezu se může dovoz spermatu odmítnout.
Článek 5
1. Členský stát, na jehož území se nachází inseminační stanice, zajistí, aby schválení podle čl. 3 písm. a) bylo uděleno pouze v případě, že stanice odpovídá podmínkám uvedeným v příloze A a inseminační stanice vyhovuje všem ostatním ustanovením této směrnice.
Členský stát dále zajistí, aby úředně schválený veterinární lékař dohlížel na dodržování těchto ustanovení a odebral schválení, pokud není dodrženo jedno nebo více ustanovení.
2. Veškeré schválené inseminační stanice jsou zaregistrovány a každá stanice obdrží číslo veterinární registrace. Každý členský stát sdělí ostatním členským státům a Komisi seznam inseminačních stanic a jejich číslo veterinární registrace a případně je informuje o každém odebrání schválení.
Pokud je členský stát toho názoru, že v jiném členském státě nejsou nebo už nejsou dodržována ustanovení pro schválení inseminační stanice, sdělí to příslušnému orgánu tohoto členského státu. Tento orgán učiní veškerá nutná opatření a podá zprávu příslušnému orgánu úřadu druhého členského státu, kde zdůvodní učiněná rozhodnutí.
Obává-li se jiný členský stát, že nutná opatření nebyla učiněna, nebo jsou nedostatečná, sdělí to Komisi, která si vyžádá posudek jednoho nebo více veterinárních znalců. Na základě tohoto posudku mohou být členské státy postupem podle článku 19 oprávněny prozatím odmítnout přijetí spermatu z dotyčné stanice.
Toto oprávnění může být postupem podle článku 19 odňato na základě nového posudku jednoho nebo více veterinárních znalců.
Veterinární znalci musí být státními příslušníky jiných členských států než těch, kterých se spor týká.
Obecná prováděcí pravidla k tomuto článku se stanoví postupem podle článku 18.
Článek 6
1. Členské státy podmíní přijetí spermatu předložením veterinárního osvědčení podle vzoru uvedeného v příloze D, vystaveného úředním veterinárním lékařem členského státu, ve kterém došlo k odběru.
Toto osvědčení musí:
a) být vyhotoveno alespoň v jednom z úředních jazyků členského státu odběru a v jednom z úředních jazyků státu určení;
b) provázet zásilku až do místa určení v originálním vyhotovení;
c) být vyhotoveno na jediném listu;
d) být určeno pro jediného příjemce.
2. a) Členský stát určení může zakázat přijetí zásilky spermatu, pokud kontrola dokladů ukáže, že nebyla dodržena ustanovení článku 3.
b) Členský stát určení může ve všech případech, kdy existuje podezření, že sperma je infikováno nebo kontaminováno patogenními zárodky, učinit opatření včetně uvalení karantény, která jsou nutná pro objasnění takových případů.
c) Rozhodnutí učiněná na základě písmen a) nebo b) musí na žádost odesilatele nebo jeho zástupce povolit zaslání spermatu zpět, pokud tomu nebrání veterinární důvody.
3. Pokud bylo přijetí spermatu zakázáno z důvodu uvedeného v odst. 2 písm. a) a b) a stát odběru neschválil během 30 dnů zaslání spermatu zpět, může příslušný veterinární orgán členského státu určení nařídit zničení spermatu.
4. Rozhodnutí příslušného veterinárního orgánu podle odstavců 2 a 3 se musí s uvedením důvodů sdělit odesílateli nebo jeho zástupci.
Článek 7
1. Opravné prostředky podle platných právních předpisů členských států, které mohou být uplatněny proti rozhodnutí učiněnému podle této směrnice příslušným orgánem, zůstávají touto směrnicí nedotčeny.
Na žádost se musí tato rozhodnutí s uvedením důvodu neprodleně písemně sdělit odesilateli nebo jeho zástupci s uvedením opravných prostředků proti nim stanovených v platných právních předpisech, jejich formy a lhůty. Tato rozhodnutí se dále sdělí příslušnému veterinárnímu orgánu členského státu odběru a státu, odkud bylo sperma odesláno.
2. Každý členský stát udělí odesilatelům dodávek spermatu, kteří jsou dotčeni opatřeními čl. 6 odst. 2, právo, aby si před dalšími opatřeními příslušného orgánu obstarali posudek veterinárního znalce, zda je dodržen čl. 6 odst. 2.
Veterinární znalec musí mít státní příslušnost členského státu, nesmí ovšem mít státní příslušnost země odběru nebo země určení.
Komise sestaví na návrh členských států seznam veterinárních znalců, kteří mohou být pověřeni vypracováním takového posudku. Postupem podle článku 18 se stanoví obecná prováděcí pravidla k tomuto článku a zvláště postup, který se musí dodržet při vypracování těchto posudků.
KAPITOLA III
Dovozy ze třetích zemí
Článek 8
1. Členský stát může povolit dovoz spermatu pouze z těch třetích zemí, které jsou uvedeny v seznamu, jenž má být vypracován postupem podle článku 19. Tento seznam může být doplněn nebo pozměněn postupem podle článku 18.
2. Při rozhodování o tom, zda třetí země může být uvedena na seznamu podle odstavce 1, se přihlíží zejména:
a) na jedné straně k nákazovému statusu hospodářských zvířat, ostatních domácích i volně žijících zvířat v třetí zemi, zejména pokud jde o exotické choroby zvířat, na druhé straně pak k nákazové situaci životního prostředí v okolí této země, pokud mohou představovat nebezpečí pro zdraví zvířat členských států;
b) k pravidelnosti a rychlosti předávání informací poskytovaných touto zemí o výskytu nakažlivých chorob zvířat na jejím území, zejména chorob uvedených v seznamech A a B Mezinárodního úřadu pro nákazy zvířat;
c) k předpisům dané země pro oblast prevence a tlumení nákaz zvířat;
d) ke struktuře a pravomoci veterinárních správ v dané zemi;
e) k organizaci a provádění opatření pro prevenci a tlumení nákaz zvířat;
f) k zárukám, které může daná země poskytnout pro dodržení ustanovení této směrnice.
3. Seznam uvedený v odstavci 1 a všechny změny tohoto seznamu se zveřejní v Úředním věstníku Evropských společenství.
Článek 9
1. Postupem podle článku 19 se stanoví seznam inseminačních stanic, ze kterých mohou členské státy povolit dovoz spermatu pocházejícího ze třetích zemí. Tento seznam může být upraven nebo doplněn stejným postupem.
2. Při rozhodování o tom, zda se inseminační stanice třetí země zahrne do seznamu uvedeného v odstavci 1, je nutno především zohlednit veterinární kontrolu systému získávání spermatu ve třetí zemi, pravomoci veterinární služby a kontroly, které se v inseminačních stanicích provádějí.
3. Inseminační stanice může být zapsána do seznamu uvedeného v odstavci 1 pouze:
a) pokud se nachází v zemi zapsané v seznamu podle čl. 8 odst. 1;
b) pokud splňuje požadavky kapitol I a II přílohy A;
c) pokud byla veterinární správou příslušné třetí země úředně schválena pro vývoz do zemí Společenství;
d) pokud je pod dohledem veterinárního lékaře inseminační stanice příslušné třetí země a
e) pokud je v něm minimálně dvakrát ročně prováděna inspekce úředním veterinárním lékařem dané třetí země.
Článek 10
1. Sperma musí pocházet od zvířat, která byla po dobu alespoň 6 měsíců bezprostředně předcházejících odběru chována na území třetí země, která je zapsaná v seznamu sestaveném podle čl. 8 odst. 1.
2. Aniž jsou dotčena ustanovení čl. 8 odst. 1 a odstavce 1 tohoto článku, povolí členský stát dovoz spermatu z třetí země zapsané na seznamu pouze tehdy, pokud toto sperma odpovídá veterinárním požadavkům přijatým postupem podle článku 18 pro dovoz spermatu pocházejícího ze třetích zemí.
Při přijímání požadavků uvedených v prvním pododstavci se přihlíží k:
a) nákazové situaci v okolí inseminační stanice se zvláštním zřetelem na choroby uvedené v příloze A Mezinárodního úřadu pro nákazy zvířat;
b) nákazovému statusu stáda v inseminační stanici a požadavkům na testování;
c) nákazovému statusu dárce a požadavkům na testování;
d) požadavkům na testování spermatu.
3. Při stanovení veterinárních podmínek podle odstavce 2 pro tuberkulózu a brucelózu se za základ považují normy uvedené v příloze A směrnice 64/432/EHS. Postupem podle článku 18 může být v určitých případech rozhodnuto o odchylce od uvedených ustanovení, pokud třetí země poskytne podobné veterinární záruky; v tomto případě se stejným postupem stanoví veterinární podmínky, které jsou alespoň rovnocenné podmínkám uvedeným v příloze A, aby se umožnilo přijetí dotyčných zvířat do inseminačních stanic.
4. Článek 4 se použije obdobně.
Článek 11
1. Členské státy povolí dovoz spermatu pouze při předložení veterinárního osvědčení vystaveného a podepsaného úředním veterinárním lékařem třetí země, ve které byl proveden odběr.
Toto osvědčení musí:
a) být sepsáno minimálně v jednom z úředních jazyků členského státu, který je příjemcem, a v jednom z úředních jazyků členského státu, kde se provádí kontrola při dovozu podle článku 12;
b) provázet sperma v originálním vyhotovení;
c) být sepsáno na jediném listu;
d) být určeno pro jediného příjemce.
2. Veterinární osvědčení musí odpovídat vzoru vypracovanému postupem podle článku 19.
Článek 12
1. Členské státy zajistí, aby byla každá zásilka spermatu při vstupu na celní území Společenství podrobena kontrole dříve, než bude propuštěna do volného oběhu anebo předána do celního režimu, a zakáží dovoz spermatu do Společenství, pokud se při dovozní kontrole zjistí, že:
- sperma nepochází z území třetí země uvedené v seznamu podle čl. 8 odst. 1,
- sperma nepochází z inseminační stanice, která je uvedena v seznamu podle čl. 9 odst. 1,
- sperma pochází z území třetí země, z níž je dovoz podle čl. 15 odst. 2 zakázán,
- veterinární osvědčení, které provází sperma, neodpovídá podmínkám uvedeným v článku 11 a prováděcím pravidlům k tomuto článku.
Tento odstavec se nevztahuje na zásilky spermatu, které dorazí do celního území Společenství a jsou pro odeslání na místo určení, které se nachází mimo území Společenství, umístěny do tranzitního celního režimu.
Tento odstavec se však vztahuje na případy vzdání se celního tranzitu při přepravě přes území Společenství.
2. Členský stát určení může učinit nezbytná opatření včetně uvalení karantény, aby dospěl ke spolehlivým zjištěním u spermatu, u něhož existuje podezření z možné kontaminace patogenními zárodky.
3. Pokud je dovoz spermatu zakázán z některého z důvodu uvedených v odstavcích 1 a 2 a vyvážející třetí země nepovolí během 30 dnů jeho odeslání nazpět, může oprávněný veterinární orgán členského státu určení nařídit zničení spermatu.
Článek 13
Každá zásilka spermatu, jejíž přijetí na území Společenství bylo členským státem povoleno na základě kontroly uvedené v čl. 12 odst. 1, musí být při přepravě na území jiného členského státu provázena originálem osvědčení nebo jeho ověřenou kopií; tento originál anebo kopie musí být řádně potvrzeny příslušným orgánem odpovědným za kontrolu podle článku 12.
Článek 14
Pokud dojde k rozhodnutí podle čl. 12 odst. 3, že sperma se zničí, jdou vzniklé náklady k tíži odesilatele, příjemce nebo jejich zástupce; stát nenahrazuje náklady ani neposkytuje náhradu.
KAPITOLA IV
Ochranná a kontrolní opatření
Článek 15
1. Členský stát může v případě, že dovezením spermatu z jiného členského státu na jeho území hrozí rozšíření choroby zvířat, učinit tato opatření:
a) pokud se v jiném členském státě vyskytne nákaza zvířat, může přechodně zakázat nebo omezit dovoz spermatu z těch částí území členského státu, ve kterých se choroba objevila;
b) pokud se nákaza zvířat velmi rozšíří nebo pokud se vyskytne další vážná choroba zvířat, může dočasně zakázat nebo omezit dovoz spermatu z celého území jiného členského státu.
Každý členský stát neprodleně oznámí ostatním členským státům a Komisi výskyt každé choroby ve smyslu prvního pododstavce na svém území a oznámí opatření, která učinil pro zdolání této choroby. Dále je neprodleně vyrozumí, že nákaza byla zdolána.
2. Aniž jsou dotčena ustanovení článků 8, 9 a 10 v případě, že dojde v některé třetí zemi k výskytu a šíření choroby zvířat, jež by se mohla přenášet spermatem a která by mohla ohrozit zdravotní stav hospodářských zvířat v některém z členských států, anebo z jakéhokoliv jiného veterinárního důvodu zakáže členský stát určení dovoz spermatu, ať se jedná o přímý dovoz anebo o nepřímý dovoz, uskutečňovaný prostřednictvím jiného členského státu anebo ať sperma pochází z celé třetí země anebo pouze z části jejího území.
3. Opatření přijatá členskými státy podle odstavců 1 a 2 i zrušení těchto opatření musí být ihned s uvedením důvodů neprodleně sděleno ostatním členským státům a Komisi.
Postupem podle článku 18 může být rozhodnuto, že tato opatření - zvláště s cílem jejich koordinace s opatřeními jiných členských států - musí být pozměněna nebo zrušena.
4. Jestliže nastane situace uvedená v odstavcích 1 a 2 a pokud je nezbytné, aby ostatní členské státy rovněž použily přijatá opatření v souladu s ustanoveními těchto odstavců, případně opatření pozměněná podle odstavce 3, pak je nutno, aby byla přijata vhodná opatření postupem podle článku 18.
5. Obnovení dovozu ze třetí země se povolí postupem podle článku 18.
Článek 16
1. Pokud to je nutné pro jednotné provádění této směrnice, mohou veterinární znalci Komise ve spolupráci s příslušnými orgány členských států a třetích zemí provádět kontroly na místě.
Země odběru, na jejímž území je prováděna kontrola, poskytne znalcům veškerou pomoc nutnou pro plnění jejich úkolů. Komise uvědomí dotyčnou zemi, ve které je prováděn odběr, o výsledcích provedené kontroly.
Dotyčná země odběru přijme případná nutná opatření, aby vyhověla výsledkům této kontroly. Pokud země odběru tato opatření nepřijme, může po posouzení situace v rámci Stálého veterinárního výboru uplatnit ustanovení čl. 5 odst. 2 čtvrtého pododstavce a čl. 9 odst. 1.
2. Všeobecná prováděcí pravidla k tomuto článku, zvláště četnost a způsob provádění kontrol uvedených v odst. 1 prvním pododstavci, se stanoví postupem podle článku 19.
KAPITOLA V
Závěrečná ustanovení
Článek 17
Přílohy této směrnice mění Rada kvalifikovanou většinou na návrh Komise zvláště s cílem jejich přizpůsobení technologickému vývoji.
Článek 18
1. Má-li být zahájen postup podle tohoto článku, přednese věc Stálému veterinárnímu výboru, zřízenému rozhodnutím Rady ze dne 15. října 1968 (dále jen "výbor") neprodleně jeho předseda, a to buď z vlastního podnětu, nebo na žádost zástupce některého členského státu.
2. Hlasům členských států ve výboru je přidělena váha stanovená v čl. 148 odst. 2 Smlouvy. Předseda nehlasuje.
3. Zástupce Komise předloží návrh opatření, která mají být přijata. Výbor zaujme stanovisko k návrhu do dvou dnů. Stanovisko se přijímá většinou 54 hlasů.
4. Komise přijme opatření a ihned je provede, jsou-li v souladu se stanoviskem výboru. Pokud zamýšlená opatření nejsou v souladu se stanoviskem výboru nebo pokud výbor žádné stanovisko nezaujme, Komise neprodleně předloží Radě návrh opatření, která mají být přijata. Rada se usnese kvalifikovanou většinou.
Pokud se Rada neusnese do tří měsíců ode dne, kdy jí byl návrh předán, přijme navrhovaná opatření Komise a ihned je provede s výjimkou případů, kdy se Rada proti opatřením vysloví prostou většinou.
Článek 19
1. Má-li být zahájen postup podle tohoto článku, přednese věc výboru neprodleně jeho předseda, a to buď z vlastního podnětu, nebo na žádost zástupce některého členského státu.
2. Hlasům členských států ve výboru je přidělena váha podle čl. 148 odst. 2 Smlouvy. Předseda nehlasuje.
3. Zástupce Komise předloží výboru návrh opatření, která mají být přijata. Výbor zaujme stanovisko k návrhu ve lhůtě, kterou může předseda stanovit podle naléhavosti věci. Stanovisko se přijímá většinou 54 hlasů.
4. Komise přijme opatření a ihned je provede, jsou-li v souladu se stanoviskem výboru. Pokud zamýšlená opatření nejsou v souladu se stanoviskem výboru nebo pokud výbor žádné stanovisko nezaujme, Komise neprodleně předloží Radě návrh opatření, která mají být přijata. Rada přijme opatření kvalifikovanou většinou.
Pokud se Rada neusnese do patnácti dnů ode dne, kdy jí byl návrh předán, přijme navrhovaná opatření Komise a ihned je provede s výjimkou případů, kdy se Rada proti opatřením vysloví prostou většinou.
Článek 20
1. Tato směrnice se nevztahuje na sperma odebrané a zpracované v některém z členských států před 1. lednem 1990.
2. Až do doby, kdy vstoupí v platnost rozhodnutí přijatá k provedení článků 8, 9 a 10, neuplatňují členské státy na dovoz spermatu pocházejícího z třetích zemí výhodnější podmínky než podmínky vyplývající z kapitoly II.
Článek 21
Členské státy přijmou právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 1. ledna 1990. Uvědomí o nich neprodleně Komisi.
Článek 22
Tato směrnice je určena členským státům.
V Lucemburku dne 14. června 1988.
COUNCIL DIRECTIVE of 14 June 1988 laying down the animal health requirements applicable to intra-Community trade in and imports of deep-frozen semen of domestic animals of the bovine species (88/407/EEC)
THE COUNCIL OF THE EUROPEAN COMMUNITIES,
Having regard to the Treaty establishing the European Economic Community, and in particular Article 43 thereof,
Having regard to the proposal from the Commission (1),
Having regard to the opinion of the European Parliament (2),
Having regard to the opinion of the Economic and Social Committee (3),
Whereas provisions relating to animal health problems in intra-Community trade in bovine animals and swine appear in Directive 64/432/EEC (4), as last amended by Regulation (EEC) No 3768/85 (5); whereas in addition, Directive 72/462/EEC (6), as last amended by Regulation (EEC) No 3768/85 contains provisions relating to veterinary inspection problems upon importation of bovine animals and swine from third countries;
Whereas the abovementioned provisions have ensured, with regard to intra-Community trade and imports into the Community of bovine animals and swine from third countries, that the country of provenance guarantees that animal health criteria have been fulfilled so that the risk of animal disease spreading has been virtually eliminated; whereas there is nevertheless a certain risk of the spread of such disease in the case of trade in semen;
Whereas in the context of the Community policy of harmonizing national animal health provisions governing intra-Community trade in animals and animal products, it is now necessary to create a harmonized system for intra-Community trade and imports into the Community of semen of bovine animals;
Whereas, in the context of intra-Community trade in semen, the Member State where the semen is collected should be under an obligation to ensure that such semen has been collected and processed at approved and supervised semen collection centres, has been obtained from animals whose health status is such as to ensure that the risk of spread of animal disease is eliminated, has been collected, processed, stored and transported in accordance with rules which preserve its health status and is accompanied during transport to the country of destination by an animal health certificate in order to ensure that this obligation has been fulfilled;
Whereas the difference in the policies pursued within the Community with regard to vaccination against certain diseases justifies the maintenance of derogations, limited in time, authorizing the requirement by the Member States, in respect of certain diseases, of additional protection against those diseases;
Whereas for imports of semen into the Community from third countries a list of third countries should be drawn up taking into account animal health criteria; whereas without prejudice to such a list the Member States should authorize importation of semen only from semen collection centres which reach certain standards and which are officially supervised; whereas, in addition, in respect of countries on that list, specific animal health conditions should be laid down according to circumstances; whereas, in order to verify compliance with these standards, on-the-spot checks may be carried out;
Whereas a procedure should be provided for the purpose of settling any disputes which arise between Member States as to whether approval of a collection centre is justified;
Whereas the Member States may refuse a consignment of semen where it has been established that it does not comply with the provisions of this Directive; whereas it must be possible to return such semen if this is not contrary to considerations of animal health and if the consignor or his representative so requests; whereas the consignor or his representative should be allowed to know the reasons for a prohibition or restriction and to obtain the opinion of an expert;
Whereas in order to prevent the transmission of certain contagious diseases, import controls should be carried out when a consignment of semen arrives on the territory of the Community, except in the case of external transit;
Whereas after such control, in the case of internal transit, the measures to be taken by Member States must be defined;
Whereas a Member State should be permitted to take emergency measures in the event of an outbreak of a contagious disease in another Member State or in a third country; whereas the dangers associated with such diseases and the protective measures they necessitate should be assessed in the same way throughout the Community; whereas to that end, an emergency Community procedure under which the necessary measures must be taken should be instituted within the Standing Veterinary Committee;
Whereas the Commission should be entrusted with taking certain measures for implementing this Directive; whereas to that end, a procedure should be established for close and effective cooperation between the Commission and the Member States within the Standing Veterinary Committee;
Whereas this Directive does not affect trade in semen produced before the date on which the Member States must comply with it.
HAS ADOPTED THIS DIRECTIVE:
CHAPTER I General provisions Article 1 This Directive lays down the animal health conditions applicable to intra-Community trade in and imports from third countries of deep-frozen semen of domestic animals of the bovine species.
Article 2 For the purposes of this Directive, the definitions contained in Article 2 of Directive 64/432/EEC and Article 2 of Directive 72/462/EEC shall apply as necessary.
Moreover:
(a) ´semen' means the prepared or diluted ejaculate of a domestic animal of the bovine species;
(b) ´semen collection centre' means an officially approved and supervised establishment situated in the territory of a Member State or third country, in which semen is produced for use in artificial insemination;
(c) ´official veterinarian' means the veterinarian designated by the competent central authority of a Member State or a third country;
(d) ´centre veterinarian' means the veterinarian responsible for day-to-day compliance in the centre with the requirements laid down in this Directive;
(e) ´consignment' means a quantity of semen covered by a single certificate;
(f) ´country of collection' means the Member State or third country in which semen is collected and from which it is sent to a Member State;
(g) ´approved laboratory' means a laboratory situated in the territory of a Member State or third country designated by the competent veterinary authority to carry out the tests laid down in this Directive;
(h) ´collection' means a quantity of semen taken from a donor at any time.
CHAPTER II Intra-Community trade Article 3 Each Member State shall ensure that only semen meeting the following general conditions is sent from its territory to the territory of another Member State;
(a) it must have been collected and processed, for the purpose of artificial insemination, in a semen collection centre approved from the point of view of animal health for the purposes of intra-Community trade in accordance with Article 5 (1);
(b) it must have been collected from domestic animals of the bovine species whose health status complies with Annex B;
(c) it must have been collected, processed, stored and transported in accordance with Annexes A and C;
(d) it must be accompanied, during transport to the country of destination, by an animal health certificate complying with Article 6 (1).
Article 4 1. Without prejudice to paragraph 2, Member States shall, until 31 December 1992 authorize the admission of semen from bulls giving a negative reaction to the serum neutralization test or the Elisa test for infectious bovine rhino-tracheitis/infectious pustular vulvo-vaginitis or showing a positive result after vaccination in accordance with this Directive.
Member States may, until 31 December 1992, authorize the admission of semen of bulls giving a positive reaction to the serum neutralization test or the Elisa test for infectious bovine rhino-tracheitis/infectious pustular vulvo-vaginitis and not having been vaccinated in accordance with this Directive.
In that case, each consignment must pass an examination by inoculation into a live animal and/or a virus isolation test.
This requirement shall not apply in respect of the semen of animals which, prior to their first vaccination at the insemination centre, reacted negatively to the tests referred to in the first paragraph.
These examinations can, by bilateral agreement, be carried out either in the country of collection or in the country of destination.
Before 1 January 1992, the Council shall review this paragraph on the basis of a Commission report accompanied, if appropriate, by proposals.
2. Member States in which all centres contain only animals giving a negative reaction to the serum neutralization test or the Elisa test may refuse admission to their territory of semen from centres which do not have that status.
In accordance with the procedure referred to in Article 19, it may be decided to extend the above provisions to part of the territory of a Member State if all the centres of that part of the territory contain only animals giving a negative reaction to the serum neutralization test or the Elisa test.
3. Without prejudice to other Community provisions, Member States which do not practise vaccination against foot-and-mouth disease may not oppose the admission of semen from animals vaccinated in accordance with this Directive.
In that event, up to 10 % of the semen from each collection intended for trade (with a minimum of five straws) may be subjected to a virus isolation test for foot-and-mouth in a laboratory in the Member States of destination or in a laboratory specified by that Member State. If the result is positive, admission of the semen may be refused.
Article 5 1. The Member State on whose territory the semen collection centre is situated shall ensure that the approval provided for in Article 3 (a) is granted only where the provisions of Annex A are observed and where the semen collection centre is able to satisfy the other provisions of this Directive.
The Member State shall also ensure that the official veterinarian supervises the observance of those provisions and shall withdraw approval when one or more of the provisions is no longer observed.
2. All approved semen collection centres shall be registered, each centre being given a veterinary registration number. Each Member State shall send a list of semen collection centres and their veterinary registration numbers to the other Member States and to the Commission and shall notify them of any withdrawal of approval.
When a Member State considers that the provisions governing approval are not, or are no longer, observed in a semen collection centre in another Member State, it shall inform the competent authority of the State. The latter shall then take all necessary measures and notify the competent authority of the other Member State of the decisions taken and the reasons for them.
If that other Member State fears that the necessary measures have not been taken or are inadequate, it shall so inform the Commission, which shall seek the opinion of one or more veterinary experts. In the light of that opinion, Member States may be authorized, in accordance with the procedure laid down in Article 19, to prohibit temporarily the admission of semen coming from the centre in question.
Such authorization may be withdrawn in accordance with the procedure laid down in Article 19 in the light of a fresh opinion delivered by one or more veterinary experts.
The veterinary experts must be nationals of a Member State other than those involved in the dispute.
The general rules for applying this Article shall be adopted in accordance with the procedure laid down in Article 18.
Article 6 1. Member States shall make the admission of semen conditional upon submission of an animal health certificate drawn up by an official veterinarian of the Member State of collection in accordance with Annex D.
This certificate must:
(a) be drawn up in at least one of the official languages of the Member State of collection and one of those of the Member State of destination;
(b) accompany the consignment to its destination in its original form;
(c) be drawn up on a single sheet of paper;
(d) be made out to a single consignee.
2. (a) The Member State of destination may prohibit the admission of consignments if a documentary check reveals that Article 3 has not been observed.
(b) The Member State of destination may take the necessary measures, including storage in quarantine, in order to obtain definite proof in cases where semen is suspected of being infected or contaminated by pathogenic organisms.
(c) Decisions taken under (a) or (b) must, at the request of the consignor or his representative, authorize the return of the semen, provided this is not contrary to considerations of animal health.
3. If the admission of semen has been prohibited on any of the grounds set out in paragraph 2 (a) and (b) and the Member State of collection does not within 30 days authorize the return of the semen, the competent veterinary authority of the Member State of destination may order it to be destroyed.
4. The decisions taken by the competent veterinary authority under paragraphs 2 and 3 must be communicated to the consignor or his representative, together with the reasons therefor.
Article 7 1. Avenues of appeal provided for in current legislation in the Member States against decisions taken pursuant to this Directive by the competent authority shall not be affected by this Directive.
These reasoned decisions must, on request, be communicated to the consignor or his representative forthwith in writing, with an indication of what avenues of appeal against them are provided for in current legislation and of the form and time limits in which proceedings must be initiated. The decisions must also be communicated to the competent veterinary authority of the Member State of collection or provenance.
2. Each Member State shall grant to consignors in respect of whose consignments of semen such measures as are provided for in Article 6 (2) have been taken, the right to obtain, before other measures are taken by the competent authority, the opinion of a veterinary expert to determine whether Article 6 (2) has been complied with.
The veterinary expert must be a national of a Member State other than the Member State of collection or of destination.
The Commission shall, on a proposal from the Member States, draw up a list of veterinary experts who may be instructed to formulate such opinions. The general rules for applying this Article, and in particular the procedure to be followed in formulating these opinions, shall be adopted in accordance with the procedure laid down in Article 18.
CHAPTER III Imports from third countries Article 8 1. A Member State may authorize importation of semen only from those third countries which appear on a list drawn up in accordance with the procedure laid down in Article 19.
That list may be supplemented or amended in accordance with the procedure laid down in Article 18.
2. In deciding whether a third country may appear on the list referred to in paragraph 1, particular account shall be taken of:
(a) the state of health of the livestock, other domestic animals and wildlife in the third country, with particular reference to exotic animal diseases, and of the environmental health situation in that country, which might endanger animal health in the Member States;
(b) the regularity and rapidity of the information supplied by the third country concerning the existence of contagious animal diseases in its territory, in particular those diseases mentioned in lists A and B of the International Office of Epizootic Diseases;
(c) that country's rules on animal disease prevention and control;
(d) the structure of the veterinary services in the country and their powers;
(e) the organization and implementation of measures to prevent and control contagious animal diseases; and (f) the guarantees which the third country can give with regard to compliance with this Directive.
3. The list referred to in paragraph 1 and all amendments thereto shall be published in the Official Journal of the European Communities.
Article 9 1. In accordance with the procedure laid down in Article 19, a list shall be drawn up of semen collection centres from which Member States may authorize the importation of semen originating in third countries. The list may be amended or supplemented according to the same procedure.
2. In deciding whether a semen collection centre in a third country may appear on the list referred to in paragraph 1, particular account shall be taken of the veterinary supervision of semen production systems in the third country, the powers of the veterinary services and the supervision to which semen collection centres are subject.
3. A semen collection centre may appear on the list provided for in paragraph 1 only if:
(a) it is situated in one of the countries on the list referred to in Article 8 (1);
(b) it fulfils the requirements of Chapters I and II of Annex A;
(c) it has been officially approved for exports to the Community by the veterinary services of the third country concerned;
(d) it is under the supervision of a centre veterinarian of the third country concerned; and (e) it is subject to regular inspection by an official veterinarian of the third country concerned at least twice a year.
Article 10 1. Semen must come from animals which, immediately prior to collection of their semen, have remained for at least six months in the territory of a third country on the list drawn up in accordance with Article 8 (1).
2. Without prejudice to Article 8 (1) and paragraph 1 of this Article, the Member States shall not authorize the importation of semen from a third country on the list unless the semen complies with the animal health requirements adopted, in accordance with the procedure laid down in Article 18, for imports of semen from that country.
In adopting the requirements referred to in the preceding subparagraph, consideration shall be given to:
(a) the health situation in the area surrounding the semen collection centre, with particular reference to the diseases appearing on list A of the International Office of Epizootic Diseases;
(b) the state of health of the herd in the semen collection centre, including testing requirements;
(c) the state of health of the donor animal and testing requirements;
(d) testing requirements in relation to semen.
3. The reference basis for fixing animal health conditions in accordance with paragraph 2 for bovine tuberculosis and brucellosis shall be the standards laid down in Annex A to Directive 64/432/EEC. It may be decided, in accordance with the procedure laid down in Article 18, on a case-by-case basis, to waive these conditions where the third country concerned provides similar animal health guarantees; in that case, animal health conditions at least equivalent to those in Annex A to that Directive shall be laid down in accordance with the same procedure in order to permit the entry of such animals into semen collection centres.
4. Article 4 shall apply mutatis mutandis.
Article 11 1. Member States shall authorize the importation of semen only on submission of an animal health certificate drawn up and signed by an official veterinarian of the third country of collection.
This certificate must:
(a) be drawn up in at least one of the official languages of the Member State of destination and one of those of the Member State where the import control provided for in Article 12 is carried out;
(b) accompany the semen in the original;
(c) be drawn up on a single sheet of paper;
(d) be made out to a single consignee.
2. The certificate must correspond to a specimen drawn up in accordance with the procedure laid down in Article 19.
Article 12 1. Member States shall ensure that each consignment of semen entering the customs territory of the Community is subjected to control before being released for free circulation or placed under a customs procedure and shall prohibit the introduction of such semen into the Community if the import control made on arrival reveals that:
- the semen does not come from the territory of a third country on the list drawn up in accordance with Article 8 (1),
- the semen does not come from a semen collection centre on the list provided for in Article 9 (1),
- the semen comes from the territory of a third country from which imports are prohibited in accordance with Article 15 (2),
- the animal health certificate which accompanies the semen is not in conformity with the conditions laid down in Article 11 and fixed pursuant thereto.
This paragraph shall not apply to consignments of semen which arrive in the customs territory of the Community and are placed under a customs transit procedure for consignment to a destination situated outside the said territory.
However, it shall be applicable where customs transit is waived during transport throught the territory of the Community.
2. The Member State of destination may take the necessary measures, including storage in quarantine, in order to obtain definite proof in cases where semen is suspected of being contaminated by pathogenic organisms.
3. If the introduction of semen has been prohibited on any of the grounds set out in paragraphs 1 and 2 and the exporting third country does not within 30 days authorize the return of the semen, the competent veterinary authority of the Member State of destination may order it to be destroyed.
Article 13 Each consignment of semen authorized for introduction into the Community by a Member State on the basis of the control referred to in Article 12 (1) must, when sent to the territory of another Member State, be accompanied by the original certificate or an authenticated copy thereof, suitably endorsed, in either case, by the competent authority which was responsible for the examination carried out in accordance with Article 12.
Article 14 If it is decided to take destruction measures pursuant to Article 12 (3), any costs incurred shall be chargeable to the consignor, the consignee or their agent, without compensation by the State.
CHAPTER IV Safeguard and control measures Article 15 1. A Member State may take the following measures if there is a danger of an animal disease spreading as a result of the introduction of semen into its territory from another Member State:
(a) in the event of an outbreak of an epizootic disease in the other Member State, it may temporarily prohibit or restrict the introduction of semen from the areas of that Member State where the disease has occurred;
(b) if an epizootic disease becomes widespread, or if there is an outbreak of a further contagious animal disease of a serious nature, it may temporarily prohibit or restrict the introduction of semen from the whole of the territory of that Member State.
Each Member State shall immediately inform the other Member States and the Commission of the outbreak on its territory of any disease covered by the first subparagraph and of the measures which it has taken to control that disease. It shall also notify them immediately of the disappearance of the disease.
2. Without prejudice to Article 8, 9 and 10, if in a third country a contagious animal disease which can be carried by semen and is liable to endanger the health of the livestock in a Member State breaks out or spreads or if any other reason connected with animal health so justifies, the Member State of destination concerned shall prohibit the importation of that semen, whether imported directly or indirectly through another Member State, either from the whole of the third country or from part of its territory.
3. Measures taken by the Member States on the basis of paragraphs 1 and 2 and the repeal of such measures must be communicated immediately to the other Member States and the Commission together with the reasons for such measures.
In accordance with the procedure laid down in Article 18, it may be decided that those measures must be amended, in particular in order to coordinate them with measures adopted by the other Member States, or that they must be repealed.
4. If the situation envisaged in paragraphs 1 and 2 arises and if it is necessary that other Member States also apply the measures taken under those paragraphs, amended where necessary in accordance with paragraph 3, appropriate steps shall be taken in accordance with the procedure laid down in Article 18.
5. Resumption of importation from the third country concerned shall be authorized in accordance with the procedure laid down in Article 18.
Article 16 1. Veterinary experts from the Commission may, in cooperation with the competent authorities of the Member States and third countries, make on-the-spot checks in so far as that is indispensable for ensuring uniform application of this Directive.
The country of collection within whose territory a check is being carried out shall give all necessary assistance to the experts in carrying out their duties. The Commission shall inform the country of collection concerned of the results of the investigation.
The country of collection concerned shall take any measures which may prove necessary to take account of the results of the investigation. If the country of collection does not take those measures, the Commission may, after the situation has been examined by the Standing Veterinary Committee, have recourse to the provisions of the fourth subparagraph of Article 5 (2) and 9 (1).
2. The general provisions for implementing this Article, especially as regards the frequency and method of carrying out the checks referred to in the first subparagraph of paragraph 1, shall be laid down in accordance with the procedure set out in Article 19.
CHAPTER V Final provisions Article 17 Amendments to the Annexes to this Directive, in particular to adapt them to advances in technology, shall be decided by the Council acting by a qualified majority on a proposal from the Commission.
Article 18 1. Where the procedure laid down in this Article is to be followed, matters shall without delay be referred by the chairman, either on his own initiative or at the request of a Member State, to the Standing Veterinary Committee (hereinafter called ´the committee') set up by the Council Decision of 15 October 1968.
2. Within the committee the votes of the Member States shall be weighted as provided for in Article 148 (2) of the Treaty. The chairman shall not vote.
3. The representative of the Commission shall submit a draft of the measures to be adopted. The committee shall deliver its opinion on such measures within two days. Opinions shall be delivered by a majority of 54 votes.
4. The Commission shall adopt the measures and apply them immediately where they are in accordance with the committee's opinion. Where they are not in accordance with the committee's opinion or in the absence of any opinion, the Commission shall forthwith submit to the Council a proposal relating to the measures to be taken. The Council shall adopt the measures by a qualified majority.
If, on the expiry of three months from the date on which the matter was referred to it, the Council has not adopted any measures, the Commission shall adopt the proposed measures and apply them immediately, save where the Council has decided against the said measures by a simple majority.
Article 19 1. Where the procedure laid down in this Article is to be followed, matters shall without delay be referred to the committee by the chairman, either on his own initiative or at the request of a Member State.
2. Within the committee the votes of the Member States shall be weighted as provided for in Article 148 (2) of the Treaty. The chairman shall not vote.
3. The representative of the Commission shall submit to the committee a draft of the measures to be adopted. The committee shall deliver its opinion on the draft within a time limit which the chairman may lay down according to the urgency of the matter. The opinion shall be delivered by a majority of 54 votes.
4. The Commission shall adopt the measures and apply them immediately where they are in accordance with the committee's opinion. Where they are not in accordance with the committee's opinion, or in the absence of any opinion, the Commission shall forthwith submit to the Council a proposal relating to the measures to be taken. The Council shall adopt the measures by a qualified majority.
If, on the expiry of 15 days from the date on which the matter was referred to it, the Council has not adopted any measures, the Commission shall adopt the proposed measures and apply them immediately, save where the Council has decided against the said measures by a simple majority.
Article 20 1. This Directive shall not be applicable to semen collected and processed in a Member State before 1 January 1990.
2. Until the date of entry into force of the decisions adopted pursuant to Articles 8, 9 and 10, the Member States shall not apply to imports of semen from third countries more favourable conditions than those resulting from application of Chapter II.
Article 21 The Member States shall bring into force the laws, regulations and administrative provisions necessary to comply with this Directive by 1 January 1990 at the latest. They shall forthwith inform the Commission thereof.
Article 22 This Directive is addressed to the Member States.
Done at Luxembourg, 14 June 1988.