Směrnice Rady
ze dne 21. ledna 1980
o vzájemném uznávání diplomů, osvědčení a jiných dokladů o dosažené kvalifikaci porodních asistentek a o opatřeních pro usnadnění účinného výkonu práva usazování a volného pohybu služeb
(80/154/EHS)
RADA EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského hospodářského společenství, a zejména na články 49, 57 a 66 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [3],
vzhledem k tomu, že podle Smlouvy je od konce přechodného období zakázána veškerá diskriminace na základě státní příslušnosti v oblasti práva usazování a volného pohybu služeb; že takto provedená zásada národního zacházení se zejména použije při vydávání povolení případně požadovaného pro přístup k činnostem porodních asistentek a rovněž pro zápis do profesních organizací či sdružení nebo členství v nich;
vzhledem k tomu, že se přesto zdá být žádoucí přijmout určitá ustanovení směřující k usnadnění účinného výkonu práva usazování a volného pohybu služeb porodních asistentek;
vzhledem k tomu, že na základě Smlouvy nesmějí členské státy poskytovat žádnou podporu, která by mohla narušit podmínky práva usazování;
vzhledem k tomu, že čl. 57 odst. 1 Smlouvy stanoví, že budou přijaty směrnice upravující vzájemné uznávání diplomů, osvědčení a jiných dokladů o kvalifikaci;
vzhledem k tomuže se zdá vhodné zároveň se vzájemným uznáváním diplomů upravit koordinaci podmínek vzdělávání porodních asistentek; že tato koordinace je předmětem směrnice 80/155/EHS [4];
vzhledem k tomu, že právní předpisy členských států podmiňují přístup k činnosti porodní asistentky a její výkon získáním diplomu porodní asistentky;
vzhledem k tomu, že pokud se týká akademického titulu, je vhodné povolit jeho užívání pouze v jazyce členského státu původu nebo posledního usazení, neboť směrnice o vzájemném uznávání diplomů nutně nezavádí věcnou rovnocennost vzdělání, kterého se tyto diplomy týkají;
vzhledem k tomu, že pro usnadnění uplatňování této směrnice vnitrostátními orgány mohou členské státy stanovit, že oprávněné osoby, které splňují podmínky vzdělání požadované touto směrnicí, zároveň se svým dokladem o vzdělání a odborné přípravě předloží osvědčení příslušných orgánů země původu nebo posledního usazení prokazující, že daný doklad o vzdělání a odborné přípravě je dokladem ve smyslu této směrnice;
vzhledem k tomu, že v případě poskytování služeb by požadavek na zápis v profesních organizacích či sdruženích nebo na členství v nich, které by byly vázány na stálou a trvalou povahu činnosti vykonávané v hostitelské zemi, představoval pro poskytovatele nespornou překážku, neboť ten vykonává svou činnost dočasně; že je třeba tento požadavek zrušit; že v tom případě je však třeba zajistit kontrolu profesní kázně, což spadá do pravomoci těchto profesních organizací či sdružení; že je z těchto důvodů vhodné stanovit možnost uložit oprávněné osobě povinnost oznámit poskytování služeb příslušnému orgánu hostitelského členského státu, aniž je dotčeno použití článku 62 Smlouvy;
vzhledem k tomu, že v souvislosti s podmínkou bezúhonnosti a dobré pověsti je vhodné rozlišovat mezi požadavky, které je třeba splnit při přístupu k profesionální činnosti, a mezi požadavky pro výkon této činnosti;
vzhledem k tomu, že pokud jde o činnosti porodních asistentek, které je vykonávají v pracovním poměru, neobsahuje nařízení Rady EHS č. 1612/68 ze dne 15. října 1968 o volném pohybu pracovníků uvnitř Společenství [5] žádná zvláštní ustanovení týkající se bezúhonnosti a dobré pověsti, profesní kázně nebo používání označení pro tato povolání; že se podle členských států dotyčná pravidla vztahují nebo mohou vztahovat jak na osoby v pracovním poměru, tak na osoby samostatně výdělečně činné; že výkon činností porodních asistentek je ve všech členských státech podmíněn získáním diplomu, osvědčení nebo jiného dokladu o dosažené kvalifikaci porodní asistentky; že tyto činnosti vykonávají jak samostatně výdělečně činné osoby, tak osoby v pracovním poměru, případně osoby vykonávající tuto činnost v průběhu své profesionální dráhy v obou postaveních; že pro plnou podporu volného pohybu těchto odborníků uvnitř Společenství se zdá být nezbytné rozšířit působnost této směrnice i na porodní asistentky v pracovním poměru,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
KAPITOLA I
OBLAST PŮSOBNOSTI
Článek 1
1. Tato směrnice se vztahuje na činnosti porodní asistentky vymezené jednotlivými členskými státy, aniž je dotčen článek 4 směrnice 80/155/EHS, a vykonávané pod těmito profesními označeními:
ve Spolkové republice Německo:
- "Hebamme",
v Belgii:
- "accoucheuse/vroedvrouw",
v Dánsku:
- "jordemoder",
ve Francii:
- "sage-femme",
v Irsku:
- "midwife",
v Itálii:
- "ostetrica",
v Lucembursku:
- "sage-femme",
v Nizozemsku:
- "verloskundige",
ve Spojeném království:
- "midwife".
KAPITOLA II
DIPLOMY, OSVĚDČENÍ A JINÉ DOKLADY O DOSAŽENÉ KVALIFIKACI PORODNÍCH ASISTENTEK
Článek 2
1. Každý členský stát uznává diplomy, osvědčení a jiné doklady o dosažené kvalifikaci, které jsou vyjmenovány v článku 3, vydané státním příslušníkům členských států ostatními členskými státy, které jsou v souladu s čl. 1 odst. 1, 3 a 4 směrnice 80/155/EHS a splňují některou z těchto podmínek:
- řádnou odbornou přípravu pro porodní asistentky po dobu nejméně tří let,
- která je podmíněna získáním diplomu, osvědčení nebo jiného dokladu o dosažené kvalifikaci opravňujících k přijetí na univerzity nebo ostatní vysoké školy nebo alespoň zaručujících rovnocennou úroveň znalostí,
- nebo po níž následuje odborná praxe, o které se vystaví potvrzení podle článku 4 této směrnice,
- řádnou odbornou přípravu pro porodní asistentky po dobu nejméně dvou let nebo 3600 hodin, která je podmíněna získáním diplomu, osvědčení nebo jiného dokladu o dosažené kvalifikaci zdravotní sestry odpovědné za všeobecnou péči uvedeného v článku 3 směrnice 77/452/EHS [6],
- řádnou odbornou přípravu pro porodní asistentky po dobu nejméně 18 měsíců nebo 3000 hodin, která je podmíněna získáním diplomu, osvědčení nebo jiného dokladu o dosažené kvalifikaci zdravotní sestry odpovědné za všeobecnou péči uvedeného v článku 3 směrnice 77/452/EHS, po níž následuje odborná praxe, o které se vystaví potvrzení podle článku 4 této směrnice.
2. Každý členský stát přiznává na svém území diplomům, osvědčením a jiným dokladům o dosažené kvalifikaci, které uznává, pokud jde o přístup k činnostem porodní asistentky a jejich výkon, stejné účinky, jaké mají diplomy, osvědčení a jiné doklady o dosažené kvalifikaci, které sám vydává.
Článek 3
Diplomy, osvědčení a jiné doklady o dosažené kvalifikaci uvedené v článku 2 jsou:
a) ve Spolkové republice Německo:
- "Hebammenprüfungszeugnis" vydávaný zkušební komisí jmenovanou státem,
- osvědčení příslušných orgánů Spolkové republiky Německo dokládající, že diplomy vydané po 8. květnu 1945 příslušnými úřady Německé demokratické republiky jsou uznány za rovnocenné dokladu zmíněnému výše v bodě 1;
b) v Belgii:
"diplôme d'accoucheuse/vroedvrouwdiploma" vydávaný státními nebo státem schválenými školami nebo orgánem "jury central";
c) v Dánsku:
"bevis for bestået jordemodereksamen" vydávaný "Danmarks jordemoderskole";
d) ve Francii:
"diplôme de sage-femme" vydávaný státem;
e) v Irsku:
"certificate in midwifery" vydávaný "An Bord Altranais";
f) v Itálii:
"diploma d'ostetrica" vydávaný státem uznanými školami;
g) v Lucembursku:
"diplôme de sage-femme" vydávaný ministerstvem zdravotnictví na základě rozhodnutí zkušební komise;
h) v Nizozemsku:
"vroedvrouwdiploma" vydávaný zkušební komisí určenou státem;
i) ve Spojeném království:
"certificate of admission to the Roll of Midwives" vydávaný v Anglii a ve Walesu "Central Midwives Board for England and Wales", ve Skotsku "Central Midwives Board for Scotland" a v severním Irsku "Northern Ireland Council for Nurses and Midwives".
Článek 4
Potvrzení podle článku 2 vydávají příslušné orgány členského státu původu nebo posledního usazení. Osvědčuje se v něm, že jeho držitel vykonával po získání diplomu porodní asistentky v nemocnici nebo ve zdravotnickém zařízení, které je k tomuto účelu schváleno, uspokojivým způsobem všechny činnosti porodní asistentky, a to po dobu stanovenou takto:
- dva roky v případě podle čl. 2 odst. 1 první odrážky druhé pododrážky,
- jeden rok v případě podle čl. 2 odst. 1 třetí odrážky.
KAPITOLA III
NABYTÁ PRÁVA
Článek 5
1. Každý členský stát uznává jako dostatečný důkaz pro státní příslušníky členských států, jejichž diplomy, osvědčení a jiné doklady o dosažené kvalifikaci nevyhovují všem základním požadavkům odborné přípravy stanoveným v článku 1 směrnice 80/155/EHS, diplomy, osvědčení a jiné doklady o dosažené kvalifikaci porodních asistentek, které byly vydány těmito členskými státy nejpozději šest let po oznámení této směrnice a které doplňuje potvrzení osvědčující, že tito státní příslušníci skutečně a v souladu se zákonem vykonávali dotyčné činnosti po dobu nejméně tří po sobě následujících let v průběhu pěti let předcházejících dni vydání potvrzení.
2. Každý členský stát uznává jako dostatečný důkaz pro státní příslušníky členských států, jejichž diplomy, osvědčení nebo jiné doklady o dosažené kvalifikaci vyhovují všem základním požadavkům odborné přípravy stanoveným v článku 1 směrnice 80/155/EHS, ale které na základě článku 2 této směrnice musí být uznávány pouze, pokud jsou doplněny potvrzením o odborné praxi uvedeným v článku 4, diplomy, osvědčení nebo jiné doklady o dosažené kvalifikaci porodních asistentek vydávané členskými státy před provedením této směrnice, které jsou doplněny potvrzením osvědčujícím, že tito státní příslušníci skutečně a v souladu se zákonem vykonávali dotyčné činnosti po dobu nejméně tří po sobě následujících let v průběhu pěti let předcházejících dni vydání potvrzení.
KAPITOLA IV
UŽÍVÁNÍ AKADEMICKÝCH TITULŮ
Článek 6
1. Aniž je dotčen článek 15, zajistí hostitelské členské státy, aby státním příslušníkům členských států, kteří splňují podmínky stanovené v článcích 2 a 5, bylo uznáno právo užívat jejich zákonný akademický titul nebo popřípadě jeho zkratku udělený členským státem původu nebo posledního usazení, a to v jazyce tohoto státu. Hostitelské členské státy mohou stanovit, že za tímto titulem musí následovat název a sídlo zařízení nebo zkušební komise, která jej udělila.
2. Je-li možné zaměnit akademický titul členského státu původu nebo posledního usazení s titulem, který platí v hostitelském členském státě a vyžaduje zde další odbornou přípravu, kterou oprávněná osoba nezískala, může tento hostitelský členský stát stanovit, že tato osoba bude užívat svůj akademický titul členského státu původu nebo posledního usazení ve vhodné podobě, kterou hostitelský členský stát určí.
KAPITOLA V
USTANOVENÍ K USNADNĚNÍ ÚČINNÉHO VÝKONU PRÁVA USAZOVÁNÍ A VOLNÉHO POHYBU SLUŽEB PORODNÍCH ASISTENTEK
A. Zvláštní ustanovení o právu usazování
Článek 7
1. Hostitelský členský stát, který požaduje od svých státních příslušníků pro první přístup k některé z činností uvedených v článku 1 důkaz bezúhonnosti nebo dobré pověsti, přijme jako dostatečný důkaz ve vztahu ke státním příslušníkům členských států potvrzení prokazující splnění těchto podmínek bezúhonnosti nebo dobré pověsti vyžadovaných v uvedeném členském státě, vydané příslušnými orgány členského státu původu nebo předchozího usazení.
2. Nepožaduje-li členský stát původu nebo posledního usazení pro přístup k dotyčné činnosti důkaz bezúhonnosti nebo dobré pověsti, může hostitelský členský stát požadovat od státních příslušníků členského státu původu nebo posledního usazení výpis z rejstříku trestů nebo, neexistuje-li, rovnocenný doklad vydaný příslušným orgánem členského státu původu nebo posledního usazení.
3. Dozví-li se hostitelský členský stát o závažných a konkrétních skutečnostech, ke kterým došlo mimo jeho území před zahájením činnosti dané osoby v tomto státě a které mohou ovlivnit přístup k dotyčné činnosti, může o tom uvědomit členský stát původu nebo posledního usazení.
Členský stát původu nebo posledního usazení prověří věrohodnost těchto skutečností. Příslušné orgány samy rozhodnou o povaze a rozsahu vyšetřování, které má být provedeno, a oznámí hostitelskému členskému státu důsledky, které z něj vyplývají pro potvrzení nebo doklady, které vydaly.
4. Členské státy zajistí důvěrnost předávaných informací.
Článek 8
1. Platí-li v hostitelském členském státě právní a správní předpisy, které se týkají zachovávání bezúhonnosti nebo dobré pověsti včetně ustanovení o kázeňských postizích v případě závažného profesního pochybení nebo odsouzení za trestný čin a které souvisejí s výkonem některé z činností uvedených v článku 1, předá členský stát původu nebo posledního usazení hostitelskému členskému státu nezbytné informace o opatřeních nebo kázeňských postizích profesní nebo správní povahy, které byly přijaty vůči dotyčné osobě, a o trestních postizích týkajících se výkonu povolání v členském státě původu nebo posledního usazení.
2. Dozví-li se hostitelský členský stát o závažných a konkrétních skutečnostech, ke kterým došlo mimo jeho území před zahájením činnosti dané osoby v tomto státě a které mohou ovlivnit výkon dotyčné činnosti, může o tom uvědomit členský stát původu neboposledního usazení.
Členský stát původu nebo posledního usazení prověří věrohodnost těchto skutečností. Příslušné orgány samy rozhodnou o povaze a rozsahu vyšetřování, které má být provedeno, a oznámí hostitelskému členskému státu důsledky, které z něj vyplývají pro informace, které byly předány podle odstavce 1.
3. Členské státy zajistí důvěrnost předávaných informací.
Článek 9
Pokud hostitelský členský stát požaduje od svých státních příslušníků pro přístup k některé z činností uvedených v článku 1 nebo její výkon potvrzení o fyzickém a duševním zdraví, přijme jako dostatečný důkaz v tomto smyslu doklad, který se v těchto případech požaduje v členském státě původu nebo posledního usazení.
Nepožaduje-li členský stát původu nebo členský stát posledního usazení takové potvrzení pro přístup k dotyčné činnosti nebo její výkon, přijme hostitelský členský stát od státních příslušníků členského státu původu nebo posledního usazení potvrzení vydané příslušným orgánem těchto států, které odpovídá potvrzením hostitelského členského státu.
Článek 10
Doklady uvedené v článcích 7, 8 a 9 nesmějí být při předložení starší tří měsíců.
Článek 11
1. Řízení o přijetí oprávněné osoby k přístupu k některé z činností uvedených v článku 1 podle článků 7, 8 a 9 musí být skončeno co nejdříve a nejpozději tři měsíce po předložení veškerých dokladů týkajících se dotyčné osoby, aniž tím jsou dotčeny lhůty, které mohou vyplynout z případného odvolání podaného v závěru tohoto řízení.
2. V případech uvedených v čl. 7 odst. 3 a čl. 8 odst. 2 staví žádost o přezkum běh lhůty uvedené v odstavci 1.
Dotázaný členský stát musí odpovědět ve lhůtě tří měsíců.
Hostitelský členský stát po obdržení odpovědi nebo po uplynutí zmíněné lhůty pokračuje v řízení podle odstavce 1.
Článek 12
Pokud hostitelský členský stát požaduje od svých státních příslušníků pro přístup k některé z činností uvedených v článku 1 nebo její výkon, aby učinili místopřísežné nebo čestné prohlášení, a toto místopřísežné nebo čestné prohlášení nemohou učinit státní příslušníci jiných členských států, zajistí hostitelský členský stát, aby byla dotyčné osobě nabídnuta rovnocenná forma a vhodná formulace místopřísežného nebo čestného prohlášení.
B. Zvláštní ustanovení o volném pohybu služeb
Článek 13
1. Požaduje-li některý členský stát od svých státních příslušníků pro přístup k některé z činností uvedených v článku 1 nebo pro její výkon povolení profesní organizace či sdružení nebo zapsání či členství v nich, osvobodí tento členský stát od této povinnosti státní příslušníky členských států pro případ poskytování služeb.
Oprávněná osoba poskytuje služby se stejnými právy a povinnostmi jako státní příslušníci hostitelského členského státu; zejména podléhá kázeňským opatřením profesní nebo správní povahy platným v tomto členském státě.
Přijme-li hostitelský členský stát opatření k provedení druhého pododstavce nebo se dozví o skutečnostech odporujících těmto ustanovením, neprodleně o tom uvědomí členský stát, v němž je oprávněná osoba usazena.
2. Hostitelský členský stát může stanovit, že oprávněná osoba musí učinit před příslušnými orgány předběžné prohlášení týkající se poskytování jejích služeb, pokud s výkonem těchto služeb bude spojen dočasný pobyt na jeho území.
V naléhavých případech může být toto prohlášení učiněno v co nejkratší době po poskytnutí služeb.
3. V souladu s odstavci 1 a 2 může hostitelský členský stát požadovat od oprávněné osoby předložení jednoho nebo několika dokladů obsahujících tyto údaje:
- prohlášení uvedené v odstavci 2,
- potvrzení osvědčující, že oprávněná osoba vykonává dotyčné činnosti v souladu se zákony členského státu, ve kterém je usazena,
- potvrzení, že oprávněná osoba je držitelem jednoho nebo několika diplomů, osvědčení či jiných dokladů o dosažené kvalifikaci požadovaných pro poskytování dotyčných služeb a uvedených v této směrnici.
4. Doklad nebo doklady stanovené v odstavci 3 nesmějí být při předložení starší dvanácti měsíců.
5. Zbaví-li členský stát zcela nebo zčásti, dočasně nebo trvale některého ze svých státních příslušníků nebo státního příslušníka jiného členského státu usazeného na jeho území způsobilosti vykonávat některou z činností uvedených v článku 1, zajistí podle okolností dočasné nebo trvalé odnětí potvrzení uvedeného v odst. 3 druhé odrážce.
Článek 14
Je-li v hostitelském členském státě vyžadována registrace u subjektu sociálního zabezpečení podle veřejného práva, aby bylo možné vyrovnání účtů spojených s výkonem činností ve prospěch pojištěnců ze sociálního zabezpečení u pojišťovacích subjektů, osvobodí tento členský stát při poskytování služeb spojeném s přemístěním oprávněné osoby od tohoto požadavku státní příslušníky členských států usazené v jiném členském státě.
Oprávněné osoby nicméně předem a v naléhavém případě následně uvědomí dotyčný subjekt o poskytnutí služby.
C. Ustanovení společná pro právo usazování a volný pohyb služeb
Článek 15
Je-li v hostitelském členském státě užívání profesního označení týkajícího se některé z činností uvedených v článku 1 právně upraveno, mají státní příslušníci ostatních členských států, kteří splňují podmínky stanovené v článcích 2 a 5, profesní označení hostitelského členského státu, které v tomto státě odpovídá jeho podmínkám pro vzdělání, a používají jeho zkratku.
Článek 16
1. Členské státy přijmou nezbytná opatření, aby umožnily oprávněným osobám získat informace o právní úpravě zdravotnictví a sociálního zabezpečení a popřípadě o pravidlech profesní etiky v hostitelském členském státě.
Pro tento účel mohou zřídit informační střediska, kde mohou oprávněné osoby získat nezbytné informace. Hostitelský členský stát může oprávněné osobě, která je v něm usazena, uložit povinnost tato střediska kontaktovat.
2. Členské státy mohou zřídit střediska uvedená v odstavci 1 při příslušných orgánech a subjektech, které určí ve lhůtě stanovené v čl. 20 odst. 1.
3. Členské státy zajistí, aby si oprávněné osoby ve svém zájmu a v zájmu svých pacientů případně osvojily jazykové znalosti nezbytné k výkonu jejich odborné činnosti v hostitelském členském státě.
KAPITOLA VI
ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 17
V případě odůvodněných pochybností může hostitelský členský stát požadovat od příslušných orgánů jiného členského státu potvrzení pravosti diplomů, osvědčení a jiných dokladů o dosažené kvalifikaci vydaných v tomto jiném členském státě a uvedených v kapitolách II a III a rovněž potvrzení skutečnosti, že oprávněná osoba splnila veškeré podmínky odborné přípravy stanovené ve směrnici 80/155/EHS.
Článek 18
Členské státy určí ve lhůtě stanovené v čl. 20 odst. 1 orgány a subjekty oprávněné k vydávání nebo přijímání diplomů, osvědčení a jiných dokladů o dosažené kvalifikaci a rovněž určí dokumenty a informace uvedené v této směrnici a neprodleně o nich uvědomí ostatní členské státy a Komisi.
Článek 19
Tato směrnice se vztahuje rovněž na státní příslušníky členských států, kteří v souladu se nařízením (EHS) č. 1612/68 vykonávají nebo budou vykonávat některou z činností uvedených v článku 1 v pracovním poměru.
Článek 20
1. Členské státy přijmou opatření nezbytná pro dosažení souladu s touto směrnicí do tří let od jejího oznámení a neprodleně o nich uvědomí Komisi.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 21
Setká-li se členský stát v určitých oblastech při provádění této směrnice s vážnými obtížemi, prověří Komise tyto obtíže společně s dotyčným státem a vyžádá si stanovisko Výboru vyšších úředníků pro veřejné zdraví, zřízeného rozhodnutím 75/365/EHS [7] naposledy pozměněného rozhodnutím 80/157/EHS [8].
Komise případně předloží Radě vhodné návrhy.
Článek 22
Tato směrnice je určena členským státům.
V Bruselu dne 21. ledna 1980.
COUNCIL DIRECTIVE of 21 January 1980 concerning the mutual recognition of diplomas, certificates and other evidence of formal qualifications in midwifery and including measures to facilitate the effective exercise of the right of establishment and freedom to provide services (80/154/EEC)
THE COUNCIL OF THE EUROPEAN COMMUNITIES,
Having regard to the Treaty establishing the European Economic Community, and in particular Articles 49, 57 and 66 thereof,
Having regard to the proposal from the Commission (1),
Having regard to the opinion of the European Parliament (2),
Having regard to the opinion of the Economic and Social Committee (3),
Whereas, pursuant to the Treaty, all discriminatory treatment based on nationality with regard to establishment and provision of services is prohibited as from the end of the transitional period ; whereas the principle of such treatment based on nationality applies in particular to the grant of any authorization required to practise as a midwife and also to the registration with or membership of professional organizations or bodies;
Whereas it nevertheless seems desirable that certain provisions be introduced to facilitate the effective exercise of the right of establishment and freedom to provide services in respect of the activities of midwives;
Whereas, pursuant to the Treaty, the Member States are required not to grant any form of aid likely to distort the conditions of establishment;
Whereas Article 57 (1) of the Treaty provides that Directives be issued for mutual recognition of diplomas, certificates and other evidence of formal qualifications;
Whereas it would appear advisable that, contemporaneously with the mutual recognition of diplomas, provision should be made for coordinating the conditions governing the training of midwives ; whereas such coordination is the subject of Directive 80/155/EEC (4);
Whereas in the Member States the law makes the right to take up and pursue the activities of midwife dependent upon the possession of a midwifery diploma;
Whereas, with regard to the possession of a formal certificate of training, since a Directive on the mutual recognition of diplomas does not necessarily imply equivalence in the training covered by such diplomas, the use of such qualifications should be authorized only in the language of the Member State of origin or of the Member State from which the foreign national comes;
Whereas, to facilitate the application of this Directive by the national authorities, Member States may prescribe that, in addition to formal certificates of training, the person who satisfies the conditions of (1)OJ No C 18, 12.2.1970, p. 1. (2)OJ No C 101, 4.8.1970, p. 26. (3)OJ No C 146, 11.12.1970, p. 17. (4)See page 8 of this Official Journal. training required by this Directive must provide a certificate from the competent authorities of his country of origin or of the country from which he comes stating that these certificates of training are those covered by the Directive;
Whereas, in the case of the provision of services, the requirement of registration with or membership of professional organizations or bodies, since it is related to the fixed and permanent nature of the activity pursued in the host country, would undoubtedly constitute an obstacle to the person wishing to provide the service, by reason of the temporary nature of his activity ; whereas this requirement should therefore be abolished ; whereas however, in this event, control over professional discipline, which is the responsibility of these professional organizations or bodies, should be guaranteed ; whereas, to this end, it should be provided, subject to the application of Article 62 of the Treaty, that the person concerned may be required to submit to the competent authority of the host Member State particulars relating to the provision of services;
Whereas, with regard to the requirements relating to good character and good repute, a distinction should be drawn between the requirements to be satisfied on first taking up the profession and those to be satisfied to practise it;
Whereas, as far as the activities of employed midwives are concerned, Council Regulation (EEC) No 1612/68 of 15 October 1968 on freedom of movement for workers within the Community (1) lays down no specific provisions relating to good character or good repute, professional discipline or use of title for the professions covered ; whereas, depending on the individual Member State, such rules are or may be applicable both to employed and self-employed persons ; whereas the activities of midwives are subject in all Member States to possession of a diploma, certificate or other evidence of formal qualification in midwifery ; whereas such activities are pursued by both employed and self-employed persons, or by the same persons in both capacities in the course of their professional career ; whereas, in order to encourage as far as possible the free movement of those professional persons within the Community, it therefore appears necessary to extend this Directive to employed midwives,
HAS ADOPTED THIS DIRECTIVE:
CHAPTER I
SCOPE
Article 1
1. This Directive shall apply to the activities of midwives as defined by each Member State, without prejudice to Article 4 of Directive 80/155/EEC, and pursued under the following professional titles:
in the Federal Republic of Germany: - "Hebamme";
in Belgium: - "accoucheuse/vroedvrouw";
in Denmark: - "jordemoder";
in France: - "sage-femme";
in Ireland: - midwife;
in Italy: - "ostetrica";
in Luxembourg: - "sage-femme";
in the Netherlands - "verloskundige";
in the United Kingdom: - midwife.
CHAPTER II DIPLOMAS, CERTIFICATES AND OTHER EVIDENCE OF FORMAL QUALIFICATIONS IN MIDWIFERY
Article 2
1. Each Member State shall recognize the diplomas, certificates and other evidence of formal qualifications in midwifery awarded to nationals of Member States by the other Member States and listed in Article 3 which satisfy the minimum programme mentioned in Article 1 (1), (3) and (4) of Directive 80/155/EEC and comply with one of the following conditions: - full-time training in midwifery lasting at least three years: - either subject to possession of a diploma, certificate or other evidence of formal qualifications giving right of admittance to university or higher-education establishments or, failing this, attesting an equivalent level of knowledge,
- or followed by professional practice for which the certificate referred to in Article 4 of this Directive is issued, (1)OJ No L 257, 19.10.1968, p. 2.
- full-time training in midwifery lasting at least two years or 3 600 hours subject to possession of a diploma, certificate or other evidence of formal qualifications as a nurse responsible for general care, referred to in Article 3 of Directive 77/452/EEC (1),
- full-time training in midwifery lasting at least 18 months or 3 000 hours subject to possession of a diploma, certificate or other evidence of formal qualifications as a nurse responsible for general care referred to in Article 3 of Directive 77/452/EEC and followed by professional practice for which the certificate referred to in Article 4 of this Directive is issued.
2. Each Member State shall, as far as the right to take up and pursue the activities of midwives in a self-employed capacity is concerned, give diplomas, certificates and other evidence of formal qualifications recognized by it the same effect in its territory as those which the Member State itself awards.
Article 3
The diplomas, certificates and other evidence of formal qualifications referred to in Article 2 are the following: (a) in the Federal Republic of Germany: - the "Hebammenprüfungszeugnis" awarded by the State-appointed examining board,
- the certificates issued by the competent authorities of the Federal Republic of Germany, stating that the diplomas awarded after 8 May 1945 by the competent authorities of the German Democratic Republic are recognized as equivalent to those listed in the first indent;
(b) in Belgium:
the "diplôme d'accoucheuse/vroedvrouwdiploma" awarded by schools set up or approved by the State or by the "Jury central";
(c) in Denmark:
the "bevis for bestået jordemodereksamen" awarded by "Danmarks Jordemoderskole";
(d) in France:
the "diplôme de sage-femme" awarded by the State;
(e) in Ireland:
the certificate in midwifery awarded by "An Bord Altranais";
(f) in Italy:
the "diploma d'ostetrica" awarded by schools approved by the State;
(g) in Luxembourg:
the "diplôme de sage-femme" awarded by the Minister for Health following a decision by the examining board;
(h) in the Netherlands:
the "vroedvrouwdiploma" awarded by the examining body designated by the State;
(i) in the United Kingdom:
the certificate of admission to the Roll of Midwives, awarded in England and Wales by the Central Midwives Board for England and Wales, in Scotland by the Central Midwives Board for Scotland, and in Northern Ireland by the Northern Ireland Council for Nurses and Midwives.
Article 4
The certificate provided for in Article 2 shall be issued by the competent authorities of the Member State of origin or of the Member State from which the foreign national comes. It shall certify that the holder has satisfactorily, after qualifying as a midwife, carried out all the activities of a midwife in a hospital or other health establishment approved for this purpose, for a period fixed as follows: - two years in the case provided for in the second sub-indent of the first indent of Article 2 (1),
- one year in the case provided for in the third indent of Article 2 (1).
CHAPTER III
EXISTING CIRCUMSTANCES
Article 5
1. In the case of nationals of Member States whose diplomas, certificates and other evidence of formal qualifications do not satisfy all the minimum training requirements laid down in Article 1 of Directive 80/155/EEC, each Member State shall recognize as sufficient evidence the diplomas, certificates and other evidence of the formal qualifications of midwives awarded by those Member States prior to and during a period of not more than six years after the notification of this Directive, accompanied by a certificate stating that those nationals have effectively and lawfully been engaged in the activities in question for at least three years during the five years prior to the date of issue of the certificate. (1)OJ No L 176, 15.7.1977, p. 1.
2. In the case of nationals of Member States whose diplomas, certificates and other evidence of formal qualifications satisfy all the minimum training requirements laid down in Article 1 of Directive 80/155/EEC, but, by virtue of Article 2 of the present Directive, need be recognized only if they are accompanied by the certificate of professional practice referred to in Article 4, each Member State shall recognize as sufficient evidence the diplomas, certificates and other evidence of formal qualifications of midwives awarded by those Member States prior to the entry into force of the present Directive, accompanied by a certificate stating that those nationals have effectively and lawfully been engaged in the activities in question for at least two years during the five years prior to the date of issue of the certificate.
CHAPTER IV
USE OF ACADEMIC TITLE
Article 6
1. Without prejudice to Article 15, host Member States shall ensure that nationals of Member States who fulfil the conditions laid down in Articles 2 and 5 have the right to use the lawful academic title, inasmuch as it is not identical to the professional title, or, where appropriate, the abbreviation thereof of their Member State of origin or of the Member State from which they come, in the language or languages of that State. Host Member States may require this title to be followed by the name and location of the establishment or examining board which awarded it.
2. If the academic title used in the Member State of origin, or in the Member State from which a foreign national comes, can be confused in the host Member State with a title requiring, in that State, additional training which the person concerned has not undergone, the host Member State may require such a person to use the title employed in the Member State of origin or the Member State from which he comes in a suitable form to be indicated by the host Member State.
CHAPTER V
PROVISIONS TO FACILITATE THE EFFECTIVE EXERCISE OF THE RIGHT OF ESTABLISHMENT AND FREEDOM TO PROVIDE SERVICES IN RESPECT OF THE ACTIVITIES OF MIDWIVES
A. Provisions specifically relating to the right of establishment
Article 7
1. A host Member State which requires of its nationals proof of good character or good repute when they take up for the first time any activity referred to in Article 1 shall accept as sufficient evidence, in respect of nationals of other Member States, a certificate issued by a competent authority in the Member State of origin or in the Member State from which the foreign national comes, attesting that the requirements of the Member State as to good character or good repute for taking up the activity in question have been met.
2. Where the Member State of origin or the Member State from which the foreign national comes does not require proof of good character or good repute of persons wishing to take up the activity in question for the first time, the host Member State may require of nationals of the Member State of origin or of the Member State from which the foreign national comes an extract from the judicial record or, failing this, an equivalent document issued by a competent authority in the Member State of origin or the Member State from which the foreign national comes.
3. If the host Member State has detailed knowledge of a serious matter which occurred outside its territory prior to the establishment of the person concerned in that State and which is likely to affect the taking up within its territory of the activity concerned, it may inform the Member State of origin or the Member State from which the foreign national comes.
The Member State of origin or the Member State from which the foreign national comes shall verify the accuracy of the facts if they are likely to affect in that Member State the taking up of the activity in question. The authorities in that State shall decide on the nature and extent of the investigation to be made and shall inform the host Member State of any consequential action which they take with regard to the certificates or documents they have issued.
4. Member States shall ensure the confidentiality of the information which is forwarded.
Article 8
1. Where, in a host Member State, provisions laid down by law, regulation or administrative action are in force laying down requirements as to good character or good repute, including provisions for disciplinary action in respect of serious professional misconduct or conviction for criminal offences and relating to the pursuit of any of the activities referred to in Article 1, the Member State of origin or the Member State from which the foreign national comes shall forward to the host Member State all necessary information regarding measures or disciplinary action of a professional or administrative nature taken in respect of the person concerned, or criminal penalties imposed on him when pursuing his profession in the Member State of origin or in the Member State from which he came.
2. If the host Member State has detailed knowledge of a serious matter which has occurred prior to the establishment of the person concerned in that State outside its territory and which is likely to affect the pursuit within its territory of the activity concerned, it may inform the Member State of origin or the Member State from which the foreign national comes.
The Member State of origin or the Member State from which the foreign national comes shall verify the accuracy of the facts if they are likely to affect in that Member State the pursuit of the activity in question. The authorities in that State shall decide on the nature and extent of the investigation to be made and shall inform the host Member State of any consequential action which they take with regard to the information they have forwarded in accordance with paragraph 1.
3. Member States shall ensure the confidentiality of the information which is forwarded.
Article 9
Where a host Member State requires of its own nationals wishing to take up or pursue any of the activities referred to in Article 1 a certificate of physical or mental health, that State shall accept as sufficient evidence thereof the presentation of the document required in the Member State of origin or in the Member State from which the foreign national comes.
Where the Member State of origin or the Member State from which the foreign national comes does not impose any requirements of this nature on those wishing to take up or pursue the activity in question, the host Member State shall accept from such national a certificate issued by a competent authority in that State corresponding to the certificates issued in the host Member State.
Article 10
Documents issued in accordance with Articles 7, 8 and 9 may not be presented more than three months after their date of issue.
Article 11
1. The procedure for authorizing the person concerned to take up any activity referred to in Article 1, pursuant to Articles 7, 8 and 9 must be completed as soon as possible and not later than three months after presentation of all the documents relating to such person, without prejudice to delays resulting from any appeal that may be made upon the termination of this procedure.
2. In the cases referred to in Articles 7 (3) and 8 (2), a request for re-examination shall suspend the period stipulated in paragraph 1.
The Member State consulted shall give its reply within three months.
On receipt of the reply or at the end of the period the host Member State shall continue with the procedure referred to in paragraph 1.
Article 12
Where a host Member State requires its own nationals wishing to take up or pursue one of the activities referred to in Article 1 to take an oath or make a solemn declaration and where the form of such oath or declaration cannot be used by nationals of other Member States, that Member State shall ensure that an appropriate and equivalent form of oath or declaration is offered to the person concerned.
B. Provisions specifically relating to the provision of services
Article 13
1. Where a Member State requires of its own nationals wishing to take up or pursue any of the activities referred to in Article 1 an authorization, or membership of or registration with a professional organization or body, that Member State shall in the case of the provision of services exempt the nationals of Member States from that requirement.
The person concerned shall provide services with the same rights and obligations as the nationals of the host Member State ; in particular he shall be subject to the rules of conduct of a professional or administrative nature which apply in that Member State.
Where a host Member State adopts a measure pursuant to the second subparagraph or becomes aware of facts which run counter to these provisions, it shall forthwith inform the Member State where the person concerned is established.
2. The host Member State may require the person concerned to make a prior declaration to the competent authorities concerning the provision of his services where they involve a temporary stay in its territory.
In urgent cases this declaration may be made as soon as possible after the services have been provided.
3. Pursuant to paragraphs 1 and 2, the host Member State may require the person concerned to supply one or more documents containing the following particulars: - the declaration referred to in paragraph 2,
- a certificate stating that the person concerned is lawfully pursuing the activities in question in the Member State where he is established,
- a certificate that the person concerned holds one or other of the diplomas, certificates of other evidence of formal qualification appropriate for the provision of the services in question and referred to in this Directive.
4. The document or documents specified in paragraph 3 may not be produced more than 12 months after their date of issue.
5. Where a Member State temporarily or permanently deprives, in whole or in part, one of its nationals or a national of another Member State established in its territory of the right to pursue one of the activities referred to in Article 1, it shall, as appropriate, ensure the temporary or permanent withdrawal of the certificate referred to in the second indent of paragraph 3.
Article 14
Where registration with a public social security body is required in a host Member State for the settlement with insurance bodies of accounts relating to services rendered to persons insured under social security schemes, that Member State shall exempt nationals of Member States established in another Member State from this requirement in cases of provision of services entailing travel on the part of the person concerned.
However, the persons concerned shall supply information to this body in advance, or, in urgent cases, subsequently, concerning the services provided.
C. Provisions common to the right of establishment and freedom to provide services
Article 15
Where in a host Member State the use of the professional title relating to one of the activities referred to in Article 1 is subject to rules, nationals of other Member States who fulfil the conditions laid down in Articles 2 and 5 shall use the professional title of the host Member State which, in that State, corresponds to those conditions of qualification, and shall use the abbreviated title.
Article 16
1. Member States shall take the necessary measures to enable the persons concerned to obtain information on the health and social security laws and, where applicable, on the professional ethics of the host Member State.
For this purpose, Member States may set up information centres from which such persons may obtain the necessary information. In the case of establishment, the host Member States may require the persons concerned to contact these centres.
2. Member States may set up the centres referred to in paragraph 1 within the competent authorities and bodies which they must designate within the period laid down in Article 20 (1).
3. Member States shall see to it that, where appropriate, the persons concerned acquire, in their own interest and in that of their patients, the linguistic knowledge necessary for the exercise of their profession in the host Member State.
CHAPTER VI
FINAL PROVISIONS
Article 17
In the event of justified doubts, the host Member State may require of the competent authorities of another Member State confirmation of the authenticity of the diplomas, certificates and other evidence of formal qualifications issued in that other Member State and referred to in Chapters II and III, and also confirmation of the fact that the person concerned has fulfilled all the training requirements laid down in Directive 80/155/EEC.
Article 18
Within the time limit laid down in Article 20 (1) Member States shall designate the authorities and bodies competent to issue or receive the diplomas, certificates and other evidence of formal qualifications as well as the documents and information referred to in this Directive, and shall forthwith inform the other Member States and the Commission thereof.
Article 19
This Directive shall also apply to nationals of Member States who, in accordance with Regulation (EEC) No 1612/68, are pursuing or will pursue as employed persons one of the activities referred to in Article 1.
Article 20
1. Member States shall bring into force the measures necessary to comply with this Directive within three years of its notification and shall forthwith inform the Commission thereof.
2. Member States shall communicate to the Commission the texts of the main provisions of national law which they adopt in the field covered by this Directive.
Article 21
Where a Member State encounters major difficulties in certain fields when applying this Directive, the Commission shall examine these difficulties in conjunction with that State and shall request the opinion of the Committee of Senior Officials on Public Health set up under Decision 75/365/EEC (1), as last amended by Decision 80/157/EEC (2).
Where necessary, the Commission shall submit appropriate proposals to the Council.
Article 22
This Directive is addressed to the Member States.
Done at Brussels, 21 January 1980.