Rozhodnutí Komise
ze dne 27. prosince 2001
o standardních smluvních doložkách pro předávání osobních údajů zpracovatelům usazeným ve třetích zemích podle směrnice 95/46/ES
(oznámeno pod číslem K(2001) 4540)
(Text s významem pro EHP)
(2002/16/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Evropského parlamentu a Rady 95/46/ES ze dne 24. října 1995 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů a o volném pohybu těchto údajů [1], a zejména na čl. 26 odst. 4 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle směrnice 95/46/ES jsou členské státy povinny zajistit, aby se předávání osobních údajů do třetí země mohlo uskutečnit pouze za podmínky, že dotyčná třetí země zaručí odpovídající úroveň ochrany údajů a že před předáváním budou dodrženy právní předpisy členských států, které jsou v souladu s ostatními ustanoveními směrnice.
(2) Čl. 26 odst. 2 směrnice 95/46/ES však stanoví, že členské státy mohou předání nebo předávání osobních údajů do třetích zemí, které nezajišťují odpovídající úroveň ochrany, povolit za předpokladu, že existují určitá ochranná opatření. Tato ochranná opatření mohou zejména vyplývat z vhodných smluvních doložek.
Podle směrnice 95/46/ES by měla být úroveň ochrany údajů posuzována s ohledem na veškeré okolnosti doprovázející předání nebo předávání údajů. Pracovní skupina pro ochranu fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů založená podle uvedené směrnice [2] vydala v zájmu usnadnění posuzování pokyny [3].
(4) Standardní smluvní doložky se týkají pouze ochrany údajů. Vývozce údajů a dovozce údajů mohou do smluv libovolně začlenit jakékoli další doložky, které se vztahují k předmětu obchodu, které jsou dle jejich názoru pro účely dané smlouvy vhodné, a to za podmínky, že nejsou v rozporu se standardními smluvními doložkami.
(5) Tímto rozhodnutím by neměla být dotčena vnitrostátních oprávnění, která mohou členské státy udělit v souladu s vnitrostátními právními předpisy, kterými se provádí čl. 26 odst. 2 směrnice 95/46/ES. Toto rozhodnutí pouze požaduje po členských státech, aby neodmítaly uznat smluvní doložky uvedené v tomto rozhodnutí jako dostatečná ochranná opatření, a nemá tudíž žádný vliv na ostatní smluvní doložky.
(6) Oblast působnosti tohoto rozhodnutí je omezena na stanovení toho, že doložky, které uvádí, mohou být použity správcem údajů usazeným ve Společenství, aby bylo možno stanovit odpovídající ochranná opatření ve smyslu čl. 26 odst. 2 směrnice 95/46/ES pro předávání osobních údajů zpracovateli usazenému ve třetí zemi.
(7) Toto rozhodnutí by mělo provádět povinnost uvedenou v čl. 17 odst. 3 směrnice 95/46/ES a není jím dotčen obsah smluv nebo právních aktů vzniklých v souladu s tímto ustanovením. Součástí smluv nebo právních aktů by však měly být některé ze standardních smluvních doložek, zejména ve vztahu k povinnostem vývozce údajů, aby byla zajištěna srozumitelnost ustanovení, která mohou být obsažena ve smlouvě mezi správcem a zpracovatelem.
(8) Orgány dozoru členských států hrají v tomto smluvním mechanizmu klíčovou roli při zajišťování toho, aby osobní údaje byly po předání náležitě chráněny. Ve výjimečných případech, kdy vývozci údajů odmítnou řádně poučit dovozce údajů nebo kdy jej řádně poučit nemohou a kdy subjektům údajů hrozí bezprostřední riziko závažné újmy, by měly standardní smluvní doložky umožňovat orgánům dovozu prověřit dovozce údajů a popřípadě přijmout rozhodnutí, která budou pro dovozce údajů závazná. Orgány dozoru by měly mít pravomoc zakázat nebo pozastavit předání nebo předávání údajů uskutečněné na základě standardních smluvních doložek v takových výjimečných případech, kdy by předávání uskutečněné na smluvním základě mělo pravděpodobně závažný nepříznivý dopad na ochranná opatření a povinnosti vztahující se k zajištění odpovídající ochrany subjektu údajů.
(9) Komise by také mohla v budoucnu zvážit, zda standardní smluvní doložky předkládané obchodními organizacemi nebo jinými zainteresovanými osobami pro předávání osobních údajů zpracovatelům údajů usazeným ve třetích zemích, které neposkytují odpovídající úroveň ochrany údajů, nabízejí dostatečná ochranná opatření v souladu s čl. 26 odst. 2 směrnice 95/46/ES.
(10) Zpřístupnění osobních údajů zpracovateli údajů usazenému mimo Společenství přestavuje mezinárodní předávání chráněné podle kapitoly IV směrnice 95/46/ES. Toto rozhodnutí se proto nevztahuje na předávání osobních údajů správci usazenému ve Společenství správcům usazeným mimo Společenství, kteří spadají do oblasti působnosti rozhodnutí Komise 2001/497/ES ze dne 15. června 2001 o standardních smluvních doložkách pro předávání osobních údajů do třetích zemí podle směrnice 95/46/ES [4].
(11) Standardní smluvní doložky by měly stanovit technická a organizační bezpečnostní opatření, která by zajistila úroveň bezpečnosti odpovídající rizikům spojeným se zpracováním a s povahou údajů, jež mají být chráněny, a která musejí být uplatňována zpracovatelem údajů usazeným ve třetí zemi, která neposkytuje dostatečnou ochranu. Strany by měly do smlouvy začlenit ustanovení vztahující se k těmto technickým a organizačním opatřením, která s ohledem na právo rozhodné pro ochranu údajů, na stav techniky a na náklady související s jejich prováděním jsou nezbytná v zájmu ochrany osobních údajů před náhodným či protiprávním zničením nebo před náhodnou ztrátou, úpravou, neoprávněným zveřejněním či přístupem nebo před ostatními protiprávními způsoby zpracování.
(12) V zájmu usnadnění toků údajů směrem ze Společenství je žádoucí, aby zpracovatelům poskytujícím služby zpracování údajů několika správcům údajů ve Společenství bylo dovoleno uplatňovat stejná technická a organizační bezpečnostní opatření bez ohledu na to, ze kterého členského státu je předávání údajů prováděno, zejména v případech, kdy dovozce údajů získává údaje pro další zpracování od různých provozoven vývozce údajů ve Společenství; v takovém případě by mělo být použito právo příslušného členského státu, v němž je vývozce údajů usazen.
(13) Je vhodné stanovit minimální rozsah informací, který musejí strany ve smlouvě o předávání výslovně uvést. Členské státy by si měly ponechat pravomoc upřesnit, jaké informace musejí strany uvést. Uplatňování tohoto rozhodnutí by mělo být přezkoumáno na základě zkušeností.
(14) Dovozce údajů by měl předávané osobní údaje zpracovávat pouze jménem vývozce údajů a v souladu s jeho pokyny a s povinnostmi obsaženými v doložkách. Dovozce údajů by především neměl zpřístupnit osobní údaje třetí straně, pokud to není v souladu s určitými podmínkami. Vývozce údajů by měl dovozce údajů po celou dobu poskytování služeb spojených se zpracováním údajů upozorňovat, že má údaje zpracovávat v souladu s pokyny vývozce údajů, s právem rozhodným pro ochranu údajů a s povinnostmi obsaženými v doložkách. Předávání osobních údajů zpracovateli se sídlem mimo Společenství nijak neovlivňuje skutečnost, že činnosti spojené se zpracováním údajů by se měly v každém případě řídit právem rozhodným pro ochranu údajů.
(15) Standardní smluvní doložky by měly být vynutitelné nejen organizacemi, které jsou stranami smlouvy, ale také subjekty údajů, zejména v případech, kdy subjekty údajů utrpí škodu v důsledku porušení smlouvy.
(16) Subjekt údajů by měl být oprávněn podat žalobu a případně obdržet náhradu škody od vývozce údajů, který je správcem předávaných osobních údajů. Ve výjimečných případech by měl být subjekt údajů oprávněn podat žalobu a případně obdržet náhradu škody od dovozce údajů, pokud došlo k porušení některé z povinností dovozce údajů uvedených v druhém odstavci doložky 3, pokud vývozce údajů fakticky zmizel, z právního hlediska zanikl nebo je v platební neschopnosti.
(17) V případě sporu mezi subjektem údajů, který se dovolává doložky ve prospěch třetí strany, a dovozcem údajů, který není vyřešen smírně, by se měl dovozce údajů zavázat, že nabídne subjektu údajů, aby si zvolil mezi mediací, rozhodčím řízením nebo soudním řízením. Rozsah, v jakém si bude moci subjekt údajů skutečně zvolit způsob řešení, by měl záviset na dostupnosti spolehlivých a uznaných systémů mediace a rozhodčího řízení. Mediace prostřednictvím orgánů dozoru pro ochranu údajů v členském státě, ve kterém je usazen vývozce údajů, by měla být v případě, že je tato služba k dispozici, jednou z možností.
(18) Rozhodné právo smlouvy by mělo být právem členského státu, ve kterém je usazen vývozce údajů, umožňujícím oprávněné třetí straně vynutit splnění smlouvy. Subjekty údajů mohou být zastoupeny sdruženími nebo jinými subjekty, je-li to jejich přání a povoluje-li to vnitrostátní právo.
(19) Pracovní skupina pro ochranu fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů, zřízená podle článku 29 směrnice 95/46/ES, předložila stanovisko k úrovni ochrany poskytované podle standardních smluvních doložek připojených k tomuto rozhodnutí, k němuž bylo přihlédnuto při přípravě tohoto rozhodnutí [5].
(20) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem výboru zřízeného podle článku 31 směrnice 95/46/ES,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Standardní smluvní doložky uvedené v příloze jsou považovány za dostatečná ochranná opatření s ohledem na ochranu soukromí a základních práv a svobod jednotlivců, jakož i s ohledem na výkon odpovídajících práv v souladu s čl. 26 odst. 2 směrnice 95/46/ES.
Článek 2
Toto rozhodnutí se týká pouze dostatečnosti ochrany zajištěné standardními smluvními doložkami pro předávání osobních údajů zpracovatelům, které jsou uvedeny v příloze. Nevztahuje se na používání ostatních vnitrostátních předpisů, kterými se provádí směrnice 95/46/ES a které souvisejí se zpracováním osobních údajů v členských státech.
Toto rozhodnutí se vztahuje na předávání osobních údajů správci usazenými ve Společenství příjemcům usazeným mimo území Společenství, kteří působí pouze jako zpracovatelé.
Článek 3
Pro účely tohoto rozhodnutí se:
a) použijí definice uvedené ve směrnici 95/46/ES;
b) "zvláštními kategoriemi údajů" rozumějí údaje uvedené v článku 8 uvedené směrnice;
c) "orgánem dozoru" rozumí orgán uvedený v článku 28 uvedené směrnice;
d) "vývozcem údajů" rozumí správce, který předává osobní údaje;
e) "dovozcem údajů" rozumí zpracovatel usazený ve třetí zemi, který se zavazuje přijímat od vývozce údajů osobní údaje určené ke zpracování jménem vývozce údajů po předání v souladu s jeho pokyny a s podmínkami tohoto rozhodnutí a který nepodléhá systému třetí země zajišťující odpovídající ochranu;
f) "právem rozhodným pro ochranu údajů" rozumí právní předpisy ochraňující základní práva a svobody fyzických osob, a zejména jejich právo na soukromí ve vztahu ke zpracování osobních údajů, které se použijí na správce údajů v členském státě, ve kterém je usazen vývozce údajů;
g) "technickými a organizačními bezpečnostními opatřeními" rozumějí opatření zaměřená na ochranu osobních údajů před náhodným či protiprávním zničením nebo před náhodnou ztrátou, úpravou, neoprávněným zveřejněním či přístupem, zejména v případech, kdy v souvislosti se zpracováním dochází k přenosu údajů po síti, a před všemi ostatními protiprávními způsoby zpracování.
Článek 4
1. Aniž jsou dotčeny jejich pravomoci přijmout opatření k zajištění dodržování vnitrostátních předpisů přijatých podle kapitol II, III, V a VI směrnice 95/46/ES, mohou příslušné orgány členských států vykonávat své stávající pravomoci zakázat nebo pozastavit toky údajů směřující do třetích zemí, aby tak chránily jednotlivce v souvislosti se zpracováním jejich osobních údajů v případech, kdy:
a) je zjištěno, že právní předpisy, kterým dovozce údajů podléhá, po něm vyžadují, aby se odchýlil se od práva rozhodného pro ochranu údajů v rozsahu překračujícím omezení nezbytná v demokratické společnosti, jak je stanoveno v článku 13 směrnice 95/46/ES, a že tyto požadavky mají pravděpodobně výrazně nepříznivý dopad na ochranná opatření poskytovaná právem rozhodným pro ochranu údajů a standardními smluvními doložkami, nebo
b) příslušný orgán zjistil, že dovozce údajů nedodržoval smluvní doložky uvedené v příloze, nebo
c) je vysoce pravděpodobné, že standardní smluvní doložky uvedené v příloze nejsou nebo nebudou dodržovány a pokračující předávání by pro subjekt údajů představovalo bezprostřední riziko vzniku značné újmy.
2. Zákaz či pozastavení podle odstavce 1 musí být odvolány ihned poté, co pominou důvody pro zákaz nebo pozastavení.
3. Jakmile členské státy přijmou opatření podle odstavců 1 a 2, informují neprodleně Komisi, která informace předá ostatním členským státům.
Článek 5
Komise vyhodnotí uplatňování tohoto rozhodnutí na základě dostupných informací tři roky po jeho oznámení členským státům. Předloží zprávu o zjištěních výboru zřízenému podle článku 31 směrnice 95/46/ES. Zpráva bude obsahovat veškeré důkazy, které by mohly ovlivnit hodnocení dostatečnosti standardních smluvních doložek uvedených v příloze, jakož i veškeré důkazy o tom, že se toto rozhodnutí uplatňuje diskriminačním způsobem.
Článek 6
Toto rozhodnutí se použije ode dne 3. dubna 2002.
Článek 7
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
V Bruselu dne 27. prosince 2001.
Commission Decision
of 27 December 2001
on standard contractual clauses for the transfer of personal data to processors established in third countries, under Directive 95/46/EC
(notified under document number C(2001) 4540)
(Text with EEA relevance)
(2002/16/EC)
THE COMMISSION OF THE EUROPEAN COMMUNITIES,
Having regard to the Treaty establishing the European Community,
Having regard to Directive 95/46/EC of the European Parliament and of the Council of 24 October 1995 on the protection of individuals with regard to the processing of personal data and on the free movement of such data(1), and in particular Article 26(4) thereof,
Whereas:
(1) Pursuant to Directive 95/46/EC Member States are required to provide that a transfer of personal data to a third country may only take place if the third country in question ensures an adequate level of data protection and the Member States' laws, which comply with the other provisions of the Directive, are respected prior to the transfer.
(2) However, Article 26(2) of Directive 95/46/EC provides that Member States may authorise, subject to certain safeguards, a transfer or a set of transfers of personal data to third countries which do not ensure an adequate level of protection. Such safeguards may in particular result from appropriate contractual clauses.
(3) Pursuant to Directive 95/46/EC the level of data protection should be assessed in the light of all the circumstances surrounding the data transfer operation or set of data transfer operations. The Working Party on the Protection of Individuals with regard to the Processing of Personal Data established under that Directive(2) has issued guidelines to aid with the assessment(3).
(4) The standard contractual clauses relate only to data protection. The data exporter and the data importer are free to include any other clauses on business related issues which they consider as being pertinent for the contract as long as they do not contradict the standard contractual clauses.
(5) This Decision should be without prejudice to national authorisations Member States may grant in accordance with national provisions implementing Article 26(2) of Directive 95/46/EC. This Decision only has the effect of requiring the Member States not to refuse to recognise as providing adequate safeguards the contractual clauses set out in it and does not therefore have any effect on other contractual clauses.
(6) The scope of this Decision is limited to establishing that the clauses which it sets out may be used by a data controller established in the Community in order to adduce adequate safeguards within the meaning of Article 26(2) of Directive 95/46/EC for the transfer of personal data to a processor established in a third country.
(7) This Decision should implement the obligation provided for in Article 17(3) of Directive 95/46/EC and does not prejudice the content of the contracts or legal acts established pursuant to that provision. However, some of the standard contractual clauses, in particular as regards the data exporter's obligations, should be included in order to increase clarity as to the provisions which may be contained in a contract between a controller and a processor.
(8) Supervisory authorities of the Member States play a key role in this contractual mechanism in ensuring that personal data are adequately protected after the transfer. In exceptional cases where data exporters refuse or are unable to instruct the data importer properly, with an imminent risk of grave harm to the data subjects, the standard contractual clauses should allow the supervisory authorities to audit data importers and, where appropriate, take decisions which are binding on data importers. The supervisory authorities should have the power to prohibit or suspend a data transfer or a set of transfers based on the standard contractual clauses in those exceptional cases where it is established that a transfer on contractual basis is likely to have a substantial adverse effect on the warranties and obligations providing adequate protection for the data subject.
(9) The Commission may also consider in the future whether standard contractual clauses for the transfer of personal data to data processors established in third countries not offering an adequate level of data protection, submitted by business organisations or other interested parties, offer adequate safeguards in accordance with Article 26(2) of Directive 95/46/EC.
(10) A disclosure of personal data to a data processor established outside the Community is an international transfer protected under Chapter IV of Directive 95/46/EC. Consequently, this Decision does not cover the transfer of personal data by controllers established in the Community to controllers established outside the Community who fall within the scope of Commission Decision 2001/497/EC of 15 June 2001 on standard contractual clauses for the transfer of personal data to third countries, under Directive 95/46/EC(4).
(11) The standard contractual clauses should provide for the technical and organisational security measures ensuring a level of security appropriate to the risks represented by the processing and the nature of the data to be protected that a data processor established in a third country not providing adequate protection must apply. Parties should make provision in the contract for those technical and organisational measures which, having regard to applicable data protection law, the state of the art and the cost of their implementation, are necessary in order to protect personal data against accidental or unlawful destruction or accidental loss, alteration, unauthorised disclosure or access or any other unlawful forms of processing.
(12) In order to facilitate data flows from the Community, it is desirable that processors providing data processing services to several data controllers in the Community be allowed to apply the same technical and organisational security measures irrespective of the Member State from which the data transfer originates, in particular in those cases where the data importer receives data for further processing from different establishments of the data exporter in the Community, in which case the law of the designated Member State of establishment should apply.
(13) It is appropriate to lay down the minimum information that the parties must specify in the contract dealing with the transfer. Member States should retain the power to particularise the information the parties are required to provide. The operation of this Decision should be reviewed in the light of experience.
(14) The data importer should process the transferred personal data only on behalf of the data exporter and in accordance with his instructions and the obligations contained in the clauses. In particular the data importer should not disclose the personal data to a third party unless in accordance with certain conditions. The data exporter should instruct the data importer throughout the duration of the data processing Services to process the data in accordance with his instructions, the applicable data protection laws and the obligations contained in the clauses. The transfer of personal data to processors established outside the Community does not prejudice the fact that the processing activities should be governed in any case by the applicable data protection law.
(15) The standard contractual clauses should be enforceable not only by the organisations which are parties to the contract, but also by the data subjects, in particular where the data subjects suffer damage as a consequence of a breach of the contract.
(16) The data subject should be entitled to take action and, where appropriate, receive compensation from the data exporter who is the data controller of the personal data transferred. Exceptionally, the data subject should also be entitled to take action, and, where appropriate, receive compensation from the data importer in those cases, arising out of a breach by the data importer of any of his obligations referred to in the second paragraph of clause 3, where the data exporter has factually disappeared or has ceased to exist in law or has become insolvent.
(17) In the event of a dispute between a data subject, who invokes the third-party beneficiary clause and the data importer, which is not amicably resolved, the data importer should agree to provide the data subject with the choice between mediation, arbitration or litigation. The extent to which the data subject will have an effective choice should depend on the availability of reliable and recognised systems of mediation and arbitration. Mediation by the data protection supervisory authorities of the Member State in which the data exporter is established should be an option where they provide such a service.
(18) The contract should be governed by the law of the Member State in which the data exporter is established enabling a third-party beneficiary to enforce a contract. Data subjects should be allowed to be represented by associations or other bodies if they so wish and if authorised by national law.
(19) The Working Party on the Protection of Individuals with regard to the processing of Personal Data established under Article 29 of Directive 95/46/EC has delivered an opinion on the level of protection provided under the standard contractual clauses annexed to this Decision, which has been taken into account in the preparation of this Decision(5).
(20) The measures provided for in this Decision are in accordance with the opinion of the Committee established under Article 31 of Directive 95/46/EC,
HAS ADOPTED THIS DECISION:
Article 1
The standard contractual clauses set out in the Annex are considered as offering adequate safeguards with respect to the protection of the privacy and fundamental rights and freedoms of individuals and as regards the exercise of the corresponding rights as required by Article 26(2) of Directive 95/46/EC.
Article 2
This Decision concerns only the adequacy of protection provided by the standard contractual clauses set out in the Annex for the transfer of personal data to processors. It does not affect the application of other national provisions implementing Directive 95/46/EC that pertain to the processing of personal data within the Member States.
This Decision shall apply to the transfer of personal data by controllers established in the Community to recipients established outside the territory of the Community who act only as processors.
Article 3
For the purposes of this Decision:
(a) the definitions in Directive 95/46/EC shall apply;
(b) "special categories of data" means the data referred to in Article 8 of that Directive;
(c) "supervisory authority" means the authority referred to in Article 28 of that Directive;
(d) "data exporter" means the controller who transfers the personal data;
(e) "data importer" means the processor established in a third country who agrees to receive from the data exporter personal data intended for processing on the data exporter's behalf after the transfer in accordance with his instructions and the terms of this Decision and who is not subject to a third country's system ensuring adequate protection;
(f) "applicable data protection law" means the legislation protecting the fundamental rights and freedoms of natural persons and, in particular, their right to privacy with respect to the processing of personal data applicable to a data controller in the Member State in which the data exporter is established;
(g) "technical and organisational security measures" means those measures aimed at protecting personal data against accidental or unlawful destruction or accidental loss, alteration, unauthorised disclosure or access, in particular where the processing involves the transmission of data over a network, and against all other unlawful forms of processing.
Article 4
1. Without prejudice to their powers to take action to ensure compliance with national provisions adopted pursuant to Chapters II, III, V and VI of Directive 95/46/EC, the competent authorities in the Member States may exercise their existing powers to prohibit or suspend data flows to third countries in order to protect individuals with regard to the processing of their personal data in cases where:
(a) it is established that the law to which the data importer is subject imposes upon him requirements to derogate from the applicable data protection law which go beyond the restrictions necessary in a democratic society as provided for in Article 13 of Directive 95/46/EC where those requirements are likely to have a substantial adverse effect on the guarantees provided by the applicable data protection law and the standard contractual clauses; or
(b) a competent authority has established that the data importer has not respected the contractual clauses in the Annex; or
(c) there is a substantial likelihood that the standard contractual clauses in the Annex are not being or will not be complied with and the continuing transfer would create an imminent risk of grave harm to the data subjects.
2. The prohibition or suspension pursuant to paragraph 1 shall be lifted as soon as the reasons for the suspension or prohibition no longer exist.
3. When Member States adopt measures pursuant to paragraphs 1 and 2, they shall, without delay, inform the Commission which will forward the information to the other Member States.
Article 5
The Commission shall evaluate the operation of this Decision on the basis of available information three years after its notification to the Member States. It shall submit a report on the findings to the Committee established under Article 31 of Directive 95/46/EC. It shall include any evidence that could affect the evaluation concerning the adequacy of the standard contractual clauses in the Annex and any evidence that this Decision is being applied in a discriminatory way.
Article 6
This Decision shall apply from 3 April 2002.
Article 7
This Decision is addressed to the Member States.
Done at Brussels, 27 December 2001.