РЕШЕНИЕ 2011/137/ОВППС НА СЪВЕТА
от 28 февруари 2011 година
относно ограничителни мерки с оглед на положението в Либия
СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взе предвид Договора за Европейския съюз, и по-специално член 29 от него,
като има предвид, че:
(1)
На 23 февруари 2011 г. Европейският съюз изрази дълбоката си загриженост по отношение на развитието на събитията в Либия. ЕС решително осъди насилието и употребата на сила срещу цивилни граждани и изрази дълбоко съжаление по повод на репресиите срещу мирни демонстранти.
(2)
ЕС призова отново незабавно да се прекрати употребата на сила и да се предприемат мерки за удовлетворяване на законните искания на населението.
(3)
На 26 февруари 2011 г. Съветът за сигурност на Организацията на обединените нации („Съветът за сигурност“) прие Резолюция 1970 („Резолюция на Съвета за сигурност на ООН 1970 (2011)“), с която се въвеждат ограничителни мерки срещу Либия и срещу лица и образувания, свързани със сериозни нарушения на правата на човека срещу лица в Либия, включително чрез участие в нападения, в нарушение на международното право, над гражданското население и граждански обекти.
(4)
Предвид сериозната обстановка в Либия, ЕС счита за необходимо да наложи допълнителни ограничителни мерки.
(5)
Освен това са необходими по-нататъшни действия от страна на Съюза за изпълнение на определени мерки,
ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
Член 1
1. Забраняват се пряката или непряка продажба, доставка или трансфер за Либия от граждани на държавите-членки или от или през територията на държавите-членки, или чрез използване на съдове, плаващи под тяхно знаме, или чрез техни въздухоплавателни средства, на въоръжение и свързано с него оборудване от всякакъв вид, включително оръжия и боеприпаси, военни транспортни средства и оборудване, полувоенно оборудване и резервни части за тях, включително оборудване, което би могло да се използва за вътрешни репресии, независимо дали посочените са с произход от територията на държавите-членки или не.
2. Забранява се:
а)
предоставянето, пряко или непряко, на техническа помощ, обучение или друг вид подпомагане, в т.ч. предоставяне на наемен военен персонал, свързан с военни действия или с предоставянето, поддръжката или използването на изделия, посочени в параграф 1, за физически или юридически лица, образувания или органи в Либия или за употреба в страната;
б)
предоставянето, пряко или непряко, на финансова помощ, свързана с военни действия или с предоставянето, поддръжката или използването на изделия, посочени в параграф 1, за физически или юридически лица, образувания или органи в Либия или за употреба в страната;
в)
съзнателното и преднамерено участие в дейности, чиято цел или резултат е заобикаляне на забраните, посочени в буква а) или б).
Член 2
1. Член 1 не се прилага по отношение на:
а)
доставката, продажбата или трансфера на несмъртоносно военно оборудване или оборудване, което би могло да се използва за вътрешни репресии, предназначено единствено за хуманитарни цели или за защита;
б)
друг вид доставка, продажба или трансфер на въоръжение и свързани с него материали;
в)
предоставянето на техническа помощ, обучение или друг вид подпомагане, в т.ч. на персонал, свързан с такова оборудване;
г)
предоставянето на финансова помощ, свързана с такова оборудване,
предварително одобрена, когато това е целесъобразно, от комитета, създаден съгласно параграф 24 от Резолюция на Съвета за сигурност на ООН 1970 (2011) („Комитетът“);
2. Член 1 не се прилага по отношение на доставката, продажбата или трансфера на защитни облекла, включително бронебойни жилетки и военни каски, временно изнесени за Либия от персонал на ООН, персонал на Европейския съюз или на неговите държави-членки, от представители на медиите, хуманитарните организации и програмите за развитие, и от свързания с тези дейности персонал, единствено за тяхно лично ползване.
Член 3
Забранява се доставянето от граждани на държавите-членки, или чрез кораби под тяхното знаме или с техни самолети, на изделията, посочени в член 1, параграф 1 от Либия, независимо дали произхождат или не от територията на Либия.
Член 4
1. Държавите-членки правят проверки - съобразно националните си органи и законодателство и съгласно международното право, и по-специално морското право и съответните международни споразумения в областта на гражданското въздухоплаване - на всички товари за и от Либия на територията си, в т.ч. на морските си пристанища и на летищата си, ако имат информация, която дава достатъчно основания да се смята, че товарът съдържа изделия, чиято доставка, продажба, трансфер или износ са забранени по настоящото решение.
2. При разкриване на изделия, чиято доставка, продажба, трансфер или износ са забранени по настоящото решение, държавите-членки ги конфискуват и се разпореждат с тях (чрез унищожаване, неутрализиране, складиране или трансфер с цел разпореждане в държава, различна от държавата на произход или дестинация).
3. Държавите-членки си сътрудничат в съответствие с националните си законодателства при проверките и разпореждането, предприети съгласно параграфи 1 и 2.
4. Самолетите и корабите, транспортиращи товари за и от Либия, подлежат на изискването за предоставяне на допълнителна информация преди пристигане или преди заминаване за всички стоки, внасяни или изнасяни от държава-членка.
Член 5
1. Държавите-членки предприемат необходимите мерки за недопускане на влизане или транзитно преминаване през техните територии на:
а)
лицата, изброени в приложение I към Резолюция на Съвета за сигурност на ООН 1970 (2011), и на лицата, посочени допълнително от Съвета за сигурност или от Комитета в съответствие с параграф 22 от Резолюция на Съвета за сигурност на ООН 1970 (2011), изброени в приложение I;
б)
лицата, невключени в приложение I, които са участници или съучастници в поръчването, контролирането или ръководенето по друг начин на извършването на сериозни нарушения на правата на човека срещу лица в Либия, в т.ч. чрез участие или съучастие в планирането, командването, поръчването или провеждането на нападения, в нарушение на международното право, включително въздушни бомбардировки, върху гражданското население или граждански обекти, или действащи за тях или от тяхно име или под тяхно ръководство, изброени в приложение II.
2. Параграф 1 не задължава държавите-членки да отказват достъп на своите граждани до своята територия.
3. Параграф 1, буква а) не се прилага, когато Комитетът прецени, че
а)
пътуването е оправдано поради хуманитарни нужди, в т.ч. религиозни задължения; или
б)
изключението би допринесло за мира и националното помирение в Либия и за стабилността в региона;
4. Параграф 1, буква а) не се прилага когато:
а)
е необходимо влизане или транзитно преминаване за провеждане на съдебен процес; или
б)
дадена държава реши, като разглежда всеки случай поотделно, че такова влизане или транзитно преминаване е необходимо за напредъка по пътя на мира и стабилността в Либия, и съответната държава-членка уведоми след това Комитета в рамките на 48 часа след вземането на такова решение.
5. Параграф 1, буква б) се прилага, без да се засягат случаите, когато една държава-членка е обвързана със задължение по международното право, по-специално:
а)
в качеството си на държава - домакин на международна междуправителствена организация;
б)
в качеството си на държава - домакин на международна конференция, свикана от ООН или провеждана под нейна егида;
в)
съгласно многостранно споразумение, предоставящо привилегии и имунитети; или
г)
съгласно Договора за помирение от 1929 г. (Латеранските споразумения), сключен между Светия престол (Ватикана) и Италия.
6. Параграф 5 се смята за приложим и в случаите, когато дадена държава-членка е държава - домакин на Организацията за сигурност и сътрудничество в Европа (ОССЕ).
7. Съветът се информира надлежно във всеки един от случаите, когато някоя държава-членка допуска изключение в съответствие с параграфи 5 или 6.
8. Държавите-членки могат да предоставят освобождаване от мерките, наложени по параграф 1, буква б), когато пътуването е оправдано поради спешни хуманитарни нужди или поради участие в междуправителствени срещи, включително срещи, които се провеждат с подкрепата на Съюза или чиито домакин е държава-членка, поела председателството на ОССЕ, и на които се провежда политически диалог, пряко насърчаващ демокрацията, правата на човека и принципите на правовата държава в Либия.
9. Държава-членка, която желае да предостави освобождаване съгласно параграф 8, нотифицира писмено Съвета за това. Счита се, че е предоставено освобождаване, освен ако един или повече членове на Съвета се противопоставят в писмена форма в срок от два работни дни след деня на получаване на нотификацията за предложеното освобождаване. Ако един или повече членове на Съвета се противопоставят, Съветът може, с квалифицирано мнозинство, да реши да предостави предложеното освобождаване.
10. Когато в съответствие с параграфи 5, 6 и 8 държава-членка разреши на лица, посочени в приложението, да влязат на нейна територия или да преминат транзитно през нея, това разрешение се ограничава до целта, за която е дадено, и за лицата, за които се отнася.
Член 6
1. Всички финансови средства, други финансови активи и икономически ресурси, притежавани или контролирани пряко или непряко от:
а)
лицата и образуванията, изброени в приложение II към Резолюция 1970 (2011) на Съвета на сигурност на ООН, както и допълнителните лица и образувания, определени от Съвета за сигурност или Комитета в съответствие с параграф 22 от Резолюция 1970 (2011) на Съвета на сигурност на ООН, или от лица или образувания, действащи от тяхно име или по тяхно указание, или от образувания, притежавани или контролирани от тях, съгласно посоченото в приложение III;
б)
лица и образувания, които не са включени в приложение III, участници или съучастници в разпореждането, контролирането или ръководството по друг начин на извършването на сериозни нарушения на правата на човека на лица в Либия, включително чрез участие или съучастие в планиране, командване, разпореждане или провеждане на нападения в нарушение на международното право, включително въздушни бомбардировки, върху цивилно население и съоръжения, или от лица или образувания, действащи от тяхно име или по тяхно указание, или от образувания, притежавани или контролирани от тях, съгласно посоченото в приложение IV;
се замразяват.
2. Не се предоставят, пряко или непряко, финансови средства, други финансови активи или икономически ресурси на или в полза на физическите или юридическите лица или образуванията, посочени в параграф 1.
3. Изключения могат да се правят за финансови средства, финансови активи и икономически ресурси, които са:
а)
необходими за покриване на основни разходи, включително заплащане на храна, наем или ипотека, лекарствени средства и медицинско обслужване, данъци, застрахователни премии и такси за комунални услуги;
б)
предназначени изключително за плащания на професионални хонорари в разумен размер и възстановяване на направени разходи, свързани с предоставянето на правни услуги в съответствие с националното законодателство; или
в)
предназначени изключително за плащане на хонорари или такси за услуги в съответствие с националното законодателство, за рутинно държане или поддържане на замразени финансови средства, друг вид финансова помощ и икономически ресурси;
след нотификация от съответната държава-членка до Комитета, когато е уместно, за намерението да даде разрешение, за достъп до такива средства, други финансови активи или икономически ресурси, и при липсата на отрицателно решение от страна на Комитета в рамките на пет работни дни от тази нотификация.
4. Изключения могат да се правят също за финансови средства и икономически ресурси, които са:
а)
необходими за извънредни разходи, след нотификация от съответната държава-членка до Комитета, когато е уместно, и след одобрението на Комитета; или
б)
предмет на съдебно, административно или арбитражно обезпечение или решение, в който случай финансовите средства, другите финансови активи и икономическите ресурси могат да се използват за удовлетворяване на обезпечените претенции или за изпълнение на решението, при условие че обезпечението или решението е постановено преди приемането на Резолюция 1970 (2011) на Съвета за сигурност на ООН и не е в полза на лице или образувание, посочени в параграф 1, след нотифициране на Комитета от съответната държава-членка, когато е уместно;
5. Параграф 1 не възпрепятства определено лице или образувание да извърши плащане, дължимо по договор, сключен преди включването на такова лице или образувание в списъка, при условие че съответната държава-членка е установила, че плащането няма да бъде получено, пряко или непряко, от лице или образувание по параграф 1, и след нотифициране на Комитета от съответната държава-членка, когато е уместно, за намерението да извърши или да получи такива плащания или да разреши размразяването на финансови средства, други финансови активи или икономически ресурси за тази цел, десет работни дни преди даването на разрешение.
6. Параграф 2 не се прилага при добавяне към замразени сметки на:
а)
лихви или други доходи по тези сметки, или
б)
плащания, дължими по договори, споразумения или задължения, сключени или възникнали преди датата, на която тези сметки са станали предмет на ограничителните мерки;
при условие че параграф 1 продължава да се прилага за всякакви такива лихви, други доходи и плащания.
Член 7
Не се удовлетворяват искове, включително за обезщетения, нито други подобни искове - като искове за компенсации или искове по гаранции във връзка с договор или транзакция, чието изпълнение е засегнато пряко или непряко, изцяло или частично вследствие на мерките, предприети в съответствие с Резолюция 1970 (2011) на Съвета за сигурност на ООН, включително мерки на Съюза или на държава-членка в съответствие със, изисквани от или във връзка с изпълнението на съответните решения на Съвета за сигурност, или мерки, обхванати от настоящото решение - на посочените лица или образувания, включени в приложения I, II, III или IV, или на други лица или образувания в Либия, включително правителството на Либия, или на лица или образувания, които предявяват искове чрез или за сметка на такива лица или образувания.
Член 8
1. Съветът внася промени в приложения I и III въз основа на решенията, вземани от Съвета за сигурност или от Комитета.
2. Съветът, като действа по предложение на държавите-членки или на върховния представител на Съюза по въпросите на външните работи и политиката на сигурност, изготвя списъците в приложения II и IV и приема изменения по тях.
Член 9
1. Когато Съветът за сигурност или Комитетът включат в списъка дадено лице или образувание, Съветът включва това лице или образувание в приложения I или III.
2. Когато Съветът реши да подложи лице или образувание на мерките, посочени в член 5, параграф 1, буква б) и член 6, параграф 1, буква б), той изменя съответно приложения II и IV.
3. Съветът уведомява лицето или образуванието, посочено в параграфи 1 и 2, за решението си, включително за основанията за включването му в списъка, или пряко, ако адресът му е известен, или чрез публикуване на известие, за да даде възможност на това лице или образувание да представи възражения.
4. Когато има представени възражения или когато има представени нови съществени доказателства, Съветът преразглежда решението си и съответно информира засегнатото лице или образувание.
Член 10
1. Приложения I, II, III и IV съдържат основанията за включване в списъка на вписаните лица и образувания, както е предвидено от Съвета за сигурност или от Комитета по отношение на приложения I и III.
2. Приложения I, II, III и IV съдържат и данните, необходими за идентифициране на засегнатите лица или образувания, при наличие на такива данни, както е предвидено от Съвета за сигурност или от Комитета по отношение на приложения I и III. По отношение на лицата такива данни могат да включват имената, включително псевдонимите, датата и мястото на раждане, гражданството, номера на паспорта и личната карта, пола, адреса, ако е известен, и длъжността или професията. По отношение на образуванията данните могат да включват наименованието, мястото и датата на регистрация, регистрационния номер и мястото на дейност. В приложения I и III се включва и датата на посочване от Съвета за сигурност или от Комитета.
Член 11
За да се постигне максимален ефект от мерките, установени в настоящото решение, Съюзът насърчава трети държави да приемат подобни ограничителни мерки.
Член 12
1. Настоящото решение се преразглежда, изменя или отменя по целесъобразност, особено в светлината на съответните решения, приемани от Съвета за сигурност.
2. Мерките, посочени в член 5, параграф 1, буква б) и член 6, параграф 1, буква б), се преразглеждат редовно и най-малко на всеки 12 месеца. Те престават да се прилагат спрямо засегнатите лица и образувания, ако Съветът реши, в съответствие с процедурата, посочена в член 8, параграф 2, че вече не са изпълнени условията за прилагането им.
Член 13
Настоящото решение влиза в сила в деня на приемането му.
Съставено в Брюксел на 28 февруари 2011 година.
RÅDETS BESLUT 2011/137/GUSP
av den 28 februari 2011
om restriktiva åtgärder med hänsyn till situationen i Libyen
EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DETTA BESLUT
med beaktande av fördraget om Europeiska unionen, särskilt artikel 29, och
av följande skäl:
(1)
Den 23 februari 2011 uttryckte Europeiska unionen sin djupa oro över situationen i Libyen. EU fördömde kraftigt våldsamheterna och det våld som brukats mot civilbefolkningen och beklagade angreppen på fredliga demonstranter.
(2)
EU upprepade sin uppmaning om ett omedelbart slut på användningen av våld och om åtgärder för att bemöta befolkningens legitima krav.
(3)
Den 26 februari 2011 antog Förenta nationernas säkerhetsråd (säkerhetsrådet) resolution 1970 (2011) genom vilken restriktiva åtgärder infördes mot Libyen och mot personer och enheter som deltar i allvarliga människorättsbrott mot personer i Libyen, genom att i strid mot folkrätten delta i angrepp mot civilbefolkningar och civila anläggningar.
(4)
Med beaktande av hur allvarlig situationen i Libyen är anser EU att det är nödvändigt att införa ytterligare restriktiva åtgärder.
(5)
Det krävs ytterligare insatser från unionen för att genomföra vissa åtgärder.
HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
Artikel 1
1. Direkt eller indirekt leverans, försäljning eller överföring av vapen och tillhörande materiel av alla slag, inklusive vapen och ammunition, militärfordon och militär utrustning, paramilitär utrustning och reservdelar till ovanstående, samt utrustning som kan användas för internt förtryck, till Libyen från medlemsstaternas medborgare eller från eller genom medlemsstaternas territorier eller med hjälp av fartyg eller luftfartyg som för deras flagg ska förbjudas vare sig de har sitt ursprung i deras territorier eller inte.
2. Det ska vara förbjudet att
a)
direkt eller indirekt tillhandahålla tekniskt bistånd, utbildning eller annat stöd, inbegripet tillhandahållande av beväpnade legosoldater, med anknytning till militär verksamhet eller tillhandahållande, underhåll och användning av sådana varor som avses i punkt 1, till fysiska eller juridiska personer, enheter eller organ i, eller för användning i, Libyen,
b)
direkt eller indirekt tillhandahålla ekonomiskt bistånd med anknytning till militär verksamhet eller tillhandahållande, underhåll och användning av sådana varor som avses i punkt 1, till fysiska eller juridiska personer, enheter eller organ i, eller för användning i, Libyen,
c)
medvetet och avsiktligt delta i verksamhet vars syfte eller verkan är att kringgå de förbud som avses i leden a och b.
Artikel 2
1. Artikel 1 ska inte tillämpas på
a)
leverans, försäljning eller överföring av icke-dödande militär utrustning eller utrustning som kan användas för internt förtryck och som endast är avsedd för humanitärt bruk eller som skydd,
b)
annan leverans, försäljning eller överföring av vapen och tillhörande materiel,
c)
tillhandahållande av tekniskt bistånd, utbildning eller annat stöd, även personal, som rör sådan utrustning,
d)
tillhandahållande av tekniskt bistånd som rör sådan utrustning,
som på förhand, i förekommande fall, godkänts av den kommitté som har upprättats i enlighet med punkt 24 i säkerhetsrådets resolution 1970 (2011) (kommittén).
2. Artikel 1 ska inte tillämpas på leverans, försäljning eller överföring av skyddsdräkter, inbegripet skottsäkra västar och militära hjälmar, som tillfälligt exporteras till Libyen av Förenta nationernas personal, Europeiska unionens eller dess medlemsstaters personal, mediernas företrädare samt biståndsarbetare och åtföljande personal och som är avsedda enbart för deras personliga bruk.
Artikel 3
Upphandling av varor som avses i artikel 1.1 från Libyen genom medlemsstaternas medborgares försorg, med användning av fartyg som för deras flagg eller av deras luftfartyg, är också förbjuden, oavsett om dessa har sitt ursprung inom Libyens territorium eller inte.
Artikel 4
1. Medlemsstaterna ska med stöd av sina nationella myndigheter och nationell lagstiftning och i överensstämmelse med internationell rätt, särskilt havsrätten och relevanta internationella avtal om civil luftfart, inspektera alla lasttransporter till och från Libyen inom sitt territorium, inbegripet sina kusthamnar och flygplatser, om de har information som ger rimliga skäl att anta att lasten innehåller varor som det enligt detta beslut är förbjudet att leverera, sälja, överföra eller exportera.
2. Medlemsstaterna ska vid upptäckt beslagta och bortskaffa varor som det enligt detta beslut är förbjudet att leverera, sälja, överföra eller exportera (exempelvis genom att de förstörs, görs oanvändbara, läggs i depå eller överförs till en annan stat än ursprungs- eller destinationsstaten för omhändertagande).
3. Medlemsstaterna ska, i enlighet med sin nationella lagstiftning, samarbeta vid inspektioner och bortskaffande i enlighet med punkterna 1 och 2.
4. För fraktluftfartyg och handelsfartyg till och från Libyen ska det krävas ytterligare information före ankomst eller avresa i fråga om alla varor som förs in i eller ut ur en medlemsstat.
Artikel 5
1. Medlemsstaterna ska vidta nödvändiga åtgärder för att förhindra inresa till eller transitering genom sitt territorium av
a)
de personer som förtecknas i bilaga I till säkerhetsrådets resolution 1970 (2011) och de ytterligare personer som utsetts av säkerhetsrådet eller av kommittén i enlighet med punkt 22 i säkerhetsrådets resolution 1970 (2011) och som förtecknas i bilaga I,
b)
de personer som inte omfattas av bilaga I men som medverkar till eller är delaktiga i beordrande, överinsyn eller ledning på annat sätt av allvarliga människorättskränkningar mot personer i Libyen, även genom medverkan till eller delaktighet när folkrättsstridiga angrepp, inklusive flygbombningar, mot civilbefolkning och civila anläggningar planeras, leds, beordras eller utförs, eller som agerar på deras vägnar eller under deras ledning, enligt förteckningen i bilaga II,
2. Punkt 1 ska inte ålägga medlemsstaterna att vägra sina egna medborgare inresa på sitt territorium.
3. Punkt 1 a ska inte tillämpas om kommittén fastställer att
a)
en resa är motiverad av brådskande humanitära skäl, inklusive religiösa skyldigheter, eller
b)
ett undantag skulle främja målen för fred och nationell försoning i Libyen och stabilitet i regionen.
4. Punkt 1 a ska inte tillämpas om
a)
en inresa eller transitering är nödvändig för att genomföra en rättegång, eller
b)
en medlemsstat från fall till fall avgör att en inresa eller transitering är nödvändig för att främja freden och stabiliteten i Libyen och medlemsstaten inom 48 timmar anmäler detta till kommittén.
5. Punkt 1 b ska tillämpas utan att det påverkar de fall då en medlemsstat är bunden av en skyldighet enligt internationell rätt, nämligen
a)
som värdland för en internationell mellanstatlig organisation,
b)
som värdland för en internationell konferens sammankallad av eller under överinseende av FN,
c)
enligt ett multilateralt avtal som ger privilegier och immunitet, eller
d)
enligt 1929 års konkordat (Lateranfördraget) mellan Heliga stolen (Vatikanstaten) och Italien.
6. Punkt 5 ska anses tillämplig även i de fall när en medlemsstat är värdland för Organisationen för säkerhet och samarbete i Europa (Osse).
7. Rådet ska informeras på vederbörligt sätt i alla de fall då en medlemsstat beviljar ett undantag enligt punkt 5 eller 6.
8. Medlemsstaterna får bevilja undantag från de åtgärder som föreskrivs i punkt 1 b, om resan är motiverad av allvarliga humanitära skäl eller för att delta i mellanstatliga möten, inklusive möten som stöds av unionen eller där en medlemsstat är värdland för Osse, där det förs en politisk dialog som direkt främjar demokrati, mänskliga rättigheter och rättsstatsprincipen i Libyen.
9. En medlemsstat som vill bevilja undantag i enlighet med punkt 8 ska anmäla detta skriftligt till rådet. Undantaget ska anses beviljat såvida inte en eller flera av rådets medlemmar gör en skriftlig invändning inom två arbetsdagar efter det att de mottagit anmälan om det föreslagna undantaget. Om en eller flera av rådets medlemmar har invändningar, får rådet med kvalificerad majoritet besluta att bevilja det föreslagna undantaget.
10. I de fall där en medlemsstat i enlighet med punkterna 5, 6 och 8 tillåter inresa till eller transitering genom sitt territorium för personer som förtecknas i bilagan, ska tillståndet endast gälla det ändamål för vilket det ges och de personer som berörs av detta.
Artikel 6
1. Alla penningmedel, andra finansiella tillgångar och ekonomiska resurser som ägs eller kontrolleras direkt eller indirekt av
a)
de personer och enheter som förtecknas i bilaga II till säkerhetsrådets resolution 1970 (2011) och de ytterligare personer och enheter som utsetts av säkerhetsrådet eller av kommittén i enlighet med punkt 22 i säkerhetsrådets resolution 1970 (2011) eller av personer och enheter som agerar på deras vägnar eller under deras ledning liksom för enheter som ägs eller kontrolleras av dessa, enligt förteckningen i bilaga III,
b)
personer och enheter som inte omfattas av bilaga III men som medverkar till eller är delaktiga i beordrande, överinsyn eller ledning på annat sätt av allvarliga människorättskränkningar mot personer i Libyen, även genom medverkan till eller delaktighet när folkrättsstridiga angrepp, inklusive flygbombningar, mot civilbefolkning och civila anläggningar, eller av personer eller enheter som agerar på deras vägnar eller på deras uppdrag eller av enheter som ägs eller kontrolleras av dem, enligt förteckningen i bilaga IV,
ska frysas.
2. Inga penningmedel, andra finansiella tillgångar eller ekonomiska resurser får direkt eller indirekt göras tillgängliga för eller utnyttjas till gagn för de fysiska eller juridiska personer eller enheter som avses i punkt 1.
3. Undantag får göras för penningmedel, finansiella tillgångar och ekonomiska resurser som är
a)
nödvändiga för att täcka grundläggande utgifter, inbegripet betalning av livsmedel, hyra eller amorteringar, mediciner och läkarvård, skatter, försäkringspremier och avgifter för allmännyttiga tjänster,
b)
avsedda endast för betalning av rimliga arvoden och ersättning av utgifter i samband med tillhandahållande av juridiska tjänster i enlighet med nationell lagstiftning, eller
c)
är avsedda endast för betalning av avgifter eller serviceavgifter, i enlighet med nationell lag, för rutinmässig hantering eller förvaltning av frysta penningmedel, andra finansiella tillgångar eller ekonomiska resurser,
efter det att den berörda medlemsstaten, när det är lämpligt, har anmält till kommittén att den avser att bevilja tillgång till sådana penningmedel, andra finansiella tillgångar eller ekonomiska resurser och förutsatt att kommittén inte har fattat ett negativt beslut inom fem arbetsdagar efter en sådan anmälan.
4. Undantag får även göras för penningmedel och ekonomiska resurser som är
a)
nödvändiga för att täcka extraordinära utgifter, efter det att den berörda medlemsstaten, när det är lämpligt, har anmält ett sådant beslut till kommittén och det har godkänts av kommittén, eller
b)
föremål för kvarstad i enlighet med ett rättsligt eller administrativt beslut eller en skiljedom, i vilket fall penningmedlen, de andra finansiella tillgångarna eller de ekonomiska resurserna får användas för att tillgodose ett sådant kvarstadsbeslut eller en sådan skiljedom, förutsatt att kvarstadsbeslutet eller domen meddelats före dagen för antagandet av säkerhetsrådets resolution 1970 (2011) och inte är till gagn för en person eller enhet som avses i punkt 1, efter det att den berörda medlemsstaten, när det är lämpligt, har gjort en anmälan till kommittén.
5. Punkt 1 ska inte hindra en förtecknad person eller enhet från att göra en betalning i samband med ett avtal som ingåtts innan en sådan person eller enhet togs upp i förteckningen, under förutsättning att den berörda medlemsstaten har fastställt att betalningen inte direkt eller indirekt tas emot av en person eller enhet som avses i punkt 1 och under förutsättning att den berörda medlemsstaten, när det är lämpligt, till kommittén har anmält avsikten att göra eller ta emot sådana betalningar eller att bevilja tillgång till penningmedel, andra finansiella tillgångar eller ekonomiska resurser för detta ändamål, tio arbetsdagar före ett sådant beviljande.
6. Punkt 2 ska inte vara tillämplig på kreditering av frysta konton med
a)
ränta eller övriga intäkter på dessa konton, eller
b)
betalningar i samband med avtal, överenskommelser eller förpliktelser som ingåtts eller uppkommit före den dag från och med vilken dessa konton blev föremål för restriktiva åtgärder,
förutsatt att all sådan ränta, alla sådana övriga intäkter och alla sådana betalningar fortfarande omfattas av punkt 1.
Artikel 7
Inga anspråk, inbegripet ersättningsanspråk eller andra anspråk av detta slag, till exempel kvittningsanspråk eller anspråk enligt en garanti, som har samband med avtal eller transaktioner som direkt eller indirekt påverkades helt eller delvis av de åtgärder om vilka beslut fattades i enlighet med säkerhetsrådets resolution 1970 (2011), inbegripet åtgärder av unionen eller någon medlemsstat i enlighet med, enligt kraven för eller med anknytning till, genomförandet av säkerhetsrådets relevanta beslut eller åtgärder som omfattas av detta beslut, får beviljas de personer eller enheter som förtecknas i bilaga I, II, III eller IV eller någon annan person eller enhet i Libyen, inbegripet Libyens regering, eller någon annan person eller enhet som gör ett anspråk genom någon sådan person eller enhet eller på någon sådan persons eller enhets vägnar.
Artikel 8
1. Rådet ska göra ändringar i bilagorna I och III på grundval av beslut som fattats av säkerhetsrådet eller kommittén.
2. Rådet ska på förslag av medlemsstater eller unionens höga representant för utrikes frågor och säkerhetspolitik fastställa förteckningarna i bilagorna II och IV och anta ändringar av dessa.
Artikel 9
1. Om säkerhetsrådet eller kommittén för upp en person eller enhet i förteckningen ska rådet föra upp denna person eller enhet i bilaga I eller III.
2. Om rådet beslutar att en person eller enhet ska vara föremål för de åtgärder som avses i artiklarna 5.1 b och 6.1 b ska det ändra bilagorna II och IV i enlighet med detta.
3. Rådet ska meddela sitt beslut, inbegripet skälen för uppförandet i förteckningen, till den person eller enhet som avses i punkterna 1 och 2 antingen direkt, om deras adress är känd, eller genom att ett meddelande offentliggörs, så att sådana personer eller enheter ges tillfälle att inkomma med synpunkter.
4. Om synpunkter lämnas, eller om väsentlig ny bevisning läggs fram, ska rådet ompröva sitt beslut och informera den berörda personen eller enheten om detta.
Artikel 10
1. Bilagorna I, II, III och IV ska innehålla de av säkerhetsrådet eller kommittén lämnade skälen till att de berörda förtecknade personerna och enheterna har tagits upp i förteckningen med avseende på bilagorna I och III.
2. Bilagorna I, II, III och IV ska också innehålla den av säkerhetsrådet eller kommittén lämnade information som behövs för att identifiera de berörda personerna eller enheterna, förutsatt att sådan information finns att tillgå, med avseende på bilagorna I och III. När det gäller personer kan sådan information innefatta namn, inklusive alias, födelsedatum och födelseort, nationalitet, pass- och ID-kortsnummer, kön, adress om den är känd samt befattning eller yrke. När det gäller enheter kan informationen innefatta namn, plats och datum för registrering samt registreringsnummer och driftsställe. Bilagorna I och III ska också innehålla datum för förtecknande av säkerhetsrådet eller kommittén.
Artikel 11
För att maximera verkan av de åtgärder som avses i detta beslut ska unionen uppmuntra tredjestater att anta liknande restriktiva åtgärder.
Artikel 12
1. Detta beslut ska, beroende på vad som är lämpligt, ses över, ändras eller upphävas, särskilt på grundval av tillämpliga beslut av säkerhetsrådet.
2. De åtgärder som avses i artiklarna 5.1 b och 6.1 b ska regelbundet ses över, åtminstone var tolfte månad. De ska upphöra att gälla för de berörda personerna och enheterna om rådet i enlighet med det förfarande som avses i artikel 8.2 fastställer att villkoren för tillämpningen av dem inte längre är uppfyllda.
Artikel 13
Detta beslut får verkan samma dag som det antas.
Utfärdat i Bryssel den 28 februari 2011.