РЕШЕНИЕ НА КОМИСИЯТА
от 20 декември 2011 година
относно държавна помощ C 85/01 за ad hoc мерки, приложени от Португалия в полза на RTP
(нотифицирано под номер C(2011) 9429)
(само текстът на английски език е автентичен)
(текст от значение за ЕИП)
(2012/365/ЕС)
ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 108, параграф 2, първа алинея (1) от него,
като взе предвид Споразумението за Европейското икономическо пространство, и по-специално член 62, параграф 1, буква а) от него,
като покани заинтересованите страни да представят мненията си в съответствие с посочената/посочените разпоредби (2) и като взе предвид техните мнения,
като има предвид, че:
I. ПРОЦЕДУРА
(1)
Чрез три жалби, подадени през 1993 г., 1996 г. и 1997 г. от търговския радио- и телевизионен оператор Sociedade de independente comunicação, S. A. (SIC), Комисията бе уведомена, че Португалия ее приложила редица ad hoc мерки и годишни компенсационни мерки в полза на обществения португалски радио- и телевизионен оператор Radiotelevisão Portuguesa, S. A. (RTP).
(2)
С писмо от 15 ноември 2001 г. Комисията уведоми Португалия, че е решила да открие процедурата, предвидена в член 88, параграф 2 от Договора за ЕО, по отношение на няколко ad hoc мерки, предоставени на RTP.
(3)
Решението на Комисията да открие процедурата беше публикувано в Официален вестник на Европейския съюз (3). Впоследствие, в член 1 от Решение 2005/406/ЕО на Комисията от 15 октомври 2003 г. относно ad hoc мерки, приложени от Португалия в полза на RTP, бе установено, че някои от тези мерки, а именно държавната помощ от 68 006 млн. PTE, предоставена от Португалия на RTP под формата на споразумение със схемата за социално осигуряване през 1993 г., на вливания на капитал през периода от 1994 г. до 1997 г. и заем през 1998 г., са съвместими с общия пазар по смисъла на член 86, параграф 2 от Договора за ЕО (4). В допълнение, в член 2 от това решение се посочва, че някои мерки не съдържат държавна помощ, а именно освобождаването от такси за регистрация, плащането за отделянето на телевизионната мрежа, улесненията, предоставени за плащане на годишната такса за използването на телевизионната мрежа, протоколът за насърчаване на киното, емитирането на облигации и плана за преструктуриране за периода от 1996 г. до 2000 г.
(4)
На 26 юни 2008 г. Първоинстанционният съд отмени по Дело T-442/03 (5) част от Решение 2005/406/ЕО поради две причини. Той отмени член 2 от посоченото решение, тъй като констатира, че „освобождаване от такси за регистрация“ не представлява държавна помощ. Съдът установи, че задачата на Комисията е да определи, във връзка с ad hoc предимството, състоящо се от освобождаването от плащане на такси за регистрация и такси, свързани с преобразуването в публично дружество с ограничена отговорност (наричани по-долу „временно освобождаване“), дали е съвместимо с логиката на португалската система трансформирането на публичните предприятия в публични дружества с ограничена отговорност да възникне по законодателен път, или дали прибягването до законодателството е било дерогация, която е имала за цел да предостави предимство на публичните предприятия по отношение на други предприятия.
(5)
Във връзка с трайното предимство, произтичащо от неограничено освобождаване от такси за регистрация и други такси, по отношение на всеки акт за вписване, регистрация или анотация на RTP (наричано по-долу „постоянно освобождаване“), Съдът установи, че макар да не е невероятно освобождаването в действителност да не е било постоянно (вж. параграфи 73 и 79 от решението), това не променя констатацията, че общият характер на това освобождаване не е бил демонстриран от Комисията. Съдът установи още, че макар и да е възможно RTP да е преобразувано от Португалия в публично дружество с ограничена отговорност, тъй като това е било счетено за необходимо за изпълнението на задачата за обществена услуга, това не е било придружено от достатъчно доказателства.
(6)
Съдът отхвърля жалбите по отношение на констатацията в Решение 2005/406/ЕО емитирането на облигации през 1994 г. и улесненията за плащане на лицензионната такса да не се класифицират като държавна помощ.
(7)
По отношение на съвместимостта на мерките за държавна помощ (член 1 от Решение 2005/406/ЕО), Съдът установи, че Комисията не може да се позове на докладите за обществена услуга и съдържаната в тях информация, без провеждане на външен одит за тези доклади, както се изисква от националното законодателство. Поради това Комисията не може да заключи, че мерките за държавна помощ са съвместими с общия пазар по смисъла на член 86, параграф 2 от Договора (сега 106, параграф 2 от ДФЕС и „вътрешния пазар“) (6). Съдът анулира член 1 от Решение 2005/406/ЕО.
(8)
След решението на Съда по Дело T-442/03, Комисията насочи вниманието на заинтересованите страни към факта, че разследването на Комисията в този случай е било подновено, и прикани трети страни да дадат своето мнение (7).
(9)
Комисията получи мнение от жалбоподателя на 10 март 2009 г., което беше препратено на Португалия на 8 април 2009 г. Допълнителни мнения от жалбоподателя бяха получени на 17 юни 2009 г., те бяха препратени на Португалия на 28 юли 2009 година. Португалия отговори на двете групи мнения с писма от 7 и 8 септември 2009 г. Португалия изпрати допълнителна информация на Комисията на 23 февруари 2010 г., 4 март 2010 г. и 15 април 2010 г. Комисията изпрати искане за информация до Португалия на 10 май 2010 г., с което по-специално поиска да бъдат проведени независими външни одити на докладите за обществена услуга за периода от 1992 г. до 1997 г.
(10)
Португалия отговори на молбата на Комисията за допълнителна информация с писмо от 8 юни 2010 г. и представи поисканите доклади за външните одити относно обществената услуга с писмо от 12 август 2010 г. Допълнителна информация от Португалия беше предоставена с писмо от дата 29 септември 2010 г. На 29 март 2011 г. беше проведена среща с Португалия и допълнителна информация бе предоставена от Португалия на Комисията на 17 юни 2011 г., 25 август 2011 г. и 26 октомври 2011 г.
С писмо, заведено на 15 декември 2011 г., Португалия по изключение се съгласи, това решение да се приеме на английски език като автентичен език.
(11)
Решението се занимава само с ad-hoc мерките, включени в решението за откриване на официална процедура по разследване. Някои от мерките, за които беше обявено в Решение 2005/406/ЕО, че не представляват държавна помощ по смисъла на член 87, параграф 1 от Договора за ЕО, не са били анулирани от Съда по дело T-442/03 и следователно член 2 от Решение 2005/406/ЕО е станал окончателен. Тези мерки се отнасят до плащането за отделянето на телевизионната мрежа, улесненията, предоставени за плащане на годишната такса за използването на телевизионната мрежа, протокола относно кинопродукциите, емитирането на облигации и плана за преструктуриране за периода от 1996 г. до 2000 г. Въпреки това, както се изисква от Съда в дело T-442/03, Комисията ще направи нова оценка по отношение на временното и постоянно освобождаване от разходи за нотариални такси, както и от такси за регистрация и разходи по публикуване.
Настоящото решение е съсредоточено върху финансовата връзка между RTP и Португалия в периода от 1992 г. до 1998 г. по отношение на споразумението със схемата за социално осигуряване през 1993 г., вливанията на капитал през периода от 1994 г. до 1997 г. и кредитът от 1998 г. Настоящото решение не се занимава с въпросите на правната класификация и съвместимостта с Договора за годишните компенсационни плащания, предоставени на RTP, които са били предмет на Решението на Комисията от 22 март 2006 г. по дело № Е 14/05 (8). В допълнение, на 4 юли 2006 г. Комисията прие Решение относно споразумението за преструктуриране на финансирането на RTP, по дело NN 31/06 (9).
(12)
Въпреки това, за да има цялостна „картина“ на финансовите отношения между Португалия и RTP през периода, обхванат от разследването на Комисията по този случай, Комисията трябва да разглежда не само мерките ad hoc, но също и финансовата подкрепа, предоставена на RTP чрез годишни компенсационни плащания. Следователно това решение се отнася до годишните компенсационни плащания до степента, необходима за изясняване на позицията на Комисията относно ad hoc мерките.
II. ПОДРОБНО ОПИСАНИЕ НА РАЗГЛЕЖДАНИТЕ ВЪПРОСИ
A. МЕРКИ В ПОЛЗА НА RTP
A.1. ОПИСАНИЕ НА ПОЛУЧАТЕЛЯ RTP
(13)
RTP (по онова време Rádio e Televisão Portuguesa, S.A.R.L) е учредено като акционерно дружество с акт от 15 декември 1955 г., след решението на Португалия да създаде телевизионна компания, на която би била възложена концесия за предоставяне на обществена услуга на телевизионно излъчване (10). Концесионния договор за обществена услуга е подписан на 16 януари 1956 г.
(14)
С наредбa - закон № 674-d/75 от 2 декември 1975 г., RTP беше национализирана. Тази наредба преобразува RTP в публично предприятие с наименованието „Radiotelevisão Portuguesa, E.P.“, към което в съответствие с наредбата бяха прехвърлени всички законни права и задължения на неговия предшественик.
(15)
RTP е имала монополно положение върху националния медиен пазар до осемдесетте години на двадесети век. То е обслужвало два телевизионни канали, RTP1 и RTP2. През 90-те години то е изправено пред конкуренцията на търговските радио- и телевизионни разпространители след като през февруари 1992 г. Португалия предостави лицензи на SIC и на търговския телевизионен оператор TVI да излъчват съответно по трети и по четвърти канал (11).
(16)
Със закон № 21/92 от 14 август 1992 г. RTP, ЕР се преобразува в публично акционерно дружество с наименование „Radiotelevisão Portuguesa, S. A.“ и се одобрява неговият нов статут.
(17)
RTP осъществява едновременно дейности за обществена услуга радио- и телевизионно разпространение и търговски дейности. На RTP е законно разрешено да упражнява търговска или промишлена дейност, свързана с дейността на телевизия (12).
(18)
Търговски дейности на RTP са извършвани чрез финансово участие в дружества, които са правно разграничени от RTP и имат своя собствена структура и счетоводна система.
A.2. МЕРКИ (13)
(19)
Годишните компенсационни плащания към RTP представляват основният механизъм за компенсиране на RTP за неговите задължения за обществена услуга. През периода от 1992 г. до 1998 г., RTP е получило годишни компенсационни плащания, възлизащи на 66 495 милиона PTE (около 332 млн. EUR) (14) за покриване на разходите по неговите задължения за обществена услуга. Правното основание за годишните компенсационни плащания е член 5 от Закон № 21/92 (15).
(20)
Таблица 1 дава разбивка на годишните компенсационни плащания, предоставени на RTP през периода от 1992 г. до 1998 г., който е обхванат от настоящото решение.
Таблица 1
Сума на годишните компенсационни плащания, 1992-1998 г.
(PTE и млн. EUR)
1992 г.
1993 г.
1994 г.
1995 г.
1996 г.
1997 г.
1998 г.
6 200
7 100
7 145
7 200
14 500
10 350
14 000
EUR 26,9 (16)
EUR 35,4
EUR 35,6
EUR 35,9
EUR 72,3
EUR 51,6
EUR 69,8
Източник: Резолюция на Съвета на министрите
(21)
По времето, когато RTP е преобразувано в публично дружество с ограничена отговорност, португалското законодателство относно регистрацията на дружества може да се опише по следния начин. В член 7, параграф 1 от кодекса на португалските дружества (Código das Sociedades Comerciais), във версията му, която е в сила към момента на преобразуването на RTP, се посочва, че уставът (contrato de sociedade) на всяко търговско дружество трябва да бъде оформен официално чрез нотариален акт.
В член 18, параграф 5 от кодекса на дружествата се посочва, че актът, с който се създава публично дружество с ограничена отговорност, след като дружеството е било учредено в надлежната правна форма, трябва да се регистрира в търговския регистър. Регистрацията е задължителна в съответствие с член 15, параграф 1 и параграф 3, буква а) от Закона за търговския регистър (Código do Registo Comercial) и член 166.o от кодекса за дружествата.
В съответствие с член 70, параграф 1, буква а) от Закона за търговския регистър, във версията му, която е в сила по това време, актът, с който се създава публично акционерно дружество, трябва да бъде публикуван в Diário da República (вж. член 70, параграф 2 (17)). Публикуването трябва да се извърши ex officio от служителя за сметка на заинтересованата страна (вж. член 71, параграф 1 от Закона за търговския регистър).
(22)
При преобразуването му в публично дружество с ограничена отговорност през 1992 г. RTP е освободено от плащане на нотариални такси и такси за регистрация, свързани с регистрацията на юридическото преобразуване на RTP от публично дружество в публично акционерно дружество. Стойността на освобождаванията е 33 млн. PTE (приблизително 164 000 EUR). Обикновено съгласно португалското право, всички юридически лица трябва да платят такси, начислявани при създаване на предприятие и при изменение на учредителния акт на дружеството или при други съответни изменения на дружеството.
(23)
Правното основание за освобождаването от такси за регистрация е член 11, параграф 1 от Закон № 21/92, който предвижда, че:
„с настоящото уставът на RTP SA (…) се одобрява; не е необходимо той да бъде трансформиран в документ, а ще бъде автоматично регистриран, без такси и разходи, във Вестника на Републиката (Diário da República), в който ще бъде публикуван.“
(24)
Член 11, параграф 1 от Закон № 21/92 се получава от прилагането на Закон 84/88 от 20 юли 1988 г. относно трансформирането на публичните предприятия в публични акционерни дружества. В член 1 от Закон № 84/88 се предвижда, че публичните предприятия, дори ако са национализирани, биха могли да бъдат преобразувани с наредба-закон в публични акционерни дружества. Той гласи:
„публичните предприятия […] могат да бъдат преобразувани с наредба-закон в публични акционерни дружества, притежавани изцяло или в по-голямата си част от публични субекти, в съответствие с Конституцията и с този закон.“
(25)
В член 3, параграф 2 от Закон № 84/88 относно трансформирането на публичните предприятия в публични акционерни дружества се предвижда също, че такава наредба-закон трябва да одобри устава на публичното акционерно дружество. В съответствие с член 3, параграф 3 от Закон № 84/88 наредбата-закон представлява достатъчен документ, за да бъдат изпълнени изискванията за регистрация (18).
(26)
Съгласно член 11, параграф 2 от Закон № 21/92 RTP е освободено от плащане на други регистрационни такси, пряко свързани с промяната на правното естество на дружеството. Член 11, параграф 2 гласи:
„Всички действия по вписване, регистриране, отбелязване пред всички служби по вписвания, администрации или публични органи, по-конкретно националния регистър на юридическите лица, службите по вписване на ипотеки и службата за прехвърляне на собственост на превозните средства, се извършват въз основа на обикновена молба, подписана от двама от членовете на управителния съвет на дружеството и при освобождаване от всички данъци и такси.“
(27)
Португалия твърди, че разпоредбата на член 11, параграф 2 произтича от прилагането на Наредбa-закон № 404/90 (19) и потвърждава приложимостта към RTP на разпоредба относно общото прилагане. Въз основа на член 1 от този закон, на предприятията, които до 31 декември 1993 г., са изпълнили актове на сътрудничество или концентрация, може да бъде предоставено освобождаване от данъка върху прехвърлянето на дълготрайни активи, които са били необходими за концентрацията или сътрудничеството. В член 1 от същия закон се предвижда също така и освобождаване от възнагражденията и други законови такси, които могат да бъдат изискуеми за изпълнението на тези актове.
(28)
Португалия заяви, че в миналото RTP на няколко пъти е платило нотариални такси и такси за регистрация, свързани с определени увеличения на капитала и с други действия след преустройството му в публично акционерно дружество (20).
(29)
В периода от 1983 г. до 1989 г., RTP „натрупа“ дълг към социалноосигурителната схема на PTE в размер на 2 189 млн., произтичащи от невъзможността му да плаща социални осигуровки. В основата на това задължение е спор между RTP и администрацията на службата за социална сигурност относно тълкуването на удръжките за социално осигуряване за извънреден труд и хонорари на творците.
(30)
Администрацията за социално осигуряване излага своето тълкувание в член 2, буква д) на Наредба за изпълнението № 12/83 от 12 февруари 1983 г. За да се избегне съдебна процедура, двете страни постигнаха споразумение, съгласно което администрацията на службата за социално осигуряване се отказва от искането си за лихви за забавено плащане и приема разсрочено плащане на дълга. След уреждането на правния спор наредбата за изпълнението не е анулирана.
(31)
На 6 май 1993 г. съвместен указ на Министерството на финансите и Министерството на социалната сигурност официално разрешава разсрочване на дълга на 120 месечни вноски и отменя глобите и лихвите, дължими за сумата от 1 206 млн. PTE (6 млн. EUR).
(32)
Условията за разрешаване на изключителните договорености за уреждане на задълженията на RTP към схемата за социална сигурност са изложени в посочената по-горе наредба-закон № 411/91. В член 2, алинея 1 от цитираната по-горе наредба-закон се предвижда, че разрешението за това трябва да е задължително, за да се гарантира жизнеспособността на длъжника и договореностите да могат да се прилагат inter alia на основание, че, както е предвидено в член 2, буква г) на наредбата-закон, в предприятието с дългове „е било обект на временно ползване, самоуправление на служителите или държавна намеса.“
(33)
През периода от 1994 г. до 1997 г. Португалия увеличава капитала на RTP всяка година. Поместената по-долу таблица дава преглед на различните увеличения на капитала, които възлизат на 46 800 млн. PTE (233 млн. EUR).
Таблица 2
Увеличение на акционерния капитал на RTP 1994-1997 г.
(в млн. PTE)
Година
1994 г.
1995 г.
1996 г.
1997 г.
Увеличение на акционерния капитал
10 000
12 800
10 000
14 000
Дялов капитал към 31 декември
22 708
35 508
45 508
59 508
Източник: баланс на RTP.
(34)
В договорите за обществена услуга, които Португалия е сключила с RTP се предвижда участието на държавата в инвестициите, направени от RTP, за предпочитане под формата на увеличаване на капитала (21).
(35)
През декември 1998 г. бе сключен договор между Фонда за стабилизиране на публичните дългове и RTP за второстепенен заем от Фонда за стабилизиране на публичните дългове (Fundo de regularização da dívida Pública), предоставен на RTP, в който се определят условията за заем в размер на 20 000 млн. PTE (99,8 млн. EUR), за увеличаване на капитала на RTP.
(36)
Фондът за стабилизиране на публичните дългове се управлява от Институт за управление на публичния дълг (Instituto de Gestão de Crédito Público), на който е възложено управлението на дълга на португалската държава и изпълнението на централизирана програма за заеми в съответствие със Закона за обществения дълг (22) и насоките, установени от португалското правителство. Този институт е под ръководството и контрола на Министерството на финансите на Португалия (23).
(37)
От датата, на която сумите са били на разположение на RTP, заемът е предмет на плащания на годишни лихви по 12-месечния Lisbor лихвен процент, изчислен на първата дата на всеки период, плюс 20 базисни пункта (24).
(38)
Съгласно договора кредитът е трябвало да бъде върнат на 31 декември 2003 г., но е могъл да бъде продължен за следващ период от една или две години по взаимно съгласие. RTP не е платило лихва по заема, тъй като в договора се предвижда, че лихвата, платима по първите четири годишни плащания, следва да се капитализира (25).
(39)
Договорът, сключен през декември 1998 г. между Фонда за стабилизиране на публичните дългове и RTP е изготвен в съответствие с насоките, определени в съвместна резолюция на държавните секретари, отговарящи за медиите, за държавната хазна и за финансите, от 17 декември 1998 г.
Б. ФИНАНСОВОТО СЪСТОЯНИЕ НА RTP
(40)
Както е показано в следната таблица, RTP е понесло загуби през периода, който е предмет на разследването на Комисията. През 1996 г. финансово състояние на RTP се е влошило до такава степен, че неговият нетен собствен капитал е бил отрицателен.
Таблица 3
Икономически и финансови данни на RTP за периода от 1993 г. до 1998 г.
(в млн. PTE)
1993 г.
1994 г.
1995 г.
1996 г.
1997 г.
1998 г.
Нетна печалба (загуба)
(7 883)
(19 558)
(26 581)
(18 512)
(32 223)
(25 039)
Нетни активи
1 557
8 071
4 269
(4 274)
(20 586)
(50 827)
Активи
39 418
42 262
56 078
67 654
62 340
83 843
Финансови задължения (26)
22 402
26 855
30 258
44 922
44 885
92 775
Източник: Финансови отчети на RTP.
В. ЗАДЪЛЖЕНИЯТА ЗА ОБЩЕСТВЕНА УСЛУГА НА RTP ОТ 1992 Г. ДО 1998 Г.
(41)
RTP е задължено да предоставя обществената услуга за телевизия. Различни закони определят дефиницията, възлагането и финансирането на тази услуга.
(42)
Закон № 58/90, който регулира дейността телевизионно излъчване, определя условията за частните радио- и телевизионни оператори, както и задължението на държавата да гарантира обществената услуга телевизионното излъчване (27). По отношение на устава на RTP Закон № 21/92 определя основните задължения за обществена услуга и финансирането на тази услуга.
(43)
Два договора за обществени услуги, подписани между португалската държава и RTP през 1993 г. и през 1996 г., описват по-подробно обществената услуга и нейното финансиране, (по-долу или „стар договор за обществена услуга“ или „нов договор за обществена услуга“ или „договори за обществена услуга“, когато са посочени и двата договора) (28).
(44)
Член 4 от Закон № 21/92 предвижда сключването на концесионен договор между Португалия и RTP и определя основните задължения за обществена услуга, които трябва да бъдат извършени по силата на този договор. В член 4, параграф 2 от същия закон се установяват общите принципи, които RTP трябва да спазва при извършване на дейността си като концесионер (29), а в член 4, параграф 3 се описват задълженията на обществената телевизионна услуга (30).
(45)
Договорите за обществена услуга потвърждават задълженията за обществена услуга на RTP. Първо, на RTP са наложени общи задължения и задължения, свързани със съдържанието на програмите (31). RTP трябва да предоставя услугата за обществена телевизия, като част от нея то трябва да излъчва два канала и да предоставя общо покритие за населението на континентална Португалия. Първият канал е от по-общ характер и от него се изисква да представя по-общ вид програми. Вторият канал трябва да бъде насочен повече към специфични групи и да осигурява образователни, културни и научни програми. Един от каналите трябва да обхваща автономните региони на Азорските острови и Мадейра.
(46)
Второ, договорите за обществена услуга предвиждат специфични програмни задължения за RTP (32). Определени са стандарти за качеството на програмите (като плурализъм, безпристрастна информация и др.) и съдържанието на програмите (нови художествени филми, спорт, деца, португалска култура, местни новини, развлечения). RTP трябва да предоставя гледаемо време за определени органи, за подпомагане на киното и други форми аудиовизуални продукции, за насърчаване на производството на образователни или учебни програми, за обмен на програми с автономните региони на Азорските острови и Мадейра и за насърчаване на сътрудничеството с други доставчици на обществената услуга телевизия в Европейския съюз. Освен това то трябва да изпълнява специфични програмни задължения, свързани с международно сътрудничество. Например, трябва да произвежда програми и да ги излъчва за португалските общности, които живеят в чужбина, в португалоезичните страни в Африка и в Макао. Необходимо е да се гарантира функционирането на RTP в Мадейра и на Азорските острови и да се запазят производствените центрове и делегациите в чужбина.
(47)
Трето, договорите за обществена услуга налагат определени специфични задължения на RTP. Например, RTP трябва да поддържа аудиовизуални архиви, да въвежда технологични иновации в своето оборудване и дейности, да подпомага Националния театър „S. Carlos“ и да предоставя други услуги, които ще бъдат посочени на ad hoc основа.
(48)
В член 5 от Закон № 58/90 на RTP се възлага концесия за обществената услуга телевизионно разпространение за период от 15 години, който може да бъде подновен за допълнителен срок от 15 години, с обхват на честотите, съответстващ на първи и втори канал. В член 4 от Закон № 21/92 се посочва, че RTP е концесионер на обществената услуга за телевизионно разпространение. В точка 1, буква а) от договора за обществени услуги се потвърждава, че RTP е доставчик на обществената услуга телевизия (33).
(49)
Договорите за обществена услуга (34) предвиждат създаването на Съвет за обществено мнение (Conselho de opinião), състоящ се от представители на различни части от общественото мнение, който може да се намесва, за да преценява дали RTP спазва своите общи и специфични задължения по отношение на обществената услуга за телевизионно разпространение.
(50)
RTP е задължено да предостави на министъра на финансите публичен бизнес план и бюджет за изпълнението на неговата задача за обществена услуга, (Plano de Actividades e Orçamento do Serviço Público) за следващата година, придружено от становища, издадени от борда на одиторите на RTP и Съвета за обществено мнение. Освен това то трябва да представи доклад за изпълнението на своите задължения за обществена услуга през предходната година (Relatório sobre o Cumprimento das Obrigacões do Serviço Público, („доклади за обществена услуга“), придружени от становище на борда на одиторите на RTP (35).
(51)
Министърът на финансите и членът на правителството, отговорящ за медиите, следва да проверят спазването на договорите за обществена услуга. Генералният инспектор на финансите е необходимо да провери финансовия план. Освен това годишен одит на докладите за обществена услуга трябва да бъде извършен от външен специализиран одитор (36).
(52)
Новият договор за обществени услуги също така предвижда санкции, които да се наложат от Португалия при нарушение на договора, под формата на глоби, изземване, възстановяване или прекратяване на договора.
(53)
В периода от 1992 г. до 1998 г., в RTP са извършени външни одити относно всички негови годишни отчети от независим одитор.
(54)
RTP също е представило докладите за обществена услуга за всички години, с изключение на доклада за обществена услуга за 1992 г., тъй като задължението за външните одити е посочено за първи път в стария договор за обществена услуга, датиращ от 1993 г. Португалия твърди, че за годините от 1995 г. до 1998 г. законово независим одитор е предоставил благоприятно и автономно становище относно докладите за обществена услуга (37). Португалия твърди също, че всички доклади за обществена услуга през този период са били придружени от становище на борда на одиторите на RTP и от одитор на генералния инспектор на финансите (Inspecção-Geral de Finanças), който е независим от RTP.
Ситуацията по отношение на външните одити на докладите за обществена услуга може да бъде описана, както следва:
(55)
Докладите за обществена услуга от 1993 г. и 1994 г. съдържат декларация за съответствие, съгласно която задълженията за обществена услуга на RTP са изпълнени, но само от страна на управлението на RTP.
(56)
За годините 1995, 1996, 1997 и 1998 г., докладът за обществена услуга съдържа декларации за съответствието от външен одитор, независим от дружеството, Maia, Mesquita & Associados - (Revisor Oficial DAS Contas), според които одитът не е разкрил никакви въпроси, които биха оказали значително влияние върху пресмятането на компенсаторните плащания за RTP, посочени в докладите за тези години.
(57)
През 2010 г. Португалия представи на Комисията по-пълни външни одити на докладите за обществена услуга за периода от 1992 г. до 1997 г. Външните одити на докладите за обществена услуга за този период са били организирани от регулатора за националните медии, Entidade Reguladora para a Comunicação Social (ERC). Те са били осъществени за този период от Pedro Roque SROC, външен одитор, който е независим от RTP (38). Португалия също така представи обобщаващ доклад, включващ резултатите от одитите за всички години.
Външен одит на доклада за обществената услуга вече е съществувал за 1998 г. Този външен одит за 1998 г. е проведен от BDO Binder, външен одитор „BDO Binder report“) (39).
(58)
Мандатът на одитите за периода 1992-1997 г. е бил да се оцени за всяка година дали RTP изпълнило мандата си, както е предвидено в договорите за обществена услуга, които са били в сила към момента и дали съществува съответствие между разходите за обществени услуги и компенсационните плащания. Външните одити изброяват задълженията за обществена услуга, произтичащи от договорите за обществена услуга, вземат предвид различните закони, уреждащи задълженията за обществена услуга на RTP (например Закона за телевизията № 58/90 от 7 септември 1990 г.), както и обществения бизнес план и бюджет (Plano de Actividades e Orçamento do Serviço Público) и докладите за обществена услуга. Външните одити проучват дали задълженията за обществена услуга са спазени. Докладите правят сравнение между компенсационните плащания от страна на Португалия спрямо установените разходи в докладите за обществена услуга.
(59)
За всички години, които се разследват, т.е. 1992-1997 г., одитите стигат до заключението, че по същество RTP е изпълнило основните си задължения за телевизионно разпространение. Одитите също така посочват, че „по отношение на съответствието между предоставените задачи за обществена услуга и компенсацията на „реалните и действителните разходи“, няма съществени нарушения, които да влияят на съответствието със законодателството, което е било в сила към момента.“ За всички години в обобщения доклад се констатира, че компенсационните плащания от Португалия, са били по-малки от посочените суми във всички доклади за обществена услуга. Одитите са публикувани на уебсайта на ERC (40). По същия начин докладът на BDO (BDO Binder report) не сочи никакво свръхкомпенсиране за предоставената обществена услуга.
(60)
Член 5 от Закон № 21/92 предоставя на RTP право да получи обезщетение за своите задължения за обществена услуга. Това право се потвърждава и в договорите за обществена услуга.
(61)
В допълнение към системата от годишни компенсационни плащания (вж. съображение 19 по-горе), договорите за обществена услуга предвиждат финансиране от Португалия за:
а)
плащане на специфични услуги съгласно споразуменията за предоставяне на договорените услуги или тези, които предстои да бъдат договорени между публичната администрация и RTP (41);
б)
държавно участие във всички инвестиции, направени от RTP, особено тези за инфраструктурата, необходима за експлоатацията на центровете за производство и разпространяване в автономните региони на Азорските острови и Мадейра, за аудиовизуални архиви и международни предавания на RTP, както и за други технологични инвестиции, които RTP е длъжно да прави (42).
(62)
За да определи разходите и приходите на задълженията за обществена услуга, които отговарят на условията за компенсационни плащания, RTP прилага аналитична счетоводна система. В договорите за обществена услуга се определят критериите за изчисляване на приемливите разходи за компенсация по отношение на всяко задължение за обществена услуга (43).
(63)
Въз основа на аналитичната счетоводна система, спомената в предходния параграф, RTP разпределя разходите и приходите (например, за персонал и оборудване), за да обхване определен брой дейности (като управление на програмите, преки и косвени програмни разходи, дифузионни и емисионни разходи, разходи за маркетинг и други административни разходи).
(64)
Преките разходи на различните дейности са разделени между различните разходни позиции (например RTP 1, RTP 2, RTPi и RTP África). Непреките разходи са разпределени за пера от разходите въз основа на последователни аналитични критерии (например, броят на часовете на излъчване) (44).
(65)
Аналитичната счетоводна система има следните характеристики:
а)
в рамките на договорите за обществена услуга само нетните оперативни разходи могат да се компенсират в съответствие с метода, описан в договорите за обществена услуга. Финансовите разходи, извънредните разходи и разпоредбите, които не са пряко свързани с дадена дейност, са изключени от обезщетение (45);
б)
с оглед изчисляване на нетните оперативни разходи, които могат да се възстановяват, RTP трябва да приспадне оперативните приходи, произтичащи от всяко задължение за обществена услуга;
в)
старият договор за обществена услуга не е допускал компенсация за обществената услуга от общ характер под формата на задължение за експлоатация на RTP 1 и RTP 2 и за покриване на автономните региони с един от каналите (46);
г)
по силата на новия договор за обществени услуги оперативните разходи на RTP 1 и RTP 2 могат да бъдат компенсирани, но не се допуска допълнителна компенсация в случай, че реалните нетни оперативни разходи на RTP 1 и RTP 2 превишават планираните разходи (47).
(66)
RTP е докладвала относно нетните разходи по предоставяне на обществената услуга в годишните доклади за обществената услуга, в съответствие с метода за изчисление на разходите, описан в съображения 60-65. Поместената по-долу таблица дава преглед на разходите за всяка дейност по обществената услуга, за която RTP има право да получи компенсационни плащания.
Таблица 4
Нетни отчетени и подлежащи на възстановяване разходи за обществената услуга
(В млн. PTE)
1992 г.
1993 г.
1994 г.
1995 г.
1996 г.
1997 г.
1998 г.
Телетекст
112,9
86,8
Функциониране на RTP в международен план
882,3
1 517,4
1 826,9
1 890,8
2 059,6
3 999,1
3 712,9
RTP África
-
-
-
-
654,7
1 332,0
Директно предаване на RTP 1 на Азорските острови и на Мадейра
-
-
-
-
-
76,8
295,4
Аудиовизуални архиви
509,1
241,6
402,7
492,7
184,9
909,4
672,1
Сътрудничество с португалоезичните страни в Африка
186,9
128,4
172,2
148,6
144,9
202,4
200,3
Диференциал на покритие
406,7
1 312,8
1 314,2
1 050,3
1 050,0
622,6
208,6
Делегации/кореспонденти
797,8
658,2
681,1
642,7
583,2
457,2
211,0
Фондация за Национален театър „S. Carlos“
50,0
55,0
60,0
60,0
60,0
60,0
Насърчаване на киното
215,0
95,0
27,5
156,5
391,1
352,8
Функциониране на автономни регионални центрове
3 453,4
3 486,0
3 685,9
3 696,1
3 846,6
3 459,2
2 855,2
Телевизионно предаване за конкретни органи
482,0
350,6
151,1
94,6
80,8
Спортна телевизия (48)
- 440,0
Нетни оперативни разходи на RTP 1
16 946,1
11 916,6
Нетни оперативни разходи на RTP 2
9 050,6
10 080,6
8 637,6
Общо нетни оперативни разходи
6 718,2
7 960,0
8 384,1
8 103,3
17 217,1
37 972,1
30 101,3
Източник: Португалските органи и докладите за обществена услуга.
(67)
Поместената по-долу таблица дава преглед на инвестициите на RTP в оборудване за дейностите, свързани с обществената услуга. Тя представя както реалните инвестиции в дейности по обществената услуга, както са посочени в годишните финансови отчети, така и инвестициите, отчетени в докладите за обществена услуга. Реалните инвестиции в дейности, свързани с обществената услуга, са били по-високи от инвестициите, отчетени в докладите за обществената услуга.
Таблица 5
Инвестиции в дейностите по обществената услуга
(В млн. PTE)
1992 г.
1993 г.
1994 г.
1995 г.
1996 г.
1997 г.
1998 г.
Общо
Финансови отчети
2 632,6
2 102,0
2 763,9
992,7
1 480,4
4 037,4
6 054,2
20 063,2
Доклади за обществената услуга
2 327,3
98,0
1 975,1
154,4
28,1
4 037,4
6 127,8
14 748,1
Разлика
305,3
2 004,0
788,8
838,3
1 452,3
0
-73,6
5 315,1
Източник: финансови отчети на RTP и доклади за обществената услуга.
(68)
Целта на ad hoc мерките е била компенсиране на RTP за задълженията за обществена услуга, наложени върху него, и финансиране на неговите инвестиции.
(69)
В Португалия операторът на обществени услуги не е избран в резултат на конкурентна процедура, съгласно която всички заинтересовани предприятия са имали възможност да посочат сумата на компенсацията, която би била необходима за поемане на концесията за обществена услуга телевизионно разпръскване. RTP е назначено от правителството за осигуряване на обществената услуга телевизия.
(70)
От 1992 г. насам, както търговски, така и обществени радио- и телевизионни оператори, са активни на португалския телевизионен пазар. С изключение на RTP, търговските оператори SIC и TVI са лицензирани за излъчване на телевизионни канали. SIC е първият частен оператор, започнал излъчване на 6 октомври 1992 година. Мерките в полза на RTP биха могли да доведат до нарушаване на конкуренцията на пазара на телевизионно разпръскване.
III. МНЕНИЯ НА ЗАИНТЕРЕСОВАНИТЕ СТРАНИ
(71)
След започване от страна на Комисията на процедура за разследване по този случай няколко заинтересовани страни дадоха мнение относно мерките, посочени в съображения 21-39. Следващите съображения дават общ поглед върху съответните мнения, получени от заинтересованите страни, категоризирани по мярка.
(72)
В настоящия раздел са посочени само мнения, отнасящи се до въпросите, които са останали отворени, след решението на Съда по Дело T-442/03, а именно тези, отнасящи се до освобождаването от нотариални такси, такси за регистрация и разходи за публикуване, както и във връзка с другите мерки (споразумението със схема за социално осигуряване през 1993 г., вливания на капитал през периода от 1994 г. до 1997 г. и заем през 1998 г.), както е посочено в член 1 от Решение 2005/406/ЕО. Тези мнения на заинтересовани страни включват становища, представени след първото решение на Комисията за откриване на официална процедура от 15 ноември 2001 г., както и коментари, получени след публикуване на покана за представяне на мнения от 24 декември 2008 г. (49)
(73)
SIC и TVI заявиха, че освобождаването от нотариални такси и такси за регистрация е изключение от правилата, които обикновено се прилагат съгласно португалското законодателство за всяка промяна в уставите на предприятия. SIC е на мнение, че обхватът на освобождаването не се ограничава до преобразуването на RTP през 1992 г. Въз основа на член 11, параграф 2 от закон № 21/92 RTP се ползва от общо освобождаване от плащане на такси и права за всякакъв вид вписвания и регистрация.
(74)
TVI е на мнение, че RTP също е освободено от плащането на разходи, свързани с публикуването на нотариален акт.
(75)
Относно вливанията на капитал през периода от 1994 г. до 1997 г., SIC, ACT (асоциацията на търговските радио- и телевизионни оператори), италианският търговски радио- и телевизионен оператор Mediaset и TVI дадоха мнение, че разумен акционер не би увеличил капитала на дружество с характеристиките на RTP. Въпросните вливания на капитал са направени в предприятие с голям дефицит без последователен план за преструктуриране, който да го направи жизнеспособен.
(76)
Освен това, що се отнася до заема през 1998 г., SIC заяви, че като се има предвид фактът, че RTP е било „технически фалирало“ през 1996 г., никоя финансова институция не би одобрила такъв заем за RTP.
(77)
SIC, по-специално, подчертава липсата на външни одити, които е трябвало да са провеждат редовно. Посочват се и пропуски, установени за 1998 г., както е описано в доклада на BDO Binder за същата година, - единствения наличен външен одит, който Комисията е трябвало да вземе предвид. Изтъкват се и някои критики в доклада на BDO Binder за 1998 г., включително, inter alia, прекалени рекламни ограничения за телевизионното разпространяване на RTP. SIC подчертава, че според договорите за обществена услуга, RTP е задължено да зачита рекламните ограничения и може, напр. да излъчва само определен брой минути реклама на час. Според заключенията на доклада на BDO Binder, това не е било спазено за 1998 г. SIC цитира също констатацията в доклада, че някои активи не са били отчетени, което изглежда се възприема от SIC като доказателство, че съответните инвестиции за тези активи не са извършени.
(78)
След отменянето на член 1 и част на член 2 от Решение 2005/406/ЕО от Съда по дело T-442/03, SIC твърди, че по това решение Комисията трябва също така да вземе под внимание доклада на португалската сметна палата (Tribunal de Contas, наричана по-долу „Сметна палата“) от юни 2002 г. (№ 8/2002), който според SIC е трябвало да изследва управлението на RTP и предоставянето на обществената услуга телевизия от гледна точка на ефективността, ефикасността и икономичността и който разглежда периода 1997-2000 г. Въпреки това, този период беше удължен до 1993 г. Като обобщава констатациите на доклада, SIC подчертава, че е налице липса на стратегия за определяне на програмите на RTP, директивите на вътрешния съвет относно лимитите на разходите не са спазвани, а изготвеният годишен бюджет не е бил изпълнен. SIC също така заяви, че Сметната палата посочва, че Португалия все още не е обявила, че предоставянето на държавна помощ на RTP е свързано с реалното спазване на задължението за обществена услуга.
(79)
SIC посочва общите заключения на португалската Сметна палата относно договорите за обществена услуга, които дават стимули за RTP да пренебрегва ефикасността и ефективността при управлението на RTP, съпътствано от неясна и неопределена задача за обществена услуга.
IV. МНЕНИЕ НА ПОРТУГАЛИЯ
(80)
Относно освобождаването от нотариални такси, такси за регистрация и разходи за публикуване, Португалия твърди, че тъй като преобразуването на публично предприятие в публично акционерно дружество (sociedade anónima) е трябвало да бъде осъществено чрез законодателен акт, не е съществувала друга база за събиране на такси и хонорари, свързани с вписването на тази трансформация чрез нотариален акт, нито за регистрирането и публикуването ѝ.
(81)
Преобразуването на RTP в публично дружество с ограничена отговорност е извършено през 1992 г., за да го приведе в съответствие с частното право, и начинът, по който то работи, е по-близък до този на частните оператори. Счетено е за необходимо да се предоставят на RTP средствата и условията, за да може то да изпълнява по най-добър начин целите, свързани с обществената услуга, на пазар, все по-отворен за конкуренцията. Целта е била операциите и управлението на RTP да разполагат със същата гъвкавост, която имат „нормалните“ дружества, действащи съгласно частното търговско право. Според Португалия формата на публично акционерно дружество е по-малко обременителна от процедурите за държавен контрол, прилагани преди това към RTP като публично предприятие, като по този начин му се предлагат по-добри условия за разработване на телевизионни канали и техните програми.
(82)
Португалия твърди, че трансформирането на RTP през 1992 г. чрез закон, в резултат на което не е бил необходим „нотариален акт“ за формализиране на този акт, съответства на естеството и логиката на португалската правна система. В тази връзка Португалия припомня, че RTP е било създадено като държавно предприятие през 1975 г. посредством законодателство, а именно с Наредбa-закон № 674-D/75. Поради това, както се изисква изрично от Закон 84/88, уреждащ трансформирането на публичните предприятия в акционерни дружества, тези актове трябва също да се осъществяват посредством законодателство.
В съответствие с член 3, параграф 2 от Закон № 84/88, който представлява общ закон относно преобразуването на публичните предприятия (вж. съображение 25 по-горе), законодателният акт, чрез който се трансформират публични предприятия, трябва да одобри устава на акционерното дружество, възникващо в резултат на преобразуването. В допълнение това съответства на принципа на равностойност на актове, според който законодателните актове могат да бъдат изменяни, суспендирани или анулирани само от актове с равностоен ранг в йерархията на нормативните актове. Португалия посочва, че принципът на равностойност на актовете е предвиден в португалската конституция (понастоящем член 112, параграф 5 или член 115, параграф 5 от Конституцията в сила по времето, когато RTP е преобразувано през 1992 г.), която постановява, че „никой закон не може да създава други категории законодателство, или да предоставя на други видове актове правомощия да тълкуват, интегрират, изменят, спират действието или отменят неговите разпоредби с външен ефект“. Прилагането на този принцип към трансформирането на публичните предприятия е подкрепено от автори в областта на правото (50). Португалия също така се позовава на редица решения на Конституционния съд, който отново посочва тълкуванието, че закон може да се интерпретира само от друг закон (51), а не от акт с различно и по-ниско подреждане в йерархията на нормативните актове.
(83)
Португалия твърди, че трансформирането на RTP в публично акционерно дружество със Закон № 21/92 е извършено в съответствие с тази обща схема на португалското законодателство и не е могло правомерно да бъде извършено само в съответствие с частното право под формата на нотариален акт. Португалия цитира също така и няколко примера на други публични предприятия, трансформирани чрез законодателен акт в акционерни дружества (52).
(84)
Португалия се позовава на наредба-закон № 267/76 от 8 април 1976 г., с който се установява за първи път обща схема за публичните предприятия. Тази наредба-закон установява, че публичните предприятия могат да бъдат създавани само чрез наредба-закон, който трябва да одобри техния устав. Това се прилага и за последващи изменения на устава.
(85)
Португалия допълнително се позовава на Закон № 84/88 от 20 юли 1988 г. (вж. съображение 25 от настоящото решение), който гласи, че е необходима наредба-закон, за да се превърне публично предприятия в акционерно дружество, и че той също така следва да одобри устава на публичното предприятие. В следствие на това Португалия заключава, че за трансформирането на RTP през 1992 г., първо, е била необходима наредба-закон и, второ, уставът е могъл да бъде одобрен само от закон, а не с нотариален акт.
(86)
В допълнение, Закон № 58/90 от 7 септември 1990 г. изисква обществената услуга телевизия да се предоставя от оператори, притежавани изключително или в по-голямата си част от публични органи, а уставите на такива оператори трябва да бъдат одобрени с наредба-закон.
(87)
По отношение на „таксите за регистрация“, Португалия отбелязва, че регистрацията на устава, одобрен със Закон № 21/92, е била освободена от такси, но формалностите по регистрацията е трябвало да бъдат осъществени „ex officio“. Формалностите по регистрацията са счетени за необходими, тъй като в Кодекса за търговска регистрация (Código do Registo Comercial) се изисква актовете, свързани с предприятия, да бъдат вписани в регистъра и публикувани. Според Португалия, стойността на таксите за регистрация е 11 000 contos (53), което се равнява на 11 000 000 PTE.
(88)
По отношение на изискването за публикуване, Португалия подчертава, че тъй като на уставът на RTP е бил публикуван в Diário da República като приложение на Закон № 21/92, който го одобрява, това изискване е било изпълнено.
(89)
По отношение на мнението на SIC относно член 11, параграф 2 от Закон № 21/92, Португалия отговори, че португалският законодател не предвижда определени облекчения на таксите при трансформиране на предприятия или преструктуриране на обществени предприятия. Освобождаването е въз основа на наредба-закон № 404/90. Португалия твърди, че RTP не е освободено от плащането на такси за регистрация въз основа на член 11, параграф 2 от Закон № 21/92, с изключение на трансформирането от 1992 г. Португалия също така се твърди, че класифицирането на член 11, параграф 2 от Закон № 21/92 като постоянно освобождаване от такси се дължи на езиково недоразумение. Вместо да бъде посочено, че наредбата-закон е достатъчна за всички правни цели и всякакви други актове необходими за законовото уреждане на „положението“ (т.е. трансформирането от 1992 г., добавено от автора на настоящото), в член 11, параграф 2 се посочва, че RTP ще бъде освободено от такси и налози, които произтичат от актовете в регистрите на собственост. Това означава, според Португалия, че RTP не е освободено от такси за регистрация извън контекста на трансформирането от 1992 г., с изключение на операциите, засягащи трансформирането от 1992 г. Португалия предостави също така документация за няколко ситуации, при които RTP е платило такси за регистрация.
(90)
Португалия твърди, че контекстът на първоначалното споразумение между администрацията на органът за социално осигуряване и RTP относно разсрочването на дълга и опрощаването на лихви и глоби е бил съдебен спор за конституционосъобразността на наредба за изпълнение № 12/83 относно задължителните удръжки за социално осигуряване върху възнаграждението за извънреден труд. Споразумението потвърждава тълкуването на RTP, че възнаграждението не е било предмет на удръжки за социално осигуряване, което беше подкрепено от данък експерт.
(91)
Второ, Португалия твърди, че формалното разрешение на това споразумение от страна на португалското правителство не предоставя конкретно финансово предимство за RTP в сравнение с други предприятия в сходно положение съгласно наредба-закон № 411/91. Португалия твърди, че дерогацията, предвидена в член 2, параграф 1, буква г), се е прилагала за RTP, тъй като RTP е било предмет на държавна намеса и е претърпяло различни превратности по време на управлението на административната комисия, назначена от правителството през 1977 г. (54) Португалия твърди, че общият характер на дерогацията се подчертава от факта, че споразумение е постигнато и с една от заинтересованите страни въз основа на Наредба-закон № 411/91.
(92)
По отношение на заема Португалия заяви, че техническите условия, свързани с него, предвиждат, че финансовата дейност следва да носи лихва, изчислена в съответствие с пазарните критерии.
(93)
Португалия твърди, че вливанията на капитал през периода от 1994 до 1998 г. представляват инструмент за финансиране на разходите по предоставяне на обществената услуга телевизия, заедно с изплащането на компенсаторни обезщетения.
(94)
Според Португалия, моделът на финансиране, избран за компенсиране на RTP за разходите по обществената услуга, се е оказал неподходящ и е довел до търговски дефицит. Първо, компенсаторните обезщетения винаги са били изчислявани под реалните нужди на финансирането на обществената услуга телевизия. На второ място, Португалия систематично е изплащала компенсациите със закъснение. RTP е трябвало да прибягва до банково финансиране, за да посреща своите оперативни разходи, но не е можело да включва лихвите и амортизационните такси при изчисляването на разходите за обществената услуга. Трето, RTP е трябвало да плаща данък добавена стойност (ДДС) на държавата за обезщетенията, като по този начин нетната сума на компенсаторните обезщетения намалява.
(95)
Португалия твърди, че: i) данъчните облекчения (т.е. освобождаване от такси за нотариален акт, такси за регистрация и разходи за публикуване); ii) улесненията за плащането на данъка за използване на мрежи за радиоразпръскване; iii) разсрочването на дълга към схемата за социално осигуряване; iv) плащането за отделянето на телевизионната мрежа; v) протоколът за насърчаване на киното; и vi) заемът, взет от RTP през 1998 г., не попадат в понятието за държавна помощ. По отношение на съвместимостта на другите мерки Португалия заяви, че те следва да се считат за компенсация за разходите за обществената услуга и следователно не като държавна помощ (55) или, съответно, тяхната съвместимост със законодателството на Съюза следва да бъде оценявано в светлината на член 86, параграф 2 от Договора за ЕО (сега член 106, параграф 2 от ДФЕС).
(96)
По отношение на изчисляването на свръхкомпенсацията Португалия заяви, че:
а)
включването през 1996 г. на оперативните разходи на RTP 2 като възстановими разходи за обществена услуга се основава на новия договор за обществени услуги, съгласно който компенсацията на оперативни разходи на RTP 2 съгласно договора влиза в сила от 1 януари 1996 г. (56);
б)
заемът от 20 000 милиона PTE следва да не се счита за компенсация, тъй като той е предоставен при пазарни условия,
в)
увеличенията на капитала също са били предназначени за финансиране на инвестиции, а не просто за да се предостави финансова компенсация за възстановимите разходи за обществената услуга. Задължението на държавата в качеството ѝ на акционер да участва във финансирането на инвестициите, които се считат за необходими, се определя в договорите за обществена услуга (57);
г)
компенсационните плащания са били предмет на ДДС, като в резултат на това нетната стойност, получена от RTP е по-ниска;
д)
съгласно новия договор за обществени услуги, разходите за обществената услуга са били възстановени само до равнището на предназначения за тях бюджет.
Като взема предвид горепосоченото, Португалия заключи, че финансовата компенсация за задълженията за обществена услуга на RTP не следва да се счита за прекомерно висока или нецелесъобразна.
(97)
По отношение на липсата на външни одити, Португалия твърди, че Комисията вече е представила становище относно финансовото състояние на RTP, което обхваща и периода от 1992 г. до 1998 г., без да изисква външен одит на обществената услуга в решенията от 2006 г. по дело E 14/05 и NN 31/06 и тези решения не са били оспорени в съда. Португалия твърди, че, по-специално, в решение NN 31/06 Комисията вече е взела предвид доклада на Сметната палата № 8/2002. Тя подчертава освен това, че в решение NN 31/06 Комисията е заключила, че финансовото състояние на RTP от 1992 г. до 1998 г. е резултат от хронично ниско финансиране на неговите дейности, свързани с обществената услуга. В решение NN 31/06 Комисията основава своите констатации на външен доклад, а именно на доклада на Pricewaterhouse Cooper от 2005 г., и на външно одитираните годишни счетоводни отчети на RTP, които Португалия счита, че са единствените приложими отчети.
(98)
Португалия също така отново заявява, че докладите за обществена услуга за периода от 1993 г. до 1998 г. са били предмет на одит от страна на одиторите на RTP (58). Въпреки това, по-късно Португалия представи външни одити на докладите за обществена услуга за периода от 1992 г. до 1998 г., заедно с окончателен, обобщаващ отчет, обхващащ всички тези години. Външните одити бяха организирани от независим медиен орган, Entidade Reguladora para a Comunicação Social, ERC, който поиска от външните одитори Pedro Roque (59) да извършат външните одити.
(99)
Португалия отговори по-подробно на някои от твърденията на SIC по конкретни въпроси. По отношение на твърденията на SIC, че според доклада на BDO Binder, становището на Съвета за обществено мнение е липсвало, Португалия подчертава, че това становище не е обхващало доклада за обществената услуга на RTP. Становището на този орган е било осигурено, но в стария договор за обществена услуга, то не се е превърнало в правно задължително изискване. Също така, новият договор за обществена услуга не изисква становището на този орган да бъде дадено в доклада за обществена услуга.
(100)
По отношение твърденията на SIC, че докладът на BDO Binder за 1998 г. включва 53 млн. EUR под формата на материални активи, въпреки че не съществува инвентар на тези активи, Португалия потвърди, че съответните инвестиции са направени за тези активи. Фактът, че първоначално не бе изготвен инвентар на тези активи (макар че, с изключение на 4 милиона, стойността на такива активи може да бъде определена и инвентар може да бъде изготвен със задна дата), това не означава, че инвестиции не са били направени. Външният одитор потвърди салдата, цифрите и транзакциите с трети страни.
(101)
По отношение твърденията на SIC, че според доклада на BDO Binder за 1998 г. лимитът за рекламно време е бил превишен, Португалия изтъкна, че това по никакъв начин няма да доведе до намаление на финансовата компенсация. Причината за това е, че сумите, които са били получени от RTP за надвишеното рекламно време, са доста по-малки от недостатъчното финансиране за тази година. Във всеки случай, Португалия потвърди, че общите приходи от реклама (включително приходи от превишаването на лимита за реклами) са били взети под внимание при изчисляването на финансовите нужди, т. е. компенсацията за изпълнението на задачата за обществена услуга.
(102)
Португалия твърди, че доклад 8/2002 на португалската сметна палата не трябва да се взема под внимание в настоящото решение, тъй като решението на Съда по Дело T-442/2003 откри само обективна слабост на информацията, съдържаща се в докладите за обществена услуга, които не са били съпроводени от външен одит. Португалия подчертава, че доклад 8/2002 на Сметната палата се отнася само до финансовите години от 1997 г. до 2000 г., а не до целия период, обхванат от настоящото разследване. Годините от 1993 г. до 1997 г. са обхванати в доклада само за целите на общо описание на финансовото положение на RTP и необходимостта от преструктуриране, но те не представляват самият предмет на доклада. Целта на доклада е да се оцени управлението на RTP, ролята на държавата като акционер и предоставянето на обществената услуга телевизионно разпръскване.
Португалия твърди, че Сметната палата е надхвърлила задачата си за извършване на одит на публичните финанси и вместо това е започнала анализ на ефикасността и ефективността на публичните разходи. Докладът, по мнението на Португалия, е без значение, с изключение на факта, че представлява независим одит на предприятието, потвърждава отчетите на Португалия и не открива незаконосъобразност. Португалия твърди, че в настоящото решение Комисията следва да вземе под внимание доклад 20/98 на Сметната палата вместо одитен доклад 8/2002, тъй като одитен доклад 20/98 обхваща икономическо и финансово състояние на RTP за периода от 1994 г. до 1996 г. В одитен доклад 20/98 се прави заключението, че критериите, използвани за финансиране на обществените услуги, са по-ясно определени в новия договор за обществени услуги, отколкото в стария договор за обществени услуги, което се оспорва в по-късния доклад 8/2002.
V. ОЦЕНКА НА МЕРКИТЕ
(103)
За да установи дали ad hoc мерките, приложени от Португалия за RTP, представляват държавна помощ по смисъла на член 107, параграф 1 от Договора, Комисията трябва да оцени дали тези мерки:
а)
са предоставени от държавата членка или чрез държавни ресурси;
б)
са в състояние да нарушат конкуренцията;
в)
поставят в по-благоприятно положение определени предприятия или производството на някои стоки,
г)
засягат търговията между държавите-членки.
(104)
По-долу ще бъдат проучени характерът на държавна помощ на заема от 1998 г., споразумението за разсрочване на дълга и отменянето на лихвените задължения, както и капиталовите инжекции за периода 1994-1997 г. По подобен начин ще бъдат оценени наличието на държавни ресурси при освобождаването от такси за нотариален акт, такси за регистрация и разходи за публикуване.
(105)
Държавни ресурси са налице при освобождаването от такси за нотариален акт, такси за регистрация и разходи за публикуване, тъй като загубата на данъчни приходи е равностойна на използването на държавни ресурси под формата на фискални разходи (60).
(106)
По отношение на разсрочването на дълга вследствие на схема за социално осигуряване и отмяна на лихви за просрочено плащане, Комисията счита, че органът, отговорен за схемата за социално осигуряване, не може да се разглежда като предприятие. Той не извършва стопанска дейност, а е публичен орган със задача за администриране на социалното осигуряване (61). Освен това разрешението за разсрочване на дълговете не е дадено от схемата за социална сигурност, а от съвместен декрет на държавните секретари за финанси и социално осигуряване и на заместник държавния секретар на заместник министъра. С разрешението държавата е пропуснала приходи, тъй като тя би получила 1 206 милиона PTE под формата на лихви за неизплатени задължения. Следователно става ясно, че е имало участие на държавни ресурси и че държавата е отговорна за мярката.
(107)
Увеличенията на капитала на RTP са предоставени от държавата пряко от обществения бюджет. Следователно е ясно, че такова финансиране представлява държавни ресурси по смисъла на член 107, параграф 1 от ДФЕС.
(108)
Комисията не може да приеме твърдението на Португалия, че при заема за RTP не се касае за държавни ресурси. Понятието държавни ресурси също така включва предимства, предоставени от органи, предназначени или създадени от държавата-членка за тази цел (62). Договорът за заем от 1998 г. е сключен между RTP и Фонда за стабилизиране на публичния дълг - фонд, който е управляван от Института за управление на публичния дълг. Правен акт предвижда, че Институтът е под ръководството и контрола на министъра на финансите (63). Затова може да се заключи, че средствата, предоставени от Фонда за стабилизиране на публичния дълг, следва да се разглеждат като държавни ресурси.
(109)
Държавата може да се счита като пряко свързана с тази мярка, тъй като условията на договора се определят в резолюция, съгласувана на 17 декември 1998 г. между секретарите на държавата за медиите и финансите.
(110)
Освобождаване от такси за нотариален акт, както и от такси за регистрация и разходи за публикуване: Що се отнася до освобождаването от такси за нотариален акт, такси за регистрация и разходи за публикуване следва да се оцени дали мярката е представлявала общо освобождаване от такси, от което RTP се е възползвало, или дали мярката е приложена специално спрямо RTP. В следващите съображения Комисията прави разлика между временно освобождаване, предвидено в член 11, параграф 1 от Закон № 21/92 и постоянно освобождаване, предвидено в член 11, параграф 2 от Закон № 21/92.
(111)
Комисията констатира, че освобождаването от необходимостта за нотариален акт, регистрация и разходи за публикуване е предоставило предимство на RTP, като го освобождава от разходи, които иначе предприятието би трябвало да плаща от собствения си бюджет.
(112)
Това предимство е също така избирателно по същество, тъй като както се вижда от член 11, параграф 1 от Закон № 21/92, то е предоставено само на RTP. Фактът, че този закон може да укрепи, както твърди Португалия, прилагането на по-общ закон, а именно Закон № 84/88, не променя това заключение. Закон № 84/88 се отнася до публичните предприятия и предвижда, че тези предприятия могат да бъдат трансформирани в акционерни дружества чрез наредба-закон. При все това фактът, че този закон се отнася до „публичните предприятия като цяло“, не засяга избирателността по същество, посочена в член 11, параграф 1 от Закон № 21/92, в полза на конкретното предприятие RTP. Във всеки случай освобождаване само за публичните предприятия ще представлява селективна мярка по същество за тази група предприятия (в сравнение с частните предприятия), от които RTP е част.
(113)
Държавните мерки могат обаче, въпреки че са по същество селективни, да не попадат в понятието за избирателна мярка по смисъла на член 107, параграф 1 от ДФЕС, ако държавната мярка, вместо чрез дерогация от обичайните прилагане на системата, да стане неотменна част от него (64). Следователно е необходимо да се проучи дали мярката е съвместима с естеството и логиката на португалската правна система за трансформиране на публичното предприятие RTP в публично акционерно дружество чрез законодателство или дали ресурс на законодателството за целите на превръщането на RTP е бил избран с цел да му се предостави предимство спрямо други предприятия. В съответствие с подхода на Съда в неговото решение, Комисията занапред ще прави разлика между освобождаването от нотариални разходи, от една страна, и регистрация и разходи за публикуване, от друга страна (65).
(114)
Освобождаване от нотариален акт и нотариални разходи: Комисията счита, че трансформирането на RTP в публично акционерно дружество и одобрението на устава посредством законодателство вместо чрез нотариален акт отговаря на логиката и характера на португалската правна система. Преобразуването в публично акционерно дружество бе направено с цел да се даде на RTP по-гъвкава форма на дружество и по този начин да го поставят на равна нога с частните оператори. Фактът, че това трансформиране е съставено от закона, а не чрез нотариален акт, не беше опит да се заобиколи изискването за нотариален договор, но е резултат от общия принцип на португалското право, че законодателните актове могат да бъдат променяни само от еквивалентни законодателни актове.
(115)
Съгласно този принцип на „еквивалентност на актовете“ закон може да се анулира, прекрати временно или модифицира чрез правен акт, който е от една и съща йерархична степен като учредителния акт, а не с акт, която е с по-нисък ранг в йерархията на законодателството. Този принцип е бил въведен в португалската конституция през 1982 г., т.е. много преди преобразуването на RTP през 1992 г. Член 115, параграф 5 на португалската конституция във формата, в която е в сила към момента на преобразуването на RTP, предвижда никой закон да не: „създава други форми на законодателство или предоставя на други видове актове правомощия за тълкуване, интегриране, изменение, спиране действието или отменяне на всяка една от неговите разпоредби по начин, по който да предизвика последици по отношение на трети страни“ Тъй като RTP беше национализирана през 1975 г. с акт на законодателството, а именно чрез Наредбa-закон № D 674-d/75, трансформирането му в друга правна форма, отново би могло могат да бъде постигнато само чрез Наредба-закон, или по силата на закон, който е равностоен или дори с по-висок ранг от този на наредбата-закон. Не съществува също така нещо, което да сочи, че първоначалната национализация на RTP е извършена през 1975 г. с цел да се избегне прилагането към дружествата, регулирани от частното право и е довела до ползи за дружеството.
(116)
Не съществуват доказателства, подсказващи, че всички други закони в сила преди преобразуването на RTP (вж. съображения 84-86 от настоящото решение) са били с цел създаване на парично облагодетелстване за публичните предприятия чрез избягване на нотариалните актове (и съответните разходи), които се прилагат спрямо частните трансакции. По-специално Закон № 84/88, който позволи публичните предприятия да бъдат трансформирани в акционерните дружества с Наредба-закон, отразява конституционните и правни принципи, които са били в сила в съответния момент.
(117)
Заключение: Като се вземат под внимание тези въпроси, освобождаването от изискването за извършване на трансформацията на RTP чрез нотариален акт (и по този начин с поемане на съответните разходи), не представлява държавна помощ по смисъла на член 107, параграф 1 от ДФЕС.
(118)
Освобождаване от такси за регистрация и разходи за публикуване: Необходимо е да се оцени дали RTP се е облагодетелствала от полза, като не е плащала всички разходи, свързани с регистрацията на дружеството в търговския регистър и публикуването на нотариалния акт. В съответствие с португалското право, което е в сила в момента, нотариалният акт, с който се формализира създаването на дружество, регулирано от частното право, и неговият устав трябва да бъдат публикувани в Diário da República от секретаря, отговарящ на търговския регистър, за да добият третите страни представа за съдържанието на тези документи. RTP не пое тези разходи за публикация, тъй като задължителното публикуване в Diário da República на Закон № 21/92 гарантира, че на Акта за преобразуване на RTP и на съдържанието на неговите нови членове, регламентиращи сдружаването, е предоставена необходимата гласност.
(119)
Няма признаци, че Португалия е избрала да превърне RTP в публично акционерно дружество чрез Закон № 21/92, за да предостави на RTP предимство под формата на икономии на разходи за регистрация и публикуване. Ясно е че втора публикация на устава на RTP би била напълно обезсмислена, тъй като изискванията за прозрачност и публичност бяха вече изпълнени чрез публикуване на Закон № 21/92 в Diário da República. Докато регистрацията е била направена с оглед на по-късното публикуване и двете мерки са свързани, не е безспорно дали освобождаване от такси за регистрация може да бъде оправдано от същността и логиката на португалската правна система и задължителното преобразуване на RTP посредством законодателство. Португалия не оспорва, че вписването е било също така изискано от кодекса на търговските дружества. Както Португалия заяви: „регистрацията не беше отменена, само не беше нужен нотариален акт, но наредбата-закон представляваше достатъчен документ за целите на регистрацията“. Това следва също от член 3, параграф 3 от Закон № 84/88, (вж. съображение 25 от настоящото решение). Освен това Португалия подчерта, че за да може RTP да се регистрира в бъдеще всички други актове, свързани с компанията, фактът на създаването му (т.е. резултатът от преобразуването през 1992 г. в публично акционерно дружество), е трябвало да бъде регистриран (66). Ако регистрацията е необходимо обаче, Комисията не вижда причина защо RTP не следва да понесе съответните разходи.
(120)
Заключение: Може да се заключи, че освобождаването на RTP от изискването за нотариален акт (включително нотариални разходи), както и освобождаване от изискването за публикуване и съответните разходи за публикуване в съответствие с член 11, параграф 1 от Закон № 21/92, не представляват държавна помощ по смисъла на член 107, параграф 1 от ДФЕС.
Освобождаването от такси за регистрация в съответствие с член 11, параграф 1, от Закон № 21/92, представлява държавна помощ.
Въпреки това, както е посочено по-нататък в съображения 160-161 от настоящото решение, тези изключения биха били, при всички положения, оправдани като законно обезщетение за разходите по предоставянето на услуга от общ икономически интерес съгласно член 106, параграф 2 от ДФЕС.
(121)
Португалия твърди, че член 11, параграф 2 от Закон № 21/92 не предоставят на практика постоянна дерогация за RTP, но че тя е била предназначена за покриване на същото положение като преди във връзка с временно освобождаване, а именно превръщането на RTP в публично дружество с ограничена отговорност през 1992 г. Португалия твърди също, че нееднократно RTP е платило нотариални такси за регистрация. Обаче формулировката на член 11, параграф 2 от Закон № 21/92, обхваща всяко по-нататъшни актове за вписване, регистрация или анотация, които, в съответствие с този член, могат да бъдат извършвани безплатно за неограничен период от време.
(122)
Такова постоянно освобождаване също предоставя предимство на RTP като го освобождава от разходи, които то иначе би трябвало да поеме от своя собствен бюджет. Аргументът на Португалия, че доколкото ѝ е известно, член 11, параграф 2 от Закон № 21/92 никога не е бил приложен и RTP е изплатило всички необходими такси е доказателство, което е релевантно при потенциално възстановяване на държавна помощ, но не променя констатацията за формулирането на разпоредбата.
(123)
Това предимство също е избирателно, тъй като Закон № 21/92 се отнася за RTP. Португалия не може да претендира, че Закон № 21/92 е самото прилагане на общо правило от португалското законодателство. По-специално, членове 1 и 2 от наредбa-закон № 404/90 не могат да се използват, за да се докаже липсата на избирателност, тъй като наредбата-закон касае актове на концентрация и, следователно, не включва този случай, който се отнася до трансформирането на дадено публично предприятие в публично акционерно дружество (67).
(124)
В противовес на временното освобождаване от такси за регистрация, една постоянна дерогация не може да е оправдана с доктрината за еквивалентност на актове, с която, поради процеса на законодателно приемане, се отмени изискването за нотариален договор и неговото публикуване, когато RTP беше трансформирано през 1992 г. Спазването на природата и логиката на португалската правна система може да се приеме за временно освобождаване, тъй като в конкретния случай трансформиране на RTP в публично акционерно дружество би могло да бъде постигнато, както бе показано, чрез наредба-закон. Въпреки това, широкото приложно поле на член 11, параграф 2 от Закон № 21/92 не изключва, че освобождаването от нотариални изисквания (и разходи) ще бъде възможно за други ситуации от освен за преобразуването на RTP през 1992 г. в публично акционерно дружество. Достатъчно е да се посочи, че постоянната дерогация в полза на едно дружество (или една група от дружества, като например акционерни дружества) от различни такси за регистрация не може никога да бъде в естеството и логиката на правната система (68).
Заключение: Следва да се направи заключение, че постоянното освобождаване за RTP, произтичащo от член 11, параграф 2 от Закон № 21/92, представлява държавна помощ по смисъла на член 107, параграф 1 от ДФЕС.
(125)
Споразумение за социална сигурност (разсрочвания на задълженията и освобождаване от лихви): След разглеждане на мненията на трети страни и на Португалия, Комисията заключава, че първоначално споразумение между органа, отговорен за схемата за социална сигурност и RTP не може да се разглежда като представляващо типично поведение на частен оператор. Спорът дали тълкуването на някои правила за социално осигуряване, както са определени в Наредба за изпълнение № 12/83 е правилен от правна гледна точка. Споразумението потвърди интерпретацията на RTP, която бе подкрепена от анализа на данъчен експерт, който заключи, че Наредбата за изпълнение е противоконституционен. Наредбата за изпълнение обаче не е оттеглена след споразумението. Следователно трябва да бъде направено заключението, че мярката е избирателно прилагана за RTP без да се засяга приложимостта на интерпретацията на схемата за социална сигурност по отношение на други дружества.
(126)
Комисията не може да приеме твърдението на Португалия че разрешението за разсрочване на дълг и за освобождаване от глоби и лихви бе предоставено в рамките на обща система, приложима за всички предприятия, които се намират в подобно положение, въз основа на Наредбата-закон № 411/91 и следователно не е предоставило на RTP специфично предимство.
(127)
Без това да пречи на селективния или общ характер на такава схема, целта на настоящото решение е да се определи дали прилагането на схемата на RTP е избирателно.
(128)
С цел да се докаже, че разсрочването е наложително, за да се осигури жизнеспособност на дружеството, с наредба-закон № 411/91 се изисква провеждане на финансово/икономическо проучване. RTP никога не е извършило такова проучване на своята жизнеспособност в съответствие с член 2, параграф 3 от наредба-закон № 411/91.
(129)
Освен това, условието, посочено в член 2, параграф 1, буква г) на наредба-закон № 411/91 не е била приложима за RTP както узаконяването на дълговете не следва държавна намеса. Комисията не приема твърдението на Португалия, че историята на държавна намеса е засегнала функционирането на предприятието в задължение, и че RTP не е било регулирано от нормативни разпоредби в момента на държавната намеса. Въпреки че RTP е предмет на специален режим на управление през 1977 г. (69), този режим приключи с приемането на устава от 1980 г., докато задълженията по схемата за социално осигуряване са „натрупани“ в периода 1983-1989 г. Комисията счита, че за RTP узаконяване на дълга не може да се счита за част от общ режим, съгласно Закон № 411/91, тъй като RTP не отговаря на критериите, установени в този закон за такова разрешение. Поради това мярката е била прилагана по селективен начин за RTP.
(130)
Чрез предоставяне на разсрочване на дълговете Португалия следва да е действала по същия начин като публичен или частен кредитор, който се стреми да възстанови суми, дължими към него, и за тази цел, сключва споразумения за разсрочване на дълговете, за да се улесни плащането (70). Ставката на наказателната лихва, прилагана от държавата, следва да бъде равна на ставката от частен кредитор, която би се прилагат в подобни обстоятелства. Комисията счита, че частен кредитор, който цели събирането на задължението чрез правни средства, би получил поне законния лихвен процент. Следователно, като не е изискала съвсем плащане на лихви, въпреки наличните механизми за правоприлагане, Португалия не е действало по същия начин, по който даден частен кредитор би действал, за да се постигне максимален лихвен процент. Освен това дългът със схемата за социално осигуряване „е бил натрупан в периода 1983-1989 г., а договореност за разсрочване бе одобрена чак през 1993 г. При същите условия даден частен кредитор не би позволил подобно натрупване на неизплатен дълг в продължение за толкова дълъг период, без да инициира процедури за събиране. Следователно изглежда, че мярката предоставя на RTP специфично предимство.
(131)
Увеличения на капитала: След разглеждане на мненията на трети страни и Португалия, Комисията стига до заключението, че увеличенията на капитала през периода 1994-1997 г. е предоставило финансови предимства за RTP. Както може да се види от таблица 3 в съображение 40, с оглед на лошото финансово състояние на RTP през периода, когато са осъществени увеличенията на капитала, нито един частен инвеститор не би влял капитал в дружеството, тъй като не може да се очаква нормална възвръщаемост от дружеството в разумен срок. В действителност, въпреки капиталовите инжекции финансовото състояние на RTP се е влошило. Нито Португалия, нито третите заинтересовани страни заявяват, че Португалия е действала като частен инвеститор при инжектирането на капитал в дружеството.
(132)
Заем 1998: Комисията не може да приеме твърдението на Португалия, че заемът, предоставен през 1998 г., е в съответствие с пазарните условия. За да може заемът да не представлява държавна помощ, условията, свързани с него (а именно търсената сигурност и лихвеният процент) следва да отразяват присъщия риск при предоставяне на заеми на предприятието (71). Рискът и следователно лихвеният процент, са по-високи, когато едно предприятие е в икономическо и финансово състояние, чиято стабилност е под равнището, при което то би придобило заем от дадена финансова институция.
(133)
Както може да се види от таблица 3 в съображение 40, при сключването на заема, RTP е в сериозни финансови затруднения до такава степен, че неговите задължения надвишават стойността на неговите активи и стойността на нетния капитал е била отрицателна. Технически дружеството е в несъстоятелност.
(134)
На първо място, трябва да се има предвид, че заемът е бил подчинен заем, т.е. не е имало гарантирана с активи сигурност и в случай на обявяване в несъстоятелност, той е категоризиран за възстановяване след заемите от всички кредитори, но преди акционерите. Липсата на подходящи гарантирана с активи сигурност беше ясен сигнал, че заемът не е бил отпуснат при пазарни условия и че става въпрос за държавна помощ. С оглед на техническата несъстоятелност на RTP по времето на предоставяне на кредита, никоя финансова институция не би ѝ дала подчинен заем, тъй като е имало малка вероятност RTP да е в състояние да го върне. В действителност заемът не е предоставен от частна финансова институция, а от Фонда за стабилизиране на публичния дълг.
(135)
Второ, може да се твърди, че лихвеният процент по заема не отразява ясно неговия истински риск. Той не само е под референтната ставка, която Комисията обикновено използва за изчисляване на елемента на държавна помощ при схеми на лихвени субсидии за заеми (72), но също така нормален оператор на пазара би изисквал, в допълнение към „солидни“ гаранции един лихвен процент, който би компенсирал такъв висок риск от неизплащане.
(136)
Като се има предвид, че финансовото състояние на RTP е такова, че то не би било в състояние да получи подчинен заем при нормални условия, заемът ефективно отговаря за изплащането на безвъзмездни средства и представлява предимство за RTP.
(137)
Затова Комисията смята, че разсрочването на дълговете чрез схема за социално осигуряване, капиталовите инжекции в периода 1994-1997 г. и заемът, отпуснат през 1998 г., са предоставили финансово и икономическо предимство в сравнение с конкурентите, които не получават същите средства.
(138)
Тъй като португалският телевизионен пазар е отворен за конкуренцията най-късно от 1992 г., на пазара е имало конкуренти за периода, през който RTP са се възползвали от различните мерки. През февруари 1992 г., лицензи за излъчване са били предоставяни на търговските радио- и телевизионни оператори SIC и TVI и през октомври 1992 г. SIC започна разпространение на радио- и телевизионни програми в Португалия.
(139)
Комисията не приема твърдението на Португалия, че споразумението за дълг чрез схемата за социална сигурност би останало извън понятието за държавна помощ, тъй като дългът сам по себе си е било създаден преди пазарът за разпространение на радио- и телевизионни програми в Португалия да бъде отворен за конкуренцията. Финансовото преимущество бе предоставено на RTP през май 1993 г. след отварянето на пазара за радио- и телевизионно разпространение и поради това беше възможно да предоставя икономическо предимство на RTP.
(140)
Съответно следва да се направи заключение, че мерките, предоставени от Португалия, са били в състояние да дадат икономическо и финансово предимство на RTP в сравнение с конкурентите, които не получават същите финансови средства и по този начин да нарушат конкуренцията по смисъла на член 107, параграф 1 от ДФЕС.
(141)
Мерките за държавна помощ попадат в обхвата на член 107, параграф 1 от ДФЕС, доколкото те засягат търговията между държавите членки. Такъв е случаят, когато въпросните дейности са предмет на търговия между държавите членки. В този случай бенефициерът RTP сам по себе си е активен на международния пазар. Действително, чрез Европейски съюз за радиоразпръскване това дружество обменя телевизионни програми, и участва в системата на Евровизия (73). Освен това RTP е в пряка конкуренция с търговски радио- и телевизионни оператори, които работят на международния радио- и телевизионен пазар и имат международна структура на собственост (74).
(142)
Следователно може да се заключи, че мерките за помощ, отпуснати на RTP от Португалия засягат търговията между държавите-членки по смисъла на член 107, параграф 1 от ДФЕС.
(143)
От гореизложеното може да се направи заключението, че като се остави настрана възможното задължение за предоставяне на обществена услуга, наложено на RTP, следните мерки включват държавна помощ по смисъла на член 107, параграф 1 от ДФЕС:
-
разсрочването на дълг чрез схемата за социална сигурност,
-
капиталовите инжекции през периода 1994-1997 г. и
-
заемът, отпуснат през 1998 г.
По този начин временното освобождаване от такси за регистрация в съответствие с член 11, параграф 1 от Закон № 21/92 и постоянно освобождаване от такси за регистрация и други такси в съответствие с член 11, параграф 2 от Закон № 21/92, представлява държавна помощ по смисъла на член 107, параграф 1 от ДФЕС.
(144)
Въпреки това, както е посочено в съображения 44-48 от настоящото решение, RTP е натоварен със задължение за обществена услуга-разпространение на радио- и телевизионни програми. По делото на Altmark Trans GmbH и Regierungspräsidium Magdeburg/Nahverkehrsgesellschaft Altmark GmbH и Oberbundesanwalt beim Bundesverwaltungsgericht (делото „Altmark“), Съдът постанови, че държавните мерки за компенсиране на разходи за обществената услуга не се квалифицират като държавна помощ по смисъла на член 87, параграф 1 от Договора за създаване на ЕО (сега член 107, параграф 1 от ДФЕС, когато са изпълнени всички следни четири условия (75):
a)
предприятието получател трябва да бъде действително натоварено с изпълнение на задължения за обществена услуга и тези задължения трябва да бъдат ясно определени;
б)
параметрите, въз основа на които се изчислява компенсацията, трябва да са предварително установени по обективен и прозрачен начин;
в)
компенсацията не може да надвишава необходимото за покриване на всички или някои от възникналите разходи при изпълнение на общественото задължение, вземайки предвид съответните приходи и приемлива печалба от изпълнението на тези задължения;
г)
когато дружеството не е избрано след процедура за възлагане на обществена поръчка, необходимият размер на компенсацията трябва да се определи на базата на анализ на разходите, които едно типично предприятие, добре управлявано и снабдено с достатъчно оборудване, би направило за изпълнението на тези задължения.
(145)
Оставяйки настрана условията, предвидени в първото и третото условие, мерките ad hoc (вж. съображение 143 от настоящото решение) изглежда не изпълняват второто и четвъртото условие на решението по делото Altmark, поради следните причини:
(146)
Ясно е, че финансирането, предоставено по споразумението с органа, отговорен за схемата за социално осигуряване, и заемът през 1998 г., не са били част от системата за компенсация, чиито параметри, които са били установени предварително по обективен и прозрачен начин (второто условие). Напротив, те са въз основа на ad hoc решения, които могат да се припишат на държавата.
(147)
Освен това, както е посочено в съображение 61 от настоящото решение, договорите за обществени услуги, предвидени за конкретна възможност за финансиране за инвестиции в оборудване за обществени услуги чрез средствата на капиталовите инжекции. Те не ограничават инвестиции в обществените услуги или определят ясно условията и ограниченията на участието на държавата; те едва се позовават на възможността държавата да участват в инвестициите на RTP като акционер. Поради това Комисията счита, че капиталовите инжекции също не биха могли да се считат за част от компенсационна система, чиито параметрите са били установени предварително по обективен и прозрачен начин.
(148)
RTP явно не е избрано след процедура за обществена поръчка, гарантиращи възможно най-ниски разходи. Няма данни за това, че размерът на ad hoc плащанията е определен въз основа на анализ на разходите, което би направило едно типично предприятие (четвъртото условие).
(149)
Следователно е ясно, че в този случай не всички условия, посочени в решението по делото Altmark, са изпълнени. Следователно мерките, посочени в съображение 143 от настоящото решение, трябва да се считат за държавна помощ по смисъла на член 107, параграф 1 от ДФЕС.
(150)
Съдът винаги е защитавал становището, че чрез член 106 от ДФЕС може да се предвиди освобождаване от забраната за държавни помощи за предприятия, на които е възложена услуга от общ икономически интерес (УОИИ). По делото Altmark беше косвено потвърдено, че държавна помощ, която компенсира разходи, понесени от едно предприятие за предоставяне на УОИИ, може да се счита за съвместима с вътрешния пазар, ако удовлетворява условията на член 106, параграф 2 от ДФЕС (предишен член 86, параграф 2 от Договора за ЕО и в миналото споменати като „общ пазар“) (76).
(151)
Съдът ясно постанови, че за да се възползва дадена мярка от такова освобождаване, принципите на определяне, възлагане и пропорционалност трябва да бъдат изпълнени. Комисията счита, че когато тези принципи са изпълнени, развитието на търговията не е засегнато до степен, която противоречи на интересите на Съюза.
(152)
Начинът, по който тези принципи се прилагат в сектора на радио- и телевизионно разпространение, е обяснен в Съобщение на Комисията за прилагане на правилата за държавните помощи по отношение на публичната услуга разпространение на радио- и телевизионни програми („Съобщение относно радио- и телевизионно разпространение“) (77). Според Съобщението относно радио- и телевизионно разпространение, Комисията трябва да оцени дали (78):
a)
дейностите на RTP са задължения за предоставяне на обществена услуга, ясно дефинирана като такава от държавата членка (дефиниция);
б)
на RTP е официално възложено от португалските органи предоставянето на тази услуга (възлагане),
в)
финансирането е пропорционално на нетните разходи по предоставяне на обществената услуга.
(153)
Както е посочено в Протокола за системата на публичното радиоразпръскване в държавите-членки (Амстердамския протокол (79)) и Съобщението относно радио- и телевизионно разпространение (80), държавите-членки трябва да определят задачата за обществената услуга на обществения радио- и телевизионен оператор. В сектора на радио- и телевизионно разпръскване, ролята на Комисията е ограничена до проверка дали определението за понятието обществена услуга съдържа явна грешка. Тези грешки ще представляват злоупотреба с определението на обществената услуга.
(154)
С оглед на особеното естество на сектора на радио- и телевизионно разпространение, Комисията счита, в светлината на тълкувателните разпоредби на този протокол, определение, даващо на даден оператор задачата за предоставяне на балансирана и разнообразна програма, за основателно (81). Такова определение би бил съвместимо с целта за задоволяване на демократичните, социалните и културните потребности на дадено общество.
(155)
Както е посочено в съображения 44-48 от настоящото решение, от RTP се изисква, по силата на Закон № 21/92 и договорите за обществена услуга, осигуряване, като обща публична телевизионна услуга, на излъчването на два канала с цялостно покритие. Докато първият канал предлага повече общи програми, вторият канал трябва да е насочен повече към специфични аудитории. Освен това, както се посочва в съображения 44 и 45 от настоящото решение, Закон № 21/92 и договорите за обществена услуга налагат по-подробни задължения за RTP по отношение на съдържанието на програмите и международното сътрудничество, както и някои други специфични задължения.
(156)
Въпреки че определението за обществената услуга на радио- и телевизионното разпространение RTP е с качествен характер и от твърде широкото естество, Комисията, в светлината на тълкувателните разпоредби на Амстердамския протокол, счита такова едно „общо“ определение за основателно (82). Следователно тя също така разглежда общото определение на задачата за обществена услуга на RTP за предоставяне на два телевизионни канала с национално покритие, един с по-общо, и друг в по-голяма степен насочен към специфична аудитория, за основателно. Такова определение може да се счита за задоволяващо демократичните, социалните и културните нужди на португалското общество.
(157)
Освен това Комисията счита за правомерни задълженията, които определят подробно как RTP следва да изпълнява общата задача за обществена услуга за радио- и телевизионно разпространение. В съответствие с текста на Амстердамския протокол, тези задължения може също да се считат за отговарящи на демократичните, социалните и културните потребности на португалското общество.
(158)
Въпреки че Комисията разглежда мисията за обществена услуга на RTP като основателна, тя трябва обаче, да удостовери дали определението съдържа никакви очевидни грешки.
Комисията ще оцени дали временното и постоянното освобождаване от нотариален такси, такси за регистрация и публикуване може да се счита за компенсация за разходи за обществена услуга и ще анализира допълнително дали задължението на RTP за подкрепа на кина може да се счита за попадащо в рамките на задачата за обществена услуга на RTP.
(159)
Комисията първо ще оцени дали временно освобождаване от изискванията за нотариален акт (и свързани разходи), такси за регистрация и разходи за публикуване при преобразуването през 1992 г. в публично акционерно дружество в съответствие с член 11, параграф 1 от Закон № 21/92, както и постоянното освобождаване от различни такси в съответствие с член 11, параграф 2 от Закон № 21/92, може да се смята като компенсация за разходите, произтичащи от предоставянето на обществена услуга.
(160)
Временни освобождавания: Първо, необходимо е да се проучи дали разходите, свързани с трансформирането на RTP в публично дружество с ограничена отговорност през 1992 г. (т.е. разходи, които нормално възникват за нотариален акт, неговото регистриране и публикуването), могат да бъдат законно компенсирани като разходи за обществената услуга. Компенсацията е под формата, както е посочено по-горе, чрез освобождаване в съответствие с член 11, параграф 1 от Закон № 21/92.
(161)
По време на своето преобразуване, RTP, провеждаше само дейности по предоставяне на обществената услуга (Вж. съображение 18 от настоящото решение), докато търговските дейности бяха извършени от правно обособени дъщерни дружества. Следователно разходите, свързани с трансформирането на радио- и телевизионния оператор, предоставящ обществена услуга, автоматично представляват разходи за обществената услуга, които държавата законно би могли да компенсира. Не е необходимо да се обсъди дали реорганизацията на RTP е била правно задължителна или необходима (83). При оценката съгласно член 106, параграф 2 от ДФЕС и Съобщението за радио- и телевизионна дейност се изисква компенсацията да не надвишава нетните разходи за обществената услуга, но не се изисква оценка за това дали тези разходи, при условие че те са ограничени до предоставянето на обществена услуга, биха могли да бъдат избегнати (84). В съответствие с Амстердамския протокол и Съобщението за радио- и телевизионна дейност, по принцип държавите-членки са свободни да решат за организацията на своя обществен радио- и телевизионен оператор, като това не се отнася единствено до организацията на радио- и телевизионния оператор, в чийто съдържание ще бъдат излъчвано, но и в каква правна форма общественият радио- и телевизионен оператор ще извършва своите операции. Ролята на Комисията е ограничена до проверка на това дали тази свобода на държавата-членка е била използвана по злоупотребяващ начин. В този случай няма признаци, че трансформирането проведено с единствената цел да се даде предимство на RTP. Няма причина за съмнение, че мотивите на Португалия за трансформирането през 1992 г. са били да се даде на RTP повече гъвкавост в неговите действия, вместо да остане държавна организация с тромави процедури за държавен контрол. Поради това трябва да се заключи, че освобождаването от разходите за регистрация (т.е.разходи за нотариален акт, разходи за регистрация, разходи за публикуване) по време на трансформирането на RTP, представлява законна компенсация за предоставянето на радио- и телевизионно разпространение като обществена услуга.
(162)
Постоянно освобождаване: При все това горната обосновка (изложена в съображение 161 от настоящото решение) не може да се приложи спрямо постоянното освобождаване в член 11, параграф 2 от Закон 21/92, което не е ограничено във времето и следователно е възможно да обхване регистрациите и вписванията на RTP извън неговата задача за обществена услуга (например когато самото RTP би поело търговски дейности вместо да го направи чрез своите правно обособени дъщерни предприятия).
С оглед на широкия обхват на член 11, параграф 2 от Закон № 21/92, както по отношение на времето (т.е. то да е неограничено) и по вид (т.е. да не се ограничава прилагането му към дейностите по обществената услуга), не е възможна обосновка на евентуално бъдещ освобождаване от такси за регистрация като разходи за обществена услуга. Поради това следва да се заключи, че освобождаването от такси в съответствие с член 11, параграф 2 от Закон № 21/92 не е съвместимо с вътрешния пазар.
(163)
Докато Португалия изтъкна, че член 11, параграф 2 от Закон № 21/92 никога не е бил прилаган и че RTP винаги е заплащал всички необходими такси за регистрация след преобразуването през 1992 г., този довод може да се окаже валиден в случай на възстановяване, но не променя факта, че тази разпоредба като такава предоставя държавна помощ в полза на RTP, което е необосновано съгласно член 106, параграф 2 от ДФЕС, или всяка друга разпоредба на същия договор.
(164)
Като отчита съображение 45 на Директивата „Телевизия без граници“, Комисията би могла да приеме, доколкото произтичащите филмови права са показани в обществените телевизионни предавания, че определението за понятието обществена услуга на обществените радио- и телевизионни оператори включва задължението те значително да допринасят за инвестирането в европейската аудиовизуална продукция (85).
(165)
Комисията счита, че задължението, наложено на RTP за насърчаване на киното попада в обхвата на радио- и телевизионно разпространение като обществена услуга, тъй като RTP впоследствие излъчва в обществените телевизионни предавания филмите, за които то е придобило права за разпространение.
(166)
Комисията, следователно, не може да се съгласи с коментарите на заинтересованите страни, че задължението на RTP относно насърчаване на киното и неговото финансиране е дискриминационно. Страните по процедурата посочиха, че частните оператори също са сключили протоколи за насърчаване на кино с португалските власти, които не предвиждат компенсации. Въпреки това, Комисията счита, че е необходимо да се прави разграничение между доброволни споразумения за насърчаване на киното, сключени между държавата и частните оператори, от една страна, и на задълженията за радио- и телевизионно разпространение като обществената услуга, наложени на RTP за излъчване на кино продукции и за тяхното финансиране, от друга страна. Ясно е, че на RTP изрично е поверено извършването на задача за обществена услуга, за подкрепа на определени филмови продукции, които впоследствие се излъчват като телевизионни програми за обществена услуга, като се има предвид, че такава задача за обществена услуга не е поверена на частните оператори. В действителност, RTP се е превърнало в инструмент, използван от държавата, за подпомагане на киното. Всякакви предимства, предоставени от RTP на киното, биха могли да представляват държавна помощ и трябва да бъде оценявани като такива. Настоящото решение не засяга оценката на възможните преимущества, предоставени на филмови продуценти.
(167)
Съответно, следва да се направи заключение, че съфинансирането от RTP на португалски кинематографични произведения, които са показани върху обществени канали, може да бъдат разглеждано като специфично законно задължение, което е от основно значение за изпълнението на задълженията за обществената услуга на RTP за радио- и телевизионно разпространение. Това задължение поради това не представляват явна грешка.
(168)
Комисията обаче счита, че правното задължение, наложено на RTP да предоставя „други услуги, които трябва да бъдат посочени на ad hoc основа“ (86), не е достатъчно точно, за да се даде възможност на Комисията да оцени предварително с достатъчна правна сигурност дали такива услуги може да се разглеждат като обществена услуга. Въпреки че тя заема позицията, че „другите услуги, които трябва да бъдат посочени“ не са ясно определени, тя отбелязва, че не са направени никакви плащания по тази разпоредба през разследвания период (87).
(169)
С оглед на горепосоченото, Комисията стига до заключението, че дейностите на RTP, както са описани в Закон № 21/92 и преформулирани в договорите за обществена услуга, са ясно определени задължения за обществена услуга.
Въпреки че задължението за предоставяне на „други услуги, които трябва да бъдат предоставени на ad hoc основа“ не е достатъчно точно, за да се стигне до заключението, че всички услуги, предоставяни под това заглавие, може да се считат за обществени услуги, не са направени никакви плащания по тази разпоредба в периода от 1992 г. до 1998 г.
Въпреки това, постоянното освобождаване от такси за регистрация и други такси не се ограничава до компенсация на разходи за обществена услуга и затова не може да бъде оправдано по смисъла на член 106, параграф 2 от ДФЕС.
(170)
На второ място, необходимо е да се оцени дали задълженията за обществена услуга са били възложени на получателя на държавните средства RTP.
(171)
В съответствие със Съобщението относно радио- и телевизионното разпространение, Комисията трябва да провери дали задачата за обществена услуга, е била поверена на RTP посредством официален акт (88).
(172)
Както е посочено в съображение 48 от настоящото решение, е ясно, че задълженията за обществена услуга са поверени на RTP съгласно различни законодателни актове и договори: член 5 от Закон № 58/90, член 4, параграф 1 и член 5 от Закон № 21/92 и точка 1 от старите и новите договори за обществени услуги.
(173)
Комисията не получи никакви коментари от страна на заинтересованите страни или от Португалия, относно това, че обществена услуга не е в достатъчна степен поверена на RTP посредством официален акт. В съответствие със Съобщението за радио- и телевизионна дейност и с оглед на законите и договорите, посочени в съображение 48 от настоящото решение, следва да се направи заключение, че ако несъмнено RTP трябва да се изпълнява задължения за обществена услуга за телевизия, следователно задачата за обществена услуга е била поверена на RTP официално.
(174)
Не е необходимо само обществена услуга да бъде поверена на RTP посредством официален акт; следва да се предприемат стъпки, за да се гарантира, че обществеността услуга се предоставя, както се изисква от законите и договорите за обществена услуга. Както е посочено в съображения 49-59 от настоящото решение, бяха задействани различни механизми за контрол, за да се гарантира, че RTP изпълнява задълженията за обществената услуга, по предвидения начин.
(175)
На първо място, RTP беше приканено да предостави доклади за изпълнението на своите задължения за обществени услуги, както и планове, придружени от становище на борда на неговите вътрешни одитори. RTP изготви доклади за обществени услуги за годините 1993-1998 г., в които беше описано изпълнението на всяко задължение за обществена услуга и се идентифицираха разходите за всяко задължение за обществена услуга чрез аналитична счетоводна система.
(176)
На второ място, министърът на финансите и отговорният член на правителството за средствата за масово осведомяване направи одит на спазването на договора за обществени услуги и Генералният финансов инспектор направи одит на финансовия план.
(177)
На трето място, трябва да се извършва годишен външен одит. Комисията не може да приеме аргумента на Португалия, повторен след Решение на Съда по дело T-442/03, че всъщност докладите за обществена услуга, са били одитирани от външната страна и че, следователно, не са били необходими последващи действия. Ситуацията преди приемането на Решението на Комисията от 15 октомври 2003 г., може да бъдат описана, както следва:
а)
за 1992 г. не е съществувал доклад за обществена услуга, тъй като задължението за предоставяне на доклади за обществена услуга и одита на тези доклади за пръв път е въведено с договора за концесия от 1993 г.;
б)
за годините 1993 и 1994 г. не съществува външен одит, само една декларация от представителите на дружество, а именно на фискалния съвет на RTP (Conselho fiscal da RTP), което е просто вътрешен отдел за компанията;
в)
за годините от 1995 до 1998 г. - декларация от външен одитор, независим от RTP и неговите представители, придружава докладите. Тези декларации потвърждават, че RTP е спазвало своите задължения за обществени услуги. Няма достъп обаче до повече подробни доклади за обществена услуга, които доведоха до тези констатации.
(178)
Въпреки това, с оглед на констатациите на Съда по Дело T-442/03 и по-специално в точки 232-256 от решението, Комисията не може да се позове само на (кратките) одиторски декларации относно докладите за обществена услуга, посочени в съображение 177 на настоящото решение, и приема вместо това предложението на Португалия да извърши външен одит въз основа на съществуващите обществени доклади за всички въпросни години. Т.е. външни одити относно изпълнението от страна на RTP на задълженията за обществени услуги са били извършени за финансовите години от 1992 до 1997 г. През 1992 г., външният одит беше проведен въпреки липсата на доклад за обществена услуга. Все пак, външният одитор е използвало друг документ, за да се определи дали мандата за обществената услуга е изпълнен. За 1998 г., не е проведен външен одит, тъй като винаги е съществувал, неоспорим и от СНХВ, външен одит под формата на доклад на BDO Binder за 1998 г., упоменат по-надолу в съображения 186-188 от настоящото решение.
(179)
Новите одити за периода от 1992 г. до 1997 г. са били организирани от регулатора на националните медии, а именно Entidade Reguladora para a Comunicação Social, ERC. Това е независима административна структура, която в съответствие с португалската конституция е отговорна за даването на гаранции, наред с други неща, зачитане на устава и правилата, регулиращи дейността на средствата за масово осведомяване. Тя организира одити, които да бъдат проведени за периода от 1992 до 1997 г., чрез сключването на договори с външен одитор, Pedro Roque, който е независим от RTP.
(180)
Като се отчита времето, изтекло между 1992 г. и провеждането на одитите на докладите за обществената услуга през 2010 г., е трудно да се осигури достъп до всички данни. Това обяснява дължина на разследването и времето, което е било необходимо за нови одити. Въпреки това, в края на краищата одитите са могли да се провеждат, когато вече докладите за обществена услуга (с изключение на година 1992 г.) са съществували и одиторите следователно са имали основа за своя одит. Одитите за периода от 1992 г. до 1997 г. са били представени на Комисията.
(181)
Във външните одити се посочва, че тяхната задача е да се оцени и извърши мониторинг на обществена услуга за радио - и телевизионно разпространение, както е предоставена от RTP, и на плащането, получено от него за тази задача. Те съдържат описание на информацията, взета под внимание. Те се позовават inter alia на Закон № 58/90 (Закон за публичното радио- и телевизионно разпространение, Закон № 21/92 за преобразуването на RTP, договорите за обществени услуги, годишните отчети и техните външни одити, Публичния бизнес план и бюджет (Plano de Actividades e Orçamento do Serviço Público), докладите за обществена услуга за съответните години (Relatorio sobre o Cumprimento das Obrigacaoes do Servico Publico, RCOSP). В одитите е споменато, че поради дългия времеви период, който е изтекъл между годините 1992 до 1997 г. и договора за одит през 2010 г., някои документи са били унищожени и определена информация я няма. Поради тази причина одиторският доклад е съсредоточен основно върху наличните доклади, в частност върху докладите за обществена услуга (89) и заверените годишни отчети.
(182)
Въпреки тези ограничения поради давност, одиторите са открили възможност да изпълнят договорните си и да извършат одита и да оценят изпълнението на задължението за обществена услуга на RTP и обезщетението, получено за него. От одитите се вижда изрично, че одиторите са били в състояние да преодолеят трудностите, възникнали поради давност, и са провели одитите. Например, докато одиторите имат резерви, че не е могло да се ползват критериите и методите за счетоводните разходи, това не се е оказало пречка за извършване на одит и за достигане до положителен извод. В обобщаващия доклад се посочва, че: „всички разходи и приходи на RTP се основават на предположението, че неговата дейност се отнася само до предоставянето на публични телевизионни услуги, както и че настоящите одити са били сновани на финансовите отчети, одитирани както от вътрешния одитор на компанията, така и от външните одитори, от които не могат да бъдат изведени никакви подходящи факти, освен тези, описани подробно в годишните отчети.“ (90) Комисията вече установи (вж. съображение 18 от настоящото решение), че RTP е извършвало само дейност за обществени услуги през годината, за която се извършва разследването, докато търговските дейности са били извършени от правно обособените дъщерните предприятия на RTP. Критериите за разпределяне на разноските следователно са от значение само за поставяне разпределението на разходите в рамките на разходите за обществена услуга, понесени от RTP и не трябва да оказват влияние върху сумата на общите разходи за обществената услуга.
По отношение на финансовата информация, Комисията установи, че външните одитори могат законосъобразно да разчитат на годишните финансови отчети, които винаги са придружавани от проверка, удостоверяваща достоверността на сметките на RTP. Според договорите за обществени услуги, целта на външния одит на доклада за обществената услуга беше да се провери, че RTP е изпълнило своето задължение за обществени услуги съгласно възложения му мандат, и че компенсацията за обществена услуга е в съответствие с тези разходи за извършване на такива задължения. Следователно, въпреки че финансовата информация за предоставяне на публични услуги през годините, предмет на разследването, е свързана с предоставянето на обществената услуга от RTP, допълнителна независима проверка бе необходима, за да се определи дали направените разходи са в съответствие с мандата за обществената услуга.
(183)
Външните одитори потвърдиха тази точка. За периода 1992-1997 г. одиторите стигнаха до заключението, че: „По същество RTP е изпълнило своите задължения за радио- и телевизионна дейност по отношение на количеството, както е определено в концесионния договор, като се обърне специално внимание на задължението за съдържанието на радиотелевизионните програми“. Одиторът установи, че „след като анализира наличните документи, а именно докладите на одитора и официалния одиторски комитет, ни не открихме нищо, което би могло да ни навежда на заключението, че представените документи, отнасящи се до кореспонденцията между предоставените задачи за обществени услуги и плащането на техните реални и действителни разходи, съдържат материално съществени нарушения, които засягат тяхното съответствие със законодателството, което е в сила на тази дата.“ (91).
(184)
Редица одитни доклади посочват, че RTP е могло да поиска по-висок размер на компенсация, но е възпрепятствано поради условията на договора за обществени услуги, вследствие на член 15, параграф 4 на стария договор за обществени услуги и в член 19, параграф 3 от 1996 г. новия договор за обществени услуги. Отделните външни одити за 1994 г., 1996 г. и 1997 г. съдържат декларации относно разликата между високата разходи, действително направени от RTP за предоставяне на обществена услуга, и компенсациите, получени от него, които са по-ниски от направените разходи (92). В обобщаващия окончателен доклад за всички години, които са били одитирани, изрично се посочва, че: „за всички години компенсаторното обезщетение, което беше разпределено и платено, е по-ниско от сумите, посочени във всяко RCOPS (Relatório sobre o cumprimento das obrigações de serviço público, the public service reports)“ (93).
(185)
Някои одити (с изключение на тези за периода от 1992 г. и 1993 г.) посочват, че RTP е надвишило правните ограничения за реклами, т.е. разпространява повече реклами, отколкото е било разрешено чрез договорите за обществена услуга. Приходите, които RTP е получило за такава реклама, трябва да бъдат взети под внимание за изчисляване на разходи за обществената услуга, в съответствие със съобщението относно радио- и телевизионното разпространение, като приходи, получени от обществената услуга, включително приходите от реклама, трябва да бъдат включени в изчисляването на нуждата на дружеството от финансиране на обществената услуга.
Фактът, че границите на рекламата са надхвърлени, не повлиява на одиторския анализ за целия период 1992-1997 г. Компенсацията за обществена услуга съответства на задачата за обществена услуга, изпълнявана от RTP, и не е имало свръхкомпенсация. Португалия също така потвърди, че по отношение на годините 1994, 1995 и 1996 г., всички печалби от реклама (включително тези, които са резултат от прекомерното разрешено време за реклама), са взети предвид и са намалили финансовата нужда за обществени услуги съответно (94). По отношение на 1996 г., в член 15 в новия договор за обществени услуги е посочено, че при определянето на компенсацията печалбите, произтичащи от използването на канали, могат да не се вземат предвид, когато се сумират общо разходите за целите на изчисляване на общите разходи за обществената услуга. „Печалбите“ включват приходите от реклама. Португалия изрично потвърди, че печалбата от реклама е била приспадната от размера на исканата компенсация (95).
(186)
По отношение на 1998 г. външното дружество BDO Binder проведе разследване относно връзката между мисията на RTP за обществената услуга и свързаните с това разходи. Докладът на BDO Binder дава няколко насочени към бъдещето препоръки и предлага укрепване на вътрешния контрол на RTP, за да се гарантира спазване на вътрешните правила, но не включва никаква констатация, че RTP е получила твърде много компенсация във връзка с задачите за обществени услуги, извършвани от нея или че цифрите, използвани в доклада за публичната администрация, изготвен от RTP и използван от Комисията в Решението от 15 октомври 2003 г., не могат да са достоверни. Въпреки че докладът на BDO Binder разглежда конкретни цифри, той се позовава на неуспеха в изготвянето на опис за някои активи. Докладът обаче отправя повече критика към липсата на опис на активите, а не заключава (96), че съответните инвестиции не са направени и стойността на инвестициите е отчетена неправилно. Въпреки това, както се подчертава от Португалия, данните за съответните инвестиции не са, във всеки случай, включени в изчислението на компенсацията, която изключва амортизационните разходи за дълготрайни активи, които могат да бъдат изплатени.
(187)
По отношение превишаването на рекламно време докладът на BDO Binder установи, че всички рекламни приходи са били взети предвид при изчисляването на финансовата нужда за обществена услуга. Отново, нито един от тези фактори не накара одитора да дадат отрицателно становище за изпълнението - от RTP на своите задължения за обществени услуги и не указва никакво свръхкомпенсиране.
(188)
Но най-важното за анализа в настоящото решение е заключението в доклада на BDO Binder (което не се оспорва от SIC), че RTP би могло да отправи искане за 25 млрд. PTE за изпълнението на своите задължения за обществена услуга, но вместо това е получило само 14 млрд. PTE. С други думи, докладът на BDO Binder не сочи никаква свръхкомпенсация, а вместо това стига до противоположния извод.
(189)
Както е посочено в решение NN 31/06 относно преструктурирането на RTP, външен одит от Pricewaterhouse Coopers подробно разгледа дали финансовата информация, предоставена от португалските власти, е в съответствие с финансовите отчети на RTP за периода от 1991 г. до 2003 г., и дали сумите, включени в одитните доклади за обществена услуга и в други източници на информация, са счетени за уместни за осигуряване на съответствието на отчетените одити (вж. съображение 38 от решение NN 31/06). В одиторския доклад на PWC се валидират данните без никакви значителни забележки (съображение 52 от решение NN 31/06). Одиторския доклад на PWC изрично потвърди, че сумите, получени от RTP като компенсация за извършване на обществена услуга съответстват на сумите, посочени в решенията на Съвета на министрите (вж. съображение 41 и таблица 39 от решение NN 31/06). Одиторският доклад на PWC отбеляза общия недостиг на финансиране за RTP. В него се посочва, че в допълнение към задачите за обществени услуги, сумите за които са били възстановявани съгласно договорите за обществени поръчки, е имало задачи за обществени услуги, които са били изпълнявани от RTP, но за които възстановяване от държавата не може да се изисква. Комисията заключи в решение NN 31/06, че одиторският доклад на PWC е могъл да се опре с основание на финансовите отчети на RTP и установи, че RTP действително е било хронично недостатъчно финансирано. Следователно, за целите на настоящото решение, одиторският доклад на PWC, може да се използва като друг елемент, в допълнение към външните одити относно докладите за обществена услуга, че данните, използвани от Комисията в Решение 2005/403/ЕО, са били правилни.
(190)
По отношение на аргумента на жалбоподателя, че доклад № 8/2002 на държавния одитор, Tribunal de Contas, следва да бъде взет предвид, Комисията действително е отчела този доклад в настоящото решение. На първо място трябва да се признае, както признава и SIC, че одиторският доклад № 8/2002, обхваща периода 1997-2000 г., и следователно е от значение само за 1997 г. и 1998 г. Докато данните по отношение на предходни години, са били посочени в този доклад, те са имали за цел да използват за описание общото финансово развитие на RTP, но самите те не са предмет на разследването на Сметната палата.
(191)
Най-важното е, че доклад № 8/2002 не посочва никаква нередност при финансирането на RTP или на каквато и да било свръхкомпенсация за периода 1997-2000 г. (или за някоя от другите години). Напротив, доклад № 8/2002 посочва няколко пъти структурните финансови затруднения на RTP. Съответно Комисията не е в състояние - въз основа на доклад № 8/2002, да посочи някои плащания като представляващи свръхкомпенсация и незаконна държавна помощ. Напротив, доклад № 8/2002 потвърждава изрично, че от 1993 г. до края на 1999 г., оцеляването на RTP бе постигнато чрез непрекъсната и нарастваща задлъжнялост на дружеството.
(192)
Както е посочено от жалбоподателя, доклад № 8/2002 критикува управлението на дружеството на няколко пъти и посочва неефективности, които биха могли да бъде избегнати. Целта на доклад № 8/2002 е определена като общ преглед на управлението на RTP и предоставянето на обществените телевизионни предавания; по отношение на ефикасността, ефективността и икономиите. Както беше изтъкнато от жалбоподателя, в доклад № 8/2002 се посочва, че RTP е с негъвкави структури и прекомерен персонал и е предоставяло публични услуги по неефикасен начин. Доклад № 8/2002 също критикува прекалено неясно формулираната и генерична концепция за задача за обществена услуга и договорите за обществени услуги, които водят до управленска неефективност според държавния одитор.
(193)
Въпреки това, концепцията за задача за обществената услуга на RTP беше проучена от Комисията с решение от 15 ноември 2003 година. По дело T-442/03 Съдът поддържа, че широкото определение на задачата на RTP е приемливо (97). Що се отнася до предполагаемите неефективности, Комисията би желала да посочи, че това не е аспект, който трябва да бъде взет под внимание при прилагането на Съобщението относно радио- и телевизионното разпространение.
(194)
Като трети критерий Комисията следва да оцени дали финансирането е пропорционално на нетните разходи за обществената услуга.
(195)
В Съобщението за радио- и телевизионна дейност се описват критериите, въз основа на които Комисията оценява пропорционалността на държавното финансиране. То изисква държавната помощ да не надвишава нетните разходи за мисията за обществена услуга, както и да няма нарушения на пазара, които не са необходими за изпълнението на мисията за обществена услуга (98).
(196)
Първо, за да се определи себестойността на дейностите по предоставяне на обществени услуги правилно, Съобщението за радио- и телевизионна дейност изисква правилно разпределение на разходите и приходите между обществени услуги и търговски дейности.
(197)
Както е посочено в съображения 61-67 от настоящото решение, чрез договорите за обществена услуга се определя методът на разпределение на разходите и приходите, които RTP трябва да прилага. В този случай задачата на Комисията е по принцип улеснена от факта, че RTP е въвела аналитична счетоводна система, която позволява количествено определяне на допустимите разходи, направени от него, за да изпълни всяко от възстановимите задължения за обществени услуги.
(198)
Чрез тази система всяка позиция на допустимите разходи се разпределя за дадена дейност и впоследствие се разделя между различните задачи за обществени услуги на RTP, които подлежат на възстановяване, въз основа на обективни счетоводни принципи.
(199)
Тъй като приходите, произтичащи от всяка възстановяема задача за обществена услуга, се приспадат от оперативните разходи на публичната услуга, системата гарантира, че годишните компенсации са ограничени до нетните разходи за всяко задължение за обществена услуга (вж. съображение 65 от настоящото решение).
(200)
Поради това Комисията стигна до заключението, че параметрите за определяне на разходите са установени по обективен и прозрачен начин.
(201)
Въпреки това правилата за компенсация на разходите биха могли да подценят реалната нетна стойност на обществена услуга за RTP и биха могли да доведат до структурен недостиг на финансиране за реалните нужди от такова.
(202)
Както е посочено в съображение 65, съгласно метод за изчисление на разходите, предвиден в договорите за обществени услуги, някои разходи за обществената услуга са били изключени от плащането посредством годишни компенсации (99). Освен това Португалия уведоми Комисията, че въпреки че RTP е трябвало да плати ДДС върху получените годишни компенсационни плащания, произтичащите разходи не могат да бъдат взети предвид в рамките на счетоводните правила (вж. съображение 94). Накрая, в докладите си за публичната услуга, RTP не включва всички инвестиции, направени в обществени съоръжения, макар че те бяха отчетени във финансовите сметки (вж. съображение 67).
(203)
При все това в съответствие с Амстердамския протокол държавите членки са тези, които предоставят финансиране на обществените радио- и телевизионни оператори. В този случай Португалия е решила да не възстановява някои от разходите, направени от доставчика на услуги при изпълнение на неговите задачи.
(204)
В този случай държавата е предоставила не само годишни компенсационни плащания на RTP, но също и допълнително финансиране под формата на увеличаване на дяловия капитал, заеми и споразумение с орган, отговорен за схемата за социална сигурност. В съответствие с параграф 57 от Съобщението за радио- и телевизионна дейност, Комисията трябва да анализира дали всички мерки са пропорционални на нетните разходи за обществената услуга. Едва след това финансирането на RTP може да се счита за съвместимо с член 106, параграф 2 от ДФЕС.
(205)
Комисията също така счита, че задълженията за обществена услуга, наложени на RTP, които не отговарят на условията за компенсация по силата на договори за обществена услуга, могат да се считат за легитимни и ясно определени задължения за обществена услуга формално наложени от държавата на доставчика на услуги. Следователно, съгласно правилата за държавните помощи, Португалия може да финансира всички нетни разходи за обществената услуга на RTP.
(206)
Таблица 6 в съображение 207 дава преглед на разходите за обществена услуга на RTP (както на инвестиционните разходи, така и на нетните оперативни разходи), както са изчислени съгласно приложимите счетоводни правила за разходите, и на компенсацията, получена за извършване на инвестиционни и експлоатационни разходи.
(207)
Първо са представени инвестициите в обществени средства (таблица 5) и компенсациите, предвидени за финансиране на инвестициите (таблица 2). На второ място са представени нетните разходи за дейността на RTP (таблица 4) и компенсационните плащания за тези разходи (таблица 1). Накрая, таблицата показва предимствата, придобити от помощ ad hoc, произтичащи от споразумението със схема за социално осигуряване, и заема от 1998 г.
Таблица 6
Обобщение на финансовите нужди и компенсацията за нетните оперативни разходи за обществените услуги съгласно счетоводните правила
(В млн. PTE)
1992 г.
1993 г.
1994 г.
1995 г.
1996 г.
1997 г.
1998 г.
Сума
Инвестиционни разходи
2 632,6
2 102,0
2 763,9
992,7
1 480,4
4 037,4
6 054,2
20 063,2
Капиталови инжекции
-0
-0
-10 000,0
-12 800,0
-10 000,0
-14 000,0
-0
-46 800,0
Разлика между инвестиционни разходи и компенсация
2 632,6
2 102,0
-7 236,1
-11 807,3
-8 519,6
-9 962,6
6 054,2
-26 736,8
Оперативни разходи за обществена услуга
6 718,2
7 960,0
8 384,1
8 103,3
17 217,1
37 972,1
30 101,3
116 456,1
Компенсационни плащания
-6 200,0
-7 100,0
-7 145,0
-7 200,0
-14 500,0
-10 350,0
-14 000,0
-66 495,0
Социална сигурност
-
-1 206,0
-
-
-
-
-
-1 206,0
Заем
-20 000,0
-20 000,0
Разлика между оперативни разходи и компенсация
518,2 (100)
- 346
1 239,1
903,3
2 717,1
27 622,1
-3 898,7
28 755,1
Източник: Финансов доклад и доклад за обществената дейност.
(208)
Както е подчертано в съображения 201 и 202, системата за годишни компенсационни плащания, избрана от Португалия е имала като последица подценяване на действителните разходи за задачите за обществена услуга, извършени от RTP. Системата е довела до натрупването на дълг. На втория етап, с цел да се запази финансовата стабилност на RTP, Португалия използва ad hoc мерки за финансиране на разходите за обществената услуга на RTP.
(209)
Както показва таблица 6 в съображение 207, вливането на капиталова инжекция е било свръхкомпенсация за инвестициите за обществена услуга с 26 736 PTE. 8 милиона EUR, като се има предвид, че оперативните разходи са незадоволително финансирани от компенсационните плащания и другите ad hoc мерки в размер на 28 755,1 млн. PTE. Въпреки че капиталовите инжекции са основно предназначени за финансиране на инвестиции в оборудване, те също са използвани за изплащане на натрупаните задължения.
(210)
Както таблица 6 в съображение 207 също показва, общата компенсация е била с 2 018,3 млн. PTE по-малко от нетните разходи за обществената услуга (28 755,1 PTE минус 26 736,8 млн. PTE). Поради това Комисията заключава, че съгласно правилата на Съюза общото държавно финансиране е пропорционално на нетните оперативни разходи за обществената услуга на RTP за разследвания период. Тази констатация не се променя, ако се приеме, че сумата от 11 000 000 PTE, произтичаща от освобождаването от такси за регистрация, също е държавна помощ (вж. съображения 119 и 120 от настоящото решение), противно на първоначалното предположение на Комисията. Като се вземе предвид тази сума, все още е налице недостиг на финансиране за RTP в размер на 2 007,3 млн. PTE.
(211)
Комисията смята, че средствата, получени от RTP са дори по-малки от общия размер на нетните разходи, направени при изпълнението на задълженията им, наложени му от държавата поради факта, че в таблица 6 в съображение 207 не се отчитат всички разходи за обществената услуга на RTP през периода от 1992 г. до 1998 г.
(212)
В съответствие със Съобщението за радио- и телевизионна дейност Комисията следва да гарантира, че държавното финансиране е пропорционално на нетните разходи по предоставяне на обществената услуга, но също и че няма нарушения на пазара във връзка с търговски дейности, които произтичат от дейностите, свързани с обществени услуги, и правилно разпределение на разходите, за които не е възможно преразпределение на приходите, което не е необходимо за изпълнението на мисията за обществена услуга. Такова нарушаване би било налице, ако RTP бе упражнило натиск върху цените на рекламата на пазара, така че да намали приходите на конкурентите (101). В такъв случай RTP няма да увеличи до максимум своите търговски приходи и би увеличило излишно необходимостта от държавно финансиране. Съгласно Съобщението за радио- и телевизионна дейност, такова поведение, ако е демонстративно, не може да се счита за присъщо на мисията за обществена услуга, възложена на радио- и телевизионния разпространител (102).
(213)
В решението за откриване на процедура за разследване от 15 ноември 2001 г., Комисията посочи, че ако такова поведение беше установено, тя би взела предвид такива нарушения и произтичащата от това необходимост от по-голямо държавно финансиране при оценката на възможните свръхкомпенсиране. На този етап от процедурата Комисията отбеляза, че „въз основа на информацията, с която Комисията разполага, до този момент не може да бъде установено дали RTP е участвало в подобно поведение“ (103).
(214)
След покана за представяне на мнения относно откриването на процедура в настоящия случай, Комисията не получи никакви мнения от конкурентите на RTP, които да посочват или доказват, че RTP е била ангажирана в антиконкурентно поведение в търговските пазари, което би могло да доведе до увеличаване на държавното финансиране, несъвместимо с Договора (104).
(215)
При тези обстоятелства Комисията счита, че няма признаци за подобно поведение. Следователно тя заключава, че RTP не изглежда да е замесено в антиконкурентно поведение на търговските пазари, водещо до повишена необходимост от държавно финансиране и че няма свръхкомпенсация в резултат на такова поведение.
(216)
Съответно Комисията заключава, че споразумението с органа, отговарящ за схемата за социална сигурност, капиталовите инжекции и подчиненият заем, както и временно освобождаване от такси за регистрация, следва да се разглеждат като държавна помощ по смисъла на член 107, параграф 1 от ДФЕС. Въпреки това, финансирането на RTP чрез ad hoc мерки, е съвместимо с общия пазар по смисъла на член 106, параграф 2 от ДФЕС. Общото финансиране е пропорционално на нетните разходи на ясно определени възложени задължения за обществена услуга. Следователно държавното финансиране не засяга условията за търговия и конкуренцията в Съюза до степен, която би противоречала на интересите на Съюза съгласно член 106, параграф 2 от ДФЕС (105).
VI. ЗАКЛЮЧЕНИЕ
(217)
Комисията установи, че Португалия е приложила незаконосъобразно предоставянето на ad hoc помощ в нарушение на член 108, параграф 3 от ДФЕС (106). Това не важи за временно освобождаване от такси за нотариални актове и такси за публикуване в съответствие с член 11, параграф 1 от Закон № 21/92, тъй като тези мерки не се считат за държавна помощ по смисъла на член 107, параграф 1 от ДФЕС.
(218)
Както е посочено в съображение 143, заключението на Комисията е, че споразумението с органа, отговарящ за социално осигуряване през 1993 г., капиталовите инжекции през периода от 1994 до 1997 г. и заемът през 1998 г. представляват държавна помощ по смисъла на член 107, параграф 1 от ДФЕС. По подобен начин освобождаването от такси за регистрация в съответствие с член 11, параграф 1 от Закон № 21/92 и постоянното освобождаване от такси в съответствие с член 11, параграф 2 от Закон № 21/92 представляват държавна помощ. Ad hoc мерките са предоставени от ресурси на държавата и заплашват да нарушат конкуренцията в рамките на вътрешния пазар чрез подпомагане на RTP и оказват влияние върху търговията.
Ad hoc мерките не отговарят на условията, посочени в решението по делото Altmark, тъй като те не могат да се разглеждат като част от система за компенсация, чиито параметри са били установени предварително по обективен и прозрачен начин. Освен това е ясно, че RTP не е било избрано чрез публична тръжна процедура, гарантираща възможно най-ниската цена и няма индикации, че размерът на ad hoc плащанията е определен въз основа на анализ на разходите, които би направило едно типично предприятие.
(219)
Освобождаването, предвидено в член 106, параграф 2 от ДФЕС, се прилага за ad hoc мерки, с изключение на постоянното освобождаване на RTP съгласно член 11, параграф 2 от Закон № 21/92. Според анализа мерките компенсират достатъчно ясно определени задължения за обществена услуга, поверени на RTP от Закон № 21/92, и договорите за обществените услуги. Ad hoc мерките са пропорционални на нетните разходи за обществена услуга на RTP. Ad hoc мерките не нарушават конкуренцията до степен, неблагоприятна за интересите на Съюза, тъй като мерките са съразмерни на нетните разходи за обществена услуга на RTP. RTP също не е действала по антиконкурентен начин в търговската си дейност.
(220)
Комисията счита, че постоянното освобождаване, предвидено в член 11, параграф 2 от Закон № 21/92, представлява държавна помощ, която не е съвместима с вътрешния пазар, тъй като не се определя като компенсация за извършване на услуга от общ икономически интерес по смисъла на член 106, параграф 2 от ДФЕС. Поради това Португалия следва да отмени това право. Португалия следва да гарантира също така, че всички помощи, които се изплащат на RTP съгласно това законодателство, следва да бъдат възстановени от него.
(221)
Като има предвид горните заключения, Комисията,
ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
Член 1
1. Следните ad hoc мерки, приложени от Португалия в полза на Radiotelevisão Portuguesa, SA, (RTP), представляват държавна помощ по смисъла на член 107, параграф 1 от Договора.
а)
разсрочване на дълг на RTP в размер на 1 206 млн. PTE от Португалия под формата на споразумение с органа, отговарящ за социалната сигурност през 1993 г.;
б)
капиталови инжекции в периода 1994-1997 г., възлизащи на 46 800 млн. PTE;
в)
заем от 20 000 млн. PTE, предоставен през 1998 г.;
г)
временно освобождаване от такси за регистрация, предвидени в член 11, параграф 1 на португалския Закон № 21/92 и в размер на 11 000 000 PTE.
2. Мерките за държавни помощи, посочени в параграф 1 от настоящия член, са съвместими с общия пазар по смисъла на член 106, параграф 2 от Договора, тъй като те не са довели до свръхкомпенсиране на нетните разходи за задачата за обществена услуга, поверена на RTP.
Член 2
Освобождаването от такси за нотариален акт и разходи за публикуване, предвидено в член 11, параграф 1 на португалския Закон № 21/92, не представлява държавна помощ.
Член 3
1. Постоянното освобождаване, предоставено на RTP от плащането на каквито и да било такси по отношение на всеки акт за вписване, регистрация или отбелязване, както е предвидено в член 11, параграф 2 от португалския Закон № 21/92, представлява държавна помощ по смисъла на член 107, параграф 1 от Договора.
2. Държавната помощ, неправомерно предоставена от Португалия, в нарушение на член 108, параграф 3 от Договора, въз основа на член 11, параграф 2 от Закон № 21/92, в полза на RTP, е несъвместима с вътрешния пазар.
Член 4
1. Португалия отменя закона, посочен в член 3, параграф 1 от настоящото решение, и трябва да нареди възстановяването на всяка държавна помощ, получена от RTP съгласно тази разпоредба до отмяната на този закон.
2. Сумите, които следва да се възстановят, включват лихви от датата, на която са били предоставени на разположение на RTP, до датата на действителното им възстановяване.
3. Лихвата ще бъде изчислена с натрупване в съответствие с глава V от Регламент (ЕО) № 794/2004 и Регламент (ЕО) № 271/2008 за изменение на Регламент (ЕО) № 794/2004.
Член 5
1. Възстановяването на помощта, която е предоставена по закона, посочен в член 3, е незабавно и ефективно.
2. Португалия гарантира, че настоящото решение ще започне да се прилага в срок от четири месеца от датата на оповестяване на настоящото решение.
Член 6
1. В срок от два месеца след уведомяването за настоящото решение Португалия трябва да предостави на Комисията следната информация:
а)
подробно описание на мерките, предприети за премахване на член 11, параграф 2 от Закон № 21/92;
б)
общия размер (главница и лихви), който следва да бъде възстановен от RTP;
в)
подробно описание на вече предприетите и на планираните мерки за изпълнение на настоящото решение;
г)
документи, доказващи, че на RTP е било разпоредено да върне помощта.
2. Португалия информира Комисията за напредъка по предприетите на национално равнище мерки за изпълнение на настоящото решение до пълното възстановяване на помощта, посочена в член 3. Тя предоставя незабавно, при поискване от страна на Комисията, информация относно вече предприетите и планираните мерки за изпълнение на настоящото решение. Тя предоставя и подробна информация относно сумите на помощта и лихвите, които вече са възстановени от RTP.
Член 7
Адресат на настоящото решение е Португалската република.
Съставено в Брюксел на 20 декември 2011 година.
KOMMISSIONENS BESLUT
av den 20 december 2011
om det statliga stöd C 85/01 som avser de engångsåtgärder som Portugal har genomfört till förmån för RTP
[delgivet med nr K(2011) 9429]
(Endast den engelska texten är giltig)
(Text av betydelse för EES)
(2012/365/EU)
EUROPEISKA KOMMISSIONEN HAR ANTAGIT DETTA BESLUT
med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artikel 108.2 första stycket (1),
med beaktande av avtalet om Europeiska ekonomiska samarbetsområdet, särskilt artikel 62.1 a,
efter att i enlighet med nämnda artiklar ha gett berörda parter tillfälle att yttra sig, och med beaktande av dessa synpunkter (2), och
av följande skäl:
I. FÖRFARANDE
(1)
Genom tre klagomål 1993, 1996 och 1997 från det privata programföretaget Sociedade Independente de Comunicação, SA (SIC) underrättades kommissionen om att Portugal hade genomfört ett antal engångsåtgärder och årliga kompensationsåtgärder till förmån för det statliga programföretaget Radiotelevisão Portuguesa, SA (RTP).
(2)
Genom en skrivelse av den 15 november 2001 underrättade kommissionen de portugisiska myndigheterna om sitt beslut att inleda det förfarande som anges i artikel 88.2 i EG-fördraget avseende ett antal engångsåtgärder till förmån för RTP.
(3)
Kommissionens beslut att inleda förfarandet har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning (3). I artikel 1 i kommissionens beslut 2005/406/EG av den 15 oktober 2003 om de engångsåtgärder som Portugal har genomfört till förmån för RTP (4) konstateras det att vissa av dessa åtgärder, dvs. det statliga stöd som Portugal genomfört till förmån för RTP, till ett belopp av 68,006 miljarder portugisiska escudos (PTE), i form av en uppgörelse med socialförsäkringsmyndigheten 1993, ett kapitaltillskott under perioden 1994-1997 och ett lån 1998, är förenliga med den gemensamma marknaden enligt artikel 86.2 i EG-fördraget. I artikel 2 i samma beslut konstateras det dessutom att vissa åtgärder inte innehöll något inslag av stöd. Dessa åtgärder var befrielsen från registreringsavgifter, betalningen för förvärvet av tv-sändningsnätet, betalningslättnader rörande årsavgiften för nätutnyttjandet, filmstödsprotokollet, obligationslånet och omstruktureringsplanen för 1996-2000.
(4)
Den 26 juni 2008 ogiltigförklarade förstainstansrätten i mål T-442/03 (5) delar av beslut 2005/406/EG med angivande av två skäl. Artikel 2 i beslut 2005/406/EG ogiltigförklarades i den del det slås fast att befrielsen från registreringsavgifter inte utgör statligt stöd. Förstainstansrätten fann att kommissionens uppgift när det gäller engångsfördelen i form av befrielse från registreringsavgifter och avgifterna för omvandlingen av RTP till aktiebolag (nedan kallad den tillfälliga befrielsen) var att fastställa huruvida det ingår i det portugisiska rättssystemets inre logik att omvandlingen av ett offentligt företag till ett aktiebolag skett genom lagstiftning eller om användningen av lagstiftning utgör ett undantag som syftar till att ge ett offentligt företag en fördel jämfört med andra företag.
(5)
Vad gäller den permanenta fördel som beviljats RTP i form av obegränsad befrielse från registreringsavgifter och alla andra avgifter för anmälnings-, registrerings- och noteringshandlingar (nedan kallad den permanenta befrielsen) fann förstainstansrätten att även om det inte är osannolikt att befrielsen i realiteten inte var permanent (se punkterna 73 och 79 i domen) så påverkar detta ändå inte konstaterandet att denna befrielses generella karaktär inte har styrkts av kommissionen. Förstainstansrätten fann vidare att även om det skulle kunna vara så att den portugisiska staten omvandlat RTP till ett aktiebolag eftersom den ansåg att detta var nödvändigt för att företaget skulle kunna fylla sin uppgift som ett programföretag i allmänhetens tjänst (nedan även kallat ett public service-programföretag) så fanns det ändå inte tillräcklig bevisning för att styrka detta påstående.
(6)
Förstainstansrätten ogillade talan när det gäller slutsatsen i beslut 2005/406/EG att 1994 års obligationslån och betalningslättnaderna för avgiften för nätutnyttjande inte ska klassificeras som statligt stöd.
(7)
Vad gäller de statliga stödåtgärdernas förenlighet med den gemensamma marknaden (artikel 1 i beslut 2005/406/EG) fann förstainstansrätten att kommissionen inte kunde stödja sig på rapporterna om uppdraget i allmänhetens tjänst (nedan även kallat public service-uppdraget) och uppgifterna i dessa om inte rapporterna har varit föremål för en extern revision i enlighet med kraven i den nationella lagstiftningen. Det var således inte möjligt för kommissionen att dra slutsatsen att de statliga stödåtgärderna var förenliga med den gemensamma marknaden enligt artikel 86.2 i fördraget (nu artikel 106.2 i EUF-fördraget och ”den inre marknaden”) (6). Förstainstansrätten ogiltigförklarade artikel 1 i beslut 2005/406/EG.
(8)
Efter förstainstansrättens dom i mål T-442/03 gjorde kommissionen de berörda parterna uppmärksamma på att kommissionen hade återupptagit granskning i detta ärende och uppmanade tredje parter att inkomma med synpunkter (7).
(9)
Kommissionen mottog synpunkter från den klagande den 10 mars 2009, vilka överlämnades till de portugisiska myndigheterna den 8 april 2009. Kommissionen mottog ytterligare synpunkter från den klagande den 17 juni 2009, vilka överlämnades till de portugisiska myndigheterna den 28 juli 2009. De portugisiska myndigheterna besvarade båda omgångarna av synpunkter genom skrivelser av den 7 och 8 september 2009. De lämnade även ytterligare information till kommissionen den 23 februari 2010, den 4 mars 2010 och den 15 april 2010. Kommissionen sände en begäran om information till de portugisiska myndigheterna den 10 maj 2010 i vilken de bland annat begärde att det skulle företas oberoende externa revisioner av rapporterna om public service-uppdraget för perioden 1992-1997.
(10)
De portugisiska myndigheterna besvarade kommissionens begäran om information genom en skrivelse av den 8 juni 2010 och överlämnade de begärda externa revisionerna av rapporterna genom en skrivelse av den 12 augusti 2010. De portugisiska myndigheterna lämnade ytterligare information genom en skrivelse av den 29 september 2010. Ett möte med de portugisiska myndigheterna ägde rum den 29 mars 2011 och dessa lämnade ytterligare information till kommissionen den 17 juni 2011, den 25 augusti 2011 och den 26 oktober 2011.
Genom en skrivelse som registrerades den 15 december 2011 gick de portugisiska myndigheterna undantagsvis med på att detta beslut ska antas på engelska, som ska vara giltigt språk.
(11)
Detta beslut avser endast de engångsåtgärder som omfattas av beslutet om att inleda det formella granskningsförfarandet. Vissa av åtgärderna, dvs. de som i beslut 2005/406/EG förklarats inte utgöra statligt stöd enligt artikel 87.1 i EG-fördraget, har inte ogiltigförklarats av förstainstansrätten i mål T-442/03 och artikel 2 i beslut 2005/406/EG har därför vunnit laga kraft. Till dessa åtgärder hör befrielsen från betalningen för förvärvet av tv-sändningsnätet, betalningslättnader rörande årsavgiften för nätutnyttjandet, filmstödsprotokollet, obligationslånet och omstruktureringsplanen för 1996-2000. I enlighet med vad förstainstansrätten kräver i mål T-442/03 kommer kommissionen emellertid att företa en ny bedömning av den tillfälliga och den permanenta befrielsen från kravet på stiftelseurkund och följaktligen från de därmed tillhörande notariearvodena, från registreringsavgifter och från avgifter för offentliggörande.
Detta beslut rör i första hand den ekonomiska situationen mellan RTP och den portugisiska staten under perioden 1992-1998 vad gäller uppgörelsen 1993 om skulden till socialförsäkringskassan, kapitaltillskotten under perioden 1994-1997 och lånet 1998. Detta beslut behandlar inte frågor om juridisk klassificering och huruvida de årliga ersättningar som beviljats RTP är förenliga med fördraget, eftersom detta redan behandlats i kommissionens beslut av den 22 mars 2006 i ärende nr E 14/05 (8). Den 4 juli 2006 antog kommissionen även ett beslut om RTP:s omstruktureringsavtal, i ärende NN 31/06 (9).
(12)
För att få en fullständig bild av den finansiella situationen mellan den portugisiska staten och RTP under den period som omfattas av kommissionens granskning i detta ärende måste kommissionen dock beakta både engångsåtgärderna och det finansiella stöd som beviljats RTP genom årliga utbetalningar av ersättning. Följaktligen kommer kommissionen vad gäller detta beslut att hänvisa till årliga utbetalningar av ersättning bara om det är nödvändigt för att klargöra sina ståndpunkter vad gäller engångsåtgärderna.
II. DETALJERAD BESKRIVNING AV ÅTGÄRDERNA
A. ÅTGÄRDER TILL FÖRMÅN FÖR RTP
A.1 BESKRIVNING AV STÖDMOTTAGAREN RTP
(13)
RTP (vid den berörda tidpunkten Rádio e Televisão Portuguesa, SARL) bildades som ett aktiebolag genom en stiftelseurkund av den 15 december 1955 till följd av den portugisiska statens beslut att bilda ett programföretag som skulle beviljas koncession att bedriva tv-sändningar i allmänhetens tjänst (10). Koncessionsavtalet för sändningar i allmänhetens tjänst undertecknades den 16 januari 1956.
(14)
Genom lag (Decreto-lei) nr 674-D/75 av den 2 december 1975 nationaliserades RTP. Genom denna lag omvandlades RTP till ett offentligt företag med namnet Radiotelevisão Portuguesa, E.P., vilket övertog alla rättigheter och skyldigheter från det tidigare företaget enligt samma lag.
(15)
Till och med 1980-talet hade RTP en monopolställning på den nationella tv-marknaden. Bolaget hade två tv-kanaler, nämligen RTP1 and RTP2. Under 1990-talet började RTP stöta på konkurrens från de privata tv-bolagen SIC och TVI efter det att de portugisiska myndigheterna i februari 1992 hade gett dessa företag licens att börja sända på en tredje respektive fjärde kanal (11).
(16)
Genom lag nr 21/92 av den 14 augusti 1992 omvandlades RTP E.P. till ett aktiebolag med namnet Radiotelevisão Portuguesa, SA och antogs bolagsordningen för det nybildade företaget.
(17)
RTP bedriver både tv-sändningar i allmänhetens tjänst och kommersiell verksamhet. Företaget har enligt lagstiftningen rätt att bedriva kommersiell eller industriell verksamhet som är relaterad till televisionsverksamheten (12).
(18)
RTP bedriver sin kommersiella verksamhet genom finansiellt deltagande i andra företag, som är juridiskt fristående från RTP och som har egen struktur och egen redovisning.
A.2 ÅTGÄRDER (13)
(19)
Ersättningen till RTP för utförandet av public service-uppdraget utgörs huvudsakligen av de årliga utbetalningarna av ersättning till företaget. Under perioden 1992-1998 tog RTP emot 66,495 miljarder escudos (PTE), dvs. ca 332 miljoner euro (14), för att täcka sina utgifter för public service-uppdraget. Rättslig grund för de årliga betalningarna av ersättning är artikel 5 i lag nr 21/92 (15).
(20)
Tabell 1 visar fördelningen av de årliga utbetalningarna av ersättning till RTP under perioden 1992-1998 som täcks av detta beslut.
Tabell 1
Storleken på de årliga betalningarna av ersättning under perioden 1992-1998
(i miljoner PTE och euro)
1992
1993
1994
1995
1996
1997
1998
6 200
7 100
7 145
7 200
14 500
10 350
14 000
Euro 26,9 (16)
Euro 35,4
Euro 35,6
Euro 35,9
Euro 72,3
Euro 51,6
Euro 69,8
Källa: Ministerrådets resolution.
(21)
Vid den tidpunkt då RTP omvandlades till ett aktiebolag var den portugisiska lagstiftningen om företagsregistrering utformad enligt följande. I artikel 7.1 i den portugisiska bolagslagen (Código das Sociedades Comerciais), i den lydelse som gällde vid tidpunkten för RTP:s omvandling, föreskrives det att ett handelsföretags bolagsordning (contrato de sociedade) måste formaliseras genom en stiftelseurkund.
I artikel 18.5 i bolagslagen föreskrevs det att den rättsakt varigenom aktiebolaget bildas skulle registreras i företagsregistret efter det att bolaget bildats i lagenlig form. Denna registrering var obligatorisk enligt artiklarna 15.1 och 3 a i företagsregisterlagen (Código do Registo Comercial) och artikel 166 i bolagslagen.
I enlighet med artikel 70.1 a i företagsregisterlagen, i dess lydelse vid tidpunkten i fråga, krävdes det dessutom att den rättsakt varigenom aktiebolaget bildas skulle offentliggöras i Diário da República (se artikel 70.2) (17). Detta offentliggörande skulle ske på initiativ av registratorn och bekostas av den berörda parten (se artikel 71.1 i företagsregisterlagen).
(22)
Ombildningen av RTP till ett aktiebolag 1992 skedde med befrielse från notarie- och registreringsavgifter för registreringen av den rättsliga omvandlingen av RTP från ett offentligföretag till ett aktiebolag. Värdet av denna befrielse uppgick till 33 miljoner escudos (ungefär 164 000 euro). Enligt portugisisk lag ska alla juridiska personer normalt sett erlägga de avgifter som ska tas ut vid bildandet av ett företag, vid ändring av ett företags bolagsordning och vid alla andra relevanta ändringar av ett företag.
(23)
I artikel 11.1 i lag nr 21/92, som är den rättsliga grunden för undantaget, fastställs följande:
”RTP SA:s bolagsordning (…) godkänns härmed och behöver inte omvandlas till stiftelseurkund, utan registreras automatiskt, fritt från avgifter och arvoden, på grundval av republikens officiella tidning (Diário da República), där den offentliggörs.”
(24)
Artikel 11.1 i lag nr 21/92 bygger på tillämpningen av lag nr 84/88 av den 20 juli 1988 om omvandling av offentliga företag till aktiebolag. I artikel 1 i lag nr 84/88 fastställs att offentliga företag, även om de har förstatligats, genom en lag (Decreto-lei) kan omvandlas till aktiebolag. Denna artikel har följande lydelse:
”Offentliga företag … får genom lag (Decreto-lei) omvandlas till aktiebolag som är hel- eller majoritetsägt av ett offentligt organ, i enlighet med konstitutionen och denna lag.”
(25)
I artikel 3.2 i lag nr 84/88 om omvandling av offentliga företag till aktiebolag föreskrivs det även att aktiebolagets bolagsordning måste godkännas genom lagen (Decreto-lei) i fråga. I enlighet med artikel 3.3 i lag nr 84/88 utgör lagen (Decreto-lei) tillräcklig grund för att registreringskravet ska anses vara uppfyllt (18).
(26)
Dessutom var alla rättshandlingar med direkt anknytning till förändringar av bolagets juridiska form enligt artikel 11.2 i lag nr 21/92 undantagna från alla andra avgifter och arvoden i samband med registrering. Artikel 11.2 har följande lydelse:
”Samtliga anmälnings-, registrerings- och noteringshandlingar vid samtliga registreringsmyndigheter, förvaltningsmyndigheter och offentliga organ, särskilt det nationella bolagsregistret, hypoteksregistret och bilregistret, ska ske på grundval av en ansökan undertecknad av två av bolagets styrelseledamöter och ska undantas från alla avgifter och arvoden.”
(27)
Enligt de portugisiska myndigheterna bygger artikel 11.2 på tillämpningen av lag (Decreto-lei) nr 404/90 (19) och bekräftar att en bestämmelse som är allmänt tillämplig är tillämplig även på RTP. På grundval av artikel 1 i denna lag kunde företag som till och med den 31 december 1993 ingått samarbets- eller koncentrationsavtal beviljas undantag från överlåtelseskatt på den fasta egendom som krävs för koncentrationen eller samarbetet. I artikel 1 i samma lag föreskrevs även befrielse från arvoden och andra lagstadgade pålagor för att ingå avtal av detta slag.
(28)
De portugisiska myndigheterna har uppgivit att RTP tidigare vid ett flertal tillfällen betalat notarie- och registreringsavgifter för vissa kapitalökningar och andra transaktioner efter sin omvandling till ett aktiebolag (20).
(29)
RTP hade en skuld till socialförsäkringssystemet på 2,189 miljarder escudos för perioden 1983-1989 eftersom man inte hade betalt sina socialförsäkringsavgifter. Skulden härrör från en tolkningstvist mellan RTP och socialförsäkringsmyndigheten vad gäller avgifter för de anställdas övertid och ersättning till artister.
(30)
Socialförsäkringsmyndighetens tolkning grundade sig på artikel 2 e i genomförandedekret nr 12/83 av den 12 februari 1983. För att undvika rättsliga förfaranden slöt de två parterna ett avtal enligt vilket socialförsäkringsmyndigheten avstod från sin fordran på dröjsmålsränta och accepterade en avbetalningsplan för skulden. Efter det att tvisten hade avgjorts upphävdes dock aldrig genomförandedekretet.
(31)
Genom ett gemensamt dekret från finansministeriet och socialförsäkringsministeriet den 6 maj 1993 godkändes formellt att skulden skulle läggas om i 120 månadsvisa betalningar, medan böter och räntor till ett belopp av 1,206 miljarder escudos (6 miljoner euro) avskrevs.
(32)
Villkoren för att tillåta särskilda överenskommelser om reglering av RTP:s skulder till socialförsäkringssystemet anges i lag (Decreto-lei) nr 411/91. Enligt artikel 2.1 i denna lag måste detta tillstånd vara nödvändigt för det skuldsatta företagets fortsatta livskraft. Undantagsvillkoren kan bland annat tillämpas när det skuldsatta företaget, vilket föreskrivs i artikel 2 d i samma lag har ockuperats eller letts av arbetstagarna eller varit föremål för ett statligt ingripande.
(33)
Under perioden 1994-1997 ökade den portugisiska staten RTP:s kapital varje år. I nedanstående tabell ges en översikt över de olika kapitalökningarna, som uppgår till 46,8 miljarder escudos (PTE), dvs. 233 miljoner euro.
Tabell 2
Ökning av RTP:s aktiekapital under perioden 1994-1997
(i miljoner PTE)
År
1994
1995
1996
1997
Ökning av aktiekapitalet
10 000
12 800
10 000
14 000
Aktiekapital per den 31 december
22 708
35 508
45 508
59 508
Källa: RTP:s balansräkningar.
(34)
I de public service-avtal som slutits mellan den portugisiska staten och RTP föreskrivs att staten ska delta i RTP:s investeringar, företrädesvis i form av kapitaltillskott (21).
(35)
I december 1998 slöts ett avtal mellan Fundo de Regularização da Dívida Pública (nedan kallad regleringsfonden) och RTP om ett förlagslån. I avtalet fastställdes villkoren för ett lån på 20 miljarder escudos (99,8 miljoner euro) från regleringsfonden till RTP i syfte att öka företagets aktiekapital.
(36)
Regleringsfonden förvaltas av statslåneinstitutet (Instituto de Gestão do Crédito Público). Detta institut ansvarar för förvaltning av den portugisiska statsskulden och för genomförande av det centrala låneprogrammet i enlighet med lagen om statsskulden (22) och de riktlinjer som fastställts av regeringen. Statslåneinstitutet är underställt det portugisiska finansministeriet (23).
(37)
Från och med det datum då RTP kunde disponera medlen var lånet föremål för årliga räntebetalningar till tolv månaders Lisbor-ränta, som beräknas första dagen i varje period och ökas med 20 räntepunkter (24).
(38)
Enligt avtalet skulle lånet vara återbetalt den 31 december 2003, men kunde förlängas ett eller två år genom en gemensam överenskommelse. RTP betalade inte ränta för lånet eftersom det anges i avtalet att räntan för de fyra första årliga delbetalningarna ska aktiveras i balansräkningen (25).
(39)
Det låneavtal som ingicks 1998 mellan regleringsfonden och RTP upprättades enligt de riktlinjer som fastställts i en resolution som antogs gemensamt av statssekreterarna för medier, finans och ekonomi den 17 december 1998.
B. RTP:S EKONOMISKA STÄLLNING
(40)
Såsom framgår av tabellen nedan gick RTP med förlust under den period som är föremål för kommissionens undersökning. Under 1996 försämrades RTP:s ekonomiska situation i en sådan omfattning att företaget fick ett negativt eget kapital netto.
Tabell 3
RTP:s ekonomiska och finansiella uppgifter för perioden 1993-1998
(i miljoner PTE)
1993
1994
1995
1996
1997
1998
Nettoresultat (förluster)
(7 883)
(19 558)
(26 581)
(18 512)
(32 223)
(25 039)
Eget kapital netto
1 557
8 071
4 269
(4 274)
(20 586)
(50 827)
Tillgångar
39 418
42 262
56 078
67 654
62 340
83 843
Skulder (26)
22 402
26 855
30 258
44 922
44 885
92 775
Källa: RTP:s räkenskaper.
C. RTP:S PUBLIC SERVICE-UPPDRAG 1992-1998
(41)
RTP har skyldighet att bedriva tv-sändningar i allmänhetens tjänst (public service-tv). Definition, uppdrag och finansiering vad gäller denna tjänst regleras i olika rättsakter.
(42)
I lag nr 58/90, som reglerar televisionsverksamhet, fastställs tillämpliga regler för privata programföretag och statens skyldighet att garantera public service-tv (27). I lag nr 21/92 om RTP:s bolagsordning fastställs de viktigaste skyldigheterna vad gäller public service-uppdraget och hur tjänsten ska finansieras.
(43)
I de två public service-avtal som ingicks mellan RTP och portugisiska staten 1993 respektive 1996 ges en detaljerad beskrivning av public service-uppdraget och finansieringen av detta (nedan kallat det gamla public service-avtalet och det nya public service-avtalet eller public service-avtalen när båda avtalen avses) (28).
(44)
I artikel 4 i lag nr 21/92 föreskrivs att den portugisiska staten och RTP ska ingå ett koncessionsavtal, och dessutom anges de viktigaste skyldigheterna med avseende på public service-uppdraget som ska uppfyllas inom ramen för avtalet. I artikel 4.2 anges de allmänna principerna som RTP måste iaktta vid sin koncessionsverksamhet (29). I artikel 4.3 anges de skyldigheter som följer av public service-uppdraget (30).
(45)
I public service-avtalen bekräftas RTP:s skyldigheter vad gäller public service-uppdraget. För det första omfattas RTP av allmänna skyldigheter och krav på programmens innehåll (31). RTP ska tillhandahålla public service-TV med två kanaler med allmän täckning över Portugals fastland. Den första kanalen ska vara av mer allmän karaktär och erbjuda program med mer allmänt innehåll. Den andra kanalen ska framför allt vända sig till en mer specifik publik och erbjuda kulturella och vetenskapliga program samt utbildningsprogram. En av kanalerna ska täcka de självstyrande regionerna Azorerna och Madeira.
(46)
För det andra innehåller public service-avtalen särskilda krav på RTP:s programutbud (32). I avtalen fastställs regler för programmens kvalitet (mångfald, objektiv information osv.) och innehåll (nya dramaproduktioner, sport, barnprogram, portugisisk kultur, nationella nyheter och underhållningsprogram). RTP ska upplåta sändningstid till vissa grupper, stödja filmproduktion och övriga former av audiovisuell produktion, främja produktion av utbildnings- och fortbildningsprogram, säkerställa utbyte av program med de självstyrande regionerna Azorerna och Madeira och främja samarbete med andra organ inom Europeiska unionen som tillhandahåller public service-tv. Dessutom ska RTP uppfylla särskilda krav på programutbud som avser internationellt samarbete. Exempelvis ska RTP producera och sända program för portugisiska folkgrupper i utlandet och för de länder i Afrika där portugisiska är officiellt språk samt för Macau. RTP ska ansvara för RTP Madeiras och RTP Azorernas verksamhet samt driva produktionscentrum och delegationer i utlandet.
(47)
För det tredje ställer avtalen specifika krav på RTP. Till exempel ska RTP ha audiovisuella arkiv, införa ny teknik vad gäller utrustning och verksamhet, stödja Teatro Nacional de S. Carlos och tillhandahålla andra tjänster som kan fastställas efter behov.
(48)
I artikel 5 i lag nr 58/90 tilldelas RTP koncession att bedriva public service-tv under en femtonårsperiod, som kan förlängas med ytterligare femton år, och som omfattar de frekvenser där den första och andra kanalen sänds. I artikel 4 i lag nr 21/92 anges att RTP har koncession för public service-tv. I de första klausulerna i public service-avtalen bekräftas att RTP ska tillhandahålla public service-tv (33).
(49)
I public service-avtalen föreskrivs ett opinionsråd (Conselho de Opinião) (34) med olika företrädare från den allmänna opinionen som kan ingripa för att kontrollera att RTP uppfyller sina allmänna och särskilda skyldigheter när det gäller public service-tv.
(50)
RTP är skyldigt att förse finansministern med en verksamhetsplan och en budget för sitt public service uppdrag (Plano de Actividades e Orçamento do Serviço Público) för nästkommande år, vilken ska åtföljas av yttranden från RTP:s revisionskommitté och opinionsrådet. Företaget måste även lämna en rapport om hur den uppfyllt sitt public service-uppdrag under föregående år (Relatório sobre o Cumprimento das Obrigacões do Serviço Público; nedan kallad public service-rapporten), vilken ska åtföljas av ett yttrande från RTP:s revisionskommitté (35).
(51)
Finansministern och den regeringsledamot som ansvarar för medier ska kontrollera att public service-avtalen följs. Finansinspektionen har till uppdrag att granska finansieringsplanen. Dessutom ska en specialiserad externrevisor årligen företa en revision av public service-rapporterna (36).
(52)
I det nya public service-avtalet föreskrivs även påföljder, i form av böter, konfiskering, inlösen eller uppsägning av avtalet, som staten kan tillgripa om avtalet inte uppfylls.
(53)
Samtliga RTP:s årliga räkenskaper för perioden 1992-1998 var föremål för en extern revision av en oberoende revisor.
(54)
RTP utarbetade även public service-rapporter för samtliga år, med undantag för 1992, eftersom skyldigheten att företa externa revisioner fastställdes för första gången i det gamla public service-avtalet från 1993. Portugal hävdar att en rättsligt oberoende revisor avgav ett positivt och oberoende yttrande om public service-rapporterna för åren 1995-1998 (37). Portugal menar även att alla public service-rapporter under denna period åtföljdes av ett yttrande från RTP:s revisionskommitté och finansinspektionens (Inspecção-Geral de Finanças) revision, vilken är oberoende av RTP.
Situationen vad gäller de externa revisionerna av public service-rapporterna är som följer.
(55)
Public service-rapporterna för 1993 och 1994 innehöll en förklaring i vilken det angavs att RTP uppfyllt sina skyldigheter vad gäller public service-uppdraget. Det var dock endast RTP:s ledning som stod för dessa förklaringar.
(56)
Public service-rapporterna för 1995, 1996, 1997 och 1998 innehöll däremot uppfyllandeförklaringar från en av företaget oberoende extern revisor, Maia, Mesquita & Associados - (Revisor Oficial das Contas). I dess förklarades att det inte framkommit några fakta i revisionen som i någon betydande utsträckning kunde anses påverka beräkningen av de årliga ersättningarna till RTP enligt rapporterna för dessa år.
(57)
Under 2010 inkom Portugal med mer omfattande externa revisioner av public service-rapporterna för perioden 1992-1997 till kommissionen. De externa revisionerna av public service-rapporterna för denna period anordnades av den nationella tillsynsmyndigheten på medieområdet (Entidade Reguladora para a Comunicação Social (ERC)). Vad gäller denna period utfördes revisionerna av den av RTP oberoende externe revisorn Pedro Roque SROC (38). Portugal lämnade även en sammanfattande rapport över revisionsresultaten för samtliga år.
Vad gäller 1998 så fanns det redan en extern revision av public service-rapporten för detta år. Den externa revisionen för 1998 utfördes av den externa revisorn BDO Binder (nedan kallad BDO Binder-rapporten) (39).
(58)
Uppdraget för revisionerna 1992-1997 var vad gäller vart och ett av åren att bedöma huruvida RTP hade fullgjort sina skyldigheter enligt det vid den aktuella tidpunkten gällande public service-avtalet samt huruvida kostnaderna för public service-verksamheten stod i överensstämmelse med ersättningarna. De externa revisionerna tog upp de public service-skyldigheter som följde av public service-avtalen samt tog hänsyn till de olika lagar som reglerade RTP:s public service-skyldigheter (t.ex. tv-lagen nr 58/90 av den 7 september 1990) samt verksamhetsplanen och budgeten (Plano de Actividades e Orçamento do Serviço Público) för public service-verksamheten samt public service-rapporterna. I de externa revisionerna undersöktes därefter huruvida public service-skyldigheterna hade uppfyllts. I rapporterna gjordes en jämförelse mellan betalningarna av ersättning från den portugisiska staten och de kostnader som anges i public service-rapporterna.
(59)
Vad gäller samtliga år, dvs. 1992-1997, kom man i revisionerna fram till att RTP i allt väsentligt uppfyllt sina viktigaste public service-skyldigheter. I revisionerna angavs det även att ”vad gäller överensstämmelsen mellan kostnaderna för de public service-tjänster som tillhandahållits och ersättningen för de ’faktiska kostnaderna’ så fanns det inga snedvridningar av betydelse som påverkade efterlevnaden av den lagstiftning som gällde vid den aktuella tidpunkten”. I den sammanfattande rapporten konstaterades det att det för samtliga år gällde att ersättningarna från den portugisiska staten var lägre än de belopp som angivits i var och en av de enskilda public service-rapporterna. Revisionerna offentliggörs på ERC:s webbplats (40). BDO Binder-rapporten tyder inte heller på att det skulle förekomma någon överkompensation för de public service-tjänster som tillhandahållits.
(60)
I artikel 5 i lag nr 21/92 fastställs RTP:s rätt att ta emot ersättning från staten för att tillhandahålla public service-tv. Denna rätt bekräftas i public service-avtalen.
(61)
Utöver systemet med årlig ersättning (se skäl 19) anges även i public service-avtalen att Portugal ska finansiera följande:
a)
Betalning av särskilda tjänster enligt avtal att tillhandahålla tjänster som ingåtts eller som kommer att ingås mellan den offentliga förvaltningen och RTP (41).
b)
Statligt deltagande i alla RTP:s investeringar, särskilt i de investeringar som gäller de infrastrukturer som krävs för fungerande produktions- och sändningsanläggningar i de självstyrande regionerna Azorerna och Madeira, audiovisuella arkiv, RTP:s internationella sändningar och andra investeringar som RTP av tekniska skäl är skyldigt att genomföra (42).
(62)
Beräkning av kostnader och intäkter för public service-uppdraget som berättigar till ersättning till RTP baserar sig på ett system för analytiskt kostnadsredovisning. I public service-avtalen anges kriterierna för beräkning av de kostnader som kan erhålla ersättning vad gäller varje public service-skyldighet (43).
(63)
Inom ramen för detta system för analytisk kostnadsredovisning fördelade RTP kostnader och intäkter (till exempel kostnader för personal och utrustning) på ett fastställt antal verksamheter (förvaltning av programplaneringen, direkta och indirekta programkostnader, distributionskostnader, sändningskostnader, marknadsföringskostnader och övriga kostnader).
(64)
De direkta kostnaderna för de olika verksamheterna fördelas mellan de olika kostnadsbärarna (till exempel RTP 1, RTP 2, RTPi och RTP África). De indirekta kostnaderna fördelas på kostnadsbärarna på grundval av enhetliga kriterier (till exempel antalet sändningstimmar) (44).
(65)
Systemet för analytisk kostnadsredovisning kännetecknas av följande:
a)
Enligt public service-avtalen kan bara nettodriftskostnaderna ersättas enligt den metod som beskrivs i avtalen. Finansiella kostnader, extraordinära utgifter och avsättningar som inte kan hänföras direkt till en särskild verksamhet får inte ersättas (45).
b)
För att beräkna de återbetalningsbara nettodriftskostnaderna ska RTP dra driftsintäkterna för respektive public service-skyldighet från driftskostnaderna.
c)
Enligt det gamla public service-avtalet var ersättning inte möjlig i samband med den allmänna skyldigheten att tillhandahålla public service-tv genom kanalerna RTP 1 och RTP 2 och att se till att de självstyrande regionerna täcks av en av dessa två kanaler (46).
d)
Enligt det nya public service-avtalet är driftskostnaderna för RTP 1 och RTP 2 ersättningsberättigande, även om ingen ytterligare ersättning är möjlig om de faktiska nettodriftskostnaderna för RTP 1 och RTP 2 skulle överstiga de budgeterade kostnaderna (47).
(66)
I sina årliga public service-rapporter har RTP angett nettokostnaden för att tillhandahålla public service-tv enligt den beräkningsmetod som beskrivs i skälen 60-65. Nedanstående tabell innehåller en översikt över de kostnader för varje public service-verksamhet för vilka RTP har rätt att få ersättning.
Tabell 4
Rapporterade återbetalningsbara nettodriftskostnader för public service-tv
(i miljoner PTE)
1992
1993
1994
1995
1996
1997
1998
Text-tv
112,9
86,8
Drift av RTP Internacional
882,3
1 517,4
1 826,9
1 890,8
2 059,6
3 999,1
3 712,9
RTP África
-
-
-
-
654,7
1 332,0
RTP 1:s direktsändningar för Madeira och Azorerna
-
-
-
-
-
76,8
295,4
Audiovisuella arkiv
509,1
241,6
402,7
492,7
184,9
909,4
672,1
Samarbete med de portugisisktalande länderna i Afrika
186,9
128,4
172,2
148,6
144,9
202,4
200,3
Skillnader i täckning
406,7
1 312,8
1 314,2
1 050,3
1 050,0
622,6
208,6
Delegationer och korrespondenter
797,8
658,2
681,1
642,7
583,2
457,2
211,0
Fundação do Teatro Nacional de S. Carlos
50,0
55,0
60,0
60,0
60,0
60,0
Stöd till filmproduktion
215,0
95,0
27,5
156,5
391,1
352,8
Drift av anläggningar i de självstyrande regionerna
3 453,4
3 486,0
3 685,9
3 696,1
3 846,6
3 459,2
2 855,2
Sändningar för vissa grupper
482,0
350,6
151,1
94,6
80,8
Sport-tv (48)
- 440,0
Nettokostnader för drift av RTP 1
16 946,1
11 916,6
Nettokostnader för drift av RTP 2
9 050,6
10 080,6
8 637,6
Totala nettodriftskostnader
6 718,2
7 960,0
8 384,1
8 103,3
17 217,1
37 972,1
30 101,3
Källa: De portugisiska myndigheterna och public service-rapporterna.
(67)
Nedanstående tabell innehåller en översikt över RTP:s investeringar i utrustning för public service-verksamheten. Den visar realinvesteringarna i public service-verksamheten både enligt vad som uppgetts i de årliga räkenskaperna och i public service-rapporterna. Det är att märka att realinvesteringarna i public service-verksamhet var större än de investeringar som angivits i public service-avtalen.
Tabell 5
Investeringar i public service-verksamhet
(i miljoner PTE)
1992
1993
1994
1995
1996
1997
1998
Totalt
Räkenskaperna
2 632,6
2 102,0
2 763,9
992,7
1 480,4
4 037,4
6 054,2
20 063,2
Public service-rapporterna
2 327,3
98,0
1 975,1
154,4
28,1
4 037,4
6 127,8
14 748,1
Skillnad
305,3
2 004,0
788,8
838,3
1 452,3
0
-73,6
5 315,1
Källa: RTP:s räkenskaper och public service-rapporterna.
(68)
Engångsåtgärdernas mål var att ersätta RTP för företagets public service-uppdrag och finansiera dess investeringar.
(69)
I Portugal valdes inte public service-operatören enligt ett anbudsförfarande där alla berörda företag hade möjlighet att ange det ersättningsbelopp som de krävde för att bedriva public service-tv enligt koncessionen. RTP utsågs av regeringen att tillhandahålla public service-tv.
(70)
Sedan 1992 förekommer både offentliga och privata programföretag på den portugisiska tv-marknaden. Förutom RTP har de privata operatörerna SIC och TVI tillstånd att driva tv-kanaler. SIC var den första privata operatören att inleda sin sändningsverksamhet den 6 oktober 1992. Åtgärderna till förmån för RTP skulle kunna leda till snedvridningar av konkurrensen på tv-marknaden.
III. SYNPUNKTER FRÅN BERÖRDA PARTER
(71)
Efter det att kommissionen inlett granskningsförfarandet i detta ärende inkom flera berörda parter med synpunkter på de åtgärder som anges i skälen 21-39. Nedan ges en översikt över de relevanta synpunkter som inkom från de berörda parterna, sorterade efter kategori av åtgärd.
(72)
Endast synpunkter avseende de frågor som inte reglerats genom förstainstansrättens dom i mål T-442/03 tas upp till behandling i detta avsnitt. Det rör sig således om synpunkter på befrielse från notarie- och registreringsavgifter och från avgifter för offentliggörande samt på de andra åtgärder (uppgörelsen med socialförsäkringsmyndigheten 1993, ett kapitaltillskott under perioden 1994-1997 och ett lån 1998) som anges i artikel 1 i beslut 2005/406/EG. I dessa synpunkter från berörda parter ingår även sådana synpunkter som lämnats efter kommissionens inledande beslut av den 15 december 2001 samt sådana synpunkter som mottagits efter uppmaningen att inkomma med synpunkter av den 24 december 2008 (49).
(73)
SIC och TVI hävdade att befrielsen från notarie- och registreringsavgifter utgjorde ett undantag från de regler som normalt är tillämpliga enligt portugisisk lag för alla ändringar i bolagsordningar. SIC framhöll att befrielsen inte enbart var begränsad till omvandlingen av RTP 1992. Enligt artikel 11.2 i lag nr 21/92 bolagsordningen omfattades RTP av en allmän befrielse från skatter och avgifter för alla slags anmälningar och registreringar.
(74)
TVI hänvisade till att RTP också var befriat från att betala kostnaderna i samband med offentliggörandet av stiftelseurkunden.
(75)
Vad gäller kapitaltillskotten under perioden 1994-1997 framhöll SIC, ACT (sammanslutning för kommersiella tv-bolag), det italienska privata programföretaget Mediaset och TVI att ingen rationell aktieägare skulle ha ökat kapitalet i ett bolag med RTP:s egenskaper. Kapitaltillskotten i fråga gjordes till ett företag med stora förluster som dessutom saknade en fungerande omstruktureringsplan för att få företaget på fötter igen.
(76)
Vad gäller lånet 1998 hävdade SIC också att inget finansinstitut skulle ha beviljat detta lån till RTP, eftersom företaget i praktiken hade gått i konkurs redan 1996.
(77)
SIC framhöll framför allt att det inte hade genomförts några externa revisioner, vilket borde ha skett på regelbunden basis. Företaget hänvisade även till de brister som konstaterats för 1998 i BDO Binder-rapporten för det året, dvs. den enda existerande externa revisionen, som kommissionen borde ha beaktat. SIC pekade på flera kritiska anmärkningar i BDO Binder-rapporten för 1998, bl.a. att RTP i sina sändningar inte respekterat begränsningarna vad gäller reklam. SIC påpekade att RTP enligt public service-avtalen har skyldighet att iaktta begränsningar vad gäller reklam, t.ex. att endast ett visst antal minuter reklam får visas per timme. I BDO Binder-rapporten konstateras det att denna skyldighet inte hade uppfyllts för 1998. SIC pekade även på ett annat undersökningsresultat, nämligen att vissa tillgångar inte redovisats, vilket det förefaller se som ett bevis för att de investeringar som avser dessa tillgångar aldrig genomförts.
(78)
Efter det att artikel 1 och en del av artikel 2 i beslut 2005/406/EG ogiltigförklarats av domstolen i mål T-442/03 hävdade SIC att kommissionen i detta beslut även borde ta hänsyn till den portugisiska revisionsrättens (Tribunal de Contas, nedan kallad revisionsrätten) rapport från juni 2002 (nr 8/2002). SCI uppger att denna rapport, som omfattar perioden 1997-2000 (senare utökat till 1993) hade ett objektivt uppdrag att granska hur RTP skötte förvaltningen och tillhandahållandet av public service-tjänsterna ur ett effektivitets- och lönsamhetsperspektiv. SIC:s slutsats vad gäller rapportens undersökningsresultat är att det saknas en strategi för RTP:s program, att de interna direktiven från styrelsen om kostnadsbegränsningar inte iakttagits och att den årliga budgeten inte följts. SIC angav vidare att revisionsrätten har påpekat att Portugal ännu inte angivit att beviljandet av statligt stöd förutsätter att RTP verkligen uppfyller sitt public service-uppdrag.
(79)
SIC hänvisade till den portugisiska revisionsrättens allmänna slutsatser om public service-avtalen i vilka det anges att avtalen är så utformade att de uppmuntrar en ineffektiv förvaltning från RTP:s sida och endast ger en vag och ospecificerad beskrivning av public service-uppgifterna.
IV. KOMMENTARER FRÅN DE PORTUGISISKA MYNDIGHETERNA
(80)
Vad gäller befrielsen från notariearvodena för stiftelseurkund, registreringsavgifter och avgifter för offentliggörande hävdar Portugal att eftersom omvandlingen av det offentliga företaget till ett aktiebolag (sociedade anónima) skedde genom en lagstiftningsakt så fanns det inget underlag för uppbörd av skatter och vederlag vare sig för ett formellt genomförande av omvandlingen genom en stiftelseurkund eller för registrering och offentliggörande.
(81)
Omvandlingen av RTP till ett aktiebolag 1992 skedde i syfte att göra det till ett privaträttsligt subjekt och för att dess verksamhet skulle ske mer i överensstämmelse med de regler som gäller för en privat aktör. Det var nödvändigt att förse RTP med de medel och de förutsättningar som det behövde för att kunna utföra sitt public service-uppdrag på bästa möjliga sätt på en marknad som i allt högre utsträckning hade öppnats upp för konkurrens. Målet var att göra RTP:s förvaltning och verksamhet lika flexibel som hos ”normala” privaträttsliga företag. Enligt Portugal var aktiebolagslösningen smidigare än de statliga kontrollförfaranden som RTP omfattades av när det var ett offentligt företag och denna lösning gav därmed RTP bättre förutsättningar för att utveckla tv-kanaler och programutbud.
(82)
Portugal hävdar att det var helt i linje med det portugisiska rättssystemets natur och logik att låta omvandlingen av RTP 1992 ske genom en lag utan att det ställdes krav på en stiftelseurkund för det formella genomförandet. I detta sammanhang erinrar Portugal om att RTP:s inrättande som ett offentligt företag 1975 skedde lagstiftningsvägen, nämligen genom lag (Decreto-lei) nr 674-D/75. Följaktligen måste, precis såsom uttryckligen anges i lag nr 84/88 som var tillämplig på omvandlingen från offentligt företag till aktiebolag, en handling av detta slag också ske lagstiftningsvägen.
Enligt artikel 3.2 i lag nr 84/88, som är en allmän lag för omvandling av offentliga företag (se skäl 25), skulle den lagstiftningsakt genom vilken omvandlingen av det offentliga företaget skedde även godkänna det nybildade företagets bolagsordning. Detta överensstämmer för övrigt med principen om rättsakters ekvivalens enligt vilken en lagstiftningsakt endast kan ändras, upphävas eller återkallas genom en rättsakt som ligger på samma nivå inom rättsaktshierarkin. Portugal påpekar att principen om ekvivalens fastställs i den portugisiska konstitutionen (f.n. artikel 112.5 och vid tiden för RTP:s omvandling 1992 artikel 115.5) i vilken det anges att ”ingen lag kan skapa en annan kategori av lag eller ge andra typer av rättsakter behörighet att tolka, införliva, ändra, upphäva eller återkalla någon av dess bestämmelser med verkan för tredje part”. Även doktrinen instämmer i att denna princip bör tillämpas på omvandlingen av offentliga företag (50). Portugal hänvisar till ett antal domar från den portugisiska författningsdomstolen i vilka man bekräftar tolkningen att en lag endast kan tolkas genom en annan lag (51) och inte genom en rättsakt på en annan eller lägre nivå inom rättsaktshierarkin.
(83)
Portugal hävdar att omvandlingen av RTP till ett aktiebolag genom lag nr 21/92 följde denna allmänna regel i det portugisiska rättssystemet och att det inte hade varit lagenligt att använda ett privaträttsligt instrument i form av en stiftelseurkund. Portugal nämner flera exempel på andra offentliga företag som omvandlats till ett aktiebolag genom en lagstiftningsakt (52).
(84)
Portugal hänvisar till lag (Decreto-lei) nr 267/76 av den 8 april 1976 i vilken det för första gången fastställdes en allmän ordning för offentliga företag. Denna lag (Decreto-lei) föreskrev att offentliga företag endast kan inrättas genom en lag (Decreto-lei) som även måste godkänna företagets bolagsordning. Detta skulle även gälla för alla eventuella ändringar av bolagsordningen.
(85)
Portugal hänvisar vidare till lag nr 84/88 av den 20 juli 1988 (se skäl 25 i detta beslut) i vilken det föreskrivs att omvandlingen av ett offentligt företag till ett aktiebolag måste ske genom en lag (Decreto-lei) och att det nybildade företagets bolagsordning också måste godkännas genom samma lag. Portugal drar följaktligen slutsatsen att det krävdes en lag (Decreto-lei) för omvandlingen av RTP 1992 och att bolagsordningen endast kunde ha godkänts genom en lag och inte genom en stiftelseurkund.
(86)
Dessutom krävdes det enligt lag nr 58/90 av den 7 september 1990 att public service-tv skulle tillhandahållas av operatörer som ägs helt eller till största del av en offentlig enhet och att bolagsordningen för en sådan operatör skulle godkännas genom en lag (Decreto-lei).
(87)
Vad gäller registreringsavgifterna påpekar Portugal att även om det gällde att registreringen av den bolagsordning som godkändes genom lag nr 21/92 var befriad från avgifter så var man ändå tvungen att genomföra registreringsformaliteterna ex officio, eftersom det föreskrivs i företagsregisterlagen (Código do Registo Comercial) att akter som rör företag ska registreras och offentliggöras. Enligt Portugal var värdet för registreringsavgifterna 11 000 contos (53), vilket motsvarar 11 000 000 escudos (PTE).
(88)
Vad gäller kravet på offentliggörande understryker Portugal att detta krav måste anses vara uppfyllt i och med att RTP:s bolagsordning offentliggjorts i Diário da República i en bilaga till lag nr 21/92, genom vilken de godkändes.
(89)
Vad gäller SIC:s kommentarer rörande artikel 11.2 i lag nr 21/92 svarade de portugisiska myndigheterna att den portugisiske lagstiftaren inte hade fastställt några särskild skatteförmåner för omvandlingar eller omstruktureringar av offentliga företag. Befrielsen grundade sig på lag (Decreto-lei) nr 404/90. De portugisiska myndigheterna hävdade att RTP inte var befriat från registreringsavgifter på grundval av artikel 11.2 i lag nr 21/92 annat än för omvandlingen 1992. De hävdade vidare att klassificeringen av artikel 11.2 i lag nr 21/92 som en permanent befrielse berodde på ett språkligt missförstånd. I stället för att fastställa att lagen (Decreto-lei) var tillräcklig för alla rättsliga ändamål och alla rättsakter som var nödvändiga för att reglera ”situationen” (dvs. omvandlingen 1992; författarens anmärkning), föreskrevs det i artikel 11.2 att RTP skulle vara befriat från alla avgifter och arvoden i samband med att dessa handlingar ges verkan genom införandet in i relevanta register (t.ex. fastighetsregistret). Detta innebär enligt Portugal att RTP enbart var befriat från sådana registreringsavgifter som avsåg omvandlingen 1992. Portugal lämnade tillhandahöll även handlingar av vilka det framgick att RTP betalat registreringsavgifter vid flera tillfällen.
(90)
De portugisiska myndigheterna hävdar att bakgrunden till den ursprungliga uppgörelsen mellan socialförsäkringsmyndigheten och RTP om omläggning av skulden och avskrivning av räntor och böter var en rättslig tvist om det grundlagsenliga i lag (Decreto Regulamentar) nr 12/83 om obligatoriska avdrag från övertidsersättning till socialförsäkringssystemet. I uppgörelsen erkändes RTP:s tolkning att övertidsersättningen inte skulle omfattas av bidrag till socialförsäkringssystemet, vilket bekräftades av en skatteexpert.
(91)
För det andra hävdar de portugisiska myndigheterna att regeringens formella tillstånd till denna uppgörelse inte innebar någon särskild ekonomisk fördel för RTP jämfört med andra företag med liknande omständigheter enligt lag (Decreto-lei) nr 411/91. De portugisiska myndigheterna hävdar att undantaget i artikel 2.1 d gäller för RTP eftersom företaget var föremål för ett statligt ingripande och upplevde flera dramatiska händelser när det förvaltades av en administrativ kommission som utsågs av regeringen 1977 (54). Enligt de portugisiska myndigheterna understryks undantagets allmänna karaktär av det faktum att det även har ingåtts ett avtal med en av de berörda parterna på grundval av lag (Decreto-lei) nr 411/91.
(92)
Vad gäller lånet påpekar de portugisiska myndigheterna att de tekniska lånevillkoren angav att den finansiella transaktionen omfattades av ränta som beräknats enligt marknadsvillkor.
(93)
Dessutom påpekade de portugisiska myndigheterna att kapitaltillskotten under perioden 1994-1998, tillsammans med betalningarna av ersättning, var ett medel för att finansiera kostnaderna för att tillhandahålla public service-tv.
(94)
Enligt de portugisiska myndigheterna visade sig den valda finansieringsmodellen för att ersätta RTP för public service-verksamheten vara olämplig och ge upphov till rörelseförluster. För det första beräknades alltid en lägre ersättning än vad som verkligen krävdes för finansieringen av public service-tv. För det andra betalade den portugisiska staten systematiskt ut dessa ersättningar för sent. Följaktligen var RTP tvunget att tillgripa bankfinansiering för att kunna klara av sina driftsutgifter, fastän det inte kunde ta med ränte- och amorteringskostnaderna i beräkningen av public service-kostnaderna. För det tredje måste RTP betala mervärdeskatt till staten för ersättningen, vilket minskade nettobeloppet.
(95)
Portugal hävdar följande: i) Skattebefrielserna (dvs. befrielse från notariearvodena för stiftelseurkund, registreringsavgifter och avgifter för offentliggörande), ii) betalningslättnaderna rörande avgiften för nätutnyttjandet, iii) omläggningen av skulden till socialförsäkringssystemet, iv) betalningen för förvärvet av tv-sändningsnätet, v) filmstödsprotokollet, och vi) det lån som RTP tog 1998 inte omfattas av begreppet statligt stöd. När det gäller de andra åtgärdernas förenlighet med den inre marknaden hävdar de portugisiska myndigheterna att de måste betraktas som ersättning för public service-kostnaderna och följaktligen inte kan anses vara statligt stöd (55). Alternativt måste stödets förenlighet med unionslagstiftningen bedömas mot bakgrund av artikel 86.2 i EG-fördraget (numera artikel 106.2 i EUF-fördraget).
(96)
När det gäller beräkningen av överkompensationen påpekade de portugisiska myndigheterna följande:
a)
1996 års medräkning av driftskostnaderna för RTP 2 som ersättningsberättigade public service-kostnader grundade sig på det nya public service-avtalet enligt vilket ersättningen för RTP 2:s driftskostnader skulle träda i kraft från och med den 1 januari 1996 (56).
b)
Lånet på 20 miljarder escudos (PTE) ska inte betraktas som ersättning eftersom det beviljades till marknadsvillkor.
c)
Kapitalökningarna var också avsedda att finansiera investeringar och inte enbart att ersätta stödberättigande public service-kostnader. Statens skyldighet att som aktieägare delta i finansiering av nödvändiga investeringar anges i public service-avtalen (57).
d)
Ersättningarna omfattades av mervärdesskatt, och därför var det nettobelopp som RTP tog emot lägre.
e)
Enligt villkoren i det nya public service-avtalet var public service-kostnaderna endast ersättningsberättigande upp till de anslagna beloppen.
Med hänsyn till ovanstående argument drar de portugisiska myndigheterna slutsatsen att stödet till RTP för public service-uppdraget inte ska betraktas som orimligt högt eller olämpligt.
(97)
Vad gäller det faktum att det inte genomförts några externa revisioner menade Portugal att kommissionen redan hade intagit en ståndpunkt angående RTP:s ekonomiska ställning, som även den omfattade perioden 1992-1998, utan att kräva någon extern revision av public service-verksamheten i sina beslut från 2006 i mål E 14/05 och NN 31/06 och dessa beslut hade inte hade överklagats till domstol. De portugisiska myndigheterna hävdar bl.a. att kommissionen redan tagit hänsyn till revisionsrättens rapport 8/2002 i beslut NN 31/06. De understryker vidare att kommissionen i beslut NN 31/06 dragit slutsatsen att RTP:s ekonomiska ställning under perioden 1992-1998 kunde förklaras av en kronisk underfinansiering av dess public service-verksamhet. I beslut NN 31/06 grundade kommissionen sitt avgörande på en extern rapport, dvs. PriceWaterhouse Coopers rapport från 2005, och de externa revisionerna av RTP:s årliga räkenskaper, vilka är de enda räkenskaper som Portugal anser vara relevanta.
(98)
Portugal påpekade vidare att public service-rapporterna för perioden 1993-1998 granskats av RTP:s företagsrevisorer (58). Portugal har emellertid därefter inkommit med externa revisioner av public service-rapporterna för perioden 1992-1998, jämte en slutlig sammanfattande rapport som omfattade samtliga dessa år. Den oberoende mediemyndigheten, Entidade Reguladora para a Comunicação Social, ERC, som ansvarade för anordnandet av dessa externa revisioner gav revisionsuppdraget till den externe revisorn Pedro Roque (59).
(99)
Portugal gav mer detaljerade svar när det gäller mer specifika punkter i några av SIC:s påståenden. Vad gäller SIC:s påstående att det enligt BDO Binder-rapporten inte fanns något yttrande från opinionsrådet understryker Portugal att ett sådant yttrande inte behövdes för RTP:s public service-rapport. Även om ett yttrande från opinionsrådet kunde begäras enligt det gamla public service-avtalet så var det aldrig ett rättsligt bindande krav. Enligt det nya public service-avtalet krävs det inte heller något yttrande från opinionsrådet för public service-rapporterna.
(100)
Vad gäller SIC:s påstående att BDO Binder-rapporten för 1998 innehöll ungefär 53 miljoner euro i materiella anläggningstillgångar, trots att det inte fanns någon inventarieförteckning för några sådana tillgångar, så har Portugal bekräftat att det gjorts investeringar för sådana tillgångar. Att det inte fanns någon inventarieförteckning redan från början (bortsett från 4 miljoner euro kunde dessa tillgångar dock senare identifieras och retroaktivt tas upp i en inventarieförteckning) behöver i sig inte betyda att det inte hade gjorts några investeringar. Den externe revisorn bekräftade saldon, siffror och transaktioner med tredje part.
(101)
Vad gäller SIC:s påstående att reklambegränsningarna överskridits 1998 enligt BDO Binder-rapporten påpekade Portugal att detta under inga omständigheter ändå inte skulle ha lett till en sänkt ersättning. Detta beror på att de belopp som RTP erhöll för den överskridna reklamtiden låg på en nivå som väl underskred underfinansieringen för det året. Portugal bekräftade att de totala reklamintäkterna (inbegripet intäkterna från den reklam som överskred begränsningen) hur som helst tagits med vid beräkningen av finansieringsbehovet, dvs. ersättningen för uppfyllandet av public service-uppdraget.
(102)
Portugal hävdar att den portugisiska revisionsrättens rapport 8/2002 inte bör beaktas i detta beslut, eftersom domstolens dom i mål T-442/2003 endast fann en objektiv svaghet i den information som ingår i public service-rapporterna, som inte åtföljdes av en extern revision. Portugal framhåller att revisionsrättens rapport 8/2002 endast avser åren 1997-2000 och inte hela den period som omfattas av den aktuella granskningen. Åren 1993-1997 omfattades av rapporten endast för en allmän beskrivning av RTP:s finansiella situation och omstruktureringsbehov och utgör inte själva föremålet för rapporten. Rapportens syfte är att bedöma RTP:s förvaltning, statens roll som aktieägare och tillhandahållandet av public service-sändningarna.
Portugal hävdar att revisionsrätten överskridit gränserna för sitt uppdrag att granska de offentliga finanserna och i stället gett sig in på en analys av de offentliga utgifternas effektivitet och kostnadseffektivitet. Enligt Portugal saknar rapporten relevans förutom att den utgjorde en oberoende revision av företaget, bekräftade Portugals räkenskaper och inte avslöjade några olagligheter. Portugal hävdar att kommissionen i detta beslut bör ta hänsyn till revisionsrättens rapport 20/98 i stället för revisionsrapport 8/2002, eftersom revisionsrapport 20/98 omfattar RTP:s ekonomiska och finansiella situation för perioden 1994-1996. I revisionsrapport 20/98 konstaterades att de kriterier som använt för att finansiera public service-verksamheten definieras tydligare i det nya public service-avtalet än i det gamla, vilket bestrids i rapport 8/2002 som kom senare.
V. BEDÖMNING AV ÅTGÄRDERNA
(103)
För att kommissionen ska kunna avgöra om de engångsåtgärder som Portugal har genomfört till förmån för RTP utgör statligt stöd i den mening som avses i artikel 107.1 i fördraget måste den bedöma om dessa åtgärder
a)
ges av staten eller med hjälp av statliga medel,
b)
hotar att snedvrida konkurrensen,
c)
gynnar vissa företag eller viss produktion,
d)
påverkar handeln mellan medlemsstaterna.
(104)
Nedan undersöks om 1998 års lån, avtalet om omläggning av skulden och räntebefrielsen samt de kapitaltillskott som gjordes 1994-1997 har karaktär av statligt stöd. Samtidigt bedöms förekomsten av statliga medel i samband med befrielserna från notariearvodena, registreringsavgifterna och avgifterna för offentliggörande.
(105)
Det är fråga om statliga medel i samband med befrielsen från notariearvoden, registreringsavgifter och avgifter för offentliggörande, eftersom förlusten av skatteintäkter är likvärdig med en förbrukning av statliga medel i form av skatteutgifter (60).
(106)
Vad gäller omläggningen av skulden till socialförsäkringssystemet och den efterskänkta dröjsmålsräntan anser kommissionen att socialförsäkringsmyndigheten inte kan betraktas som ett företag. Den utövar ingen ekonomisk verksamhet utan är en myndighet med uppgift att sköta socialförsäkringssystemet (61). Dessutom var det inte socialförsäkringsmyndigheten själv som beviljade skuldomläggningen, utan det skedde genom ett gemensamt dekret från statssekreterarna på finans- och socialministerierna och vice statssekreteraren på regeringskansliet. Genom detta avstod staten i praktiken från intäkter som normalt skulle ha inneburit 1,206 miljarder escudos i räntor för den utestående skulden. Därför är det uppenbart att det var fråga om statliga medel och att åtgärden kan tillskrivas staten.
(107)
Kapitaltillskotten till RTP beviljades direkt ur statsbudgeten. Det är därför uppenbart att sådan finansiering utgjorde statliga medel i den mening som avses i artikel 107.1 i EUF-fördraget.
(108)
Kommissionen kan inte godta Portugals påstående att lånet till RTP inte omfattar statliga medel. Begreppet statliga medel innefattar även fördelar som beviljas av organ som en medlemsstat har utsett eller inrättat för detta ändamål (62). Låneavtalet 1998 ingicks mellan RTP och regleringsfonden, som förvaltas av statslåneinstitutet. Institutet är enligt lag underställt finansministeriet (63). De medel som regleringsfonden beviljade bör därför betraktas som statliga medel.
(109)
Åtgärden kan direkt tillskrivas staten, eftersom det var statssekreterarna med ansvar för medier, ekonomi och finans som fastställde avtalsvillkoren i en gemensam resolution av den 17 december 1998.
(110)
Befrielse från notariearvoden för stiftelseurkund, registreringsavgifter och avgifter för offentliggörande: Vad gäller befrielsen från notariearvoden för stiftelseurkund, registreringsavgifter och avgifter för offentliggörande bör det utvärderas om den åtgärden medförde en allmän skattebefrielse som gynnade RTP eller om den tillämpades specifikt på RTP. I följande skäl skiljer kommissionen mellan den tillfälliga befrielsen enligt artikel 11.1 i lag nr 21/92 och den permanenta befrielsen enligt artikel 11.2 i lag nr 21/92.
(111)
Kommissionen anser att befrielsen från kravet på en stiftelseurkund och därtill hörande avgifter, registreringsavgifter och avgifter för offentliggörande medförde en fördel för RTP genom att det befriades från avgifter som annars skulle belasta dess egen budget.
(112)
Denna förmån är dessutom uppenbart selektiv genom att den, såsom artikel 11.1 i lag nr 21/92 visar, enbart beviljas RTP. Det faktum att den lagen kan bekräfta, såsom hävdats av Portugal, tillämpningen av en mer allmän lagstiftning, nämligen lag nr 84/88, förändrar inte denna slutsats. Lag nr 84/88 avser offentliga företag och föreskriver att sådana företag kan omvandlas till aktiebolag genom en lag (Decreto-lei). Det faktum att denna lag hänvisar till ”offentliga företag i allmänhet” påverkar inte den materiella selektivitet som konstaterats i artikel 11.1 i lag nr 21/92 till förmån för det specifika företaget RTP. I alla händelser skulle befrielse endast för offentliga företag likaså utgöra en uppenbart selektiv åtgärd för denna grupp av företag (jämfört med privata företag), som RTP ingår i.
(113)
Statliga åtgärder kan emellertid, trots att de är uppenbart selektiva, inte anses omfattas av begreppet selektiv åtgärd i den mening som avses i artikel 107.1 i EUF-fördraget, om den statliga åtgärden, i stället för att avvika från den normala tillämpningen av systemet, blir en naturlig del av det (64). Det är därför nödvändigt att undersöka om åtgärden var förenlig med det portugisiska rättssystemets natur och logik att omvandla det offentliga företaget RTP till ett aktiebolag genom lagstiftning eller om man valde att gå lagstiftningsvägen för att omvandla RTP för att det medför en fördel i förhållande till andra företag. I linje med domstolens synsätt i dess dom kommer kommissionen i det följande att skilja mellan befrielsen från notariearvoden å ena sidan och befrielsen från registreringsavgifter och avgifter för offentliggörande å andra sidan (65).
(114)
Befrielse från kravet på stiftelseurkund och notariearvoden. Kommissionen anser att omvandlingen av RTP till ett aktiebolag och godkännandet av dess bolagsordning genom lagstiftning i stället för med en stiftelseurkund är förenligt med det portugisiska rättssystemets natur och logik. Omvandlingen till ett aktiebolag gjordes för att ge RTP en mer flexibel bolagsform och samma verksamhetsvillkor som privata aktörer. Det faktum att denna omvandling gjordes genom lag i stället för med en stiftelseurkund var inte ett försök att kringgå kravet på en stiftelseurkund utan var en följd av den allmänna principen i portugisisk lagstiftning att rättsakter endast kan ändras med rättsakter på motsvarande nivå.
(115)
Enligt denna princip om ”rättsakters ekvivalens” kan en lag endast återkallas, upphävas eller ändras genom en rättsakt som är av samma hierarkiska rang som den konstituerande rättsakten men inte genom en rättsakt som har en lägre rangordning i lagstiftningshierarkin. Denna princip infördes i den portugisiska konstitutionen år 1982, dvs. långt innan omvandlingen av RTP ägde rum 1992. Artikel 115.5 i den portugisiska konstitutionen i den lydelse som gällde vid tidpunkten för RTP:s omvandling föreskrev att ingen lagstiftning bör skapa andra former av lagstiftning eller ge andra typer av rättsakter befogenhet att tolka, integrera, ändra, tillfälligt dra in eller återkalla någon av dess bestämmelser på ett sådant sätt att det får konsekvenser i förhållande till tredje man. Då RTP förstatligades 1975 genom en rättsakt, nämligen genom lag (Decreto lei) nr D 674-D/75, kunde dess omvandling till en annan rättslig form återigen uppnås endast genom en sådan lag eller genom en lag med samma eller högre rang än en sådan lag. Det finns dessutom inget som tyder på att det ursprungliga förstatligandet av RTP år 1975 genomfördes för att kringgå tillämpningen på företag som omfattas av privaträttslig lagstiftning och att det medförde en fördel för företaget.
(116)
Det finns ingenting som tyder på att alla andra lagar som fanns före RTP:s omvandling (se skälen 84-86 i detta beslut) har till syfte att skapa en ekonomisk fördel för offentliga företag genom att undvika stiftelseurkunder (och de därmed sammanhängande kostnaderna) som gäller för privata transaktioner. I synnerhet lag nr 84/88 som gjorde det möjligt att omvandla offentliga företag till aktiebolag genom en lag (Decreto-lei) avspeglade de konstitutionella och rättsliga principer som gällde vid den aktuella tidpunkten.
(117)
Slutsats: Med hänsyn tagen till dessa omständigheter utgör befrielsen från kravet på att omvandlingen av RTP till ett aktiebolag måste formaliseras via en stiftelseurkund (varvid det inte heller hade uppstått några kostnader) inte statligt stöd i den mening som avses i artikel 107.1 i EUF-fördraget.
(118)
Befrielse från registreringsavgifter och avgifter för offentliggörande: Det måste utvärderas om RTP åtnjöt en fördel genom att inte betala några kostnader i samband med registreringen av företaget i företagsregistret och offentliggörandet av stiftelseurkunden. I enlighet med den portugisiska lagstiftning som gällde vid den aktuella tidpunkten måste en stiftelseurkund som formaliserar inrättandet av ett privaträttsligt företag och dess bolagsordning offentliggöras i Diário da República av justitiesekreteraren med ansvar för företagsregistret i syfte att göra tredje parter medvetna om innehållet i dessa dokument. RTP ådrog sig inte dessa kostnader för offentliggörande eftersom det obligatoriska offentliggörandet i Diário da República av lag nr 21/92 garanterade att lagen om omvandling av RTP och innehållet i dess nya bolagsordning gavs nödvändig publicitet.
(119)
Det finns inget som tyder på att Portugal valde att omvandla RTP till ett aktiebolag genom lag nr 21/92 för att bevilja RTP en fördel i form av inbesparade registreringsavgifter och avgifter för offentliggörande. Det var snarare så att ett andra offentliggörande av RTP:s bolagsordning skulle ha varit fullständigt meningslöst eftersom öppenhetskraven och kraven på offentliggörande redan har uppfyllts genom offentliggörandet av lag nr 21/92 i Diário da República. Samtidigt som registreringen görs med tanke på ett senare offentliggörande och de två åtgärderna hänger samman med varandra, är det tveksamt om befrielsen från registreringsavgifter också kan berättigas av det portugisiska rättssystemets natur och logik och den obligatoriska omvandlingen av RTP genom lagstiftning. Portugal bestrider inte att registreringen fortfarande krävdes enligt lagen om rörelsedrivande bolag. Portugal uppgav att registreringen inte ansågs överflödig, det var bara det att ingen handling behövdes, eftersom lagen (Decreto-lei) var tillräcklig som registreringshandling. Detta följer också av artikel 3.3 i lag nr 84/88 (se skäl 25 i detta beslut). Dessutom har Portugal framhållit att för att RTP i framtiden ska kunna registrera alla andra akter som gäller bolaget måste bolagets tillkomst (dvs. resultatet av 1992 års omvandling till ett aktiebolag) registreras (66). Om registrering trots allt är nödvändig ser kommissionen ingen anledning till varför RTP inte skulle behöva stå för motsvarande avgifter.
(120)
Slutsats: Slutsatsen bör bli att RTP:s befrielse från kravet på en stiftelseurkund (och därtill hörande notariearvoden) och kravet på offentliggörande och därtill hörande avgifter enligt artikel 11.1 i lag nr 21/92 inte utgör statligt stöd i den mening som avses i artikel 107.1 i EUF-fördraget.
Befrielsen från registreringsavgifter enligt artikel 11.1 i lag nr 21/92 utgör statligt stöd.
Såsom konstateras nedan i skälen 160 och 161 av detta beslut skulle dock dessa befrielser i alla händelser vara berättigade som en legitim ersättning för kostnaderna för att tillhandahålla en tjänst av allmänt ekonomiskt intresse enligt artikel 106.2 i EUF-fördraget.
(121)
Portugal hävdar att artikel 11.2 i lag nr 21/92 de facto inte ger RTP en permanent befrielse, utan att det enbart var avsett att täcka samma situation som tidigare i förhållande till den tillfälliga befrielsen, nämligen omvandlingen av RTP till ett aktiebolag 1992. Portugal hävdar också att RTP vid flera tillfällen betalade notariearvoden för registrering. Lydelsen av artikel 11.2 i lag nr 21/92 omfattar dock all ytterligare anmälnings-, registrerings- eller noteringsåtgärder som, i enlighet med samma artikel, kan verkställas utan avgift för en obegränsad tid.
(122)
En sådan permanent befrielse ger RTP en fördel också genom att bolaget befrias från avgifter som det annars skulle behöva betala ur sin egen budget. Portugals argument att artikel 11.2 i lag nr 21/92 veterligen aldrig tillämpats och att RTP betalat alla nödvändiga avgifter är relevanta bevis med tanke på ett eventuellt återkrav av statligt stöd, men det ändrar inte konstaterandet gällande bestämmelsens lydelse.
(123)
Fördelen är dessutom selektiv, eftersom lag nr 21/92 gäller RTP. Portugal kan inte påstå att det i lag nr 21/92 bara är fråga om tillämpning av en allmän regel i den portugisiska lagstiftningen. Framför allt kan artiklarna 1 och 2 i lag nr 404/90 inte användas för att bevisa att det inte föreligger selektivitet, eftersom lagen handlar om koncentrationsåtgärder och därmed inte omfattar detta ärende, som gäller omvandlingen av ett offentligt företag till ett aktiebolag (67).
(124)
Till skillnad från en tillfällig befrielse från registreringsavgifter kan en permanent befrielse inte dessutom motiveras med doktrinen om handlingars ekvivalens som, på grund av lagstiftningsprocessen, avskaffade kravet på en stiftelseurkund och dess offentliggörande när RTP omvandlades till aktiebolag 1992. Det skulle kunna accepteras att den tillfälliga befrielsen är förenlig med det portugisiska rättssystemets natur och logik, eftersom en omvandling till ett aktiebolag i det konkreta fallet med RTP bara kunde uppnås genom en lag (Decreto-lei), såsom visas ovan. Det omfattande tillämpningsområdet för artikel 11.2 i lag nr 21/92 hindrar inte att befrielser notariella krav (och kostnader) skulle vara möjligt i andra situationer än 1992 års omvandling av RTP till ett aktiebolag. Det räcker med att konstatera att en permanent befrielse till förmån för ett företag (eller en grupp av företag, t.ex. aktiebolag) från olika registreringsavgifter aldrig kan vara förenligt med ett rättssystems natur och logik (68).
Slutsats: Slutsatsen bör vara att den permanenta befrielse för RTP som följer av artikel 11.2 i lag nr 21/92 utgör statligt stöd i den mening som avses i artikel 107.1 i EUF-fördraget.
(125)
Uppgörelsen mellan socialförsäkringsmyndigheten och RTP (omläggning av skuld och befrielse från dröjsmålsränta): Efter granskning av synpunkterna från berörda parter och Portugal drar kommissionen slutsatsen att den ursprungliga uppgörelsen mellan RTP och socialförsäkringsmyndigheten inte kan uppfattas som ett typiskt beteende hos en privat aktör. Tvisten gällde huruvida tolkningen av vissa socialförsäkringsregler som föreskrivs i genomförandedekret nr 12/83 var korrekt i rättsligt hänseende. Uppgörelsen bekräftade RTP:s tolkning, som stöddes av den analys som gjordes av en skatteexpert, som drog slutsatsen att genomförandedekretet var grundlagsvidrigt. Genomförandedekretet har dock inte upphävts efter uppgörelsen. Slutsatsen måste således bli att åtgärden tillämpades selektivt på RTP utan att det påverkade socialförsäkringsmyndighetens tolkning av bestämmelserna vad gäller andra företag.
(126)
Kommissionen kan inte godta Portugals påstående att skuldomläggningen och befrielsen från böter och räntor beviljats i enlighet med lag (Decreto-lei) nr 411/91 och inom ramen för ett generellt system gällande samtliga företag i motsvarande situation, varför RTP inte gynnats särskilt.
(127)
Syftet med detta beslut är att fastställa om tillämpningen av detta system på RTP var selektivt, utan sidoblickar på dess selektiva eller generella karaktär.
(128)
Lag nr 411/91 kräver en ekonomisk och finansiell utredning för att det ska gå att visa att omläggningen av skulden behövs för att garantera företagets överlevnad. RTP har dock aldrig gjort någon sådan utredning enligt artikel 2.3 i lag nr 411/91.
(129)
Dessutom är villkoret i artikel 2.1 d i lag (Decreto-lei) nr 411/91 inte tillämpligt på RTP, eftersom skuldregleringen inte följde på ett statligt ingripande. Kommissionen godtar inte Portugals påstående att tidigare statliga ingripanden påverkade det skuldsatta företagets verksamhet och att RTP omfattades av lagbaserade regler vid tidpunkten för det statliga ingripandet. Även om RTP förvaltades på ett särskilt sätt 1977 (69) kom detta till ett slut i och med att RTP:s bolagsordning antogs 1980, och det var under perioden 1983-1989 som skulden till socialförsäkringssystemet uppstod. Kommissionen anser att godkännandet av RTP:s skuldreglering inte kan anses ingå i ett generellt system enligt lag nr 411/91, eftersom RTP inte uppfyllde villkoren i denna lag för beviljande av skuldreglering. Följaktligen tillämpades åtgärden selektivt på RTP.
(130)
Genom att tillåta skuldomläggningen borde Portugal dessutom ha agerat på samma sätt som en offentlig eller privat fordringsägare som försöker driva in utestående belopp och som i detta syfte går med på skuldomläggning för att underlätta återbetalningen (70). Statens dröjsmålsränta borde motsvara den räntesats som en privat fordringsägare skulle tillämpa i sådana fall. Kommissionen anser att en privat fordringsägare som driver in en skuld på rättslig väg åtminstone skulle få den lagstadgade räntan. Därför har Portugal, genom att inte kräva några räntebetalningar över huvud taget trots tillgängliga mekanismer för återkrav, inte agerat på samma sätt som en privat fordringsägare skulle ha agerat för att maximera räntan. Dessutom uppstod skulden till socialförsäkringssystemet under perioden 1983-1989, och omläggningen skedde först 1993. I en sådan situation skulle en privat fordringsägare inte ha tolererat en liknande skuldökning så länge utan att vidta indrivningsåtgärder. Således förefaller åtgärden ha inneburit en särskild fördel för RTP.
(131)
Kapitaltillskott: Efter att ha granskat de berörda parternas och Portugals synpunkter drar kommissionen slutsatsen att kapitaltillskotten under perioden 1994-1997 gav RTP en ekonomisk fördel. Av tabell 3 i skäl 40 framgår RTP:s svaga finansiella ställning under den period då kapitaltillskotten gjordes, och ingen privat investerare skulle ha skjutit till kapital i företaget eftersom det inte inom rimlig tid kunde förväntas få normal lönsamhet. I själva verket försämrades RTP:s ställning trots kapitaltillskotten. Varken Portugal eller tredje parter har hävdat att Portugal agerade som en privat investerare när kapitaltillskottet gjordes.
(132)
1998 års lån: Kommissionen kan inte godta Portugals påstående att 1998 års lån beviljades på marknadsvillkor. För att det inte ska vara fråga om statligt stöd krävs det att lånevillkoren (lånegarantin och räntan) motsvarar riskerna med att låna till ett företag (71). Riskerna och därmed räntan ökar när ett företags ekonomiska och finansiella ställning är svagare än vad ett kreditinstitut skulle kräva för att bevilja lån.
(133)
Som tabell 3 i skäl 40 visar hade RTP när lånet beviljades allvarliga ekonomiska problem i och med att skulderna översteg värdet av företagets tillgångar och det redovisade ett negativt eget kapital. Således var företaget tekniskt sett konkursmässigt.
(134)
För det första bör man hålla i minnet att lånet var ”efterställt”, dvs. saknade säkerhet i form av tillgångar, varför det vid konkurs hade sämre rätt till betalning ur tillgångarna än alla fordringsägare men bättre än aktieägarna. Att lånet saknade tillräcklig säkerhet i form av tillgångar visar klart att det inte beviljades på marknadsvillkor och att det rörde sig om statligt stöd. Eftersom RTP tekniskt sett var konkursmässigt när lånet beviljades skulle inget kreditinstitut ha beviljat företaget ett ”efterställt” lån, då utsikterna för att RTP skulle betala tillbaka lånet var mycket små. Mycket riktigt beviljades lånet inte av ett privat kreditinstitut utan av regleringsfonden.
(135)
För det andra kan det hävdas att låneräntan helt klart inte återspeglade den reella risken. Inte nog med att den är lägre än kommissionens normala referensränta för att beräkna det stödinslag som följer av system för räntesubventioner vid lån (72), dessutom skulle en normal marknadsaktör förutom solida säkerheter också kräva en ränta som kompenserar för den stora risken för att lånet inte återbetalas.
(136)
Eftersom RTP:s finansiella ställning var sådan att företaget inte skulle ha kunnat få ett ”efterställt” lån på normala villkor, utgör lånet i praktiken ett bidrag och medför en fördel för RTP.
(137)
Mot bakgrund av ovanstående anser kommissionen att omläggningen av skulden till socialförsäkringsmyndigheten, kapitaltillskotten under perioden 1994-1997 och det lån som beviljades 1998 innebär att RTP gynnades ekonomiskt och finansiellt i förhållande till de konkurrenter som inte fick sådana medel.
(138)
Den portugisiska tv-marknaden konkurrensutsattes senast 1992, men redan när RTP blev föremål för olika åtgärder fanns det konkurrenter på marknaden. I februari 1992 beviljades de privata programföretagen SIC och TVI sändningskoncessioner, och i oktober 1992 började SIC sända i Portugal.
(139)
Kommissionen håller inte med Portugals påstående om att skulduppgörelsen med socialförsäkringsmyndigheten inte omfattas av begreppet statligt stöd, eftersom skulden uppstått innan den portugisiska sändningsmarknaden konkurrensutsattes. En ekonomisk fördel beviljades RTP i maj 1993, sedan denna marknad konkurrensutsatts, vilket kan anses ha gynnat RTP ekonomiskt.
(140)
Mot denna bakgrund bör slutsatsen dras att de av Portugal beviljade åtgärderna kan ha gynnat RTP ekonomiskt och finansiellt i förhållande till de konkurrenter som inte erhöll samma medel och alltså kan ha snedvridit konkurrensen enligt artikel 107.1 i EUF-fördraget.
(141)
Statliga åtgärder omfattas av artikel 107.1 i EUF-fördraget om de påverkar handeln mellan medlemsstaterna. Detta är fallet när verksamheterna i fråga är föremål för handel mellan medlemsstaterna. I det aktuella fallet är RTP, det stödmottagande företaget, självt verksamt på den internationella marknaden. Via EBU (European Broadcasting Union) utbyter man tv-program och deltar i Eurovisionssystemet (73). Dessutom konkurrerar RTP direkt med privata programföretag som är verksamma på den internationella sändningsmarknaden och har en internationell ägarstruktur (74).
(142)
Av detta följer att de åtgärder som Portugal vidtagit till förmån för RTP påverkar handeln mellan medlemsstaterna i den mening som avses i artikel 107.1 i EUF-fördraget.
(143)
Bortser man från RTP:s public service-skyldigheter utmynnar ovanstående i slutsatsen att följande åtgärder har inslag av statliga stöd enligt artikel 107.1 i EUF-fördraget:
-
omläggning av skulden till socialförsäkringssystemet,
-
kapitaltillskotten under perioden 1994-1997 och
-
det lån som beviljades 1998.
Likaså utgör den tillfälliga befrielsen från registreringsavgifter i enlighet med artikel 11.1 i lag nr 21/92 och om permanent befrielse från registrerings- och andra avgifter i enlighet med artikel 11.2 i lag nr 21/92 statligt stöd i den mening som avses i artikel 107.1 i EUF-fördraget.
(144)
Såsom nämns i skälen 44-48 i detta beslut har RTP emellertid tilldelats ett uppdrag att tillhandahålla public service-tv. I målet Altmark Trans GmbH och Regierungspräsidium Magdeburg mot Nahverkehrsgesellschaft Altmark GmbH, och Oberbundesanwalt beim Bundesverwaltungsgericht (Altmarkmålet) fann EG-domstolen att statliga åtgärder som kompenserar för kostnader för public servie-verksamhet inte utgör statligt stöd enligt artikel 87.1 i EG-fördraget, numera artikel 107.1 i EUF-fördraget), om följande fyra villkor är uppfyllda (75):
a)
Det stödmottagande företaget ska faktiskt ha public service-skyldigheter att fullgöra, och dessa skyldigheter ska vara klart definierade.
b)
De kriterier som ligger till grund för beräkningen av ersättningen ska ha fastställts i förväg på ett objektivt och öppet sätt.
c)
Ersättningen får inte överstiga vad som krävs för att täcka hela eller delar av de kostnader som har uppkommit i samband med fullgörandet av public service-uppdraget, med hänsyn tagen till de intäkter som därvid har erhållits och till en rimlig vinst på grund av fullgörandet av dessa skyldigheter.
d)
När företaget inte väljs efter ett offentligt upphandlingsförfarande ska den ersättning som krävs fastställas på grundval av en analys av de kostnader som ett genomsnittligt, välskött och lämpligt utrustat företag skulle ha åsamkats vid fullgörandet av dessa skyldigheter.
(145)
Bortsett från de villkor som avses i det första och det tredje villkoret verkar engångsåtgärderna (se skäl 143 i detta beslut) inte uppfylla det andra och det fjärde villkoret enligt domen i målet Altmark av följande skäl:
(146)
Det står klart att finansieringen i form av uppgörelsen med socialförsäkringsmyndigheten och 1998 års lån inte omfattades av ett kompensationssystem där kriterierna fastställts i förväg på ett objektivt och öppet sätt (det andra villkoret). Tvärtom baserades de på särskilda beslut från statens sida.
(147)
Vidare, såsom nämns i skäl 61 i detta beslut, gav public service-avtalen en särskild finansieringsmöjlighet för investeringar i utrustning för public service-verksamhet med hjälp av kapitaltillskott. Public service-avtalen begränsar inte investeringarna till public service och definierar inte heller tydligt villkoren och begränsningarna för statlig medverkan utan föreskriver endast att staten som aktieägare kan bidra till RTP:s investeringar. Kommissionen anser därför att inte heller kapitaltillskotten kan anses ingå i ett kompensationssystem med kriterier som fastställts i förväg på ett objektivt och öppet sätt.
(148)
Det står klart att RTP inte valdes ut efter ett offentligt upphandlingsförfarande som garanterar lägsta möjliga kostnad. Inget tyder på att engångsåtgärderna fastställdes på grundval av en undersökning av kostnaderna för ett genomsnittligt företag (det fjärde villkoret).
(149)
Det står följaktligen klart i detta fall att samtliga villkor i Altmarkmålet inte är uppfyllda. Därför ska de åtgärder som avses i skäl 143 i detta beslut betraktas som statligt stöd i den mening som avses i artikel 107.1 i EUF-fördraget.
(150)
Domstolen har konsekvent ansett att artikel 106 i EUF-fördraget kan möjliggöra ett undantag från förbudet mot statligt stöd till företag som getts i uppdrag att tillhandahålla en tjänst av allmänt ekonomiskt intresse. Det bekräftades indirekt i Altmark-målet att statligt stöd som kompenserar för kostnader som ett företag ådrar sig för att tillhandahålla en tjänst av allmänt ekonomiskt intresse kan anses vara förenligt med den inre marknaden om det uppfyller villkoren i 106.2 i EUF-fördraget (f.d. artikel 86.2 i EG-fördraget och tidigare kallad ”den gemensamma marknaden”) (76).
(151)
Domstolen har förklarat att för att en åtgärd ska kunna omfattas av ett sådant undantag måste principerna gällande definition, tilldelning och proportionalitet vara uppfyllda. Kommissionen menar att när dessa kriterier är uppfyllda påverkas inte utvecklingen av handeln på ett sätt som skadar unionens intressen.
(152)
Det sätt på vilket dessa principer tillämpas inom radio- och tv-sektorn förklaras i kommissionens meddelande om tillämpningen av reglerna om statligt stöd på radio och tv i allmänhetens tjänst (nedan kallat radio- och tv-meddelandet) (77). Enligt radio- och tv-meddelandet måste kommissionen bedöma huruvida (78)
a)
RTP:s verksamhet motsvarar ett av medlemsstaten tydligt definierat public service-uppdrag (definition),
b)
de portugisiska myndigheterna officiellt anförtrott RTP att tillhandahålla den aktuella tjänsten (tilldelning),
c)
finansieringen står i proportion till nettokostnaden för att sköta public service-uppdraget.
(153)
Såsom anges i protokollet om systemet för radio och tv i allmänhetens tjänst i medlemsstaterna (Amsterdamprotokollet (79)) och radio- och tv-meddelandet (80) ankommer det på medlemsstaterna att definiera uppdraget att verka i allmänhetens tjänst för det offentliga programföretaget. Inom radio- och tv-sektorn begränsar sig kommissionens uppgift till att kontrollera om det finns uppenbara brister i definitionen av public service-uppdraget. Sådana brister skulle strida mot denna definition.
(154)
Med hänsyn till radio- och tv-sektorns särdrag anser kommissionen, med hänsyn till tolkningsbestämmelserna i Amsterdamprotokollet, att det är befogat med en definition där ett visst programföretag ges i uppdrag att tillhandahålla ett väl avvägt och varierat programutbud (81). En sådan definition överensstämmer med syftet att tillgodose de demokratiska, sociala och kulturella behoven i ett samhälle.
(155)
Såsom nämns i skälen 44-48 i detta beslut är RTP enligt lag nr 21/92 och public service-avtalen skyldigt att tillhandahålla radio och tv i allmänhetens tjänst via två rikstäckande kanaler. Den första kanalen ska erbjuda ett mer allmänt programutbud medan den andra ska vända sig till smalare publikkategorier. Såsom framgår av skälen 44 och 45 i detta beslut åläggs RTP i lag nr 21/92 och public service-avtalen också mer detaljerade skyldigheter beträffande programmens innehåll, internationellt samarbete och vissa andra specifika skyldigheter.
(156)
Även om definitionen av RTP:s public service-uppdrag är kvalitativ och relativt bred anser kommissionen, med hänsyn till Amsterdamprotokollets tolkningsbestämmelser, att en sådan ”bred” definition är berättigad (82). Kommissionen anser därför att den allmänna definitionen av RTP:s public service-uppdrag är berättigad, dvs. rikstäckande tv-sändningar över två kanaler, den ena med en mer allmän inriktning och den andra inriktad på smalare publikkategorier. Denna definition kan anses tillgodose det portugisiska samhällets demokratiska, sociala och kulturella behov.
(157)
Som berättigade uppfattar kommissionen också de skyldigheter som i detalj anger hur RTP ska utföra sitt uppdrag att tillhandahålla public service-tv. I enlighet med Amsterdamprotokollet kan även dessa skyldigheter i praktiken anses tillgodose det portugisiska samhällets demokratiska, sociala och kulturella behov.
(158)
Även om kommissionen anser att RTP:s public service-uppdrag är berättigat måste den ändå försäkra sig om att definitionen inte innehåller uppenbara brister.
Kommissionen kommer att bedöma huruvida det tillfälliga och permanenta befrielsen från notariearvoden, registreringsavgifter och avgifter för offentliggörande kan betraktas som ersättning för en kostnad för ett public service-uppdrag och undersöka närmare om RTP:s skyldighet att stödja biografer kan anses falla inom RTP:s uppdrag.
(159)
Kommissionen kommer först att bedöma huruvida den tillfälliga befrielsen från kravet på stiftelseurkund (och därtill hörande kostnader), registreringsavgifter och avgifter för offentliggörande i samband med omvandlingen till ett aktiebolag nr 1992 i enlighet med artikel 11.1 i lag nr 21/92 samt den permanenta befrielsen från olika avgifter i enlighet med artikel 11.2 i lag nr 21/92 kan betraktas som ersättning för kostnader som orsakas av public service-uppdraget.
(160)
Tillfälliga befrielser: För det första måste man undersöka om kostnaderna i samband med omvandlingen av RTP till ett aktiebolag 1992 (dvs. normala kostnader för en stiftelseurkund samt för registrering och offentliggörande av denna) lagligen kan ersättas som kostnader för ett public service-uppdrag. Ersättningen ges, såsom anges ovan, genom en befrielse enligt artikel 11.1 i lag nr 21/92.
(161)
Vid tidpunkten för omvandlingen bedrev RTP endast public service-verksamhet (se skäl 18 i detta beslut), medan de kommersiella aktiviteterna sköttes av juridiskt separata dotterbolag. Därför utgjorde de kostnader som hänför sig till omvandlingen av det offentliga programföretaget automatiskt kostnader för ett public service-uppdrag, som staten lagligt kunde kompensera. Det behöver inte undersökas om omorganiseringen av RTP var juridiskt bindande eller nödvändig (83). Bedömningen enligt artikel 106.2 i EUF-fördraget och radio- och tv-meddelandet kräver att ersättningen inte överstiger nettokostnaderna för public service-verksamheten, men kräver inte en bedömning av huruvida dessa kostnader, förutsatt att de är begränsade till tillhandahållandet av den allmännyttiga tjänsten, kunde ha undvikits (84). I enlighet med Amsterdamprotokollet och radio- och tv-meddelandet är medlemsstaterna i princip fria att besluta om hur de organiserar sitt offentliga programföretag, vilket inte bara gäller vilket innehåll programföretaget ska distribuera utan också i vilken rättslig form det ska bedriva sin verksamhet. Kommissionens roll är begränsad till att kontrollera om medlemsstaten eventuellt har missbrukat denna frihet. I detta fall finns det inga indikationer på att omvandlingen gjordes med det enda syftet att ge RTP en fördel. Det finns ingen anledning att ifrågasätta Portugals resonemang att 1992 års omvandling gjordes för att göra RTP mer flexibelt i stället för att vara en statlig organisation med tungrodda statliga kontrollförfaranden. Slutsatsen bör därför dras att befrielsen från registreringsavgifter (dvs. notariearvoden, registreringsavgifter och avgifter för offentliggörande) vid tidpunkten för omvandlingen av RTP utgör en legitim ersättning för tillhandahållandet av public service-tv.
(162)
Permanent befrielse: Ovanstående resonemang (som anges i skäl 161 i detta beslut) kan dock inte tillämpas på den permanenta befrielsen enligt artikel 11.2 i lag nr 21/92, som inte är tidsbegränsat och därför även kan tas i anspråk för att täcka registreringar och anmälningar för verksamhet som RTP bedriver utanför sitt public service-uppdrag (t.ex. om RTP skulle börja bedriva kommersiell verksamhet självt i stället för via juridiskt separata dotterbolag).
Med tanke på den stora spännvidden för artikel 11.2 i lag nr 21/92, både vad gäller tid (dvs. obegränsat) och omfattning (dvs. inte begränsad till public service-verksamhet), är det inte möjligt att motivera en eventuell framtida befrielse från registreringsavgifter med att det är fråga om en kostnad för att tillhandahålla en allmännyttig tjänst. Slutsatsen bör därför bli att avgiftsbefrielsen i enlighet med artikel 11.2 i lag nr 21/92 inte är förenlig med den inre marknaden.
(163)
Portugals argument att artikel 11.2 i lag nr 21/92 aldrig har tillämpats och att RTP alltid betalat alla nödvändiga registreringsavgifter efter 1992 års omvandling skulle kunna visa sig vara giltigt i fall av återkrav, men ändrar inte det faktum att den bestämmelsen i sig ger statligt stöd till RTP som inte berättigas av artikel 106.2 i EUF-fördraget eller någon annan bestämmelse i detta.
(164)
Av hänsyn till skäl 45 i direktivet ”television utan gränser” skulle kommissionen, förutsatt att de åtföljande filmrättigheterna visas i public service-tv, kunna godta att fastställandet av offentliga programföretags public service-uppdrag omfattar en skyldighet att bidra väsentligt till investeringar i europeisk audiovisuell produktion (85).
(165)
Kommissionen anser att RTP:s skyldighet att stödja filmproduktion omfattas av dess public service-uppdrag, eftersom RTP senare i public service-tv sänder de filmer som det fått distributionsrättigheterna till.
(166)
Därför kan kommissionen inte hålla med de berörda parternas anmärkning om att RTP:s skyldighet att främja och finansiera film skulle vara diskriminerande. Enligt parterna har även privata programföretag ingått protokoll om filmstöd med de portugisiska myndigheterna som inte omfattar några bestämmelser om ersättning. Kommissionen anser dock att man måste skilja mellan frivilliga filmstödsavtal mellan staten och privata programföretag å ena sidan och RTP:s public service-skyldighet att sända och finansiera filmproduktioner å den andra. Det står klart att RTP uttryckligen har ålagts en public service-skyldighet att stödja vissa filmproduktioner som senare sänds i public service-tv, medan de privata programföretagen inte anförtrotts något sådant public service-uppdrag. I själva verket har RTP blivit ett instrument för staten att stödja filmproduktion. Eventuella fördelar som RTP ger filmindustrin till följd av detta kan innebära statligt stöd och bör bedömas som sådant. Detta beslut påverkar inte bedömningen av eventuella fördelar som ges till filmproducenter.
(167)
Slutsatsen bör följaktligen bli att RTP:s samfinansiering av portugisiska filmproduktioner som sänds i public service-kanaler kan uppfattas som en legitim särskild skyldighet som har väsentlig betydelse för fullgörandet av RTP:s allmänna skyldigheter att tillhandahålla public service-tv. Därför utgör denna skyldighet inget uppenbart fel.
(168)
Kommissionen anser dock att RTP:s lagstadgade skyldighet att tillhandahålla ”andra tjänster som ska fastställas efter behov” (86) inte är tillräckligt exakt för att kommissionen på förhand med tillräcklig juridisk säkerhet ska kunna bedöma om sådana tjänster kan betraktas som public service. Kommissionen anser visserligen att ”andra tjänster som ska fastställas” inte definieras tydligt, men noterar att inga utbetalningar gjordes med hänvisning till denna bestämmelse under den granskade perioden (87).
(169)
Mot bakgrund av ovanstående drar kommissionen slutsatsen att RTP:s verksamhet, som definieras i lag nr 21/92 och senare i public service-avtalen, är tydligt definierade public service-skyldigheter.
Skyldigheten att tillhandahålla ”andra tjänster efter behov” är inte tillräckligt exakt för att det ska kunna slås fast på förhand att alla de tjänster som tillhandahålls under denna rubrik skulle kunna betraktas som public service, men inga utbetalningar gjordes på grundval av denna bestämmelse mellan 1992 och 1998.
Den permanenta befrielsen från registrerings- och andra avgifter är dock inte begränsad till ersättning för kostnaden för att tillhandahålla en allmännyttig tjänst och kan därför inte motiveras enligt artikel 106.2 i EUF-fördraget.
(170)
För det andra måste det bedömas om public service-skyldigheterna tilldelats RTP, som tagit emot statliga medel.
(171)
Enligt radio- och tv-meddelandet ska kommissionen kontrollera om RTP tilldelats sitt public service-uppdrag genom en officiell handling (88).
(172)
Såsom nämns i skäl 48 i detta beslut har RTP helt klart tilldelats public service-skyldigheterna genom olika lagar och avtal, nämligen artikel 5 i lag nr 58/90, artiklarna 4.1 och 5 i lag nr 21/92 och klausul 1 i det gamla respektive det nya public service-avtalet.
(173)
Varken de berörda parterna eller Portugal har inkommit med några synpunkter till kommissionen om att RTP inte skulle ha tilldelats public service-uppdraget genom en officiell handling. I enlighet med radio- och tv-meddelandet och mot bakgrund av de lagar och avtal som avses i skäl 48 i detta beslut bör slutsatsen bli att RTP otvivelaktigt förutsätts fullgöra skyldigheterna att tillhandahålla radio och tv i allmänhetens tjänst och att RTP därmed officiellt har tilldelats ett public service-uppdrag.
(174)
Förutom att public service-uppdraget ska ha tilldelats RTP genom en officiell handling bör det utredas om tjänsten tillhandahållits på det sätt som lagen och public service-avtalen kräver. Såsom nämns i skälen 49-59 i detta beslut infördes olika kontrollsystem som skulle garantera att RTP fullgjorde sitt public service-uppdrag på föreskrivet sätt.
(175)
För det första var RTP skyldigt att lägga fram rapporter om fullgörandet av sina public service-skyldigheter och planer åtföljda av ett yttrande från dess interna revisionskommitté. RTP lade fram public service-rapporter för åren 1993-1998 med beskrivning av hur varje public service-skyldighet fullgjorts och beräknade kostnaderna för varje skyldighet med hjälp av ett analytiskt redovisningssystem.
(176)
För det andra granskade finansministern och den ansvariga regeringsledamoten för massmedier efterlevnaden av public service-avtalet medan den statliga finansinspektionen granskade finansieringsplanen.
(177)
För det tredje måste en årlig extern revision genomföras. Kommissionen kan inte godta Portugals argument, som upprepades efter domstolens dom i mål T-442/03, att revisionen av public service-rapporterna sköttes av en extern revisor och att inga ytterligare åtgärder således behövdes. Situationen innan beslutet av den 15 oktober 2003 antogs kan beskrivas på följande sätt:
a)
För år 1992 fanns det ingen public service-rapport, eftersom skyldigheten att tillhandahålla sådana rapporter och en revision av dessa infördes först i samband med 1993 års koncessionsavtal.
b)
Åren 1993 och 1994 gjordes ingen extern revision, utan i stället avgavs ett yttrande av företagets företrädare, dvs. RTP:s finanspolitiska råd (Conselho fiscal da RTP), som endast är företagsinternt.
c)
För åren 1995-1998 åtföljdes rapporterna av ett yttrande från en extern revisor som är oberoende i förhållande till RTP och dess företrädare. Dessa yttranden bekräftar att RTP fullgjort sina public service-skyldigheter. Inga fler detaljerade public service-rapporter som ledde till dessa resultat kunde dock utvärderas.
(178)
Mot bakgrund av domstolens slutsatser i domen i mål T-442/03, särskilt punkterna 232-256 i denna, kunde kommissionen inte förlita sig enbart på de (korta) revisionsutlåtandena om public service-rapporterna som nämns i skäl 177 i detta beslut och accepterade i stället Portugals erbjudande att utföra en extern revision på grundval av de befintliga public service-rapporter för samtliga berörda år. Det vill säga att externa revisioner om RTP:s uppfyllande av sina public service-skyldigheter har genomförts för åren 1992-1997. För år 1992 utfördes den externa revisionen trots att det inte fanns någon public service-rapport. Den externa revisorn förlitade sig emellertid på andra dokument för att bedöma huruvida public service-uppdraget hade uppfyllts. För år 1998 utfördes ingen extern revision eftersom det alltid funnits, vilket inte heller bestridits av SIC, en extern revision i form av 1998 års BDO Binder-rapport, som det hänvisas till i skälen 186-188 i detta beslut.
(179)
De nya revisionerna för åren 1992-997 har anordnats av den nationella tillsynsmyndigheten för mediabranschen, Reguladora para a Comunicação Social, ERC. ERC är en oberoende myndighet som, i enlighet med den portugisiska konstitutionen, bl.a. ansvarar för att de bolagsordning och regler som styr massmedieverksamhet följs. ERC anordnade revisioner för åren 1992-1997 genom att teckna avtal med den externa revisorn, Pedro Roque, som är oberoende i förhållande till RTP.
(180)
Med tanke på den tid som förflutit mellan 1992 och 2010, då revisionerna av public service-rapporterna genomfördes, har det varit svårt att få tillgång till alla uppgifter. Detta förklarar utredningens längd och den tid det tog att genomföra nya revisioner. Revisionerna kunde dock genomföras till slut, eftersom public service-rapporterna (utom för 1992) redan fanns och revisorerna därmed hade någonting de kunde bygga revisionen på. Revisionerna för åren 1992-1997 har lämnats in till kommissionen.
(181)
Uppdraget för de externa revisionerna är att bedöma och övervaka den radio och tv i allmänhetens tjänst RTP tillhandahåller och den ersättning som RTP får för att fullgöra detta uppdrag. I revisionerna beskrivs den information som har beaktats. I revisionerna hänvisas bl.a. till lag nr 58/90 (lagen om radio och tv i allmänhetens tjänst, lag nr 21/92 om omvandlingen av RTP, public service-avtalen, de årliga räkenskaperna och de årliga revisionerna av de årliga räkenskaperna, verksamhetsplanen och budgeten för public service-uppdraget (Plano de Actividades e Orçamento do Serviço Público) samt public service-rapporter för respektive år (Relatorio sobre o Cumprimento das Obrigacaoes do Servico Publico, RCOSP). I revisionerna nämns att den långa period som förflöt mellan 1992-1997 och revisionsavtalet 2010 innebar att vissa handlingar förstördes och viss information inte fanns tillgänglig. Därför var revisionsrapporten främst inriktad på de rapporter som fanns tillgängliga, särskilt public service-rapporterna (89) och de reviderade årsräkenskaperna.
(182)
Trots begränsningarna på grund av den långa tid som förflutit fann revisorerna att det var möjligt för dem att fullgöra sitt avtal och utföra revisionerna och göra en bedömning av hur RTP fullgjort sin public service-skyldighet och av den ersättning som RTP fått för detta. I revisionerna anges uttryckligen att revisorerna klarade av att övervinna de svårigheter som det långa tidsförloppet orsakat och kunde genomföra revisionerna. Även om revisorerna t.ex. gjorde förbehållet att kriterierna för kostnadsredovisning och metoderna för kostnadsfördelningar inte var åtkomliga visade sig detta inte vara något hinder för att genomföra revisionen och för att komma till en positiv slutsats. I den sammanfattande rapporten anges att RTP:s alla kostnader och intäkter bygger på antagandet att dess verksamhet endast avser tillhandahållandet av public service-tv och att de aktuella revisionerna byggde på räkenskaper som reviderats av såväl företagets internrevisor som externa revisorer, vilket inte resulterade i några andra relevanta fakta än de som beskrivs i detalj i de årliga räkenskaperna (90). Kommissionen hade redan fastställt (se skäl 18 i detta beslut) att RTP endast hade bedrivit public service-verksamhet under de år som omfattades av undersökningen, medan de kommersiella aktiviteterna hade utförts av juridiskt separata dotterbolag till RTP. Kostnadsfördelningskriterierna är därför endast relevanta för att placera kostnadsfördelning inom RTP:s kostnader för public service-uppdraget och bör inte ha någon inverkan på de totala kostnaderna för public service-uppdraget.
När det gäller finansiell information fann kommissionen att de externa revisorerna hade välgrundade skäl att lita på de årliga räkenskaperna, som alltid åtföljdes av en revision som intygade riktigheten hos RTP:s räkenskaper. Enligt public service-avtalen hade den externa revision av public service-rapporten till syfte att kontrollera att RTP hade uppfyllt sina skyldigheter i enlighet med sitt uppdrag och att ersättningen motsvarar kostnaderna för att fullgöra dessa skyldigheter. Även om de finansiella uppgifterna rörande public service-uppdraget under de år undersökningen omfattar avsåg RTP:s uppdrag krävdes det ytterligare en oberoende kontroll för att fastställa om kostnaderna var förenliga med public service-uppdraget.
(183)
De externa revisorerna bekräftar denna punkt. För perioden 1992-1997 kom revisorerna fram till slutsatsen att RTP i allt väsentligt hade fullgjort sin skyldighet att tillhandahålla radio och tv i kvantitetshänseende i enlighet med koncessionsavtalet, med särskild fokus på den skyldighet som avser sändningsinnehåll. Revisorn konstaterar att man efter att ha analyserat de handlingar som fanns tillgängliga, dvs. rapporterna från revisorn och den lagstadgade revisionskommittén, inte funnit någonting som föranleder slutsatsen att de framlagda dokumenten, vad gäller överensstämmelsen mellan tillhandahållandet av tjänsterna och de reella och faktiska kostnaderna för detta, innehåller materiellt relevanta snedvridningar som påverkar deras förenlighet med den lagstiftning som gällde vid tidpunkten i fråga (91).
(184)
I ett antal revisionsrapporter nämns det att RTP skulle ha kunnat begära större ersättning men hindrades från detta på grund av villkoren i public service-avtalen, på grund av artikel 15.4 i det gamla allmänna public service-avtalet och artikel 19.3 i 1996 års nya public service-avtal. De enskilda externa revisionerna för åren 1994, 1996 och 1997 innehåller uppgifter om skillnaden mellan RTP:s höga kostnader för att tillhandahålla tjänsten och den utbetalda ersättningen, som var mindre än de faktiska kostnaderna (92). I den slutliga sammanfattande rapporten för alla de år som har granskats anges uttryckligen att den kompenserande ersättning som anslogs och utbetalades varje år var lägre än de belopp som angavs i public service-rapporterna (Relatório sobre o cumprimento das obrigações de Serviço Público, RCOPS) (93).
(185)
Enligt vissa revisioner (inte revisionerna för 1992 och 1993) hade RTP överskridit den lagstadgade gränsen för reklamsändningar, dvs. sänt ut mer reklam än public service-avtalen tillät. RTP:s intäkter av sådan reklamverksamhet måste i enlighet med radio- och tv-meddelandet beaktas vid beräkningen av kostnaderna för att sköta ett public service-uppdrag. Inkomster av public service-verksamheten, även reklamintäkter, måste nämligen tas med i beräkningen av företagets behov av finansiering för att kunna sköta sitt uppdrag.
Det faktum att gränserna för reklamsändningar överskreds påverkade inte revisorns analys att ersättningen, under hela perioden 1992-1997, stod i proportion till de public service-uppgifter som RTP skötte och att ingen överkompensation förekommit. Portugal bekräftade också att man för åren 1994, 1995 och 1996 beaktade alla vinster av reklamsändningar (även de som berodde på att den tillåtna reklamtiden överskridits) och drog av dessa från finansieringsbehovet för public service-uppdraget (94). I artikel 15 i det nya public service-avtalet föreskrevs i fråga om år 1996 att man vid fastställandet av ersättningen inte får beakta de vinster som härrör från driften av kanalerna, när kostnaderna summeras för beräkning av den totala kostnaden för public service-uppdraget. ”Vinst” inkluderar reklamintäkterna. Portugal har uttryckligen bekräftat att vinsten från reklamsändningarna drogs från det begärda ersättningsbeloppet (95).
(186)
När det gäller 1998 utförde externrevisorn BDO Binder en undersökning av förhållandet mellan RTP:s public service-uppdrag och kostnaderna för detta. I BDO Binder-rapporten ges flera framtidsinriktade rekommendationer och föreslås en förstärkning av RTP:s interna kontroller för att säkerställa efterlevnaden av interna regler, men konstateras ingenting om att RTP hade fått för stor ersättning i förhållande till de public service-uppgifter som utfördes, eller att de siffror som använts i den public service-rapport som RTP utarbetat och som kommissionen använt i sitt beslut av den 15 oktober 2003 inte var tillförlitliga. När BDO Binder-rapporten behandlar konkreta siffror avses ett misslyckande med att upprätta en inventarieförteckning för vissa tillgångar. BDO Binder-rapporten förefaller dock snarare kritisera avsaknaden av en inventarieförteckning (96), än dra slutsatsen att respektive investeringar inte hade gjorts och att investeringvärdena redovisats på ett felaktigt sätt. Såsom Portugal framhöll ingick siffrorna för de respektive investeringarna i alla händelser inte i beräkningen av ersättningen, vilket uteslöt att kostnaderna för avskrivning av anläggningstillgångar skulle kunna ersättas.
(187)
Vad gäller överskridandet av reklamtiderna konstaterades det i BDO Binder-rapporten att alla reklamintäkter hade beaktats vid beräkningen av finansieringsbehovet för public service-uppdraget. Återigen föranledde ingen av dessa omständigheter revisorn att avge ett negativt yttrande om RTP:s uppfyllande av sina public service-skyldigheter och de tyder inte heller på att någon överkompensation förekommit.
(188)
Men viktigast med tanke på analysen i detta beslut är slutsatsen i BDO Binder-rapporten (som inte ifrågasätts av SIC) att RTP skulle ha kunnat begära 25 miljarder escudos för fullgörandet av sina public service-skyldigheter, men i stället fick endast 14 miljarder escudos. I BDO Binder-rapporten anses således inte att någon överkompensation förekommit utan dras i stället motsatt slutsats.
(189)
Såsom konstateras i beslut NN 31/06 om omstruktureringen av RTP har det i en extern revision utförd av PriceWaterhouse Coopers (nedan kallad PWC) granskats huruvida den finansiella informationen från de portugisiska myndigheterna stämde överens med RTP:s räkenskaper under perioden 1991-2003, med de belopp som inkluderats i revisionsrapporterna rörande public service-uppdraget och med andra informationskällor som ansågs relevanta för att fastställa överensstämmelsen mellan de rapporterade beloppen (se skäl 38 i beslut NN 31/06). I PWC:s revisionsrapport validerades uppgifterna utan någon betydande anmärkning (skäl 52 i beslut NN 31/06). PWC:s revisionsrapport bekräftade uttryckligen att de belopp som RTP fått som ersättning för att sköta sitt public service-uppdrag motsvarade de belopp som angavs i resolutionerna från ministerrådet (se skäl 41 och tabell 39 i beslut NN 31/06). I PWC:s revisionsrapport nämndes RTP:s underfinansiering och påpekades att RTP, förutom de public service-uppgifter som berättigade till ersättning inom ramen för public service-avtal, även utförde publice service-uppgifter som inte berättigade till ersättning från staten. Kommissionen konstaterade i beslut NN 31/06 att PWC i sin revisionsrapport därför korrekt kunde stödja sig på RTP:s räkenskaper och den fann att RTP faktiskt var kroniskt underfinansierat. Därför kan PWC:s revisionsrapport i detta beslut ses som ytterligare en faktor, utöver de externa revisionerna av public service-rapporterna, som styrker att de uppgifter som kommissionen använde i beslut 2005/403/EG var korrekta.
(190)
När det gäller den klagandes argument att rapport nr 8/2002 från den portugisiska revisionsrätten (Tribunal de Contas) bör beaktas har kommissionen faktiskt gjort det i sin bedömning i detta beslut. För det första måste det påpekas, vilket också erkänns av SIC, att revisionsrapport nr 8/2002 omfattar perioden 1997-2000 och därför är relevant endast för åren 1997 och 1998. Siffror för tidigare år har visserligen nämnts i rapporten, men de var avsedda att användas för att beskriva RTP:s allmänna ekonomiska utveckling av RTP och var inte i sig föremål för revisionsrättens granskning.
(191)
Viktigast är att rapport 8/2002 inte pekar på oegentligheter i samband med RTP:s finansiering eller på någon överkompensation för åren 1997-2000 (eller för något av de övriga åren). Tvärtom påpekas i rapport nr 8/2002 ett flertal gånger RTP:s strukturella ekonomiska problem. Därför kan kommissionen inte, på grundval av rapport nr 8/2002, peka ut vissa betalningar och säga att de utgör överkompensation och olagligt statligt stöd. Tvärtom bekräftar rapport nr 8/2002 uttryckligen att RTP:s överlevnad från 1993 fram till slutet av 1999 säkrades med hjälp av en fortlöpande och ökande skuldsättning av företaget.
(192)
Såsom klaganden nämner kritiserades företagsledningen flera gånger i rapport nr 8/2002 och påpekades ineffektivitet som skulle ha kunnat undvikas. Syftet med rapport nr 8/2002 definieras som en allmän översyn av RTP:s förvaltning och tillhandahållande av public service-tv när det gäller effektivitet, ändamålsenlighet och ekonomi. Som den klagande påpekat framhölls det i rapport nr 8/2002 att RTP hade oflexibla strukturer och alltför stor personalstyrka och tillhandahöll en allmännyttig tjänst på ett ineffektivt sätt. I rapport nr 8/2002 kritiseras också den alltför vaga och allmänna beskrivningen av public service-uppdraget och public service-avtalen som enligt den statliga revisorn inbjuder till ineffektiv företagsledning.
(193)
Kommissionen undersökte beskrivningen av RTP:s public service-uppdrag i sitt beslut av den 15 november 2003. I sin dom i mål T-442/03 slog domstolen fast att den breda definitionen av RTP:s uppdrag kunde godtas (97). Vad gäller påstådd ineffektivitet vill kommissionen påpeka att detta inte är en omständighet som behöver beaktas vid tillämpningen av radio- och tv-meddelandet.
(194)
Det tredje kriteriet som kommissionen bör bedöma är om finansieringen står i proportion till nettokostnaden för att utföra public service-uppdraget.
(195)
I radio- och tv-meddelandet anges de kriterier som ligger till grund för kommissionens bedömning av den statliga finansieringens proportionalitet. Ett krav är att det statliga stödet inte bör överskrida nettokostnaderna för public service-uppdraget och att det inte uppstår snedvridningar på marknaden som inte är nödvändiga för att public service-uppdraget ska kunna fullgöras (98).
(196)
För att kostnaden för public service-verksamheten ska kunna fastställas korrekt krävs det i radio- och tv-meddelandet för det första att kostnaderna och intäkterna ska fördelas rätt mellan public service-verksamheten och affärsverksamheten.
(197)
Såsom nämns i skälen 61-67 i detta beslut fastställs i public service-avtalen den metod för kostnads- och intäktsfördelning som RTP måste tillämpa. I detta fall förenklas kommissionens uppgift av att RTP tillämpar ett analytiskt redovisningssystem, som gör det möjligt att kvantifiera företagets stödberättigande kostnader för fullgörandet av respektive ersättningsberättigande public service-skyldighet.
(198)
I detta system motsvaras varje stödberättigande utgiftsrubrik av en aktivitet och fördelas följaktligen på RTP:s olika ersättningsberättigande public service-uppgifter i enlighet med objektiva redovisningsprinciper.
(199)
Då intäkterna från respektive bidragsberättigande public service-uppgift dras från driftskostnaderna garanterar systemet att de årliga ersättningarna är begränsade till nettokostnaden för varje public service-skyldighet (se skäl 65 i detta beslut).
(200)
Kommissionen har därför kommit fram till slutsatsen att de parametrar som använts för att fastställa kostnaderna i princip är både objektiva och öppna.
(201)
Reglerna för kostnadskompensation kan emellertid underskatta den faktiska nettokostnaden för RTP:s public service-uppdrag och resultera i en strukturell underfinansiering i förhållande till det reella finanseringsbehovet.
(202)
Som nämns i skäl 65 undantogs vissa public service-kostnader från betalning genom årlig ersättning, i enlighet med den metod för kostnadsberäkning som anges i public service-avtalen (99). Dessutom meddelade Portugal kommissionen att även om RTP måste betala mervärdesskatt på de erhållna årliga ersättningarna kunde de åtföljande kostnaderna inte beaktas enligt redovisningsreglerna (skäl 94). Slutligen tog RTP inte med alla investeringar i utrustning för public service-verksamhet i sina public service-rapporter, trots att de redovisats i RTP:s räkenskaper (se skäl 67).
(203)
Enligt Amsterdamprotokollet ska dock medlemsstaterna besluta om finansieringsordningen för sina offentliga programföretag. I detta fall beslutade Portugal att inte ersätta en del av de kostnader som tjänsteleverantören ådragit sig i samband med utförandet av sitt uppdrag.
(204)
I det aktuella fallet har staten inte bara beviljat RTP årliga ersättningar utan också beviljat ytterligare finansiering i form av kapitaltillskott, lån och en uppgörelse med socialförsäkringsmyndigheten. Enligt punkt 57 i radio- och tv-meddelandet måste kommissionen undersöka om alla åtgärder står i proportion till nettokostnaderna för public service-verksamheten. Först då kan finansieringen av RTP anses vara förenlig med artikel 106.2 i EUF-fördraget.
(205)
Kommissionen anser också att de av RTP:s public service-skyldigheter som inte berättigade till ersättning enligt public service-avtalen kan betraktas som berättigade och klart definierade public service-skyldigheter som staten formellt ålagt tjänsteleverantören. Därför får Portugal, i enlighet med reglerna om statligt stöd, finansiera RTP:s nettokostnader för public service-uppdraget.
(206)
I tabell 6 i skäl 207 ges en översikt över RTP:s public service-kostnader (investerings- och nettodriftskostnader), beräknade enligt tillämpliga kostnadsredovisningsregler samt över den ersättning för investeringar och driftskostnader som utbetalats.
(207)
För det första redovisas investeringarna i utrustning för public service-verksamheten (tabell 5) och ersättningen för att finansiera investeringar (som i tabell 2). För det andra redovisas RTP:s nettodriftskostnader (tabell 4) samt ersättningarna för dessa kostnader (tabell 1). Slutligen visar tabellen också den fördel som engångsåtgärderna innebär i form av uppgörelsen med socialförsäkringsmyndigheten samt 1998 års lån.
Tabell 6
Översikt över finansierings- och ersättningsbehovet för nettodriftskostnaden enligt gällande redovisningsregler
(i miljoner PTE)
1992
1993
1994
1995
1996
1997
1998
Summa
Investeringskostnader
2 632,6
2 102,0
2 763,9
992,7
1 480,4
4 037,4
6 054,2
20 063,2
Kapitaltillskott
-0
-0
-10 000,0
-12 800,0
-10 000,0
-14 000,0
-0
-46 800,0
Skillnaden mellan investeringskostnader och ersättning
2 632,6
2 102,0
-7 236,1
-11 807,3
-8 519,6
-9 962,6
-6 054,2
-26 736,8
Driftskostnader
6 718,2
7 960,0
8 384,1
8 103,3
17 217,1
37 972,1
30 101,3
116 456,1
Ersättningar
-6 200,0
-7 100,0
-7 145,0
-7 200,0
-14 500,0
-10 350,0
-14 000,0
-66 495,0
Socialförsäkringssystemet
-
-1 206,0
-
-
-
-
-
-1 206,0
Lån
-20 000,0
-20 000,0
Skillnaden mellan driftskostnader och ersättning
518,2 (100)
- 346
1 239,1
903,3
2 717,1
27 622,1
-3 898,7
28 755,1
Källa: Ekonomisk rapport och public service-rapporter.
(208)
Såsom framhålls i skäl 201 och 202 medförde det system för årliga ersättningar som valts av Portugal en underskattning av de faktiska kostnaderna för de public service-uppgifter som RTP utförde. Systemet ledde till en ackumulering av skuld. I ett andra skede, för att bibehålla RTP:s finansiella jämvikt, vidtog Portugal engångsåtgärder för att finansiera RTP:s kostnader för sin public service-verksamhet.
(209)
Som tabell 6 i skäl 207 visar innebar kapitaltillskottet att investeringarna i public service-verksamheten överkompenserades med 26 736,8 miljoner escudos, medan driftskostnaderna underfinansierades med 28 755,1 miljoner escudos av ersättningarna och engångsåtgärderna. Fastän kapitaltillskotten egentligen skulle finansiera investeringar i utrustning användes de även till återbetalning av ackumulerad skuld.
(210)
Tabell 6 i skäl 207 visar också att den totala ersättningen var 2 018,3 miljoner escudos mindre än nettokostnaderna för public service-uppdraget (28 755,1 miljoner escudos minus 26 736,8 miljoner escudos). Kommissionen drar därför slutsatsen att den totala statliga finansieringen, enligt unionens regler, står i proportion till RTP:s nettokostnader för public service-verksamheten under den granskade perioden. Denna slutsats ändras inte om de 11 000 000 escudos som följer av befrielsen från registreringsavgifter också betraktas som statligt stöd (se skälen 119 och 120 i detta beslut), i motsats till kommissionens ursprungliga antagande. Även om detta belopp beaktades skulle det ändå röra sig om en underfinansiering av RTP på 2 007,3 miljoner escudos.
(211)
Kommissionen anser att de medel som RTP fick t.o.m. underskred de totala nettokostnader RTP ådrog sig för att utföra det av staten ålagda uppdraget, med tanke på att tabell 6 i skäl 207 inte beaktar RTP:s samtliga kostnader för att tillhandahålla en allmännyttig tjänst under perioden 1992-1998.
(212)
I enlighet med radio- och tv-meddelandet bör kommissionen inte bara förvissa sig om att statens finansiering står i proportion till nettokostnaderna för public service-uppdraget utan också om att marknaden inte snedvrids genom med public service-verksamheten förknippad affärsverksamhet, vars kostnader inte kan redovisas korrekt i förhållande till intäkterna och som inte krävs för att utföra public service- uppdraget. En sådan snedvridning skulle föreligga om RTP fått marknadspriserna på reklam att sjunka och därigenom minskat konkurrenternas intäkter (101). I ett sådant fall skulle RTP inte maximera sina affärsintäkter och opåkallat öka behovet av statlig finansiering. Enligt radio- och tv-meddelandet skulle ett sådant beteende, om det påvisas, inte anses följa av det public service-uppdrag som tilldelats programföretaget (102).
(213)
I beslutet av den 15 november 2011 om att inleda förfarandet försäkrade kommissionen att om ett sådant beteende påvisades skulle den beakta dessa snedvridningar och resulterande behov av ökad statlig finansiering vid sin bedömning av eventuell överkompensation. I detta skede av förfarandet noterade kommissionen att det på grundval av den information kommissionen har tillgång till inte går att avgöra om RTP gjort sig skyldigt till ett sådant beteende (103).
(214)
Efter uppmaningen att inkomma med synpunkter i samband med att förfarandet inleddes i detta ärende erhöll kommissionen inga synpunkter från RTP:s konkurrenter som tydde på eller styrkte att RTP:s beteende på kommersiella marknader var konkurrensbegränsande och kunde tyda på en betydande statlig finansiering som inte är förenlig med fördraget (104).
(215)
Under dessa omständigheter anser kommissionen att ingenting tyder på ett sådant beteende. Kommissionen drar därför slutsatsen att RTP inte förefaller ha ägnat sig åt konkurrensbegränsande beteende på kommersiella marknader som lett till ett ökat behov av statlig finansiering och att ingen överkompensation ägt rum till följd av ett sådant beteende.
(216)
Kommissionen drar därför slutsatsen att uppgörelsen med socialförsäkringsmyndigheten, kapitaltillskotten och det efterställda lånet samt den tillfälliga befrielsen från registreringsavgifter bör betraktas som statligt stöd i den mening som avses i artikel 107.1 i EUF-fördraget. Finansieringen av RTP med hjälp av engångsåtgärder är dock förenlig med den inre marknaden enligt artikel 106.2 i EUF-fördraget. Den totala finansieringen står i proportion till nettokostnaderna för tydligt definierade, tilldelade public service-skyldigheter. Därför påverkade den statliga finansieringen inte handeln och konkurrensen inom unionen i en omfattning som strider mot unionens intressen enligt artikel 106.2 i EUF-fördraget (105).
VI. SLUTSATS
(217)
Kommissionen konstaterar att Portugal olagligen har genomfört stödet för särskilda ändamål i strid med artikel 108.3 i EUF-fördraget (106). Detta gäller inte den tillfälliga befrielsen från notariearvoden och avgifter för offentliggörande enligt artikel 11.1 i lag nr 21/92, eftersom dessa åtgärder inte anses utgöra statligt stöd i den mening som avses i artikel 107.1 i EUF-fördraget.
(218)
Som nämns i skäl 143 drar kommissionen slutsatsen att 1993 års uppgörelse med socialförsäkringsmyndigheten, kapitaltillskotten under perioden 1994-1997 och 1998 års lån utgör statligt stöd i den mening som avses i artikel 107.1 i EUF-fördraget. Likaså utgör befrielsen från registreringsavgifter enligt artikel 11.1 i lag nr 21/92 och det permanenta befrielsen från avgifter enligt artikel 11.2 i lag nr 21/92 statligt stöd. Engångsåtgärderna beviljas med hjälp av statliga medel och hotar att snedvrida konkurrensen på den inre marknaden genom att gynna RTP och påverka handeln.
Engångsåtgärderna uppfyller inte villkoren i domen i Altmark-målet, eftersom de inte kan ses som en del av ett ersättningssystem, vars parametrar har fastställts på förhand på ett objektivt och öppet sätt. Dessutom står det klart att RTP inte valdes genom ett offentligt upphandlingsförfarande som garanterar lägsta möjliga kostnad, och ingenting tyder på att engångsutbetalningarna fastställdes på grundval av en analys av de kostnader som ett genomsnittligt företag skulle ha åsamkats.
(219)
Undantaget i artikel 106.2 i EUF-fördraget är tillämplig på de särskilda åtgärderna med undantag för den permanenta befrielsen för RTP enligt artikel 11.2 i lag nr 21/92. Som analysen visar kompenserade åtgärderna klart definierade public service-skyldigheter som tilldelats RTP genom lag nr 21/92 och public service-avtalen. De särskilda åtgärderna står i proportion till RTP:s nettokostnad för att bedriva public service-verksamheten. Engångsåtgärderna snedvrider inte konkurrensen i en omfattning som strider mot unionens intresse, eftersom åtgärderna står i proportion till RTP:s nettokostnader för att tillhandahålla tjänsten. RTP betedde sig inte heller på ett konkurrensbegränsande sätt i samband med kommersiell verksamhet.
(220)
Kommissionen konstaterar att den permanenta befrielsen i artikel 11.2 i lag nr 21/92 utgör statligt stöd som inte är förenligt med den inre marknaden, eftersom det inte utgör en ersättning för tillhandahållande av en tjänst av allmänt ekonomiskt intresse i den mening som avses i artikel 106.2 i EUF-fördraget. Portugal bör därför upphäva denna lag. Portugal bör också se till att de stöd som utbetalats till RTP enligt denna lag återkrävs från RTP.
(221)
Mot bakgrund av ovanstående slutsatser har kommissionen beslutat följande.
HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
Artikel 1
1. Följande engångsåtgärder som Portugal vidtagit till förmån för Radiotelevisão Portuguesa SA (RTP) utgör statligt stöd i den mening som avses i artikel 107.1 i fördraget.
a)
Portugals omläggning av en skuld på 1 206 miljoner escudos till RTP i form av en uppgörelse med det organ som 1993 ansvarade för indrivningen av sociala avgifter.
b)
Kapitaltillskott på 46 800 miljoner escudos under perioden 1994-1997.
c)
Ett lån på 20 000 miljoner escudos som beviljades år 1998.
d)
En tillfällig befrielse från registreringsavgifter enligt artikel 11.1 i den portugisiska lagen nr 21/92 uppgående till 11 000 000 escudos.
2. De statliga stödåtgärder som avses i punkt 1 i denna artikel är förenliga med den inre marknaden enligt artikel 106.2 i fördraget, eftersom de inte ledde till någon överkompensation av nettokostnaderna för det public service-uppdrag som tilldelats RTP.
Artikel 2
Befrielsen från kravet på stiftelseurkund och därtill hörande notariearvoden samt från avgifter för offentliggörande enligt artikel 11.1 i den portugisiska lagen nr 21/92 utgör inte statligt stöd.
Artikel 3
1. Den obegränsade befrielse från betalningen av alla avgifter för inskrivnings-, registrerings- eller noteringshandlingar som beviljats RTP enligt artikel 11.2 i den portugisiska lagen nr 21/92 utgör statligt stöd i den mening som avses i artikel 107.1 i fördraget.
2. Det statliga stöd som Portugal, på grundval av artikel 11.2 i lag nr 21/92, olagligen har beviljat RTP i strid med artikel 108.3 i fördraget är oförenligt med den inre marknaden.
Artikel 4
1. Portugal ska upphäva den lag som nämns i artikel 3.1 i detta beslut och kräva återbetalning av allt stöd som RTP beviljats på grundval av den bestämmelsen till dess att lagen upphävts.
2. De belopp som ska återkrävas ska innefatta ränta som löper från den dag då stödet ställdes till RTP:s förfogande till den dag det har återbetalats.
3. Räntan ska beräknas som sammansatt ränta i enlighet med kapitel V i förordning (EG) nr 794/2004 och förordning (EG) nr 271/2008 om ändring av förordning (EG) nr 794/2004.
Artikel 5
1. Återkravet av det stöd som beviljats enligt den lag som avses i artikel 3 ska genomföras omedelbart och effektivt.
2. Portugal ska se till att detta beslut genomförs inom fyra månader från dagen för delgivningen av beslutet.
Artikel 6
1. Portugal ska inom två månader från delgivningen av detta beslut lämna följande uppgifter till kommissionen:
a)
En detaljerad beskrivning av de åtgärder som vidtagits för att upphäva artikel 11.2 i lag nr 21/92.
b)
Det sammanlagda belopp (stödbelopp och ränta) som ska återkrävas från RTP.
c)
En detaljerad beskrivning av de åtgärder som redan har vidtagits eller som planeras för att följa detta beslut.
d)
Handlingar som visar att RTP har anmodats att betala tillbaka stödet.
2. Portugal ska hålla kommissionen underrättad om utvecklingen vad gäller de nationella åtgärder som vidtagits för att genomföra detta beslut till dess att det stöd som avses i artikel 3 är återbetalt. Portugal ska på kommissionens begäran omgående lämna uppgifter om de åtgärder som redan har vidtagits eller som planeras för att följa detta beslut. Portugal ska också lämna detaljerade upplysningar om de stödbelopp och räntebelopp som redan har återkrävts från RTP.
Artikel 7
Detta beslut riktar sig till Republiken Portugal.
Utfärdat i Bryssel den 20 december 2011.