ДИРЕКТИВА 2010/65/ЕС НА ЕВРОПЕЙСКИЯ ПАРЛАМЕНТ И НА СЪВЕТА
от 20 октомври 2010 година
относно формалностите за даване на сведения за кораби, пристигащи във и/или напускащи пристанищата на държавите-членки и за отмяна на Директива 2002/6/ЕО
(текст от значение за ЕИП)
ЕВРОПЕЙСКИЯТ ПАРЛАМЕНТ И СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взеха предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 100, параграф 2 от него,
като взеха предвид предложението на Европейската комисия,
като взеха предвид становището на Европейския икономически и социален комитет (1),
като взеха предвид становището на Комитета на регионите (2),
в съответствие с обикновената законодателна процедура (3),
като имат предвид, че:
(1)
Директива 2002/6/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 18 февруари 2002 г. относно формалностите за даване на сведения за кораби, пристигащи във и/или напускащи пристанищата на държавите-членки на Общността (4) изисква от държавите-членки да приемат някои стандартизирани формуляри („формуляри FAL“) с оглед улесняване на трафика, определени в Конвенцията на Международната морска организация (ИМО) за улесняване на международното морско корабоплаване („Конвенция FAL“), приета на 9 април 1965 г., със съответните ѝ изменения.
(2)
За улесняването на морския транспорт и намаляването на административната тежест за корабните дружества е необходимо възможно най-голямо опростяване и хармонизация на формалностите за даване на сведения, предвидени в правни актове на Съюза и на държавите-членки. Въпреки това настоящата директива не следва да засяга естеството и съдържанието на изискваната информация, нито да въвежда допълнителни изисквания за даване на сведения по отношение на кораби, които нямат такова задължение съгласно действащото законодателство в държавите-членки. Настоящата директива следва да е насочена единствено към въпроса как да се опростят и хармонизират процедурите за даване на информация и какъв би бил най-ефективният начин за събиране на информацията.
(3)
Предоставянето на сведения, изисквани при пристигането във и/или напускането на пристанищата съгласно Директива 2000/59/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 27 ноември 2000 г. относно пристанищните приемни съоръжения за отпадъци от експлоатацията на корабите и на остатъци от товари (5), Директива 2002/59/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 27 юни 2002 г. за създаване на система на Общността за контрол на движението на корабите и за информация (6), Регламент (ЕО) № 725/2004 на Европейския парламент и на Съвета от 31 март 2004 г. относно подобряване на сигурността на корабите и на пристанищните съоръжения (7), Директива 2009/16/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 23 април 2009 г. относно държавния пристанищен контрол (8) и ако е уместно, съгласно Международния кодекс за опасни товари по море, приет през 1965 г., заедно с приетите и влезли в сила изменения към него, обхваща информацията, изисквана по формулярите FAL. Ето защо формулярите FAL следва да се приемат за целите на предоставянето на тази информация, когато тя е в съответствие с изискванията на посочените по-горе правни актове.
(4)
Предвид световното измерение на морския транспорт, за да може да бъде постигнато опростяване, в правните актове на Съюза трябва да се отчитат изискванията на ИМО.
(5)
Държавите-членки следва да задълбочат сътрудничеството между компетентните органи, като например между митническите органи, граничните контролни органи, органите на общественото здравеопазване и органите по транспорта, за да продължат да опростяват и хармонизират формалностите за даване на сведения в рамките на Съюза и да използват по най-ефективен начин електронното предаване на данни и системите за обмен на информация с оглед едновременното премахване на бариерите пред морския транспорт и постигането на европейско пространство за морски транспорт без бариери, доколкото е възможно.
(6)
За да се направи оценка на ефикасността и необходимостта от политически мерки, целящи улесняване на морския трафик в рамките на Съюза, следва да съществува достъп до подробни статистически данни, като се отчита необходимостта да не се създават ненужни допълнителни изисквания за събирането на статистически данни от държавите-членки, а изцяло да се използва Евростат. За целите на настоящата директива би било важно да се съберат необходимите данни, отнасящи се до трафика на кораби в рамките на Съюза и/или кораби, акостиращи в пристанища на трети държави или в свободни зони.
(7)
За дружествата за морски транспорт следва да е по-лесно да извличат ползи от статуса на „разрешена редовна корабна линия“ в съответствие с целта на Съобщението на Комисията от 21 януари 2009 г., озаглавено „Съобщение и план за действие с оглед установяване на европейско пространство за морски транспорт без бариери“.
(8)
В най-кратък срок и не по-късно от 1 юни 2015 г. следва да навлязат в широка употреба електронните средства за предаване на данни за всички формалности за даване на сведения, като, когато е възможно, за основа се използват разработените от Конвенцията FAL международни стандарти. За по-целенасочено и по-ускорено предаване на информацията, която може да бъде твърде голяма по обем, при изпълнение на формалностите за даване на сведения следва, когато е възможно, да се използва електронен формат. В рамките на Съюза предоставянето на информация във FAL формуляри на хартиен носител следва да бъде изключение и следва да се приема само за ограничен период от време. Държавите-членки се насърчават да използват административни средства, включително икономически стимули, с цел поощряване на използването на електронни формати. По посочените по-горе причини обменът на информация между компетентните органи на държавите-членки следва да се осъществява по електронен път. С цел улесняване на това развитие електронните системи трябва да постигнат по-висока степен на оперативна съвместимост, доколкото това е възможно - в рамките на едни и същи срокове, за да се гарантира нормалното функциониране на европейското пространство за морски транспорт без бариери.
(9)
Лицата, участващи в търговията и транспорта, следва да могат да изпълнят формалностите за даване на сведения, като подават стандартизирани сведения и документи посредством едно електронно гише. Отделните данни следва да бъдат подавани само веднъж.
(10)
Системите SafeSeaNet, създадени на национално равнище и на равнището на Съюза, следва да улесняват приемането, обмена и разпространението на данните между информационните системи на държавите-членки по отношение на морските дейности. За да бъде улеснен морският транспорт и да бъде намалена свързаната с него административна тежест, системата SafeSeaNet следва да бъде оперативно съвместима с другите системи на Съюза за даване на сведения. Системата SafeSeaNet следва да се използва за допълнителен обмен на информация за улесняване на морския транспорт. Формалностите за даване на сведения по отношение на данни, предназначени само за национална употреба, не следва да се въвеждат в системата SafeSeaNet.
(11)
При приемането на нови мерки на Съюза следва да се гарантира, че държавите-членки могат да поддържат електронното предаване на данни и от тях няма да се изисква да използват хартиен носител.
(12)
Електронното предаване на данни може да бъде оползотворено в пълна степен единствено ако съществува гладко и ефективно взаимодействие между SafeSeaNet, електронните митници и електронните системи за въвеждане и търсене на информация. За тази цел и за да бъде ограничена административната тежест, на първо място следва да бъдат използвани приложимите стандарти.
(13)
Формулярите FAL се актуализират редовно. Следователно в настоящата директива следва да се има предвид формулярът, който е актуален към момента. Всяка информация, изисквана съгласно законодателството на държавите-членки, която надхвърля изискванията на Конвенцията FAL, следва да бъде предавана във формат, изготвен въз основа на стандартите на Конвенцията FAL.
(14)
Настоящата директива не следва да засяга Регламент (ЕИО) № 2913/92 на Съвета от 12 октомври 1992 г. относно създаване на Митнически кодекс на Общността (9), Регламент (ЕИО) № 2454/93 на Комисията от 2 юли 1993 г. за определяне на разпоредби за прилагане на Регламент (ЕИО) № 2913/92 на Съвета за създаване на Митнически кодекс на Общността (10), Регламент (ЕО) № 562/2006 на Европейския парламент и на Съвета от 15 март 2006 г. за създаване на Кодекс на Общността за режима на движение на лица през границите (Кодекс на шенгенските граници) (11), нито националното законодателство в областта на граничния контрол на тези държави-членки, които не прилагат достиженията на правото от Шенген за граничния контрол, нито Регламент (ЕО) № 450/2008 на Европейския парламент и на Съвета от 23 април 2008 г. за създаване на Митнически кодекс на Общността (Модернизиран митнически кодекс) (12).
(15)
В интерес на стандартизирането на електронното предаване на данни и с оглед улесняването на морския транспорт държавите-членки следва да разширят използването на електронни средства за предаване на данни в съответствие с подходящ график и в сътрудничество с Комисията, като освен това следва да обсъдят възможността за хармонизиране на използването на електронните средства за предаване на данни. За тази цел следва да се обърне специално внимание на дейността на Ръководната група на високо равнище за системата SafeSeaNet по отношение на пътната карта SafeSeaNet, когато бъде приета, както и на конкретните изисквания за финансиране и съответното разпределение на финансовите средства на Съюза за разработване на електронно предаване на данни.
(16)
Корабите, които плават между пристанища, разположени на митническа територия на Съюза, следва да бъдат освободени от задължението да подават сведенията, посочени във формулярите FAL, когато не пристигат, не извършват междинен престой или не се завръщат в пристанище, разположено извън тази територия или в свободна зона, подлежаща на контрол тип I по смисъла на митническото законодателство, без да се засягат приложимите правни актове на Съюза и информацията, която държавите-членки могат да изискат с оглед защитата на вътрешния ред и сигурност и прилагането на митническото, данъчното и имиграционното законодателство, законодателството в областта на околната среда и в санитарната област.
(17)
Освобождаване от административни формалности следва да бъде разрешено и с оглед на товара на кораба, а не само с оглед на неговото място на пристигане и/или заминаване. Това е необходимо, за да се намалят до минимум допълнителните формалности за кораби, извършвали междинен престой в пристанище на трета държава или в свободна зона. Комисията следва да разгледа този въпрос в рамките на доклада до Европейския парламент и до Съвета относно действието на настоящата директива.
(18)
Следва да се въведе нов временен формуляр, за да се хармонизират данните, които преди се изискваха с декларацията за сигурност, предвидена в Регламент (ЕО) № 725/2004.
(19)
Националните езикови изисквания често представляват пречка пред развитието на крайбрежната корабоплавателна мрежа. Държавите-членки следва да полагат всички усилия за улесняване на писмената и устната комуникация в морския трафик между държавите-членки в съответствие с международната практика с оглед намирането на общи средства за комуникация.
(20)
На Комисията следва да бъде предоставено правомощието да приема делегирани актове в съответствие с член 290 от Договора за функционирането на Европейския съюз по отношение на приложенията към настоящата директива. От особено значение е Комисията да проведе подходящи консултации по време на своята подготвителна работа, включително на равнище експерти.
(21)
Възможно е в различните правни актове на Съюза, с които се изискват например формалности за предварително уведомление при влизането в пристанище, като Директива 2009/16/ЕО, да се предвиждат различни срокове за изпълнението на тези формалности. Комисията следва да разгледа възможността за намаляване и хармонизиране на тези срокове, като се възползва от непрекъснатия напредък в областта на електронната обработка на данните, в рамките на доклада до Европейския парламент и до Съвета относно действието на настоящата директива, който по целесъобразност следва да съдържа законодателно предложение.
(22)
В рамките на доклада до Европейския парламент и до Съвета относно действието на настоящата директива Комисията следва да прецени до каква степен целта на настоящата директива, а именно опростяването на административните формалности за корабите, пристигащи във и/или напускащи пристанищата на държавите-членки, следва да бъде разширена и по отношение на крайбрежните области в близост до тези пристанища, по-специално речния транспорт, с оглед по-бързото и безпрепятствено движение на морския трафик във вътрешността и трайно решение на проблема със задръстванията в района на морските пристанища и около тях.
(23)
Тъй като целите на настоящата директива, а именно улесняването на морския транспорт чрез хармонизиране в рамките на Съюза, не могат да бъдат постигнати в достатъчна степен от държавите-членки и поради мащаба и последиците на предвиденото действие могат да бъдат по-добре постигнати на равнището на Съюза, Съюзът може да приеме мерки в съответствие с принципа на субсидиарност, уреден в член 5 от Договора за Европейския съюз. В съответствие с принципа на пропорционалност, уреден в същия член, настоящата директива не надхвърля необходимото за постигането на тези цели.
(24)
В съответствие със съдебната практика на Съда на Европейския съюз, когато транспонирането на директива е безпредметно от географска гледна точка, това транспониране не е задължително. Поради това изискванията, предвидени в настоящата директива, не се отнасят до държавите-членки, които нямат пристанища, в които обичайно акостират корабите, попадащи в приложното поле на настоящата директива.
(25)
Мерките, предвидени от настоящата директива, допринасят за постигане на целите на Лисабонската програма.
(26)
Достъпът до SafeSeaNet и до други електронни системи следва да се регулира с цел защита на търговската и поверителната информация и да се осъществява, без да се засяга приложимото право относно защитата на търговските данни и по отношение на личните данни - Директива 95/46/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 24 октомври 1995 г. за защита на физическите лица при обработването на лични данни и за свободното движение на тези данни (13) и Регламент (ЕО) № 45/2001 на Европейския парламент и на Съвета от 18 декември 2000 г. относно защитата на лицата по отношение на обработката на лични данни от институции и органи на Общността и за свободното движение на такива данни (14). Държавите-членки, институциите и органите на Съюза следва да отделят особено внимание на необходимостта от защита на търговската и поверителната информация чрез подходящи системи за контрол върху достъпа.
(27)
В съответствие с точка 34 от Междуинституционалното споразумение за по-добро законотворчество (15) държавите-членки се насърчават да изготвят за себе си и в интерес на Съюза свои собствени таблици, които, доколкото е възможно, илюстрират съответствието между настоящата директива и мерките за транспониране в националното законодателство, и да ги направят достъпни за обществеността.
(28)
От съображения за яснота Директива 2002/6/ЕО следва да бъде заменена с настоящата директива,
ПРИЕХА НАСТОЯЩАТА ДИРЕКТИВА:
Член 1
Предмет и приложно поле
1. Настоящата директива има за цел да опрости и хармонизира административните процедури, прилагани в морския транспорт, посредством стандартизиране на електронното предаване на данни и рационализиране на формалностите за даване на сведения.
2. Настоящата директива се прилага за формалностите за даване на сведения, приложими в морския транспорт по отношение на кораби, пристигащи във и/или напускащи пристанищата на държавите-членки.
3. Настоящата директива не се прилага за кораби, освободени от формалностите за даване на сведения.
Член 2
Определения
За целите на настоящата директива се прилагат следните определения:
а)
„формалности за даване на сведения“ означава сведенията, посочени в приложението, които трябва да се предоставят за административни и процедурни цели съгласно приложимото в дадена държава-членка законодателство, когато кораб пристига в пристанище на тази държава-членка или го напуска;
б)
„Конвенция FAL“ означава Конвенцията на ИМО за улесняване на международното морско корабоплаване, приета на 9 април 1965 г., със съответните ѝ изменения;
в)
„формуляри FAL“ означава стандартизираните формуляри, предвидени в Конвенцията FAL;
г)
„кораб“ означава всеки плавателен морски съд или морско превозно средство;
д)
„SafeSeaNet“ означава системата на Съюза за обмен на морска информация по смисъла на Директива 2002/59/ЕО;
е)
„електронно предаване на данни“ означава процес на предаване на информация, която е цифрово кодирана посредством подлежащ на преразглеждане структуриран формат, който може да се използва пряко за съхраняване и компютърна обработка.
Член 3
Хармонизиране и координиране на формалностите за даване на сведения
1. Всяка държава-членка предприема мерки, за да гарантира, че формалностите за даване на сведения се прилагат по хармонизиран и координиран начин в рамките на тази държава-членка.
2. Комисията, в сътрудничество с държавите-членки, разработва механизми за хармонизиране и координиране на формалностите за даване на сведения в рамките на Съюза.
Член 4
Уведомление преди пристигане в пристанищата
В съответствие със специалните разпоредби относно уведомлението, предвидени в приложимите правни актове на Съюза или в международни правни инструменти, приложими в областта на морския транспорт, които обвързват държавите-членки, включително разпоредби относно проверката на лица и стоки, държавите-членки гарантират, че капитанът или всяко друго надлежно упълномощено от оператора на кораба лице преди пристигането в пристанище, намиращо се в държава-членка, съобщава сведенията, които се изискват в съответствие с формалностите за даване на сведения, на компетентния орган, посочен от същата държава-членка:
а)
най-малко 24 часа предварително, или
б)
най-късно към момента на напускане на предходното пристанище, ако продължителността на пътуването е по-малка от 24 часа; или
в)
ако пристанището, където ще има престой, не е известно или ако се е променило по време на пътуването - в момента, в който тази информация е налице.
Член 5
Електронно предаване на данни
1. Държавите-членки приемат изпълнението на формалностите за даване на сведения в електронен формат и тяхното предаване на едно гише възможно най-скоро и във всеки случай не по-късно от 1 юни 2015 г.
Това „едно гише“, свързващо SafeSeaNet, електронните митници и други електронни системи, е звеното, в което в съответствие с настоящата директива се подават еднократно всички сведения и от което се предоставят на различни компетентни органи и на държавите-членки.
2. Без да се засяга съответният формат, определен в Конвенцията FAL, посоченият в параграф 1 формат съответства на член 6.
3. Когато формалностите за даване на сведения се изискват от правни актове на Съюза и до степента, необходима за доброто функциониране на системата „едно гише“, установена съгласно параграф 1, електронните средства по параграф 1 трябва да бъдат оперативно съвместими, достъпни и съвместими със системата SafeSeaNet, установена съгласно Директива 2002/59/ЕО, както и, когато е приложимо, с информационните системи, предвидени в Решение № 70/2008/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 15 януари 2008 г. относно безкнижна среда в митниците и търговията (16).
4. Без да се засягат специалните разпоредби относно митническия и граничния контрол, предвидени в Регламент (ЕИО) № 2913/92 и в Регламент (ЕО) № 562/2006, държавите-членки се консултират с икономическите оператори и информират Комисията за напредъка, постигнат посредством предвидените в Решение № 70/2008/ЕО методи.
Член 6
Обмен на данни
1. Държавите-членки гарантират, че сведенията, получени в съответствие с формалностите за даване на сведения, предвидени в правен акт на Съюза, са въведени в националните им системи SafeSeaNet, и предоставят съответните части от тези сведения на други държави-членки чрез системата SafeSeaNet. Освен ако в някоя държава-членка не е предвидено друго, това не се отнася до информацията, получена съгласно Регламент (ЕИО) № 2913/92, Регламент (ЕИО) № 2454/93, Регламент (ЕО) № 562/2006 и Регламент (ЕО) № 450/2008.
2. Държавите-членки гарантират, че при поискване получените в съответствие с параграф 1 сведения се предоставят на съответните национални органи.
3. Основният цифров формат на съобщенията, който трябва да бъде използван в рамките на националните системи SafeSeaNet в съответствие с параграф 1, се определя в съответствие с член 22а от Директива 2002/59/ЕО.
4. Държавите-членки могат да предоставят съответния достъп до сведенията по параграф 1 или в рамките на обслужването на едно гише чрез система за електронен обмен на данни, или чрез националните системи SafeSeaNet.
Член 7
Сведения във формулярите FAL
Държавите-членки приемат формулярите FAL за изпълнение на формалностите за даване на сведения. Държавите-членки могат да приемат предоставянето на хартиен носител на сведенията, изисквани съгласно правен акт на Съюза, само до 1 юни 2015 г.
Член 8
Поверителност
1. Съгласно приложимите правни актове на Съюза или в съответствие с националното законодателство държавите членки предприемат необходимите мерки за гарантиране поверителността на търговската и друга поверителна информация, която се обменя в съответствие с настоящата директива.
2. Държавите-членки обръщат специално внимание на защитата на търговските данни, събирани съгласно настоящата директива. По отношение на личните данни, държавите-членки гарантират спазването на Директива 95/46/ЕО. Институциите и органите на Съюза гарантират спазването на Регламент (ЕО) № 45/2001.
Член 9
Освобождавания
Държавите-членки гарантират, че корабите, които попадат в приложното поле на Директива 2002/59/ЕО и които плават между пристанища, разположени на митническата територия на Съюза, без да пристигат, да извършват междинен престой или да се завръщат в пристанище, разположено извън тази територия или в свободна зона, подлежаща на контрол тип I по смисъла на митническото законодателство, са освободени от подаването на сведения по формулярите FAL, без да се засягат приложимите правни актове на Съюза и възможността държавите-членки да изискат сведенията по формулярите FAL, посочени в част Б, точки 1-6 от приложението към настоящата директива, които са необходими за защитата на вътрешния ред и сигурност и за прилагането на митническото, данъчното и имиграционното законодателство, законодателството в областта на околната среда или в санитарната област.
Член 10
Процедура за изменение
1. В съответствие с член 290 от Договора за функционирането на Европейския съюз Комисията може да приеме делегирани актове по отношение на приложението към настоящата директива, така че да гарантира, че се вземат под внимание всички съответни промени във формулярите FAL, въведени от ИМО. Тези изменения не могат да водят до разширяване на приложното поле на настоящата директива.
2. По отношение на делегираните актове, посочени в настоящия член, се прилагат процедурите, установени в членове 11, 12 и 13.
Член 11
Упражняване на делегирането
1. Правомощията да приема делегираните актове, посочени в член 10, се предоставят на Комисията за срок от пет години, считано от 18 ноември 2010 г. Комисията представя доклад относно делегираните правомощия най-късно шест месеца преди изтичането на петгодишния срок. Делегирането на правомощия се подновява автоматично за срокове с еднаква продължителност, освен ако Европейският парламент или Съветът не го оттеглят в съответствие с член 12.
2. Веднага след като приеме делегиран акт, Комисията нотифицира едновременно Европейския парламент и Съвета за него.
3. Правомощията да приема делегирани актове се предоставят на Комисията при условията, предвидени в членове 12 и 13.
Член 12
Оттегляне на делегирането
1. Делегирането на правомощия, посочено в член 10, може да бъде оттеглено по всяко време от Европейския парламент или от Съвета.
2. Институцията, започнала вътрешна процедура за вземане на решение дали да оттегли делегирането на правомощията, полага усилия да уведоми другата институция и Комисията в разумен срок преди вземането на окончателно решение, като посочва делегираните правомощия, които могат да бъдат оттеглени, както и евентуалните причини за оттеглянето.
3. С решението за оттегляне се прекратява делегирането на правомощията, посочени в същото решение. То поражда действие незабавно или на посочена в него по-късна дата. Решението за оттегляне не засяга валидността на делегираните актове, които вече са в сила. То се публикува в Официален вестник на Европейския съюз.
Член 13
Възражения срещу делегираните актове
1. Европейският парламент и Съветът могат да възразят срещу делегиран акт в срок от два месеца от датата на нотификацията.
По инициатива на Европейския парламент или на Съвета този срок се удължава с два месеца.
2. Когато към момента на изтичането на първоначалния двумесечен срок или, ако е приложимо, на удължения срок, нито Европейският парламент, нито Съветът е възразил срещу делегирания акт, той се публикува в Официален вестник на Европейския съюз и влиза в сила на посочената в него дата.
Делегираният акт може да бъде публикуван в Официален вестник на Европейския съюз и да влезе в сила преди изтичането на първоначалния двумесечен срок или, ако е приложимо, на удължения срок, ако и Европейският парламент, и Съветът са информирали Комисията за намерението си да не правят възражения.
3. Когато Европейският парламент или Съветът възразят срещу делегиран акт, той не влиза в сила. Институцията, която възразява срещу делегирания акт, посочва причините за това.
Член 14
Транспониране
1. Държавите-членки приемат и публикуват до 19 май 2012 г. законовите, подзаконовите и административните разпоредби, необходими, за да се съобразят с настоящата директива. Те незабавно съобщават на Комисията текста на тези разпоредби.
Те прилагат тези разпоредби от 19 май 2012 г.
Когато държавите-членки приемат тези разпоредби, в тях се съдържа позоваване на настоящата директива или то се извършва при официалното им публикуване. Условията и редът на позоваване се определят от държавите-членки.
2. Държавите-членки съобщават на Комисията текста на основните разпоредби от националното законодателство, които приемат в областта, уредена с настоящата директива.
Член 15
Доклад
До 19 ноември 2013 г. Комисията представя на Европейския парламент и на Съвета доклад относно действието на настоящата директива, включително относно:
а)
възможността за разширяване на обхвата на въведеното от настоящата директива опростяване, така че то да включва транспорта по вътрешни водни пътища;
б)
съвместимостта на речните информационни услуги с процеса на електронното предаване на данни, посочен в настоящата директива;
в)
напредъка, постигнат съгласно член 3, по отношение на хармонизирането и координацията на формалностите за даване на сведения;
г)
възможността за избягване или опростяване на формалностите за даване на сведения по отношение на кораби, които са извършвали междинен престой в пристанище на трета държава или свободна зона;
д)
наличните данни, отнасящи се до трафика/движението на кораби в рамките на Съюза и/или междинния престой на кораби в пристанища на трети държави или в свободни зони.
Ако е целесъобразно, докладът се придружава от законодателно предложение.
Член 16
Отмяна на Директива 2002/6/ЕО
Директива 2002/6/ЕО се отменя, считано от 19 май 2012 г. Позоваванията на отменената директива се считат за позовавания на настоящата директива.
Член 17
Адресати
Адресати на настоящата директива са държавите-членки.
Съставено в Страсбург на 20 октомври 2010 година.
EUROPAPARLAMENTETS OCH RÅDETS DIREKTIV 2010/65/EU
av den 20 oktober 2010
om rapporteringsformaliteter för fartyg som ankommer till och/eller avgår från hamnar i medlemsstaterna och om upphävande av direktiv 2002/6/EG
(Text av betydelse för EES)
EUROPAPARLAMENTET OCH EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIV
med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artikel 100.2,
med beaktande av Europeiska kommissionens förslag,
med beaktande av Europeiska ekonomiska och sociala kommitténs yttrande (1),
med beaktande av Regionkommitténs yttrande (2),
i enlighet med det ordinarie lagstiftningsförfarandet (3), och
av följande skäl:
(1)
I Europaparlamentets och rådets direktiv 2002/6/EG av den 18 februari 2002 om rapporteringsformaliteter för fartyg som ankommer till och/eller avgår från hamnar i gemenskapens medlemsstater (4) föreskrivs att medlemsstaterna ska godkänna vissa standardiserade förenklingsformulär (nedan kallade FAL-formulär) för att underlätta fartygstrafiken i den bemärkelse som avses i Internationella sjöfartsorganisationens (IMO) konvention om förenkling av formaliteterna i internationell sjöfart (nedan kallad FAL-konventionen), som antogs den 9 april 1965, i dess ändrade lydelse.
(2)
För att underlätta för sjöfarten och minska de administrativa bördorna för rederierna behöver de rapporteringsformaliteter som krävs enligt unionsrättsakter och av medlemsstaterna förenklas och harmoniseras i så stor utsträckning som möjligt. Detta direktiv bör emellertid inte påverka den erforderliga informationens beskaffenhet och innehåll, och bör inte införa några ytterligare rapporteringskrav för fartyg som inte redan har en sådan skyldighet enligt lagstiftning som är tillämplig i medlemsstaterna. Det bör uteslutande behandla hur informationsförfarandena kan förenklas och harmoniseras samt hur informationen kan insamlas på ett mer ändamålsenliga sätt.
(3)
Överföring av de uppgifter som krävs då fartyg ankommer till och/eller avgår från hamnar enligt Europaparlamentets och rådets direktiv 2000/59/EG av den 27 november 2000 om mottagningsanordningar i hamn för fartygsgenererat avfall och lastrester (5), Europaparlamentets och rådets direktiv 2002/59/EG av den 27 juni 2002 om inrättande av ett övervaknings- och informationssystem för sjötrafik i gemenskapen (6), Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 725/2004 av den 31 mars 2004 om förbättrat sjöfartsskydd på fartyg och i hamnanläggningar (7), Europaparlamentets och rådets direktiv 2009/16/EG av den 23 april 2009 om hamnstatskontroll (8) och, i tillämpliga fall, den internationella koden för sjötransport av farligt gods som antogs 1965, med de ändringar som antagits och trätt i kraft, omfattar de uppgifter som krävs enligt FAL-formulären. Om dessa uppgifter uppfyller kraven i de ovannämnda rättsakterna bör lämnandet av uppgifterna med hjälp av FAL-formulär följaktligen accepteras.
(4)
Med tanke på sjöfartens globala dimension måste unionsrättsakter ta hänsyn till kraven från IMO om en förenkling ska kunna genomföras.
(5)
Medlemsstaterna bör fördjupa samarbetet mellan behöriga myndigheter, såsom deras tull-, gränsbevaknings-, folkhälso- och transportmyndigheter, så att arbetet med förenkling och harmonisering av rapporteringsformaliteter inom unionen kan fortsätta och så att elektroniska system för dataöverföring och informationsutbyte används på effektivast möjliga sätt, i syfte att i största möjliga utsträckning simultant undanröja hinder för sjötransporten och inrätta ett europeiskt område för sjötransport utan hinder.
(6)
Det bör finnas tillgång till detaljerad statistik om sjötransport så att effektiviteten hos, och behovet av, strategiska åtgärder för att underlätta för sjöfarten inom unionen kan bedömas, med beaktande av behovet av att inte ställa onödiga extra krav på medlemsstaterna beträffande statistikinsamling och att utnyttja Eurostat till fullo. Med avseende på tillämpningen av detta direktiv skulle det vara viktigt att samla in relevanta uppgifter om fartygstrafik i unionen och/eller om fartyg som anlöper en tredjelandshamn eller en frizon.
(7)
Det bör vara enklare för rederier att dra fördel av ställningen ”godkänd reguljär fartygslinje”, i enlighet med kommissionens meddelande av den 21 januari 2009 med rubriken ”Meddelande och handlingsplan för att inrätta ett europeiskt område för sjötransport utan hinder”.
(8)
Elektronisk överföring av uppgifter bör så snart som möjligt tillämpas generellt för alla rapporteringsformaliteter, dock senast den 1 juni 2015, med som utgångspunkt de internationella standarder som tagits fram av FAL-konventionen, närhelst detta är möjligt. För att överföringen av informationsmängder som kan komma att bli mycket omfattande ska kunna rationaliseras och ske snabbare bör elektroniska format för rapporteringsformaliteter användas närhelst detta är möjligt. Inom unionen bör uppgifter endast i undantagsfall lämnas in via FAL-formulär i pappersformat och förfarandet bör accepteras endast under en begränsad tidsperiod. Medlemsstaterna uppmanas att med administrativa medel, inklusive ekonomiska incitament, främja användning av elektroniska format. Av de ovannämnda skälen bör informationsutbytet mellan medlemsstaternas behöriga myndigheter göras på elektronisk väg. För att underlätta en sådan utveckling måste de elektroniska systemen bli mer driftskompatibla, om möjligt inom samma tidsfrist, för att säkerställa att det europeiska området för sjötransport fungerar väl utan hinder.
(9)
Parter som är delaktiga i handel och transport bör kunna lämna standardiserad information via en enda elektronisk kontaktpunkt för att uppfylla alla rapporteringskrav. Individuella dataelement bör endast lämnas in en gång.
(10)
De SafeSeaNet-system som inrättas på medlemsstats- och unionsnivå bör underlätta mottagandet, utbytet och spridningen av uppgifter mellan medlemsstaternas informationssystem för sjöfarten. SafeSeaNet-systemet bör vara driftskompatibelt med andra unionssystem för rapporteringsformaliteter, för att underlätta för sjötransporten och minska dess administrativa bördor. SafeSeaNet-systemet bör användas för ytterligare informationsutbyte med ändamålet att underlätta för sjötransporten. Det bör inte vara nödvändigt att i SafeSeaNet-systemet föra in rapporteringsformaliteter som avser uppgifter som endast är avsedda för nationella ändamål.
(11)
När nya unionsåtgärder antas bör man försäkra sig om att medlemsstaterna kan upprätthålla den elektroniska dataöverföringen och inte är skyldiga att använda sig av pappersformat.
(12)
Samtliga fördelar med den elektroniska dataöverföringen kan endast uppnås genom en snabb och effektiv kommunikation mellan SafeSeaNet, e-tull (elektroniskt tullsystem) och de elektroniska system som används för insamling och begäran av uppgifter. För detta ändamål bör i första hand tillämpliga standarder användas i syfte att begränsa de administrativa bördorna.
(13)
FAL-formulären uppdateras regelbundet. Detta direktiv bör således hänvisa till den aktuella versionen av dessa formulär. All information som är nödvändig enligt medlemsstaternas lagstiftning som går utöver de krav som FAL-konventionen ställer bör meddelas i ett format utvecklat på basis av FAL-konventionens normer.
(14)
Detta direktiv bör inte påverka rådets förordning (EEG) nr 2913/92 av den 12 oktober 1992 om inrättandet av en tullkodex för gemenskapen (9), kommissionens förordning (EEG) nr 2454/93 av den 2 juli 1993 om tillämpningsföreskrifter för rådets förordning (EEG) nr 2913/92 om inrättandet av en tullkodex för gemenskapen (10), Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 562/2006 av den 15 mars 2006 om en gemenskapskodex om gränspassage för personer (kodex om Schengengränserna) (11), eller nationell lagstiftning om gränsövervakning för de medlemsstater som inte tillämpar Schengenregelverket om gränsövervakning, och Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 450/2008 av den 23 april 2008 om fastställande av en tullkodex för gemenskapen (moderniserad tullkodex) (12).
(15)
För att göra elektronisk informationsöverföring till standard och för att underlätta för sjötransporten bör medlemsstaterna utöka användningen av elektroniska hjälpmedel för dataöverföring i enlighet med en adekvat tidsplan samt tillsammans med kommissionen diskutera möjligheten att harmonisera användningen av elektroniska hjälpmedel för dataöverföring. Därför bör arbetet i styrgruppen på hög nivå för SafeSeaNet-systemet beaktas med avseende på färdplanen för SafeSeaNet, när denna har antagits, och på de konkreta finansieringskraven och särskilda anslagen av finansiella medel från unionen till arbetet med utveckling av elektronisk dataöverföring.
(16)
Fartyg som går mellan hamnar inom unionens tullområde bör undantas från kravet på att lämna in den information som anges i FAL-formulären om fartygen inte kommer från, anlöper eller går till en hamn utanför detta område eller en frizon av kontrolltyp 1 enligt tullagstiftningen, utan att detta påverkar tillämpliga unionsrättsakter och den information som medlemsstaterna kan tänkas begära för att upprätthålla intern ordning och säkerhet och för att genomföra lagar på tull-, skatte-, invandrings-, miljö- eller folkhälsoområdet.
(17)
Undantag från administrativa förfaranden bör tillåtas även på grundval av fartygets last, och inte enbart på grundval av fartygets ankomst- och/eller avgångsort. Detta är nödvändigt för att säkerställa att extra formaliteter för fartyg som har anlöpt en tredjelandshamn eller en frizon kan hållas på ett minimum. Kommissionen bör granska denna fråga inom ramen för rapporten till Europaparlamentet och rådet om tillämpningen av detta direktiv.
(18)
Det bör införas ett nytt tillfälligt formulär för att harmonisera de uppgifter som erfordras för den sjöfartsskyddsdeklaration som föreskrivs i förordning (EG) nr 725/2004.
(19)
Nationella språkkrav utgör ofta ett hinder för utvecklingen av ett närsjöfartsnät. Medlemsstaterna bör göra allt som står i deras makt för att i enlighet med internationell praxis underlätta för skriftlig och muntlig kommunikation i sjöfarten mellan medlemsstaterna, i syfte att hitta gemensamma kommunikationsmedel.
(20)
Kommissionen bör ges befogenhet att anta delegerade akter i enlighet med artikel 290 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt vad gäller bilagorna till detta direktiv. Det är av särskild betydelse att kommissionen genomför lämpliga samråd under sitt förberedande arbete, inklusive på expertnivå.
(21)
I de olika rättsakter som antagits av unionen och som bland annat innehåller krav på formaliteter i samband med förhandsanmälan när ett fartyg anlöper en hamn, till exempel direktiv 2009/16/EG, kan det föreskrivas skilda tidsfrister i fråga om fullgörandet av dessa formaliteter i samband med förhandsanmälan. Kommissionen bör undersöka möjligheten att förkorta och harmonisera dessa tidsfrister, och i samband med detta utnyttja den pågående utvecklingen inom elektronisk databehandling, inom ramen för rapporten till Europaparlamentet och rådet om tillämpningen av detta direktiv, vilken, om så är lämpligt, bör innehålla ett lagstiftningsförslag.
(22)
Inom ramen för rapporten till Europaparlamentet och rådet om tillämpningen av detta direktiv bör kommissionen överväga i vilken utsträckning syftet med detta direktiv, nämligen förenklingen av de administrativa formaliteterna för fartyg som ankommer till och/eller avgår från medlemsstaternas hamnar, bör utvidgas till att gälla även för inlandet, främst för flodtransporter, för att få till stånd en snabbare och smidigare sjöfart i inlandet och en hållbar lösning på problemet med för många fartyg i och runt kusthamnarna.
(23)
Eftersom målen för detta direktiv, särskilt att underlätta sjöfarten på ett harmoniserat sätt inom hela unionen, inte i tillräcklig utsträckning kan uppnås av medlemsstaterna och de därför på grund av åtgärdens omfattning och verkningar bättre kan uppnås på unionsnivå, kan unionen vidta åtgärder i enlighet med subsidiaritetsprincipen i artikel 5 i fördraget om Europeiska unionen. I enlighet med proportionalitetsprincipen i samma artikel går detta direktiv inte utöver vad som är nödvändigt för att uppnå dessa mål.
(24)
Enligt rättspraxis från Europeiska unionens domstol är det inte obligatoriskt att införliva ett direktiv om införlivandet är meningslöst av geografiska skäl. Därför är inte kraven i detta direktiv relevanta för medlemsstater som saknar hamnar till vilka fartyg som omfattas av detta direktiv normalt kan ankomma.
(25)
De åtgärder som planeras i detta direktiv bidrar till att uppnå de mål som uppställs i Lissabonagendan.
(26)
Åtkomsten till SafeSeaNet och andra elektroniska system bör regleras i syfte att säkra kommersiell och konfidentiell information och utan att påverka tillämplig lagstiftning om skyddet av kommersiell information och, när det gäller personuppgifter, Europaparlamentets och rådets direktiv 95/46/EG av den 24 oktober 1995 om skydd för enskilda personer med avseende på behandling av personuppgifter och om det fria flödet av sådana uppgifter (13) och Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 45/2001 av den 18 december 2000 om skydd för enskilda då gemenskapsinstitutionerna och gemenskapsorganen behandlar personuppgifter och om den fria rörligheten för sådana uppgifter (14). Medlemsstaterna och unionens institutioner och organ bör särskilt uppmärksamma behovet av att skydda kommersiell och konfidentiell information genom lämpliga system för åtkomstkontroll.
(27)
I enlighet med led 34 i det interinstitutionella avtalet om bättre lagstiftning (15) uppmanas medlemsstaterna att för egen del och i unionens intresse upprätta egna tabeller som så långt det är möjligt visar överensstämmelsen mellan detta direktiv och införlivandeåtgärderna samt att offentliggöra dessa.
(28)
För tydlighetens skull bör direktiv 2002/6/EG ersättas med det här direktivet.
HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE:
Artikel 1
Syfte och tillämpningsområde
1. Syftet med detta direktiv är att förenkla och harmonisera de administrativa förfaranden som gäller för sjötransporten genom en allmän övergång till elektronisk överföring av uppgifter och genom en förenkling av rapporteringsformaliteterna.
2. Detta direktiv ska tillämpas på rapporteringsformaliteter för sjötransport som är tillämpliga på fartyg som ankommer till och fartyg som avgår från hamnar i medlemsstaterna.
3. Detta direktiv ska inte tillämpas på fartyg som är undantagna från rapporteringsformaliteter.
Artikel 2
Definitioner
I detta direktiv används följande beteckningar med de betydelser som här anges:
a) rapporteringsformaliteter: information som anges i bilagan som, i enlighet med den lagstiftning som är tillämplig i en medlemsstat, ska tillhandahållas av administrativa och förfarandemässiga skäl när ett fartyg ankommer till eller avgår från en hamn i denna medlemsstat,
b) FAL-konventionen: IMO:s konvention om förenkling av formaliteterna i internationell sjöfart som antogs den 9 april 1965, i dess ändrade lydelse,
c) FAL-formulär: de standardiserade formulären, i enlighet med FAL-konventionen,
d) fartyg: alla havsgående fartyg eller farkoster,
e) SafeSeaNet: unionens system för informationsutbyte inom sjöfarten, såsom det definieras i direktiv 2002/59/EG,
f) elektronisk dataöverföring: överföring av digitalt kodad information i ett strukturerat format som kan ändras efter hand och som kan användas direkt för att lagra och bearbeta informationen i datorer.
Artikel 3
Harmonisering och samordning av rapporteringsformaliteter
1. Varje enskild medlemsstat ska vidta åtgärder för att se till att rapporteringsformaliteter begärs på ett harmoniserat och samordnat sätt inom den medlemsstaten.
2. Kommissionen ska i samarbete med medlemsstaterna utveckla metoder för harmonisering och samordning av rapporteringsformaliteterna inom unionen.
Artikel 4
Förhandsanmälan innan ett fartyg ankommer till en hamn
Medlemsstaterna ska, med förbehåll för specifika föreskrifter om anmälan enligt tillämpliga unionsrättsakter eller i internationella rättsliga instrument som är tillämpliga på sjötransport och som är bindande för medlemsstaterna, inklusive föreskrifter om kontroll av personer och varor, se till att befälhavaren eller en annan person som vederbörligen förordnats av fartygsoperatören, innan ett fartyg ankommer till en hamn i en medlemsstat, lämnar en anmälan till den av medlemsstaten utsedda behöriga myndigheten med de uppgifter som krävs enligt rapporteringsformaliteterna
a)
minst 24 timmar i förväg, eller
b)
senast när fartyget lämnar föregående hamn, om sjöresan kommer att vara mindre än 24 timmar, eller
c)
så snart som dessa uppgifter är tillgängliga, om anlöpshamnen inte är känd eller om den ändras under resan.
Artikel 5
Elektronisk dataöverföring
1. Medlemsstaterna ska godkänna att rapporteringsformaliteter fullgörs i elektroniskt format och att de lämnas via en enda kontaktpunkt så snart som möjligt och under alla omständigheter senast den 1 juni 2015.
Denna enda kontaktpunkt, som knyter samman SafeSeaNet, e-tull och andra elektroniska system, ska vara det ställe där all information i enlighet med detta direktiv rapporteras en gång och görs tillgänglig för olika behöriga myndigheter och medlemsstaterna.
2. Utan att detta påverkar det relevanta format som anges i FAL-konventionen ska det format som avses i punkt 1 överensstämma med artikel 6.
3. I de fall då unionsrättsakter ställer krav på rapporteringsformaliteter, och i den utsträckning som krävs för att den enda kontaktpunkt som avses i punkt 1 ska fungera väl, ska de elektroniska system som anges i punkt 1 vara inbördes driftskompatibla, tillgängliga och förenliga med det SafeSeaNet-system som inrättats enligt direktiv 2002/59/EG och med de elektroniska system som föreskrivs i Europaparlamentets och rådets beslut nr 70/2008/EG av den 15 januari 2008 om en papperslös miljö för tullen och handeln (16).
4. Utan att detta påverkar de särskilda bestämmelser om tull- och gränskontroller som fastställs i förordning (EEG) nr 2913/92 och förordning (EG) nr 562/2006 ska medlemsstaterna samråda med marknadsaktörerna och informera kommissionen om de framsteg som gjorts enligt de metoder som fastställs i beslut nr 70/2008/EG.
Artikel 6
Utbyte av uppgifter
1. Medlemsstaterna ska se till att de uppgifter som mottagits enligt de rapporteringsformaliteter som gäller i enlighet med en rättsligt unionsrättsakt förs in i deras nationella SafeSeaNet-system och ska göra relevanta delar av sådana uppgifter tillgängliga för andra medlemsstater via SafeSeaNet-systemet. Om inget annat stadgas av en medlemsstat ska detta inte gälla för den information som erhållits i enlighet med förordning (EEG) nr 2913/92, förordning (EEG) nr 2454/93, förordning (EG) nr 562/2006 och förordning (EG) nr 450/2008.
2. Medlemsstaterna ska se till att uppgifter som mottagits i enlighet med punkt 1 på begäran görs tillgängliga för relevanta nationella myndigheter.
3. Det underliggande digitala formatet för de meddelanden som ska användas inom nationella SafeSeaNet-system i enlighet med punkt 1 ska fastställas i enlighet med artikel 22a i direktiv 2002/59/EG.
4. Medlemsstater får ge relevant åtkomst till de uppgifter som avses i punkt 1 genom en enda nationell kontaktpunkt via ett system för elektroniskt utbyte av uppgifter eller genom de nationella SafeSeaNet-systemen.
Artikel 7
Information i FAL-formulär
Medlemsstaterna ska godkänna FAL-formulär för fullgörandet av rapporteringsformaliteterna. Medlemsstaterna får endast godkänna att uppgifter som ska lämnas i enlighet med en unionsrättsakt tillhandahålls i pappersformat fram till den 1 juni 2015.
Artikel 8
Sekretess
1. Medlemsstaterna ska i överensstämmelse med tillämpliga unionsrättsakter eller nationell lagstiftning vidta de åtgärder som krävs för att garantera sekretessen för kommersiella och andra konfidentiella uppgifter som utbyts i enlighet med detta direktiv.
2. Medlemsstaterna ska särskilt se till att kommersiella uppgifter som samlas in enligt detta direktiv skyddas. När det gäller personuppgifter ska medlemsstaterna säkerställa att de följer direktiv 95/46/EG. Unionens institutioner och organ ska säkerställa att de följer förordning (EG) nr 45/2001.
Artikel 9
Undantag
Medlemsstaterna ska säkerställa att fartyg som omfattas av tillämpningsområdet för direktiv 2002/59/EG och som går mellan hamnar inom unionens tullområde utan att härröra från, anlöpa eller gå till en hamn utanför detta territorium eller en frizon av kontrolltyp 1 enligt tullagstiftningen undantas från kravet på att tillhandahålla de uppgifter som uppges i FAL-formulären utan att det påverkar tillämpliga unionsrättsakter och möjligheten för medlemsstaterna att begära sådana uppgifter i FAL-formulären som avses i punkterna 1-6 i del B i bilagan till det här direktivet som är nödvändiga för att upprätthålla intern ordning och säkerhet och genomföra lagar på tull-, skatte-, invandrings-, miljö- och folkhälsoområdet.
Artikel 10
Ändringsförfarande
1. Kommissionen får anta delegerade akter i enlighet med artikel 290 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt vad gäller bilagan till detta direktiv, för att säkerställa att den anpassas efter alla ändringar i FAL-formulären som görs av IMO. Dessa ändringar får inte leda till att detta direktivs tillämpningsområde utökas.
2. Förfarandena i artiklarna 11, 12 och 13 ska tillämpas på de delegerade akter som avses i denna artikel.
Artikel 11
Utövande av delegering
1. Befogenhet att anta de delegerade akter som avses i artikel 10 ska ges till kommissionen för en period på fem år från den 18 november 2010. Kommissionen ska utarbeta en rapport om de delegerade befogenheterna senast sex månader innan perioden på fem år löpt ut. Delegeringen av befogenhet ska automatiskt förlängas med perioder av samma längd, om den inte återkallas av Europaparlamentet eller rådet i enlighet med artikel 12.
2. Så snart kommissionen antar en delegerad akt ska kommissionen samtidigt delge Europaparlamentet och rådet denna.
3. Befogenheten att anta delegerade akter ges till kommissionen med förbehåll för de villkor som anges i artiklarna 12 och 13.
Artikel 12
Återkallande av delegering
1. Den delegering av befogenheter som avses i artikel 10 får när som helst återkallas av Europaparlamentet eller rådet.
2. Den institution som inlett ett internt förfarande för att besluta huruvida en delegering av befogenhet ska återkallas ska sträva efter att underrätta den andra institutionen och kommissionen inom en rimlig tid innan det slutliga beslutet fattas, och ange vilka delegerade befogenheter som kan komma att återkallas och skälen för detta.
3. Beslutet om återkallande innebär att delegeringen av de befogenheter som anges i beslutet upphör att gälla. Det får verkan omedelbart, eller vid ett senare, i beslutet angivet datum. Det påverkar inte giltigheten av delegerade akter som redan trätt i kraft. Det ska offentliggöras i Europeiska unionens officiella tidning.
Artikel 13
Invändning mot delegerade akter
1. Europaparlamentet eller rådet får invända mot en delegerad akt inom en period på två månader från delgivningsdagen.
På Europaparlamentets eller rådets initiativ ska denna period förlängas med två månader.
2. Om varken Europaparlamentet eller rådet vid utgången av den ursprungliga tvåmånadersperioden eller, där så är tillämpligt, den förlängda perioden har invänt mot den delegerade akten ska den delegerade akten offentliggöras i Europeiska unionens officiella tidning och träda i kraft den dag som anges i den.
Den delegerade akten får offentliggöras i Europeiska unionens officiella tidning och träda i kraft innan denna tvåmånadersperiod eller, där så är tillämpligt, den förlängda perioden löper ut, förutsatt att både Europaparlamentet och rådet har underrättat kommissionen om att de inte har för avsikt att göra några invändningar.
3. Om Europaparlamentet eller rådet invänder mot den delegerade akten ska den inte träda i kraft. Den institution som invänder mot den delegerade akten ska ange skälen för detta.
Artikel 14
Införlivande
1. Medlemsstaterna skall senast den 19 maj 2012 anta och offentliggöra de lagar och andra författningar som krävs för att följa detta direktiv. De ska till kommissionen genast överlämna texten till dessa bestämmelser.
De ska tillämpa dessa bestämmelser från och med den 19 maj 2012.
När en medlemsstat antar dessa bestämmelser ska de innehålla en hänvisning till detta direktiv eller åtföljas av en sådan hänvisning när de offentliggörs. Närmare föreskrifter om hur hänvisningen ska göras ska varje medlemsstat själv utfärda.
2. Medlemsstaterna ska till kommissionen överlämna texten till de centrala bestämmelser i nationell lagstiftning som de antar inom det område som omfattas av detta direktiv.
Artikel 15
Rapportering
Kommissionen ska senast den 19 november 2013 till Europaparlamentet och rådet rapportera om tillämpningen av detta direktiv, bl.a. om
a)
möjligheten att utvidga den förenkling som införs genom detta direktiv till att gälla transport på inre vattenvägar,
b)
förenligheten mellan RIS (River Information Services) och det elektroniska dataöverföringsförfarande som anges i detta direktiv,
c)
de framsteg som med hänvisning till artikel 3 har gjorts för att harmonisera och samordna rapporteringsformaliteter,
d)
möjligheten att undvika eller förenkla formaliteter för fartyg som har anlöpt en tredjelandshamn eller en frizon,
e)
tillgängliga uppgifter om fartygstrafik/fartygsrörelser i unionen, och/eller fartyg som anlöper till tredjelandshamnar eller frizoner.
Om det är lämpligt ska denna rapport att åtföljas av ett lagstiftningsförslag.
Artikel 16
Upphävande av direktiv 2002/6/EG
Direktiv 2002/6/EG ska upphöra att gälla den 19 maj 2012. Hänvisningar till det upphävda direktivet ska anses som hänvisningar till detta direktiv.
Artikel 17
Adressater
Detta direktiv riktar sig till medlemsstaterna.
Utfärdat i Strasbourg den 20 oktober 2010.