РЕГЛАМЕНТ (ЕС) № 1063/2010 НА КОМИСИЯТА
от 18 ноември 2010 година
за изменение на Регламент (ЕИО) № 2454/93 за определяне на разпоредби за прилагане на Регламент (ЕИО) № 2913/92 на Съвета за създаване на Митнически кодекс на Общността
ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз,
като взе предвид Регламент (ЕИО) № 2913/92 на Съвета от 12 октомври 1992 година относно създаване на Митнически кодекс на Общността (1), и по-специално член 247 от него,
като има предвид, че:
(1)
По силата на Регламент (ЕО) № 732/2008 на Съвета от 22 юли 2008 година за прилагане на схема от общи тарифни преференции за периода от 1 януари 2009 г. до 31 декември 2011 г. и за изменение на регламенти (ЕО) № 552/97, № 1933/2006 и регламенти (ЕО) № 1100/2006 и (ЕО) № 964/2007 на Комисията (2) Европейският съюз предоставя търговски преференции на развиващите се държави в рамките на своята схема за общи тарифни преференции (наричана по-нататък „ОСП“ или „схемата“). В съответствие с член 5, параграф 2 от посочения регламент правилата за произход, които се отнасят до определението на понятието „продукти с произход“, и процедурите и методите на административно сътрудничество, свързани с тях, са определените в Регламент (ЕИО) № 2454/93 на Комисията (3).
(2)
След обширен дебат, чието начало бе положено със Зелената книга на Комисията от 18 декември 2003 г. относно бъдещето на правилата за произход на в преференциалните търговски режими (4), на 16 март 2005 г. Комисията приема съобщение, озаглавено „Правилата за произход в преференциалните търговски режими: насоки за бъдещето“ (5) (наричано по-нататък „съобщението“). В посоченото съобщение се очертава нов подход към правилата за произход във всички преференциални търговски режими, част от които е Европейският съюз, и по-специално в режимите, насочени към развиващите се държави, какъвто е ОСП.
(3)
В контекста на Програмата за развитие от Доха бе отчетена необходимостта от по-пълна интеграция на развиващите се държави в световната икономика, по-конкретно чрез улеснен достъп до пазарите на развитите държави.
За тази цел правилата за преференциален произход следва да бъдат опростени и, когато това е целесъобразно, смекчени, така че продуктите с произход от държавите бенефициери да могат в действителност да се възползват от предоставените преференции.
(4)
За да се гарантира, че преференциите действително са в полза на онези, които се нуждаят от тях, а и за да се предпазят собствените ресурси на Европейския съюз, промените в правилата за преференциален произход следва да бъдат придружени от адаптация на процедурите за тяхното управление.
(5)
Оценката на въздействието на Комисията за настоящия регламент показва, че правилата за произход по ОСП се възприемат като твърде сложни и твърде ограничителни. Тя показва също така, че на практика предоставените преференции се ползват в ниска степен за определени продукти, и по-конкретно за онези продукти, които представляват най-голям интерес за най-слабо развитите държави, а една от причините за това са именно правилата за произход.
(6)
В оценката на въздействието се посочва, че опростяването и ползите за развиващите се държави могат да бъдат постигнати чрез прилагане към всички продукти на един единствен критерий за определяне на произхода на стоките, които не са изцяло получени в дадена държава бенефициер, въз основа на добавената стойност в съответната държава бенефициер и при спазване на определен праг на достатъчна преработка. В него обаче не се изтъква, че използването на един единствен метод е задължително условие за постигане на опростяване и ползи за развиващите се държави. Освен това, съгласно мнението на заинтересованите страни за някои отрасли критерият за добавената стойност или не е подходящ, или не следва да бъде използван като единствен критерий, като например при селскостопанските и преработените селскостопански продукти, продуктите от риболова, химикалите, металите, текстилните продукти и облеклата и обувките. Ето защо вместо критерия за добавената стойност или наред с него в тези отрасли следва да бъдат използвани други, прости критерии, които могат да бъдат лесно разбрани от операторите и лесно контролирани от администрациите. Сред тези други критерии са максималното допустимо съдържание на материали без произход; промяната на тарифна позиция или подпозиция; специфичната операция по обработка или преработка и употребата на изцяло получени материали. При все това, за да се постигне опростеност, броят на правилата трябва да бъде възможно най-малък. Следователно правилата за произход следва във възможно най-голяма степен да се определят въз основа на отрасъла, а не въз основа на продукта.
(7)
Правилата за произход следва да отразяват особеностите на отделните отрасли, но следва също така да предоставят действителна възможност на държавите бенефициери да се възползват от предоставеното им преференциално тарифно третиране. Освен това при възможност правилата следва да отразяват различните промишлени мощности на държавите бенефициери. За да се насърчи промишленото развитие на най-слабо развитите държави, когато правилото се основава на придържане към максимално съдържание на материали без произход, приложимият към такива материали праг следва винаги да бъде възможно най-висок, като същевременно гарантира, че операциите, които се извършват в посочените държави, са действителни и икономически обосновани. При максимално съдържание на материалите без произход до 70 % или при наличието на друго правило, което предвижда равностойно облекчение за продуктите с произход от най-слабо развитите държави, износът от последните би следвало да се увеличи.
(8)
За да се гарантира, че обработката или преработката, която се извършва в държавата бенефициер, е действителна и икономически обоснована операция, която ще донесе реални икономически изгоди за тази държава, е целесъобразно да се изготви списък на операциите по недостатъчна обработка или преработка, които никога не могат да придадат произход. В по-голямата си част този списък може да бъде същият като съществуващия в момента. Следва обаче да се направят някои адаптации. За да се избегне отклоняване на търговския поток и нарушаване на условията на пазара на захар например, а също така и в съответствие с вече приетите разпоредби като част от правилата за произход по други преференциални търговски режими, следва да се създаде ново правило, съгласно което се допуска смесване на захарта с какъвто и да било друг материал.
(9)
Следва да се предвиди възможност за гъвкавост по отношение на онези отрасли, към които не се прилага критерият за добавена стойност, както и в момента, като се позволи употребата на ограничен дял материали, които не отговарят на правилата. Размерът на такава употреба обаче трябва да бъде пояснен що се отнася до продукти, изготвени от изцяло получени материали. Освен това, за да бъде възможно постигане на още по-голяма гъвкавост при снабдяването с материали, допустимият дял на тези материали следва да бъде увеличен от 10 % на 15 % от цената франко - завод на крайния продукт, като се изключат някои чувствителни продукти. Сред посочените чувствителни продукти спадат продуктите, включени в глава 2 и глави 4-24 от Хармонизираната система, различни от преработените продукти от риболов от глава 16, за които по-подходящи изглеждат допустимите отклонения, изразени в тегло, както и продуктите, включени в глави 50-63 от Хармонизираната система, за които следва да продължат да се прилагат специфични правила за допустими отклонения въз основа или на теглото, или на стойността, в зависимост от случая, като тези отклонения са различни за различните продукти.
(10)
Кумулацията на произход е важно улеснение на търговията, което позволява на държавите с еднакви правила за произход да работят заедно, за да произвеждат продукти, които отговарят на условията за преференциално тарифно третиране. Оказва се, че съществуващите условия за регионална кумулация на произход - вид кумулация, която понастоящем действа в рамките на три регионални групи държави, са сложни или твърде строги. Ето защо те следва да бъдат опростени и смекчени чрез премахване на съществуващото условие за стойност. Освен това съществуващите възможности за кумулация между държавите от една и съща регионална група следва да бъдат запазени, въпреки разграничението в правилата за произход между най-слабо развитите държави и другите държави бенефициери, което се въвежда с настоящия регламент за някои случаи. Такава кумулация може да бъде допусната единствено при условие, че при изпращане на материали за друга държава от групата за целите на регионалната кумулация всяка държава прилага правилата за произход, приложими към нея при търговските ѝ отношения с Европейския съюз. За да се предотврати нарушаването на условията на търговията между държави с различни равнища на тарифни преференции обаче, следва да се предвиди изключването на някои чувствителни продукти от регионалната кумулация.
(11)
В своето съобщение Комисията посочва, че е готова да разгледа искания за създаване на нови групи, за сливане на групи или за разширяване на групи, доколкото съществува икономическа взаимоизгода, взети са предвид разликите в преференциалните режими, приложими в отделните държави, както и свързания с това риск от заобикаляне на тарифните ставки, и са създадени необходимите структури и процедури за административно сътрудничество с цел управление и контрол на произхода. В съответствие с гореизброеното следва да се предвиди кумулация на произхода между държавите от регионалните групи за кумулация I и III, които изпълняват поставените условия. В резултат на искане от страна на Mercosur следва да бъде създадена нова регионална група за кумулация, която да бъде наречена група IV, включваща Аржентина, Бразилия, Парагвай и Уругвай. Регионалната кумулация между посочените държави следва да се прилага при условие, че са изпълнени необходимите изисквания.
(12)
На държавите бенефициери следва да бъде разрешено да извличат допълнителни ползи от кумулацията с държавите, които са партньорски държави по сключените от ЕС споразумения за свободна търговия. Този нов вид кумулация, т.нар. разширена кумулация, следва да бъде еднопосочна, т.е. следва да разрешава единствено употребата на материали в държавите бенефициери и следва да бъде предоставяна след обстойно разглеждане на подаденото от съответната държава бенефициер заявление. Поради това, че са чувствителни, стоките от глави 1-24 от Хармонизираната система следва да бъдат изключени от този вид кумулация.
(13)
От 2001 г. държавите бенефициери имат разрешение да кумулират произход за стоки, включени в глави 25-97 от Хармонизираната система, с произход от Норвегия и Швейцария. Следва тази кумулация да продължи да бъде ползвана и да обхване и Турция, при условие че Норвегия, Швейцария и Турция прилагат същото определение на понятието за произход като Европейския съюз и предоставят реципрочно третиране на внесените в тях продукти, които са били изработени с материали с произход от Европейския съюз. За тази цел следва да бъде сключено споразумение под формата на размяна на писма или каквато и да е друга подходяща форма на споразумение между страните, което да съдържа задължение те да оказват необходимата подкрепа на държавите-членки и взаимно да се подпомагат по въпроси, свързани с административното сътрудничество.
(14)
Въпреки това регионалната кумулация не следва да обхваща материали, за които наличната тарифна преференция в Европейския съюз не е еднаква за всички държави, участващи в кумулацията, и въпросните материали биха се ползвали чрез кумулацията от тарифно третиране, по-благоприятно от това, от което биха се ползвали, ако се изнасяха директно за Европейския съюз. Допускането на подобни ситуации, при които не се пристъпва към изключване на дадени материали, би могло да доведе до заобикаляне на тарифните ставки или нарушаване на условията на търговията чрез изнасяне на стоки за Европейския съюз единствено от държави, към които се прилагат най-благоприятните тарифни преференции.
(15)
Следва в отделно приложение да бъде съставен списък с материалите, изключени от регионалната кумулация. Това приложение може да бъде изменяно не само при възникване на нови подобни ситуации, но и за да се разрешат случаи, при които подобни ситуации биха възникнали в резултат на прилагането на кумулация между държавите от регионални групи за кумулация I и III.
Кумулацията на произход между държавите от регионални групи за кумулация I и III и разширената кумулация следва да се допускат при определени условия, чието изпълнение трябва да бъде проверявано от Комисията преди тя да реши дали да разреши кумулация в съответствие с процедурата на комитета и въз основа на съответните съображения. На същото основание, когато употребата на подобна кумулация е разрешена, но впоследствие се установява, че при прилагането на кумулацията вече не се спазват условията или че тя води до непредвидени резултати, например до нарушаване на условията на търговията или заобикаляне на тарифните ставки, Комисията следва да може по всяко време да оттегли разрешението си за ползване на подобни видове кумулация.
(16)
В настоящите правила за произход някои от разпоредбите за риболовните кораби, на улов за риба извън териториалното море, са сложни до степен, която е несъразмерна на тяхната цел и следователно са трудни както за прилагане, така и за контролиране. Поради това те следва да бъдат опростени.
Съгласно настоящите правила се изисква доказателство за директен транспорт до Европейския съюз, което често е трудно за набавяне. Поради това изискване някои стоки, които се придружават от валидно доказателство за произход, не могат в действителност да се възползват от преференцията. Ето защо е уместно да се въведе ново, по-просто и по-гъвкаво правило, което цели да докаже, че представените пред митницата стоки при деклариране за допускане за свободно обращение в Европейския съюз са същите стоки, които са напуснали държавата бенефициер на износ и не са били променени или трансформирани по никакъв начин по време на превоза.
(17)
Понастоящем органите на държавите бенефициери удостоверяват произхода на продуктите и в случай на неправилно деклариран произход често вносителите не са задължени да заплащат митото, тъй като са действали добросъвестно и е била допусната грешка от страна на компетентните органи. В резултат на това възникват загуби за собствените ресурси на Европейския съюз и в крайна сметка тежестта се понася от европейския данъкоплатец. Тъй като износителите най-добре познават произхода на своите продукти, е целесъобразно от тях да се изисква да предоставят пряко на своите клиенти изявления за произход.
(18)
Износителите следва да бъдат регистрирани пред компетентните органи на държавите бенефициери, за да бъдат улеснени целевите проверки след износа. За тази цел всяка държава бенефициер следва да създаде електронен архив на регистрираните износители, за чието съдържание Комисията следва да бъде информирана от компетентния правителствен орган на посочената държава бенефициер. Въз основа на тези архиви Комисията следва да изгради централна база данни на регистрираните износители, която да се ползва от администрациите и операторите в Европейския съюз и с помощта на която операторите да могат да проверяват дали техният доставчик е регистриран износител в съответната държава бенефициер, преди да декларират стоките за допускане за свободно обращение. По същия начин операторите от Европейския съюз, които осъществяват износ за целите на двустранната кумулация на произход, следва да бъдат регистрирани пред компетентните органи на държавите-членки.
(19)
Публикуването на номерата и неповерителните данни от регистрацията на износителите следва да позволи на останалите страни да се запознаят с тези данни с оглед да бъде повишена прозрачността и информираността на заинтересованите страни. Въпреки това, като се вземат предвид последиците от оповестяването, към публикуване следва да се пристъпва единствено в случаите, когато износителят е дал своето изрично и информирано писмено съгласие за това.
(20)
Обработката на лични данни, извършвана от държавите-членки, се урежда с Директива 95/46/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 24 октомври 1995 г. за защита на физическите лица при обработването на лични данни и за свободното движение на тези данни (6). При необходимост принципите, изложени в Директива 95/46/ЕО, следва да бъдат прецизирани или допълнени в настоящия регламент.
(21)
Дейностите по обработка на лични данни, извършвани от Комисията, се уреждат с Регламент (ЕО) № 45/2001 на Европейския парламент и на Съвета от 18 декември 2000 г. относно защитата на лицата по отношение на обработката на лични данни от институции и органи на Общността и за свободното движение на такива данни (7). При необходимост принципите, изложени в Регламент (ЕО) № 45/2001, следва да бъдат прецизирани или допълнени в настоящия регламент.
(22)
Съгласно член 28 от Директива 95/46/ЕО националните надзорни органи следва да следят за законосъобразността на обработката на лични данни от държавите-членки, а съгласно член 46 от Регламент (ЕО) № 45/2001 Европейският надзорен орган по защита на данните следва да наблюдава дейността на институциите и органите на Европейския съюз по отношение на обработката на лични данни. Европейският надзорен орган по защита на данните и националните надзорни органи, като действат в обхвата на своите компетенции, следва да си сътрудничат активно и да осигуряват координиран надзор върху обработката, извършвана в съответствие с настоящия регламент.
(23)
При въвеждане на системата на регистрираните износители трябва да се вземе предвид способността на държавите бенефициери да изградят и управляват регистрационната система, както и способността на Комисията да изгради необходимата централна база данни. За тази цел Комисията има за задача да определи изискванията за потребителите, както и техническите спецификации. След създаване на подробната структура на централната база данни ще се пристъпи към оценка на точните последствия от функционирането на системата на регистрираните износители, най-вече по отношение на достъпа до данни и защитата на данните, и ще бъдат направени необходимите корекции на съответните разпоредби. Пускането в оперативност на системата следва поради това да бъде отложено за 1 януари 2017 г., което би позволило да се отдели достатъчно време за фазата на разработване, след определяне на изискванията за потребителите и техническите спецификации и след въвеждане на евентуалните правни корекции, счетени за необходими предвид изискванията за потребителите и техническите спецификации на системата по отношение на защитата на данни. При това за държавите, които не могат да спазят този срок, следва да бъде предвиден допълнителен период от три години.
До 2017 г. и след тази дата за държавите бенефициери, които към този момент не са в състояние да прилагат новата система, следва да бъдат въведени преходни правила относно процедурите и методите на административно сътрудничество, въз основа на прилаганите до тогава разпоредби. По-конкретно, тези преходни разпоредби следва да предвиждат доказателството за произход да бъде издавано от компетентните органи на съответната държава. Освен това съществуващите правила следва да бъдат реорганизирани, като тяхната структура се съобрази с правилата, които ще бъдат прилагани след като системата на регистрираните износители стане оперативна, така че да станат по-ясни, по-конкретно чрез недвусмислено разграничаване на общите принципи, процедурите при износ в държавата бенефициер, процедурите при допускане за свободно обращение в Европейския съюз и методите на административно сътрудничество. Същевременно сертификатът за произход форма А следва да бъде актуализиран, по-конкретно като се заменят забележките към формата с текста на забележките от 2007 г., тъй като в него е взето предвид последното разширяване на ЕС и следователно там се съдържа актуализиран списък на страните, които приемат форма А за целите на ОСП.
(24)
Достъп до схемата следва да се предоставя когато държавите бенефициери са създали и поддържат административни структури, позволяващи ефикасното управление на схемата, и са поели задължение да оказват необходимата подкрепа при искане от страна на Комисията за осъществяване на мониторинг на правилното управление на схемата. По-конкретно, между органите на Европейския съюз и в държавите бенефициери трябва да съществува система за административно сътрудничество, в рамките на която да се извършва проверката на произхода. Същевременно следва ясно да се определи отговорността на износителите за деклариране на произхода, както и ролята на административните органи в управлението на системата. Следва да се конкретизира съдържанието на изявление за произход, както и случаите, в които митническите органи в Европейския съюз могат да откажат да приемат дадено изявление или да решат да го изпратят за проверка.
(25)
Определенията и списъкът на операциите по достатъчна обработка или преработка в настоящите разпоредби са общи за ОСП и преференциалните тарифни мерки, приети едностранно от Европейския съюз за определени държави и територии. Тъй като правилата за произход по последните режими ще бъдат реформирани едва на по-късен етап, следва към тях да продължат да се прилагат съществуващите разпоредби. За целите на постигане на съгласуваност с ОСП и с други едностранни преференциални търговски режими обаче е уместно определението за изцяло получени продукти и списъкът на операциите по недостатъчна обработка или преработка, съдържащи се в посочените други едностранни режими да бъдат приравнени към тези от правилата за произход по ОСП.
(26)
Поради това Регламент (ЕИО) № 2454/93 следва да бъде съответно изменен.
(27)
По силата на регламенти на Комисията (ЕО) № 1613/2000 (8), 1614/2000 (9) и 1615/2000 (10) Общността е предоставила дерогации от правилата за произход по ОСП за някои текстилни продукти с произход от Лаос, Камбоджа и Непал, чийто срок на действие изтича на 31 декември 2010 г. По-простите и насочени към развиващите се страни правила за произход, внесени с настоящия регламент, ще направят излишно удължаването на срока на посочените дерогации.
(28)
Мерките, предвидени в настоящия регламент, са в съответствие със становището на Комитета по Митническия кодекс,
ПРИЕ НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
Член 1
Регламент (ЕИО) № 2454/93 се изменя, както следва:
1.
В част I, дял IV, глава 2, членове 66-97 се заменят със следното:
„Раздел 1
Обща система за преференции
Подраздел 1
Общи разпоредби
Член 66
В настоящия раздел се установяват правилата относно определението на понятието „продукти с произход“ и свързаните с тях процедури и методи на административно сътрудничество за целите на прилагането на схемата на общите тарифни преференции (ОСП), предоставена от Европейския съюз на развиващите се страни по силата на Регламент (ЕО) № 732/2008 (11), наричана по-нататък „схемата“.
Член 67
1. За целите на настоящия раздел и на раздел 1А от настоящата глава се прилагат следните определения:
а)
„държава бенефициер“ означава държава или територия от списъка в Регламент (ЕО) № 732/2008; терминът „държава бенефициер“ също така обхваща, но не може да излиза извън границите на териториалното море на тази държава или територия по смисъла на Конвенцията на Организацията на обединените нации по морско право (подписана в Монтего бей на 10 декември 1982 г.);
б)
„производство“ означава всеки вид обработка или преработка, включително сглобяване;
в)
„материал“ означава всяка съставка, суровина, компонент или част и т.н., използван/а при производството на продукта;
г)
„продукт“ означава продуктът, който се произвежда, дори когато той е предназначен за последващо използване в друга производствена операция;
д)
„стоки“ означава както материалите, така и продуктите;
е)
„двустранна кумулация“ означава система, която позволява продуктите с произход от Европейския съюз съгласно настоящия регламент да бъдат считани за материали с произход от държава бенефициер, когато са били преработени или вложени в даден продукт в посочената държава бенефициер;
ж)
„кумулация с Норвегия, Швейцария или Турция“ означава система, която позволява продукти с произход от Норвегия, Швейцария или Турция да бъдат считани за материали с произход от държава бенефициер, когато са били преработени или вложени в даден продукт в посочената държава бенефициер и внесени в Европейския съюз;
з)
„регионална кумулация“ означава система, по която продукти, с произход съгласно настоящия регламент от държава, която е член на регионална група, се считат за материали с произход от друга държава от същата регионална група (или държава от друга регионална група, когато между групите е възможна кумулация), когато са били преработени или вложени в даден продукт, произведен там;
и)
„разширена кумулация“ означава система, която може да се ползва с разрешение на Комисията по искане от страна на държава бенефициер, и в съответствие с която някои материали с произход от държава, с която Европейският съюз има действащо споразумение за свободна търговия в съответствие с член XXIV от действащото Общо споразумение за митата и търговията (ГАТТ), са считани за материали с произход от съответната държава бенефициер, когато са били преработени или вложени в даден продукт, произведен в тази държава;
й)
„взаимозаменяеми материали“ означава материали, които са от един и същи вид и с едно и също търговско качество, с еднакви технически и физически характеристики и които не могат да бъдат разграничени един от друг след влагането им в крайния продукт;
к)
„регионална група“ означава група държави, между които се прилага регионална кумулация;
л)
„митническа стойност“ означава стойността, определена в съответствие със Споразумението от 1994 г. за прилагане на член VII от Общото споразумение за митата и търговията (Споразумение на СТО за определяне на митническата стойност);
м)
„стойност на материалите“ в списъка от приложение 13а означава митническата стойност на използваните материали без произход в момента на вноса или, ако тя не е известна и не може да бъде установена, първата установима цена, заплатена за материалите в държавата бенефициер. Когато стойността на материали с произход трябва да бъде установена, настоящата буква се прилага mutatis mutandis;
н)
„цена франко - завод“ означава цената франко - завод, платена за продукта на производителя, в чието предприятие е извършена последната обработка или преработка, при условие че цената включва стойността на всички използвани материали и всички други разходи, свързани с производството му, от която са изключени всички вътрешни данъци, които са възстановени или могат да бъдат възстановени след износа на получения продукт.
Когато действително платената цена не отразява всички разходи, свързани с производството на продукта, които действително са възникнали в държавата бенефициер, цената франко - завод означава сборът от всички тези разходи, от който са изключени всички вътрешни данъци, които са възстановени или могат да бъдат възстановени след износа на получения продукт;
о)
„максимално съдържание на материали без произход“ означава максималното съдържание на материали без произход, което е допустимо, за да може дадено производство да бъде считано за достатъчна обработка или преработка за придаване на статут на продукти с произход. То може да бъде изразено като процент от цената франко - завод на продукта или като процент от нетното тегло на посочените използвани материали, включени в определена група глави, глава, позиция или подпозиция;
п)
„нетно тегло“ означава собственото тегло на стоките без теглото на каквито и да е опаковки;
р)
„глави“, „позиции“ и „подпозиции“ означава главите, позициите и подпозициите (четири или шестцифрени кодове), използвани в номенклатурата, съставляваща Хармонизираната система, с промените съгласно препоръката от 26 юни 2004 г. на Съвета за митническо сътрудничество;
с)
„класиран“ се отнася за класирането на продукт или материал в дадена позиция или подпозиция по Хармонизираната система;
т)
„пратка“ означава продукти, които или:
-
са изпратени едновременно от един износител до един получател; или
-
са обхванати от един единствен транспортен документ, който обхваща техния превоз от износителя до получателя, или, в отсъствието на такъв документ, от само една фактура.
у)
„износител“ означава лице, което изнася стоките за Европейския съюз или за държава бенефициер, и което е в състояние да докаже произхода на стоките, независимо от това дали той е производителят и дали той самият осъществява формалностите по износа;
ф)
„регистриран износител“ означава износител, който е регистриран пред компетентните органи на съответната държава бенефициер за целите на изготвяне на изявление за произход за целите на осъществяване на износ по схемата;
ц)
„изявление за произход“ означава изявление, изготвено от износителя, в което се посочва, че обхванатите от него продукти отговарят на правилата за произход по схемата с цел или лицето, деклариращо стоките за допускане за свободно обращение в Европейския съюз, да поиска да ползва преференциално тарифно третиране, или икономическият оператор в държавата бенефициер, който внася материалите за допълнителна преработка в контекста на правилата за кумулация, да може да докаже статута на стоки с произход на такива стоки.
2. За целите на параграф 1, буква н) когато последната обработка или преработка е била възложена за подизпълнение на производител, терминът „производител“, посочен в параграф 1, буква н), първа алинея, може да се отнася за предприятието, което е наело подизпълнителя.
Член 68
1. За да осигурят правилното прилагане на схемата, държавите бенефициери се задължават:
а)
да създадат и поддържат административните структури и системи, необходими за въвеждането и управлението в посочената държава на правилата и процедурите, установени в настоящия раздел, включително, когато е приложимо, необходимите мерки за прилагане на кумулацията;
б)
техните компетентни органи да сътрудничат на Комисията и на митническите органи на държавите-членки.
2. Сътрудничеството, посочено в параграф 1, буква б), се състои от:
а)
оказване на необходимата подкрепа при искане от страна на Комисията за осъществяване на мониторинг на правилното управление на схемата в съответната държава, включително посещения за проверки на място на Комисията или на митническите органи на държавите-членки;
б)
без да се засягат разпоредбите на членове 97ж и 97з, извършване на проверка на статута на продукти с произход на продуктите и на спазването на другите условия, изложени в настоящия раздел, включително посещения на място при искане от страна на Комисията или на митническите власти на държавите-членки по време на разследванията на произхода.
3. Държавите бенефициери уведомяват Комисията за поетите от тях задължения по параграф 1.
Член 69
1. Държавите-бенефициери съобщават на Комисията имената и адресите на органите, разположени на тяхна територия, които са:
а)
част от правителствените органи на съответната държава или действат под ръководството на правителството и притежават правомощия да вписват износители и да заличават вписването им от архива с регистрирани износители;
б)
част от правителствените органи на съответната държава и притежават правомощия да подпомагат Комисията и митническите органи на държавите-членки чрез административно сътрудничество така, както е предвидено в настоящия раздел.
2. Държавите бенефициери уведомяват незабавно Комисията за всяка промяна в съобщената по силата на параграф 1 информация.
3. Комисията създава електронна база данни на регистрираните износители въз основа на информацията, предоставена от правителствените органи на държавите бенефициери и митническите органи на държавите-членки.
Достъп до базата данни и съдържащата се в нея информация притежава единствено Комисията. Органите, посочени в първата алинея, се грижат съобщаваните на Комисията данни да бъдат актуални, пълни и точни.
Данните, обработвани в базата данни по първата алинея, се публикуват в интернет, с изключение на поверителната информация от клетки 2 и 3 на заявлението за получаване на статут на регистриран износител, посочено в член 92.
Личните данни, обработвани в базата данни по първа алинея и от държавите-членки в съответствие с настоящия раздел, се изпращат или предоставят на трети държави или на международни организации единствено в съответствие с член 9 от Регламент (ЕО) № 45/2001.
4. Настоящият регламент по никакъв начин не засяга степента на защита на лицата във връзка с обработката на лични данни съгласно разпоредбите на правото на Европейския съюз и националното право, като по-специално не променя нито задълженията на държавите-членки, свързани с обработката от тяхна страна на лични данни съгласно Директива 95/46/ЕО, нито задълженията на институциите и органите на Европейския съюз, свързани с обработката от тяхна страна на лични данни съгласно Регламент (ЕО) № 45/2001 при изпълнение на задълженията им.
Регистрационните и идентификационните данни на износителите, съставени от набора данни, изброени в приложение 13в, точки 1, 3 (свързани с описанието на дейностите), 4 и 5, могат да бъдат публикувани от Комисията в интернет само ако износителите са дали свободно своето изрично и информирано писмено съгласие.
На износителите се дава информацията по член 11 от Регламент (ЕО) № 45/2001.
Правата на лицата по отношение на регистрационните им данни, изброени в приложение 13в и обработвани в националните системи, се упражняват в съответствие със законодателството на държавата-членка, съхранила личните им данни в прилагане на Директива 95/46/ЕО.
Правата на лицата по отношение на обработката на личните им данни в централната база данни по параграф 3 се упражняват в съответствие с Регламент (ЕО) № 45/2001.
Националните надзорни органи за защита на данните и Европейският надзорен орган по защита на данните, като действат в обхвата на своите съответни компетенции, си сътрудничат активно и осигуряват координиран надзор върху базата данни, посочена в параграф 3.
Член 70
1. Комисията ще публикува в Официален вестник на Европейския съюз (серия „C“) списъка на държавите бенефициери и датата, на която се счита, че те са изпълнили задълженията си по членове 68 и 69. Комисията ще актуализира посочения списък, когато някоя нова държава бенефициер отговори на същите условия.
2. Продуктите с произход от държава бенефициер по смисъла на настоящия раздел се ползват от схемата при допускане за свободно обращение в Европейския съюз само при условие, че са били изнесени на или след датата, посочена в списъка по параграф 1.
3. Счита се, че държавата бенефициер отговаря на изискванията по членове 68 и 69 на датата, на която е поела задължението, посочено в член 68, параграф 1, и е съобщила информацията, посочена в член 69, параграф 1.
Член 71
Неспазването от страна на компетентните органи на държавата бенефициер на изискванията по член 68, параграф 1, член 69, параграф 2, членове 91, 92, 93 или член 97ж или системното неспазване на изискванията по член 97з, параграф 2 може да доведе, в съответствие с член 16 от Регламент (ЕО) № 732/2008, до временно оттегляне на преференциите по схемата за посочената държава.
Подраздел 2
Определение на понятието „продукти с произход“
Член 72
Следните продукти се считат за продукти с произход от държава бенефициер:
а)
продукти, изцяло получени в тази държава по смисъла на член 75;
б)
продукти, получени в тази държава, с вложени материали, които не са изцяло получени там, при условие че тези материали са претърпели достатъчна обработка или преработка по смисъла на член 76.
Член 73
1. Условията за придобиване на статут на продукти с произход, определени в настоящия подраздел, се изпълняват в съответната държава бенефициер.
2. Ако продуктите с произход, изнесени от държавата бенефициер за друга държава, се върнат, те се считат за продукти без произход, освен ако може да бъде доказано по удовлетворителен за компетентните органи начин, че:
а)
върнатите продукти са същите като изнесените и
б)
те не са преминали през каквито и да било операции извън рамките на необходимото, за да се съхранят в добро състояние, докато са били в тази държава или докато са били изнесени.
Член 74
1. Продуктите, декларирани за допускане за свободно обращение в Европейския съюз, трябва да бъдат същите като изнесените от държавата бенефициер, с произход от която се счита, че са. Те не трябва да бъдат променяни, трансформирани по какъвто и да било начин или подложени на операции, различни от операциите, предназначени да ги съхранят в добро състояние преди да бъдат декларирани за допускане за свободно обращение. Съхранение на продукти или пратки и разделяне на пратки се допуска, когато то се извършва под отговорността на износителя или на последващ държател на стоките и продуктите останат под митнически надзор в транзитната(ите) държава(и).
2. Изискванията по параграф 1 се считат за изпълнени, освен ако митническите органи имат основание да смятат противното; в такъв случай митническите органи могат да поискат от декларатора да представи доказателство за изпълнение на изискванията, което може да бъде дадено под всякаква форма, включително чрез представяне на транспортни документи, които имат силата на договор, като товарителници или фактическо или конкретно доказателство, основаващо се на маркировката или номерирането на опаковките или всяко друго доказателство, свързано със самите стоки.
3. Параграфи 1 и 2 се прилагат mutatis mutandis, когато се прилага кумулацията по членове 84, 85 или 86.
Член 75
1. За изцяло получени в държава бенефициер се считат:
а)
минералните продукти, извлечени от нейните почви или от нейното морско дъно;
б)
растенията и растителните продукти, отгледани или прибрани там;
в)
живите животни, родени и отгледани там;
г)
продуктите, получени от живи животни, отгледани там;
д)
продуктите от заклани животни, родени и отгледани там;
е)
продуктите, получени чрез лов или риболов, извършен там;
ж)
продуктите от аквакултури, когато рибите, ракообразните и мекотелите са родени и отгледани там;
з)
продуктите от морския риболов и другите продукти, добити в морето извън което и да било териториално море от нейните плавателни съдове;
и)
продуктите, произведени на борда на нейните кораби-заводи изключително от продуктите, посочени в буква з);
й)
употребяваните артикули, събрани там, годни единствено за извличане на суровините;
к)
отпадъците и скрапът, които са получени в резултат на производствени операции, извършвани там;
л)
продуктите, извлечени от морското дъно или под морското дъно, намиращо се извън което и да било териториално море, но върху което тя разполага с изключителни права за експлоатация;
м)
стоките, произведени изключително от продуктите, описани в букви а)-л).
2. Термините „нейните плавателни съдове“ и „нейните кораби-заводи“ в параграф 1, букви з) и и) се прилагат само за плавателните съдове и корабите-заводи, които отговарят на едно от следните изисквания:
а)
регистрирани са в държавата бенефициер или в държава-членка;
б)
плават под флага на държавата бенефициер или на държава-членка;
в)
отговарят на едно от следните условия:
i)
дял от най-малко 50 % от тях е собственост на граждани на държавата бенефициер или на държави-членка, или
ii)
те са собственост на дружества:
-
чието седалище и главно място на стопанска дейност се намира в държавата бенефициер или в държава-членка, и
-
дял от най-малко 50 % от които е собственост на държавата бенефициер или на държави-членки, или на публични субекти или на граждани от държавата бенефициер или от държави-членки.
3. Всяко от условията по параграф 2 може да бъде изпълнено в държавите-членки или в различните държави бенефициери, доколкото всички държави бенефициери се ползват от регионалната кумулация в съответствие с член 86, параграфи 1 и 5. В такъв случай се смята, че продуктите са с произход от държавата бенефициер, под чийто флаг плава плавателният съд или корабът-завод в съответствие с параграф 2, буква б).
Първа алинея се прилага единствено при условие, че са изпълнени разпоредбите на член 86, параграф 2, букви б) и в).
Член 76
1. Без да се засягат разпоредбите на членове 78 и 79, продуктите, които не са изцяло получени в държавата бенефициер по смисъла на член 75, се считат за продукти с произход от нея, при условие че са изпълнени условията, заложени в списъка от приложение 13а за съответните стоки.
2. Ако даден продукт, който е придобил статут на продукт с произход в дадена държава в съответствие с параграф 1, претърпи допълнителна преработка в посочената държава и бъде използван като материал в производството на друг продукт, материалите без произход, които евентуално са били използвани в неговото производство, не се вземат предвид.
Член 77
1. Оценка за спазване на изискванията по член 76, параграф 1 се извършва за всеки отделен продукт.
Когато обаче съответното правило се основава на спазване на максимално съдържание на материали без произход, за да се отчетат колебанията в разходите и валутните курсове, стойността на материалите без произход може да бъде изчислена въз основа на средната стойност, както е посочено в параграф 2.
2. В случая, посочен в параграф 1, втора алинея, средната цена франко - завод на продукта и средната стойност на използваните материали без произход се изчисляват съответно въз основа на сбора от начислените цени франко - завод за всички продажби на продуктите, осъществени през предходната фискална година и сбора от стойността на всички материали без произход, използвани в производството на продуктите през предходната фискална година, така, както e определена в държавата на износ, или, когато липсват данните за цялата фискална година, за по-кратък период, но не по-кратък от три месеца.
3. Износителите, които са избрали да направят изчисленията си въз основа на средната стойност трябва последователно да прилагат този метод по време на годината, следваща отправната фискална година, или, когато е целесъобразно, по време на годината, следваща по-краткия отправен период. Те могат да преустановят прилагането на този метод, когато по време на дадена фискална година или по-кратък период, но не по-кратък от три месеца, установят, че колебанията в разходите и валутните курсове, които са оправдавали използването на такъв метод, са престанали да съществуват.
4. Средните стойности, посочени в параграф 2, съответно като цената франко - завод и стойността на материалите без произход, се използват за да се установи дали има спазване на максималното съдържание на материали без произход.
Член 78
1. Без да се засягат разпоредбите на параграф 3, следните операции се считат за недостатъчна обработка или преработка за придаване на статут на продукти с произход, независимо от това дали са удовлетворени изискванията на член 76:
а)
операциите, целящи запазването на продуктите в добро състояние при превоз или съхранение;
б)
разделянето или събирането в опаковки;
в)
измиването, почистването; отстраняването на прах, окисни и маслени покрития, покрития от бои и други покрития;
г)
гладенето с ютии или гладачни преси на текстил и текстилни артикули;
д)
простите операции по боядисване и полиране;
е)
лющенето и частичното или цялостното бланширане на ориз; полирането и гланцирането на зърнени култури и ориз;
ж)
операциите по оцветяване или ароматизиране на захар или оформянето на бучки; частичното или цялостното смилане на кристална захар;
з)
беленето, изваждането на костилки и чистенето от черупки на плодове, ядки и зеленчуци;
и)
подострянето, простото смилане или простото рязане;
й)
пресяването, отделянето, сортирането, класифицирането, калибрирането, съчетаването (включително окомплектоването на артикулите);
к)
простото поставяне в бутилки, консервени кутии, флакони, торби, кашони, кутии, закрепването върху картички или плочи и всички други прости операции по опаковане;
л)
поставянето или отпечатването на маркировки, знаци, емблеми, и други подобни отличителни знаци върху продуктите и техните опаковки;
м)
простото смесване на стоки, независимо от това дали са от различни видове; смесването на захар с друг материал;
н)
простото добавяне на вода или разреждане или дехидратиране или денатуриране на продукти;
о)
простото сглобяване на части, така че да се получи готов артикул, или разглобяването на продукти на частите им;
п)
комбинацията от две или повече операции, посочени в букви a) - о);
р)
клането на животни.
2. За целите на параграф 1 за прости се считат операции, когато за тяхното извършване не са необходими нито специални умения, нито машини, апаратура или инструменти, специално произведени или монтирани за посочените операции.
3. При определяне на това дали претърпяната от продукта обработка или преработка трябва да се разглежда като недостатъчна по смисъла на параграф 1 се вземат предвид всички операции, извършени в държава бенефициер върху даден продукт.
Член 79
1. Чрез дерогация от разпоредбите на член 76 и съгласно параграфи 2 и 3 от настоящия член материалите без произход, които съгласно условията, посочени в списъка от приложение 13а, не трябва да се използват в производството на даден продукт, могат въпреки това да се използват, при условие че тяхната обща стойност или нетно тегло, установени за продукта, не надвишават:
а)
15 % от теглото на продукта за продукти, включени в глава 2 и глави 4-24 от Хармонизираната система, различни от преработените продукти от риболов от глава 16;
б)
15 % от цената франко - завод на продукта за други продукти, с изключение на продуктите, включени в глави 50-63 от Хармонизираната система, за които се прилагат допустимите отклонения, посочени в приложение 13а, част I, бележки 6 и 7.
2. При прилагането на параграф 1 не може да се надвишават процентите за максимално съдържание на материали без произход, посочени в правилата, заложени в списъка от приложение 13а.
3. Параграфи 1 и 2 не се прилагат за продукти, които са изцяло получени в държава бенефициер по смисъла на член 75. Без да се засягат разпоредбите на член 78 и член 80, параграф 2 обаче, допустимото отклонение, предвидено в посочените параграфи, се прилага за сбора от всички материали, които са използвани в производството на даден продукт и за които съгласно заложеното в списъка от приложение 13а правило се изисква да са изцяло получени.
Член 80
1. Единицата за оценка на прилагането на разпоредбите на настоящия раздел е конкретният продукт, който се смята за основна единица при определяне на класирането по Хармонизираната система.
2. Когато една пратка се състои от определен брой идентични продукти, класирани в една и съща позиция по Хармонизираната система, всеки отделен продукт се взема предвид, когато се прилагат разпоредбите на настоящия раздел.
3. Когато по смисъла на общо правило 5 на Хармонизираната система опаковката е включена в продукта за целите на класирането, тя се включва за целите на определянето на произхода.
Член 81
Принадлежностите, резервните части и инструментите, изпращани с части от оборудване, машини, апаратура или превозни средства, които са част от нормалното оборудване и са включени в цената му франко - завод, се считат за едно цяло със съответното оборудване, машини, апаратура или превозни средства.
Член 82
Комплектите съгласно определението в общо правило 3 на Хармонизираната система се разглеждат като продукти с произход, когато всички съставящи ги продукти са с произход.
Когато обаче един комплект е съставен от продукти с произход и такива без произход, като цяло се счита, че комплектът е с произход, при условие че стойността на продуктите без произход не надвишава 15 % от цената на комплекта франко - завод.
Член 83
За да се определи дали даден продукт е продукт с произход, не се взема предвид произходът на следните елементи, които може да се използват в неговото производство:
а)
енергията и горивото;
б)
съоръженията и оборудването;
в)
машините и инструментите;
г)
всякакви други стоки, които не влизат и не са предназначени да влизат в крайния състав на продукта.
Подраздел 3
Кумулация
Член 84
Двустранната кумулация позволява продуктите с произход от Европейския съюз да бъдат считани за материали с произход от държава бенефициер, когато са вложени в произведен в посочената държава продукт, при условие че извършената там обработка или преработка надхвърля операциите, описани в член 78, параграф 1.
Член 85
1. Доколкото Норвегия, Швейцария и Турция предоставят общи тарифни преференции за продукти с произход от държавите бенефициери и прилагат определение на понятието за произход, съответстващо на постановеното в настоящия раздел, кумулацията с Норвегия, Швейцария или Турция позволява на продуктите с произход от Норвегия, Швейцария или Турция да бъдат считани за материали с произход от държава бенефициер, при условие че извършената там обработка или преработка надхвърля операциите, описани в член 78, параграф 1.
2. Параграф 1 се прилага при условие, че Турция, Норвегия и Швейцария предоставят при условията на взаимност същото третиране на продуктите с произход от държавите бенефициери, в които са вложени материали с произход от Европейския съюз.
3. Параграф 1 не се прилага за продукти, включени в глави 1-24 по Хармонизираната система.
4. Комисията ще публикува в Официален вестник на Европейския съюз (серия C) датата, на която са изпълнени условията, заложени в параграфи 1 и 2.
Член 86
1. Регионалната кумулация се прилага към следните четири отделни регионални групи:
а)
Група I: Бруней, Камбоджа, Индонезия, Лаос, Малайзия, Филипини, Сингапур, Тайланд, Виетнам;
б)
Група II: Боливия, Колумбия, Коста Рика, Еквадор, Ел Салвадор, Гватемала, Хондурас, Никарагуа, Панама, Перу, Венецуела;
в)
Група III: Бангладеш, Бутан, Индия, Малдиви, Непал, Пакистан, Шри Ланка;
г)
Група IV: Аржентина, Бразилия, Парагвай и Уругвай.
2. Регионалната кумулация между държавите от една и съща група се прилага само ако са изпълнени следните условия:
а)
за целите на регионалната кумулация между държавите от една регионална група се прилагат правилата за произход, заложени в настоящия раздел.
Когато операция, отговаряща на изискванията, посочена в част II от приложение 13а, не е еднаква за всички държави, участващи в кумулацията, произходът на продуктите, изнесени от една държава за друга държава от регионалната група за целите на регионалната кумулация, се определя въз основа на правилото, което би се прилагало, ако продуктите се изнасяха за Европейския съюз;
б)
държавите от регионалната група са поели задължение:
i)
да спазват или да гарантират спазването на разпоредбите на настоящия раздел, и
ii)
да оказват необходимото административно сътрудничество за осигуряване на правилното прилагане на настоящия раздел както по отношение на Европейския съюз, така и помежду си;
в)
Комисията е била уведомена за задълженията по буква б) чрез секретариата на съответната регионална група или чрез друг компетентен съвместен орган, представляващ всички членове на въпросната група.
Ако държавите от регионалната група са спазили изискванията по буква б) и буква в), първа алинея преди 1 януари 2011 г., не е необходимо поемане на ново задължение.
3. Материалите от приложение 13б се изключват от регионалната кумулация, предвидена в параграф 2, в случай че:
а)
приложимата тарифна преференция в Европейския съюз не е еднаква за всички държави, които участват в кумулацията; и
б)
посредством кумулацията въпросните материали биха се ползвали от тарифно третиране, по-благоприятно от това, от което биха се ползвали, ако се изнасяха директно за Европейския съюз.
4. Регионалната кумулация между държавите от една и съща регионална група се прилага единствено при условие, че обработката или преработката, извършена в държавата бенефициер, в която материалите претърпяват допълнителна преработка или са вложени, надхвърля операциите, описани в член 78, параграф 1, а при текстилни продукти надхвърля и операциите от приложение 16.
Когато условието по първа алинея не е изпълнено, продуктите са с произход от държавата от регионалната група, на която се дължи най-големият дял от митническата стойност на използваните материали с произход от други държави от регионалната група.
Когато държавата на произход се определя съгласно втора алинея, тази държава се посочва като държавата на произход върху доказателството за произход, изготвено от износителя на продукта за Европейския съюз или, до прилагането на системата за регистрирани износители, издадено от органите на държавата бенефициер на износ.
5. По искане на органите на държава бенефициер от група I или група III Комисията може да допусне регионална кумулация между държавите от посочените групи, при условие че Комисията е установила, че е спазено всяко от следните условия:
а)
условията по параграф 2, буква а) са спазени, и
б)
държавите, които ще участват в такава регионална кумулация, са поели задължение и са уведомили съвместно Комисията за своето задължение:
i)
да спазват или да гарантират спазването на разпоредбите на настоящия раздел, и
ii)
да оказват необходимото административно сътрудничество за осигуряване на правилното прилагане на настоящия раздел както по отношение на Европейския съюз, така и помежду си.
Искането, посочено в първа алинея, трябва да бъде придружено от доказателство, че условията по посочената алинея са спазени. То се отправя до Комисията. Комисията ще вземе решение по искането въз основа на всички елементи, свързани с кумулацията и считани за съществени, включително материалите, които трябва да бъдат кумулирани.
6. Когато за Европейския съюз се изнасят продукти, произведени в държава бенефициер от група I или група III с помощта на материали с произход от държава, която спада към другата група, произходът на тези продукти се определя, както следва:
а)
материалите с произход от държава от една регионална група се считат за материали с произход от държава от другата регионална група, когато са вложени в продукт, получен в нея, при условие че обработката или преработката, извършена в последната държава бенефициер, надхвърля операциите, описани в член 78, параграф 1, а при текстилни продукти надхвърля и операциите от приложение 16.
б)
когато условието по буква а) не е изпълнено, продуктите са с произход от държавата, която участва в кумулацията, на която се дължи най-големият дял от митническата стойност на използваните материали с произход от други държави, участващи в кумулацията.
Когато държавата на произход се определя съгласно първа алинея, буква б), тази държава се посочва като държавата на произход върху доказателството за произход, изготвено от износителя на продукта за Европейския съюз или, до прилагането на системата за регистрирани износители, издадено от органите на държавата бенефициер на износ.
7. По искане на органите на която и да било държава бенефициер Комисията може да допусне разширена кумулация между държава бенефициер и държава, с която Европейският съюз има действащо споразумение за свободна търговия в съответствие с член XXIV от Общото споразумение за митата и търговията, ако е спазено всяко едно от следните условия:
а)
държавите, участващи в кумулацията, са поели задължение да спазват или да гарантират спазването на разпоредбите на настоящия раздел и да осигуряват необходимото административно сътрудничество, за да гарантират правилното прилагане на настоящия раздел както по отношение на Европейския съюз, така и помежду си.
б)
Комисията е била уведомена от съответната държава бенефициер за задължението, посочено в буква а).
Искането, посочено в първа алинея, трябва да съдържа списък с материалите, засегнати от кумулацията, и да бъде придружено от доказателство, че условията по букви а) и б) от първа алинея са спазени. То се отправя до Комисията. В случай на промяна на засегнатите материали се подава ново искане.
Материалите, включени в глави 1-24 от Хармонизираната система, се изключват от разширената кумулация.
8. При разширената кумулация по параграф 7 произходът на използваните материали и приложимото документално доказателство за произход се определят в съответствие с правилата, предвидени в съответното споразумение за свободна търговия. Произходът на продуктите за износ в Европейския съюз се определя в съответствие с предвидените в настоящия раздел правила за произход.
За да придобие полученият продукт статут на продукт с произход, не е необходимо материалите с произход от държава, с която Европейският съюз има споразумение за свободна търговия, и използвани в държава бенефициер за производството на продукт за износ в Европейския съюз да са претърпели достатъчна обработка или преработка, при условие че обработката или преработката, извършена в съответната държава бенефициер, надхвърля операциите, описани в член 78, параграф 1.
9. Комисията ще публикува в Официален вестник на Европейския съюз (серия С) следното:
а)
датата, на която кумулацията между държави от група I и група III, предвидена в параграф 5, влиза в сила, участващите в тази кумулация държави и, когато е целесъобразно, списъка с материали, във връзка с които се прилага кумулацията.
б)
датата, на която разширената кумулация влиза в сила, участващите в тази кумулация държави и списъка с материали, във връзка с които се прилага кумулацията.
Член 87
Когато едновременно с регионалната кумулация се използва двустранна кумулация или кумулация с Норвегия, Швейцария или Турция, полученият продукт придобива произхода на една от държавите от съответната регионална група, определен в съответствие с член 86, параграф 4, първа и втора алинея.
Член 88
1. Подраздели 1 и 2 се прилагат mutatis mutandis за:
а)
износ от Европейския съюз за държава бенефициер за целите на двустранната кумулация;
б)
износ от една държава бенефициер за друга държава бенефициер за целите на регионалната кумулация, както е предвидено в член 86, параграфи 1 и 5, без да се засягат разпоредбите на член 86, параграф 2, буква а), втора алинея.
2. Ако при обработката или преработката на даден продукт се използват взаимозаменяеми материали с произход и без произход, митническите органи на държавата-членка могат, при писмено искане от страна на икономическите оператори, да разрешат съответните материали да бъдат управлявани в Европейския съюз с помощта на метода на „счетоводното разделяне“ за целите на последващ износ за държава бенефициер в рамките на двустранната кумулация, без материалите да бъдат съхранявани отделно.
3. Митническите органи на държавите-членки могат да предвидят посоченото в параграф 2 разрешение да се дава само при изпълнението на определени изисквания, които те считат за целесъобразни.
Разрешението се дава само ако с прилагането на посочения в параграф 2 метод може да се гарантира, че във всеки един момент броят на получените продукти, за които може да се счита, че са „с произход от Европейския съюз“, е равен на броя на продуктите, които биха били получени чрез прилагане на метода на физическо разделяне на наличностите.
Ако за него бъде получено разрешение, методът се прилага и записите се правят въз основа на общите счетоводни принципи, приложими в Европейския съюз.
4. Ползвателят на метода, посочен в параграф 2, изготвя или, до прилагането на системата за регистрирани износители, подава заявление за издаване на доказателства за произход за количеството продукти, които могат да бъдат считани за продукти с произход от Европейския съюз. По искане на митническите органи на държавите-членки ползвателят предоставя отчет за управлението на количествата.
5. Митническите органи на държавите-членки следят за това как се използва разрешението, посочено в параграф 2.
Те могат да оттеглят разрешението в следните случаи:
а)
ползвателят използва разрешението по какъвто и да е неправилен начин, или
б)
ползвателят не изпълнява някое от другите условия, заложени в настоящия раздел или раздел 1А.
Подраздел 4
Дерогации
Член 89
1. Комисията, по своя инициатива или в отговор на искане от страна на държава бенефициер, може да предостави на държавата бенефициер временна дерогация от разпоредбите на настоящия раздел, когато:
а)
вътрешни или външни фактори временно възпрепятстват възможността да спазва правилата за придобиване на произход, предвидени в член 72, когато преди е била в състояние да го прави, или
б)
е нобходимо време, за да се подготви за спазването на правилата за придобиване на произход, предвидени в член 72.
2. Временнаа дерогация се предоставя единствено за периода от време, през който действат вътрешните или външните фактори, които са причина за нея, или за периода от време, необходим на държавата бенефициер, за да започне да спазва правилата.
3. Исканто за дерогация се отправя писмено до Комисията. В него се излагат причините, поради които е необхоима деpогация, както е посочено в параграф 1, и се съдържат необходимите доказателствени документи.
4. След предоставяне на дерогацията държавата бенефициер се съобразява с определените изисквания по отношение на информацията, която трябва да бъде дадена на Комисията за използването на дерогацията и по отношение на управлението на количествата, за които е предоставена дерогацията.
Подраздел 5
Процедури при износ в държавата бенефициер
Член 90
Схемата се прилага в следните случаи:
а)
за стоки, отговарящи на изискванията по настоящия раздел, които се изнасят от регистриран износител по смисъла на член 92;
б)
за всяка пратка, състояща се от един или повече пакети, съдържащи продукти с произход, които се изнасят от какъвто и да било износител, когато общата стойност на продуктите с произход в пратката не надвишава 6 000 EUR.
Член 91
1. Компетентните органи на държавата бенефициер изготвят и редовно актуализират електронен архив на регистрираните износители, установени в посочената държава. Архивът се обновява незабавно, когато вписването на даден износител бъде заличено от регистъра в съответствие с член 93, параграф 2.
2. Архивът съдържа следната информация:
а)
име и пълен адрес на мястото, където регистрираният износител е установен/живее, включително идентификатор на държавата или територията (двубуквен код на държавите по ISO);
б)
брой на регистрираните износители;
в)
продукти, предназначени за износ по схемата (примерен списък с главите или позициите по Хармонизираната система, както се сметне за целесъобразно от заявителя);
г)
дата на регистрация на износителя и дата, на която регистрацията му изтича;
д)
причина за оттегляне на регистрацията (по искане на регистрирания износител/оттегляне от страна на компетентните органи). Тези данни се предоставят на разположение единствено на компетентните органи.
3. Компетентните органи на държавите бенефициери уведомяват Комисията за използваните от тях национални системи за номериране за определяне на регистрираните износители. Номерата започват с двубуквения код на държавата по ISO.
Член 92
За да се регистрират, износителите подават заявление пред компетентните органи на държавата бенефициер, посочени в член 69, параграф 1, буква а), като използват формуляра от приложение 13в. Чрез попълването на формуляра износителите дават съгласието си за съхраняване на представената от тях информация в базата данни на Комисията и за публикуване на неповерителните данни в интернет.
Заявлението се приема от компетентните органи само ако е пълно.
Член 93
1. Регистрираните износители, които са престанали да отговарят на условията за изнасяне на стоки по схемата или които не възнамеряват повече да изнасят такива стоки, уведомяват компетентните органи на държавата бенефициер, които незабавно ги отстраняват от архива на регистрираните износители, който се води в посочената държава бенефициер.
2. Без да се засяга системата за наказания и санкции, приложима в държавата бенефициер, когато регистрираните износители умишлено или поради небрежност изготвят или станат причина за изготвянето на изявление за произход или друг доказателствен документ, който съдържа невярна информация, която води до нередност или до неправомерно ползване на преференциално тарифно третиране, компетентните органи на държавата бенефициер заличават незабавно вписването на износителя от архива на регистрираните износители, който се води от съответната държава бенефициер.
3. Без да се засяга възможното отражение на откритите нередности върху текущите проверки, заличаването на вписването на регистрираните износители влиза в сила за в бъдеще, т.е. по отношение на изявление за, изготвени след датата на заличаването.
4. Износителите, чиито вписвания са били заличени от архива на регистрираните износители от компетентните органи в съответствие с параграф 2 могат да бъдат наново вписани в архива на регистрираните износители едва след като докажат пред компетентните органи в държавата бенефициер, че са премахнали причините, довели до заличаването на тяхното вписване.
Член 94
1. Износителите, независимо дали са регистрирани или не, изпълняват следните задължения:
а)
те водят подходящите търговски счетоводни регистри за производството и доставките на стоки, които отговарят на изискванията за преференциално третиране;
б)
те предоставят на разположение всички доказателства, свързани с използвания в производството материал;
в)
те съхраняват цялата митническа документация, свързана с използвания в производството материал;
г)
те съхраняват за период от най-малко три години или по-дълго, ако това се изисква от националното право, от края на годината, в която е било изготвено изявление за произход, регистри за:
i)
изявленията за произход, които са изготвили, и
ii)
своите материали с произход и без произход, своето производство и складови наличности.
Регистрите по първа алинея, буква г) могат да бъдат електронни, но трябва да позволяват проследяването на материалите, използвани в производството на изнасяните продукти, и потвърждаването на техния статут на стоки с произход.
2. Задълженията, предвидени в параграф 1, се прилагат и към доставчиците, които представят на износителите декларации на доставчиците, с които се удостоверява статутът на произход на стоките, които те доставят.
Член 95
1. Износителят изготвя изявление за произход при износ на продуктите, за които то се отнася, ако съответните стоки могат да бъдат считани за стоки с произход в съответната държава бенефициер или в друга държава бенефициер в съответствие с член 86, параграф 4, втора алинея или с член 86, параграф 6, първа алинея, буква б).
2. Чрез дерогация от параграф 1 по изключение изявление за произход може да бъде изготвено след износа („изявление със задна дата“), при условие че то бъде представено в държавата-членка, където е декларирано допускането за свободно обращение, не по-късно от две години след износа.
3. Изявление за произход се дава от износителя на неговия клиент в Европейския съюз и съдържа данните, посочени в приложение 13г. Изявлението за произход се изготвя на английски или френски език.
То може да бъде изготвено върху всеки търговски документ, който позволява съответният износител и стоки да бъдат идентифицирани.
4. Когато се прилага кумулацията по член 84, член 86, параграф 1 или член 86, параграфи 5 и 6, износителят на продукта, за производството на който са използвани материали с произход от страна, с която е разрешена кумулация, разчита на изявлението за произход, представено от неговия доставчик. В тези случаи изявление за произход, изготвено от износителя, съдържа в зависимост от случая надписа „EU cumulation“, „regional cumulation“ или „Cumul UE“, „cumul regional“.
5. Когато се прилага кумулацията по член 85, износителят на продукта, за производството на който са използвани материали с произход от страна, с която е разрешена кумулация, разчита на доказателството за произход, представено от неговия доставчик и издадено в съответствие с разпоредбите на правилата за произход по ОСП на Норвегия, Швейцария или Турция, в зависимост от случая. В този случай изявлението за произход, изготвено от износителя, съдържа надписа „Norway cumulation“, „Switzerland cumulation“, „Turkey cumulation“ или „Cumul Norvège“, „Cumul Suisse“, „Cumul Turquie“.
6. Когато се прилага разширената кумулация по член 86, параграфи 7 и 8, износителят на продукта, за производството на който са използвани материали с произход от страна, с която е разрешена разширена кумулация, разчита на доказателството за произход, представено от неговия доставчик и издадено в съответствие с разпоредбите на съответното споразумение за свободна търговия между Европейския съюз и въпросната страна.
В този случай изявлението за произход, изготвено от износителя, съдържа надписа „extended cumulation with country x“ или „cumul étendu avec le pays x“.
Член 96
1. Изявление за произход се изготвя за всяка пратка.
2. Изявлението за произход е валидно за срок от дванадесет месеца от датата на изготвянето му от износителя.
3. Едно единствено изявление за произход може да обхване няколко пратки, ако стоките отговарят на следните условия:
а)
те са продукти в демонтирано или немонтирано състояние по смисъла на Общо правило 2, буква а) от Хармонизираната система;
б)
те са включени в раздел XVI или XVII или в позиция 7308 или 9406 от Хармонизираната система, и
в)
те са предназначени за внос чрез поредица от доставки.
Подраздел 6
Процедури при допускане за свободно обращение в Европейския съюз
Член 97
1. В митническата декларация за допускане за свободно обращение се включва позоваване на изявлението за произход. Изявлението за произход се държи на разположение на митническите органи, които могат да поискат то да им бъде предоставено за проверката на декларацията. Тези органи могат да изискат превод на изявлението на официалния език или на един от официалните езици на съответната държава-членка.
2. Ако деклараторът поиска да приложи схемата без да притежава изявление за произход при приемането на митническата декларация за допускане за свободно обращение, тази декларация се счита за непълна по смисъла на член 253, параграф 1 и се третира като такава.
3. Преди да декларира стоките за допускане за свободно обращение деклараторът взема необходимите мерки, за да се увери, че стоките спазват правилата на настоящия раздел, по-специално като провери:
i)
в базата данни, посочена в член 69, параграф 3, дали износителят е регистриран за целите на изготвянето на изявления за произход, освен когато общата стойност на продуктите с произход в пратката не надвишава 6 000 EUR, и
ii)
дали изявлението за произход е изготвено в съответствие с приложение 13г.
Член 97а
1. Следните продукти са освободени от задължението за изготвяне и представяне на изявление за произход:
а)
продукти, изпращани като малки пратки от частни лица до частни лица, чиято обща стойност не надвишава 500 EUR;
б)
продукти, явяващи се част от личния багаж на пътници, чиято обща стойност не надвишава 1 200 EUR.
2. Продуктите, посочени в параграф 1, трябва да отговарят на следните условия:
а)
те не се внасят с цел търговия;
б)
те са били декларирани като отговарящи на условията за ползване на схемата;
в)
няма основание за съмнение във верността на декларация, посочена в буква б).
3. За целите на параграф 2, буква а) вносът не се счита за внос с цел търговия, ако са изпълнени следните условия:
а)
вносът е инцидентен;
б)
вносът се състои изцяло от продукти за лично ползване на получателите или пътниците или техните семейства;
в)
от естеството и количеството на продуктите е видно, че те не се внасят с търговска цел.
Член 97б
1. Установяването на дребни несъответствия между данните в изявлението за произход и тези, посочени в документите, представени пред митническите органи с цел извършване на формалностите по вноса на продуктите, ipso facto не прави изявлението за произход недействително, ако бъде надлежно установено, че посоченият документ съответства на въпросните продукти.
2. Очевидните технически грешки като печатни грешки в изявлението за произход не водят до отхвърляне на посочения документ, ако тези грешки са от естество, което не поражда съмнения относно верността на заявленията, направени в посочения документ.
3. Изявленията за произход, представени на митническите органи в държавата вносител след срока на валидност, посочен в член 96, могат да бъдат приети с цел преференциално третиране, когато закъснението при представянето на тези документи след крайния срок се дължи на изключителни обстоятелства. В други случаи на закъсняло представяне митническите органи на държавата вносител могат да приемат изявленията за произход, ако продуктите са им били представени преди посочения краен срок.
Член 97в
1. Процедурата, посочена в член 96, параграф 3, се прилага за период, определен от митническите органи на държавата-членка.
2. Митническите органи на държавите-членки на внос, които извършват надзор върху последователни допускания за свободно обращение, проверяват дали последователните пратки са част от продуктите в демонтирано или немонтирано състояние, за които е било изготвено изявлението за произход.
Член 97г
1. Ако продуктите все още не са били допуснати за свободно обращение, изявлението за произход може да бъде заместено с едно или повече заместващи изявления за произход, изготвени от държателя на стоките, за да могат всички или някои от продуктите да бъдат изпратени на друго място в митническата територия на Общността или, когато е приложимо, в Норвегия, Швейцария или Турция. Не е необходимо държателите на стоките да са регистрирани износители, за да имат право да изготвят заместващи изявления за произход.
2. Когато изявлението за произход е заместващо, в оригиналното изявление за произход се посочва следното:
а)
данните от заместващото(ите) изявление(я) за произход;
б)
имената и адресите на изпращача;
в)
получателят(ите) в Европейския съюз.
Върху оригиналното изявление за произход се обозначава „Replaced“ или „Remplacée“ в зависимост от случая.
3. В заместващото изявление за произход се посочва следното:
а)
всички данни на продуктите с променено местоназначение;
б)
датата, на която е изготвено оригиналното изявление за произход;
в)
всички необходими данни, посочени в приложение 13г;
г)
името и адреса на изпращача на продуктите в Европейския съюз;
д)
името и адреса на получателя на продуктите в Европейския съюз, Норвегия, Швейцария или Турция;
е)
датата и мястото на извършване на заместването.
Лицето, изготвящо заместващото изявление за произход, може да приложи към него копие на първоначалното изявление за произход.
4. Параграфи 1, 2 и 3 се прилагат mutatis mutandis към изявленията, заместващи изявления за произход, които сами по себе си са заместващи изявления за произход. Параграфи 1, 2 и 3 се прилагат mutatis mutandis към заместващите изявления за произход, изготвени от изпращачи на продукти в Норвегия, Швейцария или Турция.
5. За продуктите, ползващи се от тарифните преференции съгласно дерогация, предоставена в съответствие с разпоредбите на член 89, заместването по реда на настоящия член се прилага само когато продуктите са предназначени за Европейския съюз. Когато съответният продукт е придобил статут на продукт с произход чрез регионална кумулация, заместващо изявление за произход може да бъде изготвено само при изпращане на продукти за Норвегия, Швейцария или Турция, в случай че посочените държави прилагат същите правила за регионална кумулация като Европейския съюз.
6. Параграфи 1, 2 и 3 се прилагат mutatis mutandis към изявленията, заместващи изявления за произход при разделяне на пратки, извършено в съответствие с член 74.
Член 97д
1. При наличие на съмнения относно статута на продукти с произход на продуктите митническите органи могат да поискат от декларатора да представи в разумен срок, определен от тях, всяко налично доказателство, позволяващо да се провери точността на означението за произход в декларацията или спазването на условията по член 74.
2. Митническите органи могат да преустановят прилагането на преференциалната тарифна мярка по време на процедурата по проверка, изложена в член 97з, в случай че:
а)
предоставената от декларатора информация е недостатъчна за потвърждаване на статута на продукти с произход на продуктите или на спазването на условията, заложени в член 73 или член 74,
б)
деклараторът не отговори в срока, предвиден за представяне на посочената в параграф 1 информация.
3. До получаването на информацията по параграф 1, поискана от декларатора, или на резултатите от процедурата за проверка по параграф 2 на вносителя се предлага освобождаване на продуктите при спазване на всички предпазни мерки, счетени за необходими.
Член 97е
1. Митническите органи на държавата-членка на внос отказват право на ползване на схемата без да са длъжни да искат допълнителни доказателства или да изпращат искане за проверка до държавата бенефициер, в случай че:
а)
стоките не са същите като посочените в изявлението за произход;
б)
деклараторът не подаде изявление за произход за съответните продукти, когато такова се изисква;
в)
без да се засягат разпоредбите на член 90, буква б) и член 97г, параграф 1 притежаваното от декларатора изявление за произход не е било изготвено от регистриран износител в държавата бенефициер;
г)
изявлението за произход не е изготвено в съответствие с приложение 13г;
д)
не са спазени условията по член 74.
2. Митническите органи на държавата-членка на внос отказват право на ползване на схемата след изпращане на искане за проверка по смисъла на член 97з към компетентните органи на държавата бенефициер, когато митническите органи на държавата-членка на внос:
а)
са получили отговор, според който износителят няма право да изготвя изявление за произход;
б)
са получили отговор, според който съответните продукти не са с произход от държава бенефициер или не са спазени условията по член 73;
в)
са имали основателни съмнения във валидността на изявлението за произход, или в точността на информацията, представена от декларатора по отношение на действителния произход на въпросните продукти, когато са отправили искане за проверка, и
i)
не са получили отговор в срока, отпуснат в съответствие с член 97з, или
ii)
са получили отговор, който не съответства в достатъчна степен на въпросите, повдигнати в искането.
Подраздел 7
Контрол на произхода
Член 97ж
1. С цел да осигуряват спазване на правилата относно статута на продукти с произход на продуктите компетентните органи на държавата бенефициер извършват:
а)
проверки на статута на продукти с произход на продуктите по искане на митническите органи на държавите-членки;
б)
редовни проверки на износителите по своя собствена инициатива.
Доколкото Норвегия, Швейцария и Турция са сключили споразумение с Европейския съюз, в което се заявява, че ще си предоставят взаимно необходимата подкрепа по въпроси, свързани с административното сътрудничество, алинея първа се прилага mutatis mutandis към искания, изпратени до органите на Норвегия, Швейцария и Турция за проверка на заместващите изявления за произход, изготвени на тяхна територия, с цел от посочените органи да бъде поискано по-нататъшно сътрудничество с компетентните органи на държавата бенефициер.
Разширената кумулация по член 86, параграфи 7 и 8 се допуска единствено ако държава, с която Европейският съюз има действащо споразумение за свободна търговия, се е съгласила да оказва подкрепа на държавата бенефициер по въпроси, свързани с административното сътрудничество, така, както би оказвала подобна подкрепа на митническите органи на държавите-членки съгласно съответните разпоредби на въпросното споразумение за свободна търговия.
2. Проверките, посочени в параграф 1, буква б), имат за цел да гарантират че износителите спазват непрекъснато своите задължения. Те се извършват през определен период от време въз основа на подходящи критерии за анализ на риска. За тази цел компетентните органи на държавите бенефициери изискват от износителите да представят копия или списък на изявленията за произход, които са изготвили.
3. Компетентните органи на държавите бенефициери имат право да изискват всички доказателства и да провеждат всички проверки на счетоводната документация на износителите, и, когато е необходимо, на тази на производителите - техни доставчици, или всякакви други проверки, които сметнат за целесъобразни.
Член 97з
1. Последващите проверки на изявленията за произход се извършват чрез случаен подбор или когато митническите учреждения на държавите-членки имат основателни причини да се съмняват в тяхната автентичност, в статута на продукти с произход на въпросните продукти или в изпълнението на другите изисквания по настоящия раздел.
Когато митническите органи на държава-членка поискат сътрудничеството на компетентните органи на държава бенефициер за извършване на проверка на валидността на изявленията за произход, статута на продукти с произход на продуктите или и на двете, те посочват в своето искане, когато е целесъобразно, причините, поради които имат основателни съмнения във валидността на изявлението за произход или в статута на продукти с произход на продуктите.
В подкрепа на искането за проверка може да бъде изпратено копие на изявлението за произход и всяка допълнителна информация или документи, от които може да се направи заключение, че представената в изявлението информация е неточна.
Държавата-членка, отправяща искането, определя 6-месечен първоначален срок за съобщаване на резултатите от проверката с начало от датата на искането за проверка, с изключение на исканията, изпращани до Норвегия, Швейцария или Турция за целите на проверка на заместващо изявление за произход, изготвено на техните територии въз основа на изявление за произход, изготвено в държава бенефициер, за които този срок се удължава на осем месеца.
2. Ако в случай на основателно съмнение не се получи отговор в рамките на предвидения в параграф 1 срок или ако полученият отговор не съдържа достатъчно информация за определяне на действителния произход на продуктите, до компетентните органи се изпраща второ съобщение. В посоченото съобщение се определя нов срок, не по-дълъг от 6 месеца.
Подраздел 8
Други разпоредби
Член 97и
1. Подраздели 5, 6 и 7 се прилагат mutatis mutandis за:
а)
износ от Европейския съюз за държава бенефициер за целите на двустранната кумулация;
б)
износ от една държава бенефициер за друга за целите на регионалната кумулация, както е предвидено в член 86, параграфи 1 и 5.
2. Митническите органи на дадена държава-членка считат за регистриран износител за целите на схемата всеки износител от Европейския съюз, при подадено от него искане, ако отговаря на следните условия:
а)
има EORI номер в съответствие с членове 4к-4у;
б)
притежава статут на „одобрен износител“ по преференциален режим;
в)
в своето искане, отправено до митническите органи на държавата-членка, той представя следните данни, посочени във формуляра, образец на който се съдържа в приложение 13в:
i)
данните, посочени в клетки 1 и 4;
ii)
задълженията, посочени в клетка 5.
Член 97й
1. Подраздели 1, 2 и 3 се прилагат mutatis mutandis при определяне на това дали продуктите могат да бъдат считани за продукти с произход от държава бенефициер, когато се изнасят за Сеута или Мелиля, или за продукти с произход в Сеута или Мелиля, когато се изнасят за държава бенефициер за целите на двустранната кумулация.
2. Подраздели 5, 6 и 7 се прилагат mutatis mutandis за продукти, изнасяни от държава бенефициер за Сеута или Мелиля и за продукти, изнасяни от Сеута или Мелиля за държава бенефициер за целите на двустранната кумулация.
3. За прилагането подраздели 1, 2, 3, 5, 6 и 7 в Сеута и Мелиля са отговорни испанските митнически органи.
4. За целите на параграфи 1 и 2 Сеута и Мелиля се считат за една територия.“
2.
В част I, дял IV, глава 2 се вмъква следният раздел 1А:
„Раздел 1А
Процедури и методи на административно сътрудничество, приложими до влизането в сила на системата за регистрирани износители
Подраздел 1
Общи принципи
Член 97к
1. Всяка държава бенефициер спазва или осигурява спазването на:
а)
правилата за произход на продуктите за износ, посочени в раздел 1;
б)
правилата за попълване и издаване на сертификати за произход форма А, образец на които се съдържа в приложение 17;
в)
разпоредбите за употреба на декларации върху фактура, образец на които се съдържа в приложение 18;
г)
разпоредбите относно методите на административно сътрудничество по член 97т;
д)
разпоредбите относно предоставянето на дерогации по член 89.
2. Компетентните органи на държавите бенефициери сътрудничат на Комисията или държавите-членки по-специално чрез следното:
а)
оказване на необходимата подкрепа при искане от страна на Комисията за осъществяване на мониторинг на правилното управление на схемата в съответната държава, включително посещения за проверки на място на Комисията или на митническите органи на държавите-членки;
б)
без да се засягат разпоредбите на членове 97т и 97у, извършване на проверка на статута на продукти с произход на продуктите и на спазването на другите условия, изложени в настоящия раздел, включително посещения на място при искане от страна на Комисията или на митническите органи на държавите-членки по време на разследванията на произхода.
3. Когато в дадена държава бенефициер е определен компетентен орган за издаване на сертификати за произход форма А, извършват се проверки на документални доказателства за произход и се издават сертификати за произход форма А за износ в Европейския съюз, се счита, че посочената държава бенефициер приема условията по параграф 1.
4. Когато дадена държава или територия е допусната или е допусната отново като държава бенефициер по отношение на продукти, посочени в Регламент (ЕО) № 732/2008 на Съвета, стоките с произход от тази държава или територия могат да се ползват от общата система за преференции, при условие че те са били изнесени от държавата или територията бенефициер на датата или след датата, посочена в член 97т.
5. Доказателството за произход е валидно 10 месеца от датата на издаване в държавата износител и се представя в посочения срок на митническите органи на държавата вносител.
Подраздел 2
Процедури при износ в държавата бенефициер
Член 97л
1. Сертификати за произход форма А, образец на които се съдържа в приложение 17, се издават по писмено искане на износителя или негов упълномощен представител, придружено от всякакви други подходящи документи, доказващи, че продуктите за износ отговарят на изискванията за издаване на сертификат за произход форма А.
2. Сертификатът се предоставя на износителя веднага след като износът е бил осъществен или гарантиран. Въпреки това сертификат за произход форма А може по изключение да бъде издаден след износа на продуктите, за които се отнася, при условие че:
а)
той не е бил издаден по време на износа поради грешки или неволни пропуски или особени обстоятелства; или
б)
е доказано по удовлетворителен за компетентните правителствени органи начин, че сертификатът за произход форма А е бил издаден, но не е бил приет при вноса по технически причини.
3. Компетентните правителствени органи могат да издадат сертификат със задна дата единствено след като проверят дали информацията, представена в заявлението на износителя, отговаря на тази в съответните документи за износа и дали при износа на въпросните продукти не е бил издаден сертификат за произход форма А, който отговаря на разпоредбите на настоящия раздел. Клетка 4 от сертификатите за произход форма А, издадени със задна дата, трябва да съдържа вписването „Issued retrospectively“ или „Délivré à posteriori“.
4. В случай на кражба, загуба или унищожаване на сертификат за произход форма А, износителят може да се обърне към компетентните правителствени органи, които са го издали, с искане да бъде издаден дубликат въз основа на документите за износ, с които те разполагат. В клетка 4 от дубликата на форма А, издаден по този начин, трябва да бъде вписана думата „Duplicate“ или „Duplicata“, заедно с датата на издаване и серийния номер на оригиналния сертификат. Дубликатът влиза в сила от датата на издаване на оригинала.
5. За да проверят дали продуктът, за който е подадено искане за сертификат за произход форма А, отговаря на съответните правила за произход, компетентните правителствени органи имат правото да изискат всички документални доказателства или да извършат всякакви проверки, които сметнат за целесъобразни.
6. Попълването на клетка 2 от сертификата за произход форма А не е задължително. В клетка 12 се съдържат думите „Европейски съюз“ или името на една от държавите-членки. Датата на издаване на сертификата за произход форма А се посочва в клетка 11. Подписът, който се нанася в тази клетка, предназначена за компетентните правителствени органи, издаващи сертификата, както и подписът на упълномощеното от износителя подписващо лице в клетка 12, е собственоръчен.
Член 97м
1. Декларация върху фактура може да бъде изготвена от всеки износител за всяка пратка, състояща се от един или повече пакети, съдържащи продукти с произход, чиято обща стойност не надвишава 6 000 EUR и при условие, че административното сътрудничество по член 97к, параграф 2 се прилага към посочената процедура.
2. Износителят, който изготвя декларация върху фактура, има готовност да представи по всяко време, по искане на митническите или други компетентни правителствени органи на държавата износител, всички необходими документи, доказващи статута на продукти с произход на въпросните продукти.
3. Декларацията върху фактура се изготвя от износителя на английски или френски език чрез напечатване на пишеща машина, полагане на печат или чрез отпечатване върху фактурата, известието за доставка или друг търговски документ, на декларацията, текстът на която се съдържа в приложение 18. Ако декларацията се изготвя на ръка, тя се изписва с мастило с печатни букви. Декларациите върху фактурата носят оригиналния подпис на износителя, положен собственоръчно.
4. Използването на декларация върху фактура подлежи на следните условия:
а)
за всяка пратка се изготвя една декларация върху фактура;
б)
ако стоките, които се съдържат в пратката, вече са били подложени на проверка в държавата износител по отношение на определението за „продукти с произход“, износителят може да се позове на тази проверка в декларацията върху фактура.
5. Когато се прилага кумулацията по членове 84, 85 или 86, компетентните правителствени органи на държавата бенефициер, призовани да издадат сертификат за произход форма А за продукти, за производството на които са използвани материали с произход от страна, с която е разрешена кумулация, се позовават на следното:
-
при двустранна кумулация - на доказателството за произход, предоставено от доставчика на износителя и издадено в съответствие с разпоредбите на подраздел 5;
-
при кумулация с Норвегия, Швейцария или Турция - на доказателството за произход, представено от доставчика на износителя и издадено в съответствие с правилата за произход по ОСП на Норвегия, Швейцария или Турция, в зависимост от случая;
-
при регионална кумулация - на доказателството за произход, представено от доставчика на износителя, а именно сертификат за произход форма А, образец на който се съдържа в приложение 17 или, в зависимост от случая, на декларация върху фактура, текстът на която се съдържа в приложение 18;
-
при разширена кумулация - на доказателството за произход, представено от доставчика на износителя и издадено в съответствие с разпоредбите на съответното споразумение за свободна търговия между Европейския съюз и въпросната държава.
В случаите по първа алинея, първо, второ, трето и четвърто тире в клетка 4 от сертификата за произход форма А се съдържа, в зависимост от случая, надписа „EU cumulation“, „Norway cumulation“, „Switzerland cumulation“, „Turkey cumulation“, „regional cumulation“, „extended cumulation with country x“ или „Cumul UE“, „Cumul Norvège“, „Cumul Suisse“, „Cumul Turquie“, „cumul regional“, „cumul étendu avec le pays x“.
Подраздел 3
Процедури при допускане за свободно обращение в Европейския съюз
Член 97н
1. Сертификатите за произход форма A или декларациите върху фактура се представят пред митническите органи на държавата-членка на вноса в съответствие с процедурите за митническо деклариране.
2. Доказателствата за произход, представени на митническите органи в държавата вносител след срока на валидност, посочен в член 97к, параграф 5, могат да бъдат приети с цел преференциално третиране, когато закъснението при представянето на тези документи след крайната дата се дължи на изключителни обстоятелства. В други случаи на закъсняло представяне митническите органи на държавата вносител могат да приемат доказателствата за произход, ако продуктите са им били представени преди посочения краен срок.
Член 97о
1. Когато по искане на вносителя и при условията, определени от митническите органи на държавата-членка вносител, чрез поредица от доставки се внасят продукти в демонтирано или немонтирано състояние по смисъла на Общо правило 2, буква а) за тълкуване на Хармонизираната система и включени в раздел XVI или XVII, или в позиция 7308 или 9406 от Хармонизираната система, на митническите органи може да се представи само едно доказателство за произход за такива продукти - при вноса на първата доставка.
2. По искане на вносителя и като се вземат предвид условията, определени от митническите органи на държавата-членка вносител, на митническите органи може да се представи само едно доказателство за произход - при вноса на първата доставка, ако стоките:
а)
се внасят в рамките на чести и постоянни търговски потоци със значителна търговска стойност;
б)
са предмет на същия договор за продажба, като страните по договора са установени в държавата износител или в държавата(ите)-членка(и);
в)
са класирани в същия код (осем цифри) по Комбинираната номенклатура;
г)
идват изключително от същия износител, предназначени са за същия вносител и формалностите за въвеждане им се извършват в същото митническо учреждение в същата държава-членка.
Тази процедура се прилага за период, определен от компетентните митнически органи.
Член 97п
1. Когато продуктите с произход са поставени под контрола на митническо учреждение на една единствена държава-членка, е възможно оригиналното доказателство за произход да бъде заместено с един или повече сертификати за произход форма А с цел изпращането на всички или на някои от тези продукти на друго място в територията на Европейския съюз или, когато е приложимо, за Норвегия, Швейцария или Турция.
2. Заместващите сертификати за произход форма А се издават от митническото учреждение, под чийто контрол са поставени продуктите. Заместващият сертификат се изготвя въз основа на писмено искане от страна на реекспортьора.
3. В горната дясна клетка на заместващия сертификат се посочва името на междинната държава, в която е издаден. Клетка 4 съдържа думите „Replacement certificate“ или „Certificat de remplacement“, както и датата на издаване на оригиналния сертификат за произход и неговия сериен номер. Името на реекспортьора се посочва в клетка 1. Името на крайния получател може да се посочи в клетка 2. Всички данни за реекспортираните продукти от оригиналния сертификат се въвеждат в клетки 3-9, а отпратките към фактурата на реекспортьора се посочват в клетка 10.
4. Митническите органи, издавали заместващия сертификат, заверяват клетка 11. Отговорността на органите се ограничава до издаването на заместващия сертификат. Данните от клетка 12 относно държавата на произход и получаващата държава се вземат от оригиналния сертификат. Тази клетка се подписва от реекспортьора. Реекспортьорът, който добросъвестно подписва тази клетка, не е отговорен за точността на данните, вписани в оригиналния сертификат.
5. Митническото учреждение, получило искане да извърши операцията по параграф 1, отбелязва върху оригиналния сертификат теглото, броя и естеството на изпращаните продукти и посочва поредните номера на съответния/ите заместващ/и сертификат/и. То съхранява оригиналния сертификат за срок от поне три години. Към заместващия сертификат може да бъде приложено фотокопие на оригиналния сертификат.
6. За продуктите, ползващи се от тарифните преференции съгласно дерогация, предоставена в съответствие с разпоредбите на член 89, процедурата по реда на настоящия член се прилага само когато продуктите са предназначени за Европейския съюз. Когато съответният продукт е придобил статут на продукт с произход чрез регионална кумулация, заместващият сертификат може да бъде изготвен само при изпращане на продукти за Норвегия, Швейцария или Турция, в случай че посочените държави прилагат същите правила за регионална кумулация като Европейския съюз.
Член 97р
1. Продуктите, изпращани като малки пратки от частни лица до частни лица или явяващи се част от личния багаж на пътници, се приемат за продукти с произход, които могат да ползват тарифните преференции, посочени в член 66, без да се изисква представяне на сертификат за произход форма А или декларация върху фактура, при условие че:
а)
тези продукти:
i)
не се внасят с цел търговия;
ii)
са били декларирани като отговарящи на изискваните условия за ползване на схемата;
б)
няма основание за съмнение във верността на декларация, посочена в буква а), подточка ii).
2. Вносът не се счита за внос с търговски характер, ако са спазени всички от следните условия:
а)
вносът е инцидентен;
б)
вносът се състои изцяло от продукти за лично ползване на получателите или пътниците или техните семейства;
в)
от естеството и количеството на продуктите е видно, че те не се внасят с търговска цел.
3. Общата стойност на продуктите, посочени в параграф 2, не надвишава 500 EUR за малки пратки или 1 200 EUR за продукти, които са част от личния багаж на пътниците.
Член 97с
1. Установяването на дребни несъответствия между заявленията, направени в сертификата за произход форма А или декларацията върху фактура, и тези, направени в документите, представени в митническото учреждение с цел извършване на формалностите по вноса на продуктите, ipso facto не прави сертификата или декларацията недействителен/а, ако бъде надлежно установено, че посоченият документ съответства на представените продукти.
2. Очевидните технически грешки в сертификата за произход форма А, сертификата за движение EUR.1 или декларацията върху фактура не водят до отхвърляне на този документ, ако тези грешки са от естество, което не поражда съмнения относно верността на заявленията, направени в посочения документ.
Подраздел 4
Методи на административно сътрудничество
Член 97т
1. Държавите бенефициери информират Комисията за имената и адресите на правителствените органи, разположени на тяхна територия, които притежават правомощия да издават сертификати за произход форма А, и представят образците от печатите, използвани от тези органи, както и имената и адресите на съответните правителствени органи, отговорни за контрола над сертификатите за произход форма А и декларациите върху фактура.
Комисията изпраща тази информация на митническите органи на държавите-членки. Когато тази информация се предоставя под формата на изменение на предходна информация, Комисията посочва датата на влизане в сила на новите печати съгласно инструкциите, дадени от компетентните правителствени органи на държавата бенефициер. Посочената информация е за официално ползване; когато обаче стоките се допускат за свободно обръщение, въпросните митнически органи могат да позволят на вносителя или на неговия надлежно упълномощен представител да се запознае с образците на печатите.
Държавите бенефициери, които вече са предоставили информацията, изисквана по силата на първа алинея, не са длъжни да я представят отново, освен ако в нея е настъпила промяна.
2. За целите на член 97к, параграф 4 Комисията ще публикува в Официален вестник на Европейските общности (серия С) датата, на която дадена държава или територия, допусната или допусната отново като държава бенефициер по отношение на продукти, посочени в Регламент (ЕО) № 732/2008 на Съвета, е изпълнила задълженията си по параграф 1.
3. Комисията ще изпрати на държавите бенефициери образци на печатите, използвани от митническите органи на държавите-членки за издаване на сертификати за движение EUR.1 по искане на компетентните органи на държавите бенефициери.
Член 97у
1. Последващите проверки на сертификатите за произход форма А и декларациите върху фактура се извършват чрез случаен подбор или когато митническите учреждения на държавите-членки имат основателни причини да се съмняват в автентичността на тези документи, в статута на продукти с произход на въпросните продукти или в изпълнението на другите изисквания на настоящия раздел.
2. Когато отправят искане за последваща проверка митническите органи на държавите-членки връщат сертификата за произход форма А и фактурата, ако същата е била представена, декларацията върху фактура или копие от тези документи, на компетентните правителствени органи на държавата бенефициер износител, като при необходимост посочват причините за искането. Всички документи и всяка информация, от които може да се направи заключение, че представената в доказателството за произход информация е неточна, се изпращат в подкрепа на искането за проверка.
Ако митническите органи на държавите-членки решат да преустановят предоставянето на тарифни преференции до излизане на резултатите от проверката, на вносителя се предлага освобождаване на продуктите при спазване на счетените за необходими предпазни мерки.
3. Когато е отправено искане за последваща проверка, тази проверка се извършва и резултатите от нея се съобщават на митническите органи на държавите-членки най-късно в срок от шест месеца или, за искания, изпратени до Норвегия, Швейцария или Турция за целите на проверка на заместващите доказателства за произход, изготвени на тяхна територия въз основа на сертификат за произход форма А или декларация върху фактура, изготвена в държава бенефициер, в срок най-късно до осем месеца от датата на изпращане на искането. Резултатите трябва да позволяват да се установи дали въпросното доказателство за произход се отнася за действително изнесените продукти и дали тези продукти могат да се считат за продукти с произход от държавата бенефициер.
4. В случай на сертификати за произход форма А, издадени в контекста на двустранна кумулация, отговорът включва копие(я) на сертификата(ите) за движение EUR.1 или, когато е необходимо, съответстващата(ите) декларация(и) върху фактура.
5. Когато в случай на основателни съмнения няма отговор в шест месечния срок, определен в параграф 3, или ако отговорът не съдържа достатъчно информация, за да се определи автентичността на въпросния документ или действителния произход на продуктите, до компетентните органи се изпраща второ съобщение. Ако след второто съобщение резултатите от проверката не са съобщени на поискалите проверката органи в срок от четири месеца от датата на изпращане на второто съобщение или ако тези резултати не позволяват да се определи автентичността на въпросния документ или действителния произход на продуктите, поискалите проверката органи, отказват предоставянето на тарифните преференции, освен при изключителни обстоятелства.
6. Когато от процедурата за проверка или от друга налична информация е видно, че правилата за произход са били нарушени, държавата бенефициер износител незабавно провежда по своя инициатива или по искане на митническите органи на държавите-членки необходимото разследване или урежда провеждането на такова разследване с цел спешно да установи и предотврати такива нарушения. За тази цел Комисията или митническите органи на държавите-членки могат да участват в разследването.
7. За целите на последващата проверка на сертификати за произход форма A износителите съхраняват всички необходими документи, които доказват статута на продукти с произход на съответните продукти, а компетентните правителствени органи на държавата бенефициер износител съхраняват копия от сертификатите, както и на други документи по износа, отнасящи се до тях. Посочените документи се съхраняват за срок от най-малко три години от края на годината на издаване на сертификата за произход форма А.
Член 97ф
1. Членове 97т и 97у се прилагат и между държавите от една и съща регионална група за целите на представяне на информация на Комисията или на митническите органи на държавите-членки и за последващата проверка на сертификатите за произход форма А или декларациите върху фактура, издадени в съответствие с правилата за регионалната кумулация на произход.
2. За целите на членове 85, 97м и 97п споразумението, сключено между Европейския съюз, Норвегия, Швейцария и Турция включва inter alia задължение страните да оказват една на друга необходимата подкрепа по въпроси, свързани с административното сътрудничество.
За целите на член 86, параграфи 7 и 8 и член 97к държавата, с която Европейският съюз е сключил действащо споразумение за свободна търговия и която се е съгласила да участва в разширена кумулация с държава бенефициер, се съгласява също така да оказва на последната подкрепа по въпроси, свързани с административното сътрудничество, така, както би оказвала подобна подкрепа на митническите органи на държавите-членки в съответствие със съответните разпоредби на въпросното споразумение за свободна търговия.
Подраздел 5
Процедури за целите на двустранната кумулация
Член 97х
1. Доказателство за статута на продукти с произход на продукти от Европейския съюз се осигурява чрез:
а)
представяне на сертификат за движение EUR.1, образец на който се съдържа в приложение 21; или
б)
представяне на декларация върху фактура, текстът на която се съдържа в приложение 18. Декларацията върху фактура се изготвя от всеки износител за пратки, съдържащи продукти с произход, чиято обща стойност не надвишава 6 000 EUR, или от одобрен износител от Европейския съюз.
2. Износителят или неговият упълномощен представител вписват „GSP beneficiary countries“ и „EU“ или „Pays bénéficiaires du SPG“ и „UE“ в клетка 2 от сертификата за движение EUR.1.
3. Разпоредбите на настоящия раздел относно издаването, използването и последващата проверка на сертификатите за произход форма A, се прилагат mutatis mutandis и към сертификатите за движение EUR.1, както и към декларациите върху фактура, с изключение на разпоредбите относно издаването на последните.
4. Митническите органи на държавите-членки могат да упълномощят всеки износител, наричан по-долу „одобрен износител“, който често транспортира продукти с произход от Европейския съюз в рамките на двустранната кумулация, да изготвя декларации върху фактура независимо от стойността на съответните продукти, когато посоченият износител представя по удовлетворителен за митническите органи начин всички гаранции, необходими за проверка на:
а)
статута на продукти с произход на продуктите, и
б)
изпълнението на другите изисквания, приложими в посочената държава-членка.
5. Митническите органи могат да предоставят статут на одобрен износител при условията, които те считат за необходими. Митническите органи дават на одобрения износител номер на митническото разрешение, който се поставя върху декларацията върху фактура.
6. Митническите органи наблюдават използването на разрешението от одобрения износител. Митническите органи могат да оттеглят разрешението по всяко време.
Те оттеглят разрешението във всеки от следните случаи:
а)
одобреният износител е престанал да представя гаранциите, посочени в параграф 4;
б)
одобреният износител не изпълнява условията, посочени в параграф 5;
в)
одобреният износител използва разрешението по друг неправилен начин.
7. От одобрения износител не се изисква да подписва декларации върху фактура, при условие че се е ангажирал писмено пред митническите органи да поеме пълната отговорност за всяка декларация върху фактура, която го идентифицира, все едно е подписана собственоръчно от него.
Подраздел 6
Сеута и Мелиля
Член 97ц
Разпоредбите на настоящия раздел относно издаването, използването и последващата проверка на доказателствата за произход, се прилагат mutatis mutandis към продуктите, изнесени от държава бенефициер за Сеута и Мелиля, както и за продукти, изнесени от Сеута и Мелиля за държава бенефициер за целите на двустранната кумулация.
Сеута и Мелиля се разглеждат като една територия.
Испанските митнически органи отговарят за прилагането на настоящия раздел в Сеута и Мелиля.“
3.
В част I, дял IV, глава 2, раздел 2 преди подраздел 1 се вмъква следният член 97ч:
„Член 97ч
1. За целите на настоящия раздел:
а)
„производство“ означава всеки вид обработка или преработка, включително сглобяване;
б)
„материал“ означава всяка съставка, суровина, компонент или част и т.н., използвани при производството на продукта;
в)
„продукт“ означава продуктът, който се произвежда, дори когато той е предназначен за последващо използване в друга производствена операция;
г)
„стоки“ означава както материалите, така и продуктите;
д)
„митническа стойност“ означава стойността, определена в съответствие със Споразумението от 1994 г. за прилагане на член VII от Общото споразумение за митата и търговията (Споразумение на СТО за определяне на митническата стойност);
е)
„цена франко - завод“ в списъка от приложение 15 означава цената франко - завод, платена за продукта на производителя, в чието предприятие е извършена последната обработка или преработка, при условие че цената включва стойността на всички използвани материали, от която са изключени всички вътрешни данъци, които са възстановени или могат да бъдат възстановени след износа на получения продукт.
Когато действително платената цена не отразява всички разходи, свързани с производството на продукта, които действително са възникнали в държавата бенефициер, цената франко - завод означава сборът от всички тези разходи, от който са изключени всички вътрешни данъци, които са възстановени или могат да бъдат възстановени след износа на получения продукт;
ж)
„стойност на материалите“ в списъка от приложение 15 означава митническата стойност на използваните материали без произход в момента на вноса или, ако тя не е известна и не може да бъде установена, първата установима цена, заплатена за материалите в Европейския съюз или в държавата бенефициер по смисъла на член 98, параграф 1. Когато стойността на използваните материали с произход трябва да бъде установена, настоящата алинея се прилага mutatis mutandis;
з)
„глави“, „позиции“ и „подпозиции“ означава главите, позициите и подпозициите (четири или шестцифрени кодове), използвани в номенклатурата, съставляваща Хармонизираната система;
и)
„класиран“ се отнася за класирането на продукт или материал в дадена позиция или подпозиция по Хармонизираната система;
й)
„пратка“ означава продукти, които или:
-
са изпратени едновременно от един износител до един получател, или
-
са обхванати от един единствен транспортен документ, който обхваща техния превоз от износителя до получателя, или, в отсъствието на такъв документ, от само една фактура.
2. За целите на параграф 1, буква е) когато последната обработка или преработка е била възложена за подизпълнение на производител, терминът „производител“, посочен в параграф 1, буква е), първа алинея, може да се отнася за предприятието, което е наело подизпълнителя.“
4.
В член 99 се вмъква следната буква г)а:
„г)
а продуктите от заклани животни, родени и отгледани там;“.
5.
Член 101, параграф 1 се изменя, както следва:
а)
буква ж) се заменя със следното:
„ж)
операциите по оцветяване или ароматизиране на захар или оформянето на бучки; частичното или цялостното смилане на кристална захар;“;
б)
буква м) се заменя със следното:
„м)
простото смесване на стоки, независимо от това дали са от различни видове; смесването на захар с друг материал;“;
в)
вмъква се следната буква м)а:
„м)а
простото добавяне на вода или разреждане или дехидратиране или денатуриране на продукти;“.
6.
Вмъква се приложение 13а, посочено в приложение I към настоящия регламент.
7.
Вмъква се приложение 13б, посочено в приложение II към настоящия регламент.
8.
Вмъква се приложение 13в, посочено в приложение III към настоящия регламент.
9.
Вмъква се приложение 13г, посочено в приложение IV към настоящия регламент.
10.
В бележки 1 и 3.1 от приложение 14 изразът „членове 69 и 100“ се заменя с „член 100“.
11.
Приложение 17 се изменя в съответствие с приложение V към настоящия регламент.
12.
Приложение 18 се заменя с текста, изложен в приложение VI към настоящия регламент.
Член 2
Държавите бенефициери изпращат на Комисията известие за поетите от тях задължения в съответствие с член 68, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 2454/93, изменен с настоящия регламент, и информацията, изисквана по член 69 от посочения регламент, най-малко три месеца преди действителното прилагане на тяхна територия на системата за регистрирани износители.
Най-късно на 1 юли 2016 г. и 1 юли 2019 г. Комисията ще прегледа състоянието на готовност на държавите бенефициери да прилагат системата за регистрирани износители. Комисията ще предложи необходимите корекции.
Член 3
1. Настоящият регламент влиза в сила на седмия ден след публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
2. Той се прилага от 1 януари 2011 г.
3. При условията на параграф 4 от настоящия член точка 1, доколкото е свързана с членове 68-71, членове 90-97и и член 97й, параграф 2, и точки 8 и 9 от член 1 се прилага от 1 януари 2017 г.
4. Държавите бенефициери, които не са в състояние да въведат в приложение системата за регистрирани износители на датата, определена в параграф 3, и които отправят писмено искане до Комисията преди 1 юли 2016 г., или по отношение на които Комисията е предложила корекции в съответствие с член 2, параграф 2, могат да продължат да прилагат разпоредбите на дял IV, глава 2, раздел 1А и приложения 17 и 18 към Регламент (ЕО) № 2454/93, изменен с настоящия регламент, до 1 януари 2020 г.
5. Член 1, точка 2 се прилага до датата, определена в параграф 3 или, за държавите бенефициери, посочени в параграф 4, до датата, определена в параграф 4.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави-членки.
Съставено в Брюксел на 18 ноември 2010 година.
EUROPEISKA KOMMISSIONEN (EU) nr 1063/2010
av den 18 november 2010
om ändring av förordning (EEG) nr 2454/93 om tillämpningsföreskrifter för rådets förordning (EEG) nr 2913/92 om inrättandet av en tullkodex för gemenskapen
EUROPEISKA KOMMISSIONEN HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING
med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt,
med beaktande av rådets förordning (EEG) nr 2913/92 av den 12 oktober 1992 om inrättandet av en tullkodex för gemenskapen (1), särskilt artikel 247, och
av följande skäl:
(1)
I enlighet med rådets förordning (EG) nr 732/2008 av den 22 juli 2008 om tillämpning av Allmänna preferenssystemet under perioden 1 januari 2009-31 december 2011 samt om ändring av förordningarna (EG) nr 552/97 och (EG) nr 1933/2006 och av kommissionens förordningar (EG) nr 1100/2006 och (EG) nr 964/2007 (2) beviljar Europeiska unionen utvecklingsländerna handelsförmåner inom ramen för sitt allmänna preferenssystem. Enligt artikel 5.2 i den förordningen ska de ursprungsregler om definitionen av begreppet ursprungsprodukter och de därmed sammanhängande förfarandena och metoderna för administrativt samarbete som fastställs i kommissionens förordning (EEG) nr 2454/93 (3) gälla.
(2)
Efter en bred debatt som inleddes med kommissionens grönbok av den 18 december 2003 om ursprungsreglerna i förmånsordningarna på handelsområdet i framtiden (4) antog kommissionen den 16 mars 2005 meddelandet ”Ursprungsregler i förmånsordningar på handelsområdet - Riktlinjer inför framtiden” (5) (nedan kallat meddelandet). I detta meddelande beskrivs en ny strategi för ursprungsregler i alla de förmånsordningar på handelsområdet som Europeiska unionen är involverad i och särskilt utvecklingsorienterade ordningar som det allmänna preferenssystemet.
(3)
I samband med utvecklingsagendan från Doha har det erkänts att utvecklingsländerna behöver integreras bättre i världsekonomin, särskilt genom att få ett förbättrat tillträde till de utvecklade ländernas marknader.
För detta ändamål bör reglerna om förmånsursprung förenklas och, i tillämpliga fall, bli mindre stränga, så att produkter med ursprung i förmånsländer faktiskt kan åtnjuta de beviljade förmånerna.
(4)
För att säkerställa att förmånerna faktiskt gynnar de som behöver dem och för att skydda Europeiska unionens egna medel bör ändringarna av reglerna om förmånsursprung kompletteras med en anpassning av förfarandena för att förvalta dessa regler.
(5)
I kommissionens analys av konsekvenserna av denna förordning visas att det allmänna preferenssystemets ursprungsregler uppfattas som alltför komplicerade och restriktiva. Konsekvensanalysen visar också att den faktiska användningen av beviljade förmåner för vissa produkter inte är omfattande, i synnerhet för de produkter som är mest intressanta för de minst utvecklade länderna, och att ursprungsreglerna är ett skäl till detta.
(6)
Konsekvensanalysen visar att förenklade och utvecklingsvänliga regler kan uppnås genom att ett enda kriterium tillämpas på samtliga produkter vid fastställandet av ursprunget för de varor som inte är helt framställda i ett förmånsland. Detta kriterium kan baseras på graden av förvärvat mervärde i det berörda förmånslandet och en tröskel för att uppnå tillräcklig bearbetning. Konsekvensanalysen visar dock inte att en enda metod är oundgänglig för att skapa enkla eller utvecklingsvänliga regler. Vidare finns det enligt berörda parters synpunkter ett antal sektorer där mervärdeskriteriet antingen inte är lämpligt eller inte bör utgöra det enda kriteriet, bl.a. när det gäller jordbruksprodukter, bearbetade jordbruksprodukter, fiskeriprodukter, kemikalier, metaller, textilvaror, klädesplagg och skor. Följaktligen bör andra enkla kriterier som med lätthet kan förstås av ekonomiska aktörer och enkelt kan kontrolleras av förvaltningarna användas inom dessa sektorer, antingen i stället för mervärdeskriteriet eller som ett tillägg till det. Dessa andra kriterier kan exempelvis vara maximalt innehåll av icke-ursprungsmaterial, ändring av nomenklaturnummer eller undernummer, en specifik typ av bearbetning eller behandling och användning av helt framställda material. Kravet på enkelhet förutsätter dock att antalet olika regler bör vara så lågt som möjligt. Ursprungsreglerna bör därför i största möjliga utsträckning gälla sektor för sektor snarare än produkt för produkt.
(7)
Ursprungsreglerna bör återspegla de olika sektorernas särdrag men också ge förmånsländerna reella möjligheter att få tillträde till förmånlig tullbehandling. I tillämpliga fall bör reglerna även återspegla förmånsländernas olika industriella kapaciteter. För att stimulera industriell utveckling i de minst utvecklade länderna, där regeln baseras på ett maximalt innehåll av icke-ursprungsmaterial, bör tröskeln för sådant material alltid vara så hög som möjligt samtidigt som det tillses att den verksamhet som äger rum i dessa länder är genuin och ekonomiskt motiverad. Ett maximalt innehåll av icke-ursprungsmaterial på upp till 70 % eller en annan regel som medger samma tolerans för produkter med ursprung i de minst utvecklade länderna bör medföra att dessa länder ökar sin export.
(8)
För att garantera att den bearbetning eller behandling som äger rum i ett förmånsland är genuin, ekonomiskt motiverad och av ett reellt ekonomiskt värde för det landet bör det fastställas en förteckning över otillräcklig bearbetning eller behandling som aldrig kan medföra ursprungsstatus. Denna förteckning kan till stora delar motsvara den förteckning som hittills har gällt, dock med vissa anpassningar. För att undvika omläggning av handeln och störningar på sockermarknaden, och i linje med redan antagna ursprungsregler för andra förmånshandelsordningar, bör det exempelvis antas en ny regel om att socker inte får blandas med något material.
(9)
En viss grad av flexibilitet bör medges för de sektorer där mervärdeskriteriet inte gäller, som är fallet nu, genom att man tillåter användning av en begränsad andel material som inte uppfyller reglerna. Omfattningen av sådan användning bör emellertid klargöras när det gäller produkter som tillverkas med användning av helt framställda material. För att medge ytterligare flexibilitet vid inköp av material bör också den tillåtna andelen av dessa material höjas från 10 % till 15 % av slutproduktens pris fritt fabrik, utom i fråga om vissa känsliga produkter. Bland dessa känsliga produkter ingår de som omfattas av kapitel 2 och 4-24 i Harmoniserade systemet, förutom bearbetade fiskeriprodukter enligt kapitel 16, för vilka toleranser uttryckta i vikt förefaller lämpligare, och produkter enligt kapitel 50-63 i Harmoniserade systemet, som bör fortsätta att omfattas av särskilda toleransregler baserade på antingen vikt eller värde från fall till fall och beroende på produkt.
(10)
Ursprungskumulation är en viktig lättnad som möjliggör för länder med identiska ursprungsregler att samarbeta vid tillverkning av produkter som omfattas av förmånlig tullbehandling. De gällande villkoren för regional ursprungskumulation, en typ av kumulation som i nuläget tillämpas inom tre regionala ländergrupper, har visat sig vara komplicerade och alltför restriktiva. Dessa villkor bör följaktligen förenklas och göras mindre restriktiva genom att man avskaffar villkoret avseende värde. Vidare bör de befintliga möjligheterna till kumulation mellan länder inom samma regionala grupp behållas, trots den differentiering som denna förordning i vissa fall inför i ursprungsreglerna mellan de minst utvecklade länderna och andra förmånsländer. En sådan kumulation bör bara tillåtas om varje land vid överföring av material till ett annat land i gruppen, med sikte på regional kumulation, tillämpar de ursprungsregler som gäller för landet i dess handel med Europeiska unionen. För att undvika snedvridning av handeln mellan länder som har olika nivåer på tullförmånerna bör dock vissa känsliga produkter inte omfattas av regional kumulation.
(11)
I sitt meddelande angav kommissionen att den var beredd att undersöka alla ansökningar om inrättande av nya, sammanslagna eller större grupper, under förutsättning att det finns ekonomisk komplementaritet, att hänsyn tas till olikheter i de berörda ländernas förmånsordningar och till den därmed sammanhängande risken för kringgående av tullar samt att de strukturer och förfaranden för administrativt samarbete som krävs för förvaltning och kontroll av ursprung har inrättats. I enlighet med detta bör regler införas om ursprungskumulation mellan de länder i de regionala kumulationsgrupperna I och III som uppfyller de nödvändiga villkoren. Med anledning av en begäran från Mercosur bör det inrättas en ny regional kumulationsgrupp IV som innefattar Argentina, Brasilien, Paraguay och Uruguay. Tillämpningen av regional kumulation mellan dessa länder bör tillåtas på villkor att de nödvändiga kraven uppfylls.
(12)
Förmånsländer bör även kunna åtnjuta kumulation med länder som är partnerländer i frihandelsavtal som ingåtts av Europeiska unionen. Denna nya typ av kumulation, kallad utvidgad kumulation, bör vara enkelriktad, dvs. enbart tillåta användning av material i förmånsländer och beviljas efter en ingående granskning av det berörda förmånslandets ansökan. Varor som omfattas av kapitel 1-24 i Harmoniserade systemet bör på grund av sin känsliga karaktär inte omfattas av denna typ av kumulation.
(13)
Förmånsländer har sedan 2001 kunnat kumulera ursprung med varor som omfattas av kapitel 25-97 i Harmoniserade systemet och som har ursprung i Norge och Schweiz. Denna kumulation bör fortsätta och utvidgas till Turkiet, förutsatt att Norge, Schweiz och Turkiet tillämpar samma definition av begreppet ursprung som Europeiska unionen och beviljar ömsesidig behandling för produkter som importeras till dessa länder och som tillverkats med material med ursprung i Europeiska unionen. Ett avtal om detta, inbegripet ett åtagande att dessa länder ska ge medlemsstaterna och varandra nödvändigt bistånd när det gäller administrativt samarbete, bör ingås i form av en skriftväxling eller annan typ av överenskommelse mellan parterna.
(14)
Den regionala kumulationen bör emellertid inte omfatta vissa material där den tillgängliga tullförmånen i Europeiska unionen inte är densamma för alla de länder som är involverade i kumulationen och de berörda materialen genom kumulation skulle få en mera gynnsam tullbehandling än den som skulle gälla om de exporterades direkt till Europeiska unionen. Om sådana situationer inte hanteras genom uteslutning av material kan detta leda till kringgående av tull eller snedvridning av handeln genom att varor exporteras till Europeiska unionen enbart från de länder som omfattas av de mest gynnsamma tullförmånerna.
(15)
En förteckning över de material som inte omfattas av regional kumulation bör fastställas i en separat bilaga. Denna bilaga kan ändras inte bara när nya liknande situationer uppstår utan även för att täcka fall där sådana situationer uppstår som ett resultat av kumulation mellan länder i de regionala kumulationsgrupperna I och III.
Ursprungskumulation mellan länder i de regionala kumulationsgrupperna I och III samt utvidgad kumulation bör förutsätta att vissa specifika villkor uppfylls, vilket kommissionen bör kontrollera innan den överväger att bevilja kumulation, i enlighet med kommittéförfarandet och på grundval av relevanta överväganden. Av samma skäl, när sådan kumulation har beviljats men det därefter fastställs att användningen av kumulation inte längre uppfyller villkoren eller leder till obefogade resultat, t.ex. snedvridning av handeln eller kringgående av tull, bör kommissionen när som helst kunna dra tillbaka beviljandet av sådan kumulation.
(16)
I de nuvarande ursprungsreglerna är vissa bestämmelser om fiskefartyg som fångar fisk utanför territorialvatten komplicerade i en omfattning som inte står i proportion till deras syfte, och således är det svårt både att genomföra och kontrollera efterlevnaden av dessa regler. De bör följaktligen förenklas.
Enligt de nuvarande reglerna krävs bevisning för direkt transport till Europeiska unionen, vilken ofta är svår att uppbringa. Därför händer det att vissa varor som åtföljs av ett giltigt ursprungsintyg inte beviljas någon tullförmån. Följaktligen bör det införas en ny, enklare och mera flexibel regel som inriktas på syftet att varor som anmäls till tullen i samband med en deklaration för övergång till fri omsättning i Europeiska unionen ska vara desamma som lämnat förmånsexportlandet och att varorna inte har ändrats eller omvandlats på något sätt under transporten.
(17)
I nuläget är det förmånslandets myndigheter som intygar produkters ursprung och i de fall det deklarerade ursprunget visar sig vara inkorrekt behöver importörer ofta inte betala tull, eftersom de agerat i god tro och de behöriga myndigheterna gjort sig skyldiga till ett fel. På detta sätt går Europeiska unionens egna medel förlorade och i slutändan är det Europeiska unionens skattebetalare som får bära bördan. Eftersom exportörer är de som bäst känner till sina produkters ursprung, bör det krävas att exportörer direkt tillhandahåller sina kunder ursprungsförsäkringar.
(18)
Exportörer bör vara registrerade hos förmånsländernas behöriga myndigheter, så att riktade kontroller efter export underlättas. För detta ändamål bör varje förmånsland upprätta ett elektroniskt register över registrerade exportörer, vars innehåll landets behöriga statliga myndigheter bör meddela kommissionen. På denna grundval bör kommissionen upprätta en central databas över registrerade exportörer, till nytta för förvaltningar och ekonomiska aktörer i Europeiska unionen. Ekonomiska aktörer bör på så sätt kunna kontrollera att deras leverantörer är registrerade exportörer i det berörda förmånslandet, innan de deklarerar varor för övergång till fri omsättning. Likaledes bör ekonomiska aktörer i Europeiska unionen som exporterar varor med sikte på bilateral ursprungskumulation vara registrerade hos medlemsstaternas behöriga myndigheter.
(19)
Om exportörers registreringsnummer och andra icke-konfidentiella registreringsuppgifter offentliggörs kan andra parter granska dessa uppgifter, så att öppenheten ökar och intressenter får mera information. Med hänsyn till konsekvenserna av ett offentliggörande bör detta emellertid bara ske när exportören frivilligt och skriftligen har gett ett särskilt, informerat samtycke i förväg.
(20)
Europaparlamentets och rådets direktiv 95/46/EG av den 24 oktober 1995 om skydd för enskilda personer med avseende på behandling av personuppgifter och om det fria flödet av sådana uppgifter (6) reglerar medlemsstaternas behandling av personuppgifter. De principer som anges i det direktivet bör vid behov klargöras eller kompletteras i denna förordning.
(21)
Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 45/2001 av den 18 december 2000 om skydd för enskilda då gemenskapsinstitutionerna och gemenskapsorganen behandlar personuppgifter och om den fria rörligheten för sådana uppgifter (7) reglerar kommissionens behandling av personuppgifter. De principer som anges i den förordningen bör vid behov klargöras eller kompletteras i denna förordning.
(22)
Enligt artikel 28 i direktiv 95/46/EG ska de nationella tillsynsmyndigheterna övervaka att medlemsstaternas behandling av personuppgifter sker inom lagens ramar, och i enlighet med artikel 46 i förordning (EG) nr 45/2001 ska den europeiska datatillsynsmannen övervaka Europeiska unionens institutioners och organs verksamhet i samband med behandling av personuppgifter. Den europeiska datatillsynsmannen och de nationella tillsynsmyndigheterna bör inom ramen för sina respektive behörigheter samarbeta aktivt och få till stånd en samordnad övervakning av den behandling av uppgifter som sker med stöd av den här förordningen.
(23)
Vid införandet av systemet med registrerade exportörer bör man beakta förmånsländernas kapacitet att inrätta och sköta registreringssystemen och kommissionens kapacitet att inrätta den nödvändiga centrala databasen. För detta ändamål behöver kommissionen fastställa systemets användarkrav och tekniska specifikationer. När den centrala databasarkitekturen har fastställts i detalj kommer de närmare konsekvenserna av systemet med registrerade exportörer, särskilt när det gäller tillträde till uppgifter och dataskydd, att utvärderas och nödvändiga anpassningar av berörda bestämmelser att göras. Genomförandet av systemet bör således skjutas upp till den 1 januari 2017, vilket bör möjliggöra en utvecklingsfas när väl användarkraven och de tekniska specifikationerna har fastställts och eventuella rättsliga ändringar har gjorts mot bakgrund av dessa användarkrav och specifikationer och deras konsekvenser för dataskyddet. En ytterligare treårsperiod bör vidare medges för länder som inte kan iaktta denna tidsfrist.
Fram till 2017, och längre fram i fråga om de förmånsländer som då inte kan tillämpa det nya systemet, bör övergångsbestämmelser avseende förfarandena och metoderna för administrativt samarbete fastställas på grundval av de regler som har gällt hittills. Dessa övergångsbestämmelser bör särskilt innehålla regler om utfärdande av ursprungsintyg av det berörda landets behöriga myndigheter. De befintliga reglerna bör vidare effektiviseras och förtydligas genom att deras struktur anpassas till de regler som ska gälla när systemet med registrerade exportörer är operativt. Detta bör i synnerhet ske genom att man klart skiljer mellan allmänna principer, förfaranden vid export i förmånslandet, förfaranden vid övergång till fri omsättning i Europeiska unionen och metoder för administrativt samarbete. Samtidigt bör ursprungscertifikatet formulär A uppdateras, i synnerhet genom att anmärkningarna till formuläret ersätts med 2007 års version av dessa anmärkningar, eftersom den versionen beaktar Europeiska unionens senaste utvidgning och således innehåller en uppdaterad förteckning över de länder som godtar formulär A inom ramen för det allmänna preferenssystemet.
(24)
Ett villkor för att få tillträde till det allmänna preferenssystemet bör vara att förmånsländerna inför och upprätthåller administrativa strukturer som möjliggör en effektiv förvaltning av systemet och att de åtar sig att ge allt nödvändigt bistånd vid en begäran från kommissionen om övervakning av att systemet förvaltas korrekt. I synnerhet måste det finnas ett system med administrativt samarbete mellan myndigheterna i Europeiska unionen och i förmånsländerna, vilket ger en ram för kontroll av ursprung. Samtidigt bör exportörernas ansvar för att deklarera ursprung och de administrativa myndigheternas roll i förvaltningen av systemet beskrivas tydligt. Innehållet i ursprungsförsäkringarna bör specificeras, liksom de fall där tullmyndigheterna i Europeiska unionen kan vägra att godta en försäkran eller kan skicka iväg den för kontroll.
(25)
Definitionerna av och förteckningen över tillräcklig bearbetning eller behandling i de nuvarande bestämmelserna är desamma i det allmänna preferenssystemet och i de bestämmelser om förmånstull som Europeiska unionen antagit unilateralt för vissa länder eller territorier. Eftersom ursprungsreglerna i dessa senare ordningar kommer att ändras först vid ett senare tillfälle, bör de befintliga reglerna fortsätta att gälla för dessa länder och territorier. För att uppnå enhetlighet mellan det allmänna preferenssystemet och andra unilaterala förmånshandelsordningar bör emellertid definitionen av helt framställda produkter och förteckningen över otillräcklig bearbetning eller behandling i dessa andra unilaterala ordningar anpassas till det som gäller i ursprungsreglerna inom det allmänna preferenssystemet.
(26)
Förordning (EEG) nr 2454/93 bör därför ändras i enlighet med detta.
(27)
I enlighet med kommissionens förordningar (EG) nr 1613/2000 (8), (EG) nr 1614/2000 (9) och (EG) nr 1615/2000 (10) har gemenskapen beviljat undantag från det allmänna preferenssystemets ursprungsregler för vissa textilprodukter med ursprung i Laos, Kambodja och Nepal, och dessa upphör att gälla den 31 december 2010. De enklare och mera utvecklingsvänliga ursprungsregler som införs genom den här förordningen gör dessa undantag överflödiga.
(28)
De åtgärder som föreskrivs i denna förordning är förenliga med yttrandet från tullkodexkommittén.
HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
Artikel 1
Förordning (EEG) nr 2454/93 ska ändras på följande sätt:
1)
I del I avdelning IV kapitel 2 ska artiklarna 66-97 ersättas med följande:
”Avsnitt 1
Det allmänna preferenssystemet
Underavsnitt 1
Allmänna bestämmelser
Artikel 66
I detta avsnitt fastställs de regler om definitionen av begreppet ’ursprungsprodukter’ och därmed sammanhängande förfaranden och metoder för administrativt samarbete som ska gälla vid tillämpningen av det allmänna preferenssystem (nedan kallat systemet) som Europeiska unionen i kraft av förordning (EG) nr 732/2008 (11) beviljar utvecklingsländer.
Artikel 67
1. I detta avsnitt och avsnitt 1A i detta kapitel gäller följande definitioner:
a) förmånsland: ett land eller territorium som anges i förordning (EG) nr 732/2008. Begreppet innefattar också men får inte sträcka sig utöver territorialhavet för det landet eller territoriet enligt Förenta nationernas havsrättskonvention (Montego Bay-konventionen av den 10 december 1982).
b) tillverkning: alla slag av bearbetning eller behandling, inbegripet sammansättning.
c) material: alla ingredienser, råmaterial, beståndsdelar eller delar osv. som används vid tillverkningen av en produkt.
d) produkt: den produkt som tillverkas, även om den är avsedd för senare användning i en annan tillverkningsprocess.
e) varor: både material och produkter.
f) bilateral kumulation: ett system som gör det möjligt för produkter som enligt denna förordning har ursprung i Europeiska unionen att betraktas som ursprungsmaterial i ett förmånsland, när de behandlas ytterligare eller införlivas i en produkt i det landet.
g) kumulation med Norge, Schweiz eller Turkiet: ett system som gör det möjligt för produkter med ursprung i Norge, Schweiz eller Turkiet att betraktas som ursprungsmaterial i ett förmånsland, när de behandlas ytterligare eller införlivas i en produkt i det förmånslandet och importeras till Europeiska unionen.
h) regional kumulation: ett system som gör det möjligt för produkter som enligt denna förordning har ursprung i ett land som är medlem i en regional grupp att betraktas som material med ursprung i ett annat land i samma regionala grupp (eller i ett land i en annan regional grupp, om kumulation mellan dessa grupper är möjlig), när dessa produkter behandlas ytterligare eller införlivas i en produkt som tillverkas där.
i) utvidgad kumulation: ett system som, förutsatt att kommissionen beviljar detta på begäran av ett förmånsland, gör det möjligt för vissa material med ursprung i ett land med vilket Europeiska unionen har ett gällande frihandelsavtal enligt artikel XXIV i allmänna tull- och handelsavtalet (Gatt) att betraktas som material med ursprung i det berörda förmånslandet, när de behandlas ytterligare eller införlivas i en produkt som tillverkas i det landet.
j) fungibla material: material som har samma beskaffenhet, handelskvalitet och tekniska och fysiska egenskaper, och som inte kan skiljas från varandra när de införlivats i den färdiga produkten.
k) regional grupp: en grupp av länder mellan vilka regional kumulation tillämpas.
l) tullvärde: det värde som fastställs i enlighet med 1994 års avtal om tillämpning av artikel VII i allmänna tull- och handelsavtalet (WTO-avtalet om tullvärdeberäkning).
m) värdet av material: med detta begrepp avses i förteckningen i bilaga 13a tullvärdet vid importtillfället för det icke-ursprungsmaterial som använts eller, om värdet inte är känt och inte kan fastställas, det första fastställbara pris som betalats för materialet i förmånslandet. Om värdet av de använda ursprungsmaterialen behöver fastställas, ska detta led gälla i tillämpliga delar.
n) pris fritt fabrik: det pris som betalas för produkten fritt fabrik till den tillverkare i vars företag den sista bearbetningen eller behandlingen äger rum, förutsatt att värdet av allt använt material och alla andra kostnader för tillverkningen inkluderas i priset och att avdrag gjorts för alla inhemska skatter som kommer att eller kan komma att återbetalas när den framställda produkten exporteras.
När det faktiskt betalade priset inte återspeglar samtliga de kostnader för tillverkningen av en produkt som faktiskt uppstått i förmånslandet avses med priset fritt fabrik summan av alla dessa kostnader med avdrag för alla inhemska skatter som kommer att eller kan komma att återbetalas när den framställda produkten exporteras.
o) maximalt innehåll av icke-ursprungsmaterial: det maximala innehåll av icke-ursprungsmaterial som medges för att en tillverkning ska betraktas som en bearbetning eller behandling som är tillräcklig för att ge en produkt ursprungsstatus. Innehållet kan uttryckas som en procentandel av produktens pris fritt fabrik eller av nettovikten för dessa använda material som omfattas av en angiven grupp kapitel eller ett angivet kapitel, nummer eller undernummer.
p) nettovikt: vikten av själva varorna utan något slag av förpackningsmaterial och annat emballage.
q) kapitel, HS-nummer och undernummer: de kapitel, nummer eller undernummer (med fyr- eller sexställig sifferkod) som används i Harmoniserade systemet, med hänsyn till de ändringar som gjorts enligt Tullsamarbetsrådets rekommendation av den 26 juni 2004.
r) klassificering: klassificeringen av en produkt eller ett material enligt ett visst HS-nummer eller HS-undernummer.
s) sändning: produkter som antingen
sänds samtidigt från en exportör till en mottagare, eller
omfattas av ett enda transportdokument för hela transporten från exportören till mottagaren eller, i avsaknad av ett sådant dokument, av en enda faktura.
t) exportör: en person som exporterar varor till Europeiska unionen eller ett förmånsland och som kan styrka varornas ursprung, oavsett om denne är tillverkaren och oavsett om denne själv fullgör exportformaliteterna.
u) registrerad exportör: en exportör som är registrerad hos det berörda förmånslandets behöriga myndigheter för att denne ska kunna upprätta ursprungsförsäkringar med avsikt att exportera inom ramen för systemet.
v) ursprungsförsäkran: en av exportören upprättad försäkran om att de produkter som det avser uppfyller systemets ursprungsregler, så att antingen den person som deklarerar varorna för övergång till fri omsättning i Europeiska unionen ska kunna ansöka om förmånlig tullbehandling eller den ekonomiska aktör i ett förmånsland som importerar material för ytterligare behandling inom ramen för kumulation ska kunna styrka dessa varors ursprungsstatus.
2. Vid tillämpning av punkt 1 n och när den sista bearbetningen eller behandlingen har lagts ut på en tillverkare kan uttrycket ’tillverkare’ i punkt 1 n första stycket avse det företag som har anlitat tillverkaren.
Artikel 68
1. För att systemet ska kunna tillämpas korrekt ska förmånsländerna åta sig att
a)
införa och upprätthålla de administrativa strukturer och system som krävs för att de regler och förfaranden som fastställs i detta avsnitt ska kunna genomföras och förvaltas i det landet, inklusive vid behov de ordningar som krävs för tillämpning av kumulation,
b)
se till att deras behöriga myndigheter samarbetar med kommissionen och medlemsstaternas tullmyndigheter.
2. Det samarbete som avses i punkt 1 b ska bestå i att landet
a)
ger allt nödvändigt bistånd vid en begäran från kommissionen om att den ska övervaka att systemet förvaltas korrekt i det berörda landet, inbegripet när kommissionen eller medlemsstaternas tullmyndigheter gör kontrollbesök på platsen,
b)
utan att det påverkar tillämpningen av artiklarna 97g och 97h, kontrollerar produkters ursprungsstatus och efterlevnaden av de andra villkor som fastställs i detta avsnitt, inklusive besök på platsen, när detta begärs av kommissionen eller medlemsstaternas tullmyndigheter i samband med ursprungsutredningar.
3. Förmånsländerna ska överlämna det åtagande som avses i punkt 1 till kommissionen.
Artikel 69
1. Förmånsländerna ska meddela kommissionen namn på och adresser till de myndigheter belägna på deras territorium som är
a)
en del av det berörda landets statliga myndigheter eller som agerar under statens överinseende och har behörighet att registrera exportörer i och avregistrera dem från registret över exportörer,
b)
en del av det berörda landets statliga myndigheter och har behörighet att bistå kommissionen och medlemsstaternas tullmyndigheter genom administrativt samarbete enligt detta avsnitt.
2. Förmånsländerna ska omedelbart informera kommissionen om alla ändringar av de uppgifter som meddelats i enlighet med punkt 1.
3. På grundval av uppgifterna från förmånsländernas statliga myndigheter och medlemsstaternas tullmyndigheter ska kommissionen upprätta en elektronisk databas över registrerade exportörer.
Enbart kommissionen ska ha tillträde till databasen och uppgifterna i den. De myndigheter som avses i första stycket ska se till att de uppgifter som överförs till kommissionen är aktuella, fullständiga och riktiga.
De uppgifter som behandlas i den databas som avses i första stycket ska yppas för allmänheten på Internet, med undantag för de konfidentiella uppgifter som anges i fälten 2 och 3 i den ansökan om att få bli registrerad exportör som avses i artikel 92.
Personuppgifter som behandlas i den databas som avses i första stycket och av medlemsstaterna enligt detta avsnitt får överföras till eller tillhandahållas tredjeländer eller internationella organisationer endast i enlighet med artikel 9 i förordning (EG) nr 45/2001.
4. Denna förordning ska inte på något sätt påverka skyddsnivån för enskilda personer när det gäller behandling av personuppgifter enligt Europeiska unionens lagstiftning och nationell lagstiftning, och ska i synnerhet inte inverka på medlemsstaternas skyldigheter avseende behandling av personuppgifter enligt direktiv 95/46/EG eller Europeiska unionens institutioners och organs skyldigheter avseende behandling av personuppgifter enligt förordning (EG) nr 45/2001.
Identifierings- och registreringsuppgifter för exportörer, som utgörs av de data som anges i punkterna 1, 3 (avseende beskrivning av verksamheten), 4 och 5 i bilaga 13c, ska offentliggöras av kommissionen på Internet enbart när exportörerna frivilligt och skriftligen har gett ett särskilt, informerat samtycke i förväg.
Exportörer ska få de uppgifter som fastställs i artikel 11 i förordning (EG) nr 45/2001.
Personers rättigheter avseende de registreringsuppgifter som förtecknas i bilaga 13c och behandlas i nationella system ska utövas i enlighet med genomförandebestämmelserna för direktiv 95/46/EG i den medlemsstat som lagrat deras personuppgifter.
Personers rättigheter avseende behandling av personuppgifter i den centrala databas som avses i punkt 3 ska utövas i enlighet med förordning (EG) nr 45/2001.
De nationella tillsynsmyndigheterna för dataskydd och den europeiska datatillsynsmannen ska, var och en inom ramen för sin behörighet, samarbeta aktivt och sörja för en samordnad tillsyn av den databas som avses i punkt 3.
Artikel 70
1. Kommissionen kommer i Europeiska unionens officiella tidning (C-serien) att offentliggöra en förteckning över förmånsländer och de datum då de anses uppfylla de villkor som avses i artiklarna 68 och 69. När ett nytt förmånsland uppfyller dessa villkor kommer kommissionen att uppdatera förteckningen.
2. Produkter som har ursprung i ett förmånsland i enlighet med detta avsnitt ska vid övergång till fri omsättning i Europeiska unionen omfattas av systemet enbart på villkor att de exporterats från och med det datum som anges i den förteckning som avses i punkt 1.
3. Förmånslandet ska anses efterleva artiklarna 68 och 69 på det datum då det har meddelat det åtagande som avses i artikel 68.1 och lämnat det meddelande som avses i artikel 69.1.
Artikel 71
Om ett förmånslands behöriga myndigheter inte efterlever artiklarna 68.1, 69.2, 91, 92, 93 eller 97g eller om ett land på ett systematiskt sätt inte efterlever artikel 97h.2 kan detta i enlighet med artikel 16 i förordning (EG) nr 732/2008 medföra att systemets förmåner upphävs tillfälligt för det landet.
Underavsnitt 2
Definition av begreppet ’Ursprungsprodukter’
Artikel 72
Följande produkter ska anses ha ursprung i ett förmånsland:
a)
Produkter som helt framställts i det landet i enlighet med artikel 75.
b)
Produkter som framställts i det landet och som innehåller material som inte helt framställts där, om detta material har genomgått tillräcklig bearbetning eller behandling enligt artikel 76.
Artikel 73
1. De villkor för erhållande av ursprungsstatus som anges i detta underavsnitt ska uppfyllas i det berörda förmånslandet.
2. Om ursprungsprodukter som exporterats från förmånslandet till ett annat land återinförs ska de anses vara icke-ursprungsprodukter, om det inte på ett tillfredsställande sätt kan visas för de behöriga myndigheterna
a)
att de återinförda varorna är samma varor som de som exporterades, och
b)
att varorna inte har blivit föremål för någon åtgärd som är mer omfattande än vad som krävs för att bevara dem i gott skick under tiden i det landet eller under exporten.
Artikel 74
1. De produkter som deklareras för övergång till fri omsättning i Europeiska unionen ska vara samma produkter som de som exporterats från det förmånsland där de anses ha ursprung. De får inte ha ändrats eller omvandlats på något sätt eller blivit föremål för andra åtgärder än sådana för att bevara dem i gott skick, innan de deklareras för övergång till fri omsättning. Lagring av produkter eller sändningar och uppdelning av sändningar får äga rum, om det sker på exportörens eller en senare varuinnehavares ansvar och produkterna kvarstår under tullövervakning i transitlandet eller transitländerna.
2. Reglerna i punkt 1 ska anses uppfyllda såvida tullmyndigheterna inte har skäl att tro motsatsen, i vilket fall de kan begära att deklaranten uppvisar intyg på efterlevnad, vilka kan vara av alla slag, däribland transportavtalsdokument som konossement eller faktabevis eller konkret bevisning grundad på märkning eller numrering av kollin eller bevisning som rör själva varorna.
3. Punkterna 1 och 2 ska gälla i tillämpliga delar när kumulation enligt artiklarna 84, 85 eller 86 tillämpas.
Artikel 75
1. Följande produkter ska anses som helt framställda i ett förmånsland:
a)
Mineraliska produkter som har utvunnits ur dess jord eller havsbotten.
b)
Växter och vegetabiliska produkter som har odlats eller skördats där.
c)
Levande djur som har fötts och uppfötts där.
d)
Produkter som har erhållits från levande djur som har uppfötts där.
e)
Produkter som har erhållits från slaktade djur som har fötts och uppfötts där.
f)
Produkter från jakt och fiske som har bedrivits där.
g)
Produkter från vattenbruk, om fisken, kräftdjuren och blötdjuren fötts och uppfötts där.
h)
Produkter från havsfiske och andra produkter som har hämtats ur havet utanför varje territorialvatten av dess fartyg.
i)
Produkter som tillverkats ombord på dess fabriksfartyg uteslutande av de produkter som avses i led h.
j)
Begagnade föremål som insamlats där och som endast kan användas för återvinning av råmaterial.
k)
Avfall och skrot från tillverkningsprocesser som ägt rum där.
l)
Produkter som har utvunnits ur havsbottnen eller dess underliggande lager utanför varje territorialvatten, förutsatt att det har ensamrätt att exploatera denna havsbotten eller dess underliggande lager.
m)
Varor som har tillverkats där uteslutande av sådana produkter som avses i leden a-l.
2. Med ’dess fartyg’ och ’dess fabriksfartyg’ i punkt 1 h och i avses endast fartyg och fabriksfartyg som uppfyller följande krav:
a)
De är registrerade i förmånslandet eller i en medlemsstat.
b)
De för förmånslandets eller en medlemsstats flagg.
c)
De uppfyller ett av följande villkor:
i)
De ägs till minst 50 % av medborgare i förmånslandet eller i medlemsstater.
ii)
De ägs av företag
-
som har sitt huvudkontor och sin huvudsakliga verksamhetsort i förmånslandet eller i medlemsstater, och
-
som till minst 50 % ägs av förmånslandet, medlemsstater eller offentliga organ eller medborgare i förmånslandet eller i medlemsstaterna.
3. Villkoren i punkt 2 kan uppfyllas i medlemsstaterna eller i olika förmånsländer, förutsatt att samtliga förmånsländer omfattas av regional kumulation enligt artikel 86.1 och 86.5. I detta fall ska produkterna anses ha ursprung i det förmånsland vars flagg förs av fartyget eller fabriksfartyget enligt punkt 2 b.
Första stycket ska gälla enbart om villkoren i artikel 86.2 b och c är uppfyllda.
Artikel 76
1. Utan att det påverkar tillämpningen av artiklarna 78 och 79 ska produkter som inte är helt framställda i det berörda förmånslandet enligt artikel 75 anses ha ursprung där, om villkoren i förteckningen i bilaga 13a för de berörda varorna är uppfyllda.
2. Om en produkt som har fått ursprungsstatus i ett land enligt punkt 1 behandlas ytterligare i det landet och används som material i tillverkningen av en annan produkt, ska hänsyn inte tas till det icke-ursprungsmaterial som kan ha använts vid dess tillverkning.
Artikel 77
1. Bedömningen av huruvida villkoren i artikel 76.1 är uppfyllda ska göras separat för varje produkt.
Om emellertid regeln i fråga baseras på efterlevnad av ett maximalt innehåll av icke-ursprungsmaterial får värdet av sådant material beräknas som ett genomsnitt enligt punkt 2 i syfte att beakta fluktuationer i kostnader och växelkurser.
2. I det fall som avses i punkt 1 andra stycket ska ett genomsnittligt produktpris fritt fabrik och ett genomsnittligt värde av använt icke-ursprungsmaterial beräknas på grundval av summan av priserna fritt fabrik för all försäljning av produkterna under det föregående räkenskapsåret respektive summan av värdet av allt icke-ursprungsmaterial som använts i tillverkningen av produkterna under det föregående räkenskapsåret, enligt definitionen i exportlandet, eller, om siffror för ett fullständigt räkenskapsår inte är tillgängliga, en kortare period som inte bör underskrida tre månader.
3. Exportörer som har valt att beräkna genomsnittsvärden ska konsekvent tillämpa denna metod under det år som följer på referensräkenskapsåret eller, i tillämpliga fall, det år som följer på den kortare period som används som referensperiod. Exportörerna får upphöra att tillämpa denna metod om de under ett givet räkenskapsår, eller en given kortare representativ period på minst tre månader, registrerar att de fluktuationer i kostnader eller växelkurser som motiverat användningen av metoden har upphört.
4. De genomsnittsvärden som avses i punkt 2 ska användas som pris fritt fabrik respektive värdet av icke-ursprungsmaterial vid fastställandet av huruvida regeln om maximalt innehåll av icke-ursprungsmaterial har efterlevts.
Artikel 78
1. Utan att det påverkar tillämpningen av punkt 3 ska följande åtgärder anses utgöra otillräcklig bearbetning eller behandling för att ge en produkt ursprungsstatus, oavsett om villkoren i artikel 76 är uppfyllda:
a)
Åtgärder för att bevara produkten i gott skick under transport och lagring.
b)
Uppdelning eller sammanföring av kollin.
c)
Tvättning och rengöring samt avlägsnande av damm, oxid, olja, färg eller andra beläggningar.
d)
Strykning eller pressning av textilvaror.
e)
Enklare målning eller polering.
f)
Skalning och partiell eller fullständig malning av ris; polering och glasering av spannmål och ris.
g)
Tillsats av färg- eller smakämnen till socker eller formning av sockerbitar; partiell eller fullständig malning av kristallsocker.
h)
Skalning eller urkärning av frukter, nötter eller grönsaker.
i)
Vässning, enklare slipning eller enklare tillskärning.
j)
Siktning, sållning, sortering, klassificering, indelning i kategorier och hoppassning (inbegripet sammanföring av artiklar i satser).
k)
Enklare förpackning i flaskor, burkar, säckar, fodral eller askar, uppsättning på kartor eller skivor samt alla övriga enklare förpackningsåtgärder.
l)
Anbringande eller tryckande av varumärken, etiketter, logotyper eller annan liknande särskiljande märkning på produkter eller på deras förpackningar.
m)
Enklare blandning av produkter, även av olika slag; blandning av socker med varje slag av material.
n)
Enkel tillsats av vatten eller utspädning, dehydratisering eller denaturering av produkter.
o)
Enklare sammansättning av delar av artiklar i avsikt att framställa en komplett artikel eller isärtagning av produkter i delar.
p)
En kombination av två eller flera av de åtgärder som avses i leden a-o.
q)
Slakt av djur.
2. Vid tillämpning av punkt 1 ska åtgärder anses vara enkla när de kan vidtas utan några speciella färdigheter eller maskiner, apparater eller verktyg som särskilt tillverkats eller installerats för dessa åtgärder.
3. Alla åtgärder som vidtagits i ett förmånsland i fråga om en viss produkt ska beaktas när det fastställs om den bearbetning eller behandling som produkten genomgått ska anses vara otillräcklig i den mening som avses i punkt 1.
Artikel 79
1. Genom undantag från artikel 76 och om inte annat följer av punkterna 2 och 3 i denna artikel får icke-ursprungsmaterial som enligt villkoren i förteckningen i bilaga 13a inte får användas vid tillverkningen av en viss produkt ändå användas, om deras totala värde eller nettovikt för produkten i fråga inte överskrider
a)
15 % av produktens vikt, när det gäller produkter som omfattas av kapitel 2 och 4-24 i Harmoniserade systemet, utom bearbetade fiskeriprodukter enligt kapitel 16,
b)
15 % av produktens pris fritt fabrik, när det gäller andra produkter, utom produkter som omfattas av kapitel 50-63 i Harmoniserade systemet, för vilka de toleranser som anges i anmärkningarna 6 och 7 i del I i bilaga 13a ska tillämpas.
2. Tillämpningen av punkt 1 får inte medföra att någon av de procentsatser för maximalt innehåll av icke-ursprungsmaterial som anges i förteckningen i bilaga 13a överskrids.
3. Punkterna 1 och 2 ska inte gälla för produkter som är helt framställda i ett förmånsland enligt artikel 75. Utan att det påverkar tillämpningen av artikel 78 och artikel 80.2 ska dock de toleranser som föreskrivs i de punkterna inte desto mindre tillämpas på summan av alla material som används i tillverkningen av en produkt och för vilka regeln i förteckningen i bilaga 13a för produkten i fråga föreskriver att sådana material måste vara helt framställda.
Artikel 80
1. Bedömningsenheten för tillämpning av bestämmelserna i detta avsnitt ska vara den särskilda produkt som anses som grundenhet vid klassificeringen enligt Harmoniserade systemet.
2. När en sändning består av flera identiska produkter som klassificeras enligt samma HS-nummer ska varje produkt beaktas för sig vid tillämpning av bestämmelserna i detta avsnitt.
3. Om förpackningen, enligt den allmänna tolkningsbestämmelsen 5 i Harmoniserade systemet, klassificeras tillsammans med den produkt som den innehåller, ska den vid ursprungsbestämningen anses utgöra en helhet tillsammans med produkten.
Artikel 81
Tillbehör, reservdelar och verktyg som levereras tillsammans med en utrustning, en maskin, en apparat eller ett fordon ska tillsammans med dessa anses som en enhet när de utgör standardutrustning och ingår i priset fritt fabrik för utrustningen, maskinen, apparaten eller fordonet.
Artikel 82
Satser enligt den allmänna tolkningsbestämmelsen 3 i Harmoniserade systemet ska anses som ursprungsprodukter när alla produkter som ingår i satsen är ursprungsprodukter.
När en sats består av både ursprungsprodukter och icke-ursprungsprodukter ska dock hela satsen anses ha ursprungsstatus, om värdet av icke-ursprungsprodukterna inte överstiger 15 % av satsens pris fritt fabrik.
Artikel 83
Vid fastställandet av om en produkt är en ursprungsprodukt ska ursprunget för följande element som kan ingå i tillverkningsprocessen inte beaktas:
a)
Energi och bränsle.
b)
Anläggningar och utrustning.
c)
Maskiner och verktyg.
d)
Andra varor som inte ingår och som inte är avsedda att ingå i den slutliga sammansättningen av produkten.
Underavsnitt 3
Kumulation
Artikel 84
Bilateral kumulation ska medge att produkter med ursprung i Europeiska unionen betraktas som material med ursprung i ett förmånsland när de införlivats i en produkt som tillverkats i det landet, förutsatt att bearbetningen eller behandlingen där är mer omfattande än de åtgärder som beskrivs i artikel 78.1.
Artikel 85
1. I den utsträckning som Norge, Schweiz och Turkiet beviljar allmänna tullförmåner för produkter med ursprung i förmånsländerna och tillämpar en definition av begreppet ursprung motsvarande den som anges i detta avsnitt, ska kumulation med Norge, Schweiz eller Turkiet medge att produkter med ursprung i de länderna betraktas som material med ursprung i ett förmånsland, förutsatt att bearbetningen eller behandlingen där är mer omfattande än de åtgärder som beskrivs i artikel 78.1.
2. Punkt 1 ska gälla på villkor att Turkiet, Norge och Schweiz på ömsesidig basis ger samma behandling för produkter med ursprung i förmånsländerna som innehåller material med ursprung i Europeiska unionen.
3. Punkt 1 ska inte gälla för produkter som omfattas av kapitel 1-24 i Harmoniserade systemet.
4. Kommissionen kommer i Europeiska unionens officiella tidning (C-serien) att offentliggöra det datum då villkoren i punkterna 1 och 2 är uppfyllda.
Artikel 86
1. Regional kumulation ska tillämpas för följande fyra separata regionala grupper:
a)
Grupp I: Brunei, Filippinerna, Indonesien, Kambodja, Laos, Malaysia, Singapore, Thailand och Vietnam.
b)
Grupp II: Bolivia, Colombia, Costa Rica, Ecuador, El Salvador, Guatemala, Honduras, Nicaragua, Panama, Peru och Venezuela.
c)
Grupp III: Bangladesh, Bhutan, Indien, Maldiverna, Nepal, Pakistan och Sri Lanka.
d)
Grupp IV: Argentina, Brasilien, Paraguay och Uruguay.
2. Regional kumulation mellan länder inom samma grupp ska tillämpas bara om följande villkor är uppfyllda:
a)
Vid tillämpning av regional kumulation mellan länder i samma regionala grupp ska de ursprungsregler som fastställs i detta avsnitt gälla. När den åtgärd som medför ursprung enligt del II i bilaga 13a inte är densamma för alla länder som är involverade i kumulation ska ursprunget för produkter som exporteras från ett land till ett annat land i den regionala gruppen vid tillämpning av regional kumulation fastställas på grundval av den regel som skulle tillämpas om produkterna exporterades till Europeiska unionen.
(b)
Länderna i den regionala gruppen har åtagit sig att
i)
efterleva bestämmelserna i detta avsnitt eller se till att de efterlevs, och
ii)
tillhandahålla det administrativa samarbete som krävs för ett korrekt genomförande av detta avsnitt både gentemot Europeiska unionen och mellan dem själva.
c)
De åtaganden som avses i led b har meddelats kommissionen av den regionala gruppens sekretariat eller ett annat behörigt gemensamt organ som företräder alla medlemmar i gruppen.
När länderna i den regionala gruppen redan före den 1 januari 2011 uppfyllt bestämmelserna i första stycket b och c ska ett nytt åtagande inte krävas.
3. De material som anges i bilaga 13b ska inte omfattas av regional kumulation enligt punkt 2 när
a)
Europeiska unionen inte tillämpar samma tullförmån för samtliga de länder som är involverade i kumulationen, och
b)
de berörda materialen genom kumulation skulle omfattas av en mera gynnsam tullbehandling än den som skulle gälla vid direkt export till Europeiska unionen.
4. Regional kumulation mellan länder i samma regionala grupp ska tillämpas endast på villkor att den bearbetning eller behandling som utförs i det förmånsland där materialen behandlas ytterligare eller införlivas är mer omfattande än de åtgärder som beskrivs i artikel 78.1 och, i fråga om textilprodukter, även mer omfattande än de åtgärder som anges i bilaga 16.
När villkoret i första stycket inte är uppfyllt ska produkternas ursprungsland vara det land i den regionala gruppen som svarar för den största andelen av tullvärdet för använda material med ursprung i andra länder i den regionala gruppen.
När ursprungslandet fastställs i enlighet med andra stycket ska det landet anges som ursprungsland på det ursprungsintyg som upprättas av den som exporterar produkten till Europeiska unionen eller, till dess att systemet med registrerade exportörer börjar tillämpas, utfärdas av myndigheterna i det exporterande förmånslandet.
5. På begäran av myndigheterna i ett förmånsland i grupp I eller myndigheterna i ett förmånsland i grupp III får kommissionen bevilja regional kumulation mellan länder i dessa grupper, förutsatt att följande villkor är uppfyllda:
a)
De villkor som fastställs i punkt 2 a är uppfyllda.
b)
De länder som ska ingå i denna regionala kumulation har åtagit sig, och gemensamt meddelat detta åtagande till kommissionen, att
i)
efterleva bestämmelserna i detta avsnitt eller se till att de efterlevs, och
ii)
tillhandahålla det administrativa samarbete som krävs för ett korrekt genomförande av detta avsnitt både gentemot Europeiska unionen och mellan dem själva.
Den begäran som avses i första stycket ska underbyggas med bevisning för att villkoren i det stycket är uppfyllda. Begäran ska adresseras till kommissionen. Kommissionen kommer att besluta om begäran med beaktande av alla uppgifter rörande kumulationen som anses relevanta, inbegripet vilka material som ska kumuleras.
6. När produkter som tillverkats i ett förmånsland i grupp I eller grupp III av material med ursprung i ett land som tillhör den andra gruppen ska exporteras till Europeiska unionen ska ursprunget för dessa produkter fastställas enligt följande:
a)
Material med ursprung i ett land i en regional grupp ska betraktas som material med ursprung i ett land i den andra regionala gruppen när de införlivas i en produkt som framställs där, om bearbetningen eller behandlingen i det senare förmånslandet är mer omfattande än de åtgärder som beskrivs i artikel 78.1 och, i fråga om textilprodukter, även mer omfattande än de åtgärder som anges i bilaga 16.
b)
När villkoret i led a inte är uppfyllt ska produkternas ursprungsland vara det land som deltar i kumulationen och som svarar för den största andelen av tullvärdet för använda material med ursprung i de andra länder som deltar i kumulationen.
När ursprungslandet fastställs enligt första stycket b ska det landet anges som ursprungsland på det ursprungsintyg som upprättas av den som exporterar produkten till Europeiska unionen eller, till dess att systemet med registrerade exportörer börjar tillämpas, utfärdas av myndigheterna i det exporterande förmånslandet.
7. På begäran av ett förmånslands myndigheter får kommissionen bevilja utvidgad kumulation mellan ett förmånsland och ett land med vilket Europeiska unionen har ett gällande frihandelsavtal enligt artikel XXIV i allmänna tull- och handelsavtalet (Gatt), om följande villkor är uppfyllda:
a)
De länder som är involverade i kumulationen har åtagit sig att efterleva bestämmelserna i detta avsnitt eller se till att de efterlevs, och att tillhandahålla det administrativa samarbete som krävs för ett korrekt genomförande av detta avsnitt både gentemot Europeiska unionen och mellan dem själva.
b)
Det berörda förmånslandet har meddelat kommissionen det åtagande som avses i led a.
Den begäran som avses i första stycket ska innehålla en förteckning över de material som berörs av kumulation och ska underbyggas med bevisning för att villkoren i första stycket a och b är uppfyllda. Begäran ska adresseras till kommissionen. När de berörda materialen ändras ska en ny begäran lämnas in.
Material som omfattas av kapitel 1-24 i Harmoniserade systemet får inte omfattas av utvidgad kumulation.
8. Vid utvidgad kumulation enligt punkt 7 ska de använda materialens ursprung och den tillämpliga typen av ursprungsintyg fastställas i enlighet med reglerna i det relevanta frihandelsavtalet. Ursprunget för de produkter som exporteras till Europeiska unionen ska fastställas i enlighet med ursprungsreglerna i detta avsnitt.
För att en framställd produkt ska få ursprungsstatus är det inte nödvändigt att de material som har ursprung i ett land med vilket Europeiska unionen har ett frihandelsavtal och som använts i ett förmånsland vid tillverkning av den produkt som exporteras till Europeiska unionen har genomgått tillräcklig bearbetning eller behandling, förutsatt att bearbetningen eller behandlingen i det berörda förmånslandet är mer omfattande än de åtgärder som beskrivs i artikel 78.1.
9. Kommissionen kommer att offentliggöra följande i Europeiska unionens officiella tidning (C-serien):
a)
Det datum då kumulation mellan länder i grupp I och grupp III enligt punkt 5 får verkan, de länder som är involverade i denna kumulation och, i tillämpliga fall, förteckningen över de material för vilka kumulation tillämpas.
b)
Det datum då utvidgad kumulation får verkan, de länder som är involverade i denna kumulation och förteckningen över de material för vilka denna kumulation tillämpas.
Artikel 87
När bilateral kumulation eller kumulation med Norge, Schweiz eller Turkiet används i kombination med regional kumulation ska den framställda produkten få ursprung i ett av länderna i den berörda regionala gruppen, fastställt enligt artikel 86.4 första och andra styckena.
Artikel 88
1. Underavsnitten 1 och 2 ska i tillämpliga delar gälla
a)
export från Europeiska unionen till ett förmånsland för tillämpning av bilateral kumulation,
b)
export från ett förmånsland till ett annat för tillämpning av regional kumulation enligt artikel 86.1 och 86.5, utan att det påverkar tillämpningen av artikel 86.2 a andra stycket.
2. Om fungibla material med ursprungsstatus och utan ursprungsstatus används i bearbetningen eller behandlingen av en produkt får medlemsstaternas tullmyndigheter på skriftlig begäran av ekonomiska aktörer tillåta att lagren av material förvaltas i Europeiska unionen med hjälp av metoden med bokföringsmässig uppdelning utan att materialen lagras separat, när påföljande export till ett förmånsland inom ramen för bilateral kumulation ska ske.
3. Medlemsstaternas tullmyndigheter får bevilja det tillstånd som avses i punkt 2 på de villkor som de anser lämpliga.
Tillståndet får beviljas endast om det vid användning av den metod som avses i punkt 2 kan säkerställas att det antal framställda produkter som kan anses ha ursprung i Europeiska unionen vid varje tidpunkt är detsamma som det antal som skulle ha erhållits om lagren skilts åt fysiskt.
Om ett tillstånd beviljas, ska metoden tillämpas och dess användning dokumenteras på grundval av de allmänna redovisningsprinciper som gäller i Europeiska unionen.
4. Den som beviljats tillstånd att använda den metod som avses i punkt 2 ska upprätta eller, till dess att systemet med registrerade exportörer börjar tillämpas, ansöka om ursprungsintyg för den kvantitet produkter som kan anses ha ursprung i Europeiska unionen. På begäran av medlemsstaternas tullmyndigheter ska tillståndshavaren lämna en redogörelse för hur kvantiteterna förvaltats.
5. Medlemsstaternas tullmyndigheter ska övervaka hur det tillstånd som avses i punkt 2 används.
De får återkalla tillståndet om
a)
tillståndshavaren på något sätt missbrukar tillståndet, eller
b)
tillståndshavaren inte uppfyller något av de andra villkor som anges i detta avsnitt eller avsnitt 1A.
Underavsnitt 4
Undantag
Artikel 89
1. På kommissionens initiativ eller som svar på en begäran av ett förmånsland kan det landet beviljas ett tillfälligt undantag från bestämmelserna i detta avsnitt, om
a)
interna eller externa faktorer tillfälligt gör att landet inte längre kan följa reglerna för erhållande av ursprungsstatus enligt artikel 72, eller
b)
det behöver tid för att förbereda sig för reglerna för erhållande av ursprungsstatus enligt artikel 72.
2. Det tillfälliga undantaget ska inte ha längre varaktighet än effekterna av de interna eller externa faktorer som gett upphov till det eller den tid som förmånslandet behöver för att kunna följa reglerna.
3. Begäran om undantag ska göras skriftligen till kommissionen. Den ska innehålla uppgifter om varför ett undantag begärs enligt punkt 1 och underlag för begäran.
4. När ett undantag beviljas ska det berörda förmånslandet uppfylla alla krav i fråga om vilka uppgifter som ska lämnas till kommissionen beträffande användning av undantaget och förvaltning av de kvantiteter som omfattas av undantaget.
Underavsnitt 5
Förfaranden vid export från förmånslandet
Artikel 90
Systemet ska tillämpas i följande fall:
a)
När det gäller varor som uppfyller kraven i detta avsnitt och som exporteras av en registrerad exportör i den mening som avses i artikel 92.
b)
När det gäller sändningar som innehåller ett eller flera kollin med ursprungsprodukter och exporteras av vilken exportör som helst, när de avsända ursprungsprodukternas totala värde inte överskrider 6 000 euro.
Artikel 91
1. Förmånslandets behöriga myndigheter ska upprätta och kontinuerligt uppdatera ett elektroniskt register över registrerade exportörer som är belägna i landet. Registret ska omedelbart uppdateras när en exportör avregistreras från registret i enlighet med artikel 93.2.
2. Registret ska innehålla följande uppgifter:
a)
Namn och fullständig adress för den plats där exportören är etablerad/bosatt, inbegripet landets eller territoriets kod (ISO alfa 2-landkod).
b)
Exportörens registreringsnummer.
c)
Produkter som avses exporteras inom ramen för systemet (vägledande förteckning över kapitel eller nummer i Harmoniserade systemet, enligt den sökandes bedömning).
d)
Datum från och till och med vilka exportören är registrerad eller har varit registrerad.
e)
Skäl till avregistrering (på begäran av den registrerade exportören/avregistrering utförd av de behöriga myndigheterna). Dessa uppgifter ska bara vara tillgängliga för de behöriga myndigheterna.
3. Förmånslandets behöriga myndigheter ska meddela kommissionen det nationella numreringssystem som används för registrering av exportörer. Numret ska inledas med ISO alfa 2-landkoden.
Artikel 92
För att bli registrerade ska exportörer inge en ansökan till de behöriga myndigheter i förmånslandet som avses i artikel 69.1 a och använda ett formulär vars förlaga anges i bilaga 13c. Genom att använda formuläret samtycker exportören till att lämnade uppgifter lagras i kommissionens databas och att icke-konfidentiella uppgifter offentliggörs på Internet.
De behöriga myndigheterna ska godta ansökan endast om den är fullständig.
Artikel 93
1. Registrerade exportörer som inte längre uppfyller villkoren för export av varor inom ramen för systemet, eller som inte längre avser att exportera sådana varor, ska informera förmånslandets behöriga myndigheter, som omedelbart ska avregistrera dem från landets register över registrerade exportörer.
2. Utan att det påverkar tillämpningen av den ordning med påföljder och sanktioner som gäller i förmånslandet och när registrerade exportörer avsiktligt eller genom försumlighet upprättar eller låter upprätta ursprungsförsäkringar eller styrkande handlingar med felaktiga uppgifter som innebär att de på ett oegentligt eller bedrägligt sätt får förmånlig tullbehandling, ska förmånslandets behöriga myndigheter avregistrera dem från landets register över registrerade exportörer.
3. Utan att det inverkar på eventuella följder av oegentligheter som konstateras under pågående kontroller ska avregistreringen från registret över registrerade exportörer få verkan för framtiden, dvs. i fråga om försäkringar som upprättats efter avregistreringsdagen.
4. Exportörer som har avregistrerats från registret över registrerade exportörer av de behöriga myndigheterna i enlighet med punkt 2 får återinföras i registret först när de har bevisat för förmånslandets behöriga myndigheter att de har korrigerat den situation som orsakade avregistreringen.
Artikel 94
1. Exportörer ska iaktta följande skyldigheter, oavsett om de är registrerade eller inte:
a)
De ska hålla en lämplig affärsbokföring avseende tillverkning och leverans av varor som omfattas av förmånsbehandling.
b)
De ska hålla tillgänglig all bevisning som avser material som används i tillverkningen.
c)
De ska bevara all tulldokumentation som avser material som används i tillverkningen.
d)
De ska under minst tre år från utgången av det år då ursprungsförsäkringarna upprättats, eller längre om det krävs i nationell lagstiftning, bevara register över
i)
de ursprungsförsäkringar som de upprättar, och
ii)
sina räkenskaper över ursprungs- och icke-ursprungsmaterial, produktion och lagring.
De register som avses i första stycket d kan vara i elektronisk form, men ska möjliggöra att de material som används i tillverkningen av exporterade produkter kan spåras och att deras ursprungsstatus kan bekräftas.
2. De skyldigheter som föreskrivs i punkt 1 ska även gälla leverantörer som tillhandahåller exportörer leverantörsdeklarationer, där ursprungsstatus för de varor de levererar intygas.
Artikel 95
1. Exportören ska upprätta en ursprungsförsäkran när de produkter som den avser exporteras och om varorna i fråga kan anses ha ursprung i det berörda förmånslandet eller i ett annat förmånsland i enlighet med artikel 86.4 andra stycket eller artikel 86.6 första stycket b.
2. Genom undantag från punkt 1 får i undantagsfall en ursprungsförsäkran upprättas efter exporten (försäkran i efterhand), på villkor att den uppvisas i den medlemsstat där deklarationen för övergång till fri omsättning inges senast två år efter exporttillfället.
3. Exportören ska lämna ursprungsförsäkran till sin kund i Europeiska unionen och den ska innehålla de uppgifter som anges i bilaga 13d. En ursprungsförsäkran ska upprättas på engelska eller franska.
Det får upprättas på ett kommersiellt dokument som möjliggör identifiering av den berörda exportören och de berörda varorna.
4. Vid tillämpning av kumulation enligt artiklarna 84 och 86.1 eller 86.5 och 86.6 ska exportören av en produkt vid vars tillverkning det använts material med ursprung i en part med vilken kumulation tillåts utgå från den ursprungsförsäkran som lämnats av dennes leverantör. I dessa fall ska den ursprungsförsäkran som exportören upprättar innehålla uppgiften ’EU cumulation’ eller ’regional cumulation’ eller ’Cumul UE’ eller ’cumul regional’.
5. Vid tillämpning av kumulation enligt artikel 85 ska exportören av en produkt vid vars tillverkning det använts material med ursprung i en part med vilken kumulation tillåts utgå från det ursprungsintyg som lämnats av dennes leverantör och utfärdats enligt de ursprungsregler inom ramen för det allmänna preferenssystemet som gäller i Norge, Schweiz eller Turkiet. I detta fall ska den ursprungsförsäkran som exportören upprättar innehålla uppgiften ’Norway cumulation’, ’Switzerland cumulation’ eller ’Turkey cumulation’ eller ’Cumul Norvège’, ’Cumul Suisse’ eller ’Cumul Turquie’.
6. Vid tillämpning av utvidgad kumulation enligt artikel 86.7 och 86.8 ska exportören av en produkt vid vars tillverkning det använts material med ursprung i en part med vilken utvidgad kumulation tillåts utgå från det ursprungsintyg som har lämnats av dennes leverantör och upprättats enligt reglerna i det relevanta frihandelsavtalet mellan Europeiska unionen och parten i fråga.
I detta fall ska den ursprungsförsäkran som exportören upprättar innehålla uppgiften ’extended cumulation with country x’ eller ’cumul étendu avec le pays x’.
Artikel 96
1. En ursprungsförsäkran ska upprättas för varje sändning.
2. En ursprungsförsäkran ska vara giltig under tolv månader från och med den dag den upprättas av exportören.
3. En enda ursprungsförsäkran får omfatta flera sändningar, om varorna uppfyller följande villkor:
a)
De är isärtagna eller icke hopsatta produkter enligt den allmänna tolkningsbestämmelsen 2 a i Harmoniserade systemet.
b)
De klassificeras enligt avdelning XVI eller XVII eller nummer 7308 eller 9406 i Harmoniserade systemet.
c)
De avses importeras i delleveranser.
Underavsnitt 6
Förfaranden vid övergång till fri omsättning i Europeiska unionen
Artikel 97
1. I tulldeklarationen för övergång till fri omsättning ska det hänvisas till ursprungsförsäkran. Ursprungsförsäkran ska hållas tillgänglig för tullmyndigheterna, som kan begära att den uppvisas för att deklarationen ska kunna kontrolleras. Dessa myndigheter kan också kräva att försäkran översätts till det officiella språket eller ett av de officiella språken i den berörda medlemsstaten.
2. När deklaranten ansöker om tillämpning av systemet utan att inneha en ursprungsförsäkran vid tidpunkten för godtagandet av tulldeklarationen för övergång till fri omsättning ska denna deklaration anses som ofullständig enligt artikel 253.1 och behandlas som sådan.
3. Innan varorna deklareras för övergång till fri omsättning ska deklaranten iaktta noggrannhet genom att kontrollera att varorna uppfyller reglerna i detta avsnitt och i synnerhet
i)
att exportören är registrerad för upprättande av ursprungsförsäkringar, i den databas som avses i artikel 69.3, utom när de avsända ursprungsprodukternas totala värde inte överskrider 6 000 euro, och
ii)
att ursprungsförsäkran upprättats i enlighet med bilaga 13d.
Artikel 97a
1. Skyldigheten att upprätta och uppvisa en ursprungsförsäkran ska inte gälla för följande produkter:
a)
Produkter som sänds som småpaket mellan privatpersoner och vars totala värde inte överskrider 500 euro.
b)
Produkter som ingår i resandes personliga bagage och vars totala värde inte överskrider 1 200 euro.
2. De produkter som avses i punkt 1 ska uppfylla följande krav:
a)
Importen av dem är inte av kommersiell karaktär.
b)
Produkterna har deklarerats uppfylla villkoren för att få omfattas av systemet.
c)
Det finns inga tvivel om att deklarationen enligt led b är riktig.
3. Vid tillämpning av punkt 2 a ska importen inte anses ha kommersiell karaktär om samtliga följande villkor är uppfyllda:
a)
Importen är av tillfällig karaktär.
b)
Importen består uteslutande av produkter för mottagarnas, de resandes eller deras familjers personliga bruk.
c)
Det är på grund av produkternas beskaffenhet och kvantitet uppenbart att syftet inte är kommersiellt.
Artikel 97b
1. Om det konstateras att uppgifterna i en ursprungsförsäkran endast obetydligt avviker från uppgifterna i de handlingar som uppvisats för tullmyndigheterna för fullgörande av formaliteterna vid import av produkterna ska detta inte i sig medföra att ursprungsförsäkran blir ogiltig, förutsatt att det vederbörligen fastställs att uppgifterna i försäkran verkligen avser de berörda produkterna.
2. Uppenbara formella fel, såsom skrivfel, i en ursprungsförsäkran ska inte leda till att handlingen avvisas, om felen inte är av den arten att det uppstår tvivel om att uppgifterna i försäkran är riktiga.
3. Ursprungsförsäkringar som uppvisas för tullmyndigheterna i importlandet efter den giltighetsperiod som avses i artikel 96 får godtas för tillämpning av tullförmåner, om underlåtenheten att uppvisa dessa handlingar senast den föreskrivna dagen beror på exceptionella omständigheter. Även i andra fall där ursprungsförsäkringar uppvisas för sent får tullmyndigheterna i importlandet godta dem, om produkterna har anmälts till tullen före ovannämnda sista dag.
Artikel 97c
1. Det förfarande som avses i artikel 96.3 ska gälla under en period som fastställs av medlemsstaternas tullmyndigheter.
2. De tullmyndigheter i importmedlemsstaterna som övervakar de på varandra följande övergångarna till fri omsättning ska kontrollera att respektive sändning utgör en del av de isärtagna eller icke hopsatta produkter för vilka ursprungsförsäkran upprättats.
Artikel 97d
1. När produkter ännu inte har övergått till fri omsättning får en ursprungsförsäkran ersättas med en eller flera ersättningsförsäkringar om ursprung, som upprättas av innehavaren av varorna i syfte att samtliga eller vissa produkter ska sändas någon annanstans i gemenskapens tullområde eller, i tillämpliga fall, till Norge, Schweiz eller Turkiet. Varuinnehavarna måste inte vara registrerade exportörer för att få rätt att upprätta ersättningsförsäkringar om ursprung.
2. När en ursprungsförsäkran ersätts ska följande anges i den ursprungliga ursprungsförsäkran:
a)
Uppgifter om ersättningsförsäkran/ersättningsförsäkringarna om ursprung.
b)
Avsändarens namn och adress.
c)
Mottagaren/mottagarna i Europeiska unionen.
Den ursprungliga ursprungsförsäkran ska märkas med uppgiften ’Replaced’ eller ’Remplacée’.
3. Följande ska anges i ersättningsförsäkran om ursprung:
a)
Samtliga uppgifter om de vidaresända produkterna.
b)
Datum för upprättande av den ursprungliga ursprungsförsäkran.
c)
Alla obligatoriska uppgifter som anges i bilaga 13d.
d)
Namn på och adress till avsändaren av produkterna i Europeiska unionen.
e)
Namn på och adress till mottagaren i Europeiska unionen, Norge, Schweiz eller Turkiet.
f)
Datum och plats för ersättning av ursprungsförsäkran.
Den person som upprättar ersättningsförsäkran om ursprung får till den försäkran bifoga en kopia av den ursprungliga ursprungsförsäkran.
4. Punkterna 1, 2 och 3 ska i tillämpliga delar gälla ursprungsförsäkringar som ersätter sådana ursprungsförsäkringar som utgör ersättningsförsäkringar om ursprung. Punkterna 1, 2 och 3 ska i tillämpliga delar gälla ersättningsförsäkringar som upprättas av produktavsändare i Norge, Schweiz eller Turkiet.
5. När produkter omfattas av tullförmåner inom ramen för ett undantag enligt artikel 89 ska det ersättningsförfarande som föreskrivs i den här artikeln endast tillämpas när produkterna är avsedda för Europeiska unionen. När den berörda produkten har fått ursprungsstatus genom regional kumulation får en ersättningsförsäkran om ursprung endast upprättas för sändning av produkter till Norge, Schweiz eller Turkiet om dessa länder tillämpar samma regler om regional kumulation som Europeiska unionen.
6. Punkterna 1, 2 och 3 ska i tillämpliga delar gälla försäkringar som ersätter ursprungsförsäkringar vid uppdelning av en sändning enligt artikel 74.
Artikel 97e
1. När tullmyndigheterna har tvivel beträffande produkters ursprungsstatus får de begära att deklaranten, inom en rimlig period som de ska fastställa, uppvisar all tillgänglig bevisning, så att de kan kontrollera att uppgifterna om ursprung i deklarationen är riktiga eller att villkoren i artikel 74 är uppfyllda.
2. Tullmyndigheterna får tills vidare upphöra att bevilja förmånlig tullbehandling under den tid som kontrollförfarandet enligt artikel 97h varar när
a)
uppgifterna från deklaranten inte är tillräckliga för att bekräfta att produkterna har ursprungsstatus eller att villkoren i artikel 73 eller artikel 74 har uppfyllts,
b)
deklaranten inte svarar inom den tid som medgetts för inlämnande av de uppgifter som avses i punkt 1.
3. I avvaktan på antingen de uppgifter som begärts från deklaranten enligt punkt 1 eller resultaten av det kontrollförfarande som avses i punkt 2 ska importören erbjudas att produkterna frigörs, med förbehåll för de säkerhetsåtgärder som anses nödvändiga.
Artikel 97f
1. Tullmyndigheterna i importmedlemsstaten ska vägra förmånsbehandling enligt systemet, utan att vara skyldiga att begära ytterligare bevisning eller skicka en begäran om kontroll till förmånslandet, i följande fall:
a)
När varorna inte är desamma som avses i ursprungsförsäkran.
b)
När deklaranten inte uppvisar en ursprungsförsäkran för berörda produkter när en sådan försäkran krävs.
c)
När den ursprungsförsäkran som innehas av deklaranten inte har upprättats av en exportör som är registrerad i förmånslandet, utan att det påverkar tillämpningen av artikel 90 b och artikel 97d.1.
d)
När ursprungsförsäkran inte har upprättats i enlighet med bilaga 13d.
e)
När villkoren i artikel 74 inte är uppfyllda.
2. När en begäran om kontroll enligt artikel 97h har skickats till förmånslandets behöriga myndigheter, ska tullmyndigheterna i importmedlemsstaten vägra förmånsbehandling enligt systemet när de
a)
har fått ett svar som visar att exportören inte hade rätt att upprätta ursprungsförsäkran,
b)
har fått ett svar som visar att produkterna i fråga inte har ursprung i ett förmånsland eller att villkoren i artikel 73 inte var uppfyllda,
c)
hade rimliga tvivel om huruvida ursprungsförsäkran var giltig eller huruvida deklarantens uppgifter om produkternas verkliga ursprung var riktiga, när de lämnade begäran om kontroll, och
i)
inte har mottagit något svar inom den tidsfrist som medgetts enligt artikel 97h, eller
ii)
har mottagit ett svar som inte tillräckligt behandlar de frågor som väckts i begäran.
Underavsnitt 7
Ursprungskontroll
Artikel 97g
1. För att kontrollera efterlevnaden av reglerna om produkters ursprungsstatus ska förmånslandets behöriga myndigheter utföra
a)
kontroller av produkters ursprungsstatus, på begäran av medlemsstaternas tullmyndigheter,
b)
regelbundna kontroller av exportörer, på eget initiativ.
I den omfattning som Norge, Schweiz och Turkiet har ingått ett avtal med Europeiska unionen om att de ska ge varandra nödvändigt bistånd i fråga om administrativt samarbete ska första stycket i tillämpliga delar gälla förfrågningar som skickas till myndigheterna i Norge, Schweiz och Turkiet för kontroll av ersättningsförsäkringar om ursprung som upprättats på deras territorium, i syfte att begära att dessa myndigheter samarbetar med förmånslandets behöriga myndigheter.
Utvidgad kumulation ska bara medges enligt artikel 86.7 och 86.8, om ett land med vilket Europeiska unionen har ett gällande frihandelsavtal har gått med på att ge förmånslandet bistånd i fråga om administrativt samarbete på samma sätt som det skulle ge medlemsstaternas tullmyndigheter sådant bistånd i enlighet med relevanta bestämmelser i det berörda frihandelsavtalet.
2. De kontroller som avses i punkt 1 b ska säkerställa att exportörer kontinuerligt iakttar sina skyldigheter. De ska utföras med intervaller som fastställs på grundval av lämpliga riskanalyskriterier. För detta ändamål ska förmånsländernas behöriga myndigheter begära att exportörerna tillhandahåller dem kopior av eller en förteckning över ursprungsförsäkringar som de har upprättat.
3. Förmånsländernas behöriga myndigheter ska ha rätt att begära alla slags underlag och att utföra alla slags kontroller av exportörers räkenskaper och, vid behov, räkenskaperna för tillverkare som levererar till exportörer, inklusive på platsen, eller varje annan kontroll som de bedömer lämplig.
Artikel 97h
1. Efterkontroller av ursprungsförsäkringar ska göras stickprovsvis eller när medlemsstaternas tullmyndigheter har rimliga tvivel beträffande deras äkthet, de berörda produkternas ursprungsstatus eller uppfyllandet av övriga villkor i detta avsnitt.
När en medlemsstats tullmyndigheter begär att ett förmånslands behöriga myndigheter samarbetar vid en kontroll av giltigheten hos ursprungsförsäkringar, produkters ursprungsstatus eller av båda, ska de vid behov ange på sin begäran skälen till att de har rimliga tvivel beträffande giltigheten hos ursprungsförsäkran eller produkternas ursprungsstatus.
Till stöd för begäran om kontroll kan de skicka en kopia av ursprungsförsäkran och alla ytterligare uppgifter eller dokument som tyder på att uppgifterna i försäkran inte är riktiga.
Den begärande medlemsstaten ska för inlämning av resultaten av kontrollen fastställa en inledande tidsfrist på sex månader, som ska inledas på dagen för begäran om kontroll, med undantag av förfrågningar som skickas till Norge, Schweiz eller Turkiet för kontroll av ersättningsförsäkringar om ursprung som upprättats på deras territorium på grundval av ursprungsförsäkringar som upprättats i ett förmånsland, för vilka tidsfristen ska förlängas till åtta månader.
2. Om det vid rimliga tvivel inte inkommer något svar inom den tidsfrist som anges i punkt 1 eller om svaret inte innehåller tillräcklig information för att fastställa produkternas verkliga ursprung, ska en andra begäran skickas till de behöriga myndigheterna. I denna begäran ska det fastställas en ytterligare tidsfrist på högst sex månader.
Underavsnitt 8
Övriga bestämmelser
Artikel 97i
1. Underavsnitten 5, 6 och 7 ska i tillämpliga delar gälla
a)
export från Europeiska unionen till ett förmånsland för tillämpning av bilateral kumulation,
b)
export från ett förmånsland till ett annat för tillämpning av regional kumulation enligt artikel 86.1 och 86.5.
2. Exportörer i Europeiska unionen som begär det ska av en medlemsstats tullmyndighet betraktas som registrerade exportörer för tillämpning av systemet, om de uppfyller följande villkor:
a)
De har ett EORI-nummer enligt artiklarna 4k-4t.
b)
De har status som ’godkända exportörer’ inom ramen för en förmånsordning.
c)
I begäran till medlemsstatens tullmyndighet lämnar de följande uppgifter i ett formulär vars förlaga anges i bilaga 13c:
i)
De uppgifter som anges i fälten 1 och 4.
ii)
Det åtagande som avses i fält 5.
Artikel 97j
1. Underavsnitten 1, 2 och 3 ska i tillämpliga delar gälla vid fastställandet av huruvida produkter kan anses ha ursprung i ett förmånsland när de för tillämpning av bilateral kumulation exporteras till Ceuta eller Melilla och huruvida produkter kan anses ha ursprung i Ceuta och Melilla när de för tillämpning av bilateral kumulation exporteras till ett förmånsland.
2. Underavsnitten 5, 6 och 7 ska i tillämpliga delar gälla produkter som för tillämpning av bilateral kumulation exporteras från ett förmånsland till Ceuta eller Melilla och produkter som för tillämpning av bilateral kumulation exporteras från Ceuta och Melilla till ett förmånsland.
3. De spanska tullmyndigheterna ska ansvara för tillämpningen av underavsnitten 1, 2, 3, 5, 6 och 7 i Ceuta och Melilla.
4. Vid tillämpning av punkterna 1 och 2 ska Ceuta och Melilla anses som ett enda territorium.”
2)
I del I avdelning IV kapitel 2 ska följande avsnitt 1A införas:
”Avsnitt 1A
Förfaranden och metoder för administrativt samarbete som ska gälla till dess att systemet med registrerade exportörer börjar tillämpas
Underavsnitt 1
Allmänna principer
Artikel 97k
1. Varje förmånsland ska iaktta följande regler eller se till att de iakttas:
a)
De regler om ursprung för exporterade produkter som fastställs i avsnitt 1.
b)
Reglerna om ifyllande och utfärdande av ursprungscertifikat formulär A, vars förlagor anges i bilaga 17.
c)
Reglerna om användning av fakturadeklarationer, vars förlagor anges i bilaga 18.
d)
Reglerna om de metoder för administrativt samarbete som avses i artikel 97s.
e)
De regler om beviljande av undantag som avses i artikel 89.
2. Förmånsländernas behöriga myndigheter ska samarbeta med kommissionen eller medlemsstaterna, genom i synnerhet följande:
a)
Genom att ge allt nödvändigt bistånd vid en begäran från kommissionen om att den ska övervaka att systemet förvaltas korrekt i det berörda landet, inbegripet när kommissionen eller medlemsstaternas tullmyndigheter gör kontrollbesök på platsen.
b)
Genom att, utan att det påverkar tillämpningen av artiklarna 97s och 97t, kontrollera produkters ursprungsstatus och efterlevnaden av de andra villkor som fastställs i detta avsnitt, inklusive besök på platsen, när detta begärs av kommissionen eller medlemsstaternas tullmyndigheter i samband med ursprungsutredningar.
3. Om i ett förmånsland en behörig myndighet för utfärdande av ursprungscertifikat formulär A utses, dokumentation i form av ursprungsintyg kontrolleras och ursprungscertifikat formulär A för export till Europeiska unionen utfärdas, ska det förmånslandet anses ha godtagit de villkor som fastställs i punkt 1.
4. När ett land eller territorium får eller återfår status som förmånsland i fråga om de produkter som avses i förordning (EG) nr 732/2008 ska varor med ursprung i det landet eller territoriet omfattas av det allmänna preferenssystemet, på villkor att de exporteras från förmånslandet eller förmånsterritoriet från och med den dag som avses i artikel 97s.
5. Ett ursprungsintyg ska vara giltigt under 10 månader från och med den dag det utfärdas i exportlandet och ska inom denna period uppvisas för importlandets tullmyndigheter.
Underavsnitt 2
Förfaranden vid export från förmånslandet
Artikel 97l
1. Ursprungscertifikat formulär A, vars förlaga anges i bilaga 17, ska utfärdas efter skriftlig ansökan från exportören eller dennes befullmäktigade ombud, åtföljt av alla tillämpliga styrkande handlingar som visar att de produkter som ska exporteras uppfyller kraven för utfärdande av ett ursprungscertifikat formulär A.
2. Certifikatet ska ställas till exportörens förfogande så snart exporten ägt rum eller säkerställts. Ett ursprungscertifikat formulär A får dock undantagsvis utfärdas efter exporten av de produkter det avser, om
a)
det inte utfärdades vid tidpunkten för exporten på grund av fel, förbiseende eller särskilda omständigheter, eller
b)
det på ett för behöriga statliga myndigheter tillfredsställande sätt visas att ett ursprungscertifikat formulär A utfärdades men av tekniska skäl inte godtogs vid importen.
3. De behöriga statliga myndigheterna får utfärda ett certifikat i efterhand först efter att ha kontrollerat att de uppgifter som lämnas i exportörens ansökan överensstämmer med uppgifterna i motsvarande exportdokument, och att inget ursprungscertifikat formulär A enligt bestämmelserna i detta avsnitt utfärdades när produkterna i fråga exporterades. Ett ursprungscertifikat formulär A som utfärdats i efterhand ska förses med påskriften ’Issued retrospectively’ eller ’Délivré à posteriori’ i fält 4.
4. Om ett ursprungscertifikat formulär A stjäls, förloras eller förstörs får exportören hos de behöriga statliga myndigheter som utfärdat det ansöka om att ett duplikat upprättas på grundval av de exportdokument som finns hos dessa myndigheter. Fält 4 på duplikat av formulär A som utfärdas på detta sätt ska förses med påskriften ’Duplicate’ eller ’Duplicata’ samt dagen för utfärdandet av och löpnumret för det ursprungliga certifikatet. Duplikatet ska börja gälla från och med samma dag som originalet.
5. För att kontrollera om den produkt för vilken det ansöks om ett ursprungscertifikat formulär A uppfyller relevanta ursprungsregler ska de behöriga statliga myndigheterna ha rätt att begära alla slags underlag och att utföra alla slags kontroller som de bedömer lämpliga.
6. Det ska vara frivilligt att fylla i fält 2 i ursprungscertifikatet formulär A. I fält 12 ska uppgiften ’Europeiska unionen’ eller namnet på en av medlemsstaterna anges. Datum för utfärdande av ursprungscertifikat formulär A ska anges i fält 11. Den underskrift som ska fyllas i i det fältet, som är reserverat för de behöriga statliga myndigheter som utfärdar certifikatet, och underskriften för den som är behörig att underteckna på exportörens vägnar i fält 12, ska skrivas för hand.
Artikel 97m
1. En fakturadeklaration får upprättas av vilken exportör som helst för vilken sändning som helst innehållande ett eller flera kollin med ursprungsprodukter vars totala värde inte överskrider 6 000 euro, om det administrativa bistånd som avses i artikel 97k.2 tillämpas på detta förfarande.
2. En exportör som upprättar en fakturadeklaration ska vara beredd att när som helst på begäran av tullmyndigheterna eller andra behöriga statliga myndigheter i exportlandet uppvisa alla relevanta handlingar som styrker att de berörda produkterna har ursprungsstatus.
3. En fakturadeklaration ska upprättas av exportören på franska eller engelska genom att den förklaring vars text anges i bilaga 18 maskinskrivs, stämplas eller trycks på fakturan, packsedeln eller någon annan kommersiell handling. Om deklarationen skrivs för hand, ska den skrivas med bläck och tryckbokstäver. Fakturadeklarationer ska undertecknas för hand av exportören.
4. En fakturadeklaration får användas på följande särskilda villkor:
a)
En fakturadeklaration ska upprättas för varje sändning.
b)
Om varorna i en sändning redan i exportlandet har kontrollerats för att se om de motsvarar definitionen av ’ursprungsprodukter’ kan exportören hänvisa till denna kontroll i fakturadeklarationen.
5. Vid tillämpning av kumulation enligt artiklarna 84, 85 eller 86 ska de behöriga statliga myndigheter i förmånslandet som ska utfärda ett ursprungscertifikat formulär A för produkter vid vars tillverkning det använts material med ursprung i en part med vilken kumulation tillåts utgå från följande:
-
Vid bilateral kumulation: det ursprungsintyg som lämnats av exportörens leverantör och som har utfärdats enligt bestämmelserna i underavsnitt 5.
-
Vid kumulation med Norge, Schweiz eller Turkiet: det ursprungsintyg som lämnats av exportörens leverantör och som har utfärdats enligt de ursprungsregler inom ramen för det allmänna preferenssystemet som gäller i Norge, Schweiz eller Turkiet.
-
Vid regional kumulation: det ursprungsintyg som lämnats av exportörens leverantör, dvs. ett ursprungscertifikat formulär A, vars förlaga anges i bilaga 17, eller i tillämpliga fall en fakturadeklaration vars text anges i bilaga 18.
-
Vid utvidgad kumulation: det ursprungsintyg som lämnats av exportörens leverantör och som har utfärdats enligt bestämmelserna i det relevanta frihandelsavtalet mellan Europeiska unionen och det berörda landet.
I de fall som avses i första stycket första, andra, tredje och fjärde strecksatserna ska fält 4 i ursprungscertifikatet formulär A förses med uppgiften ’EU cumulation’, ’Norway cumulation’, ’Switzerland cumulation’, ’Turkey cumulation’, ’regional cumulation’ eller ’extended cumulation with country x’ eller ’Cumul UE’, ’Cumul Norvège’, ’Cumul Suisse’, ’Cumul Turquie’, ’cumul régional’ eller ’cumul étendu avec le pays x’.
Underavsnitt 3
Förfaranden vid övergång till fri omsättning i Europeiska unionen
Artikel 97n
1. Ursprungscertifikat formulär A eller fakturadeklarationer ska uppvisas för importmedlemsstaternas tullmyndigheter i enlighet med de förfaranden som gäller tulldeklarationer.
2. Ursprungsintyg som uppvisas för tullmyndigheterna i importlandet efter den giltighetsperiod som avses i artikel 97k.5 får godtas för tillämpning av tullförmåner, om underlåtenheten att uppvisa dessa handlingar senast den föreskrivna dagen beror på exceptionella omständigheter. Även i andra fall där ursprungsintyg uppvisas för sent får tullmyndigheterna i importlandet godta dem, om produkterna har anmälts till tullen före ovannämnda sista dag.
Artikel 97o
1. Om isärtagna eller icke hopsatta produkter enligt den allmänna tolkningsbestämmelsen 2 a i Harmoniserade systemet som klassificeras enligt avdelning XVI eller XVII eller nummer 7308 eller 9406 i Harmoniserade systemet, importeras i delleveranser på begäran av importören och på de villkor som fastställts av importmedlemsstatens tullmyndigheter, får ett enda ursprungsintyg för dessa produkter uppvisas för tullmyndigheterna vid import av den första delleveransen.
2. På begäran av importören och på de villkor som fastställts av importmedlemsstatens tullmyndigheter får ett enda ursprungsintyg uppvisas för tullmyndigheterna vid importen av den första sändningen, om varorna
a)
importeras ofta och kontinuerligt inom ramen för handel av ett betydande kommersiellt värde,
b)
omfattas av ett och samma köpekontrakt vars parter är etablerade i exportlandet eller i medlemsstaterna,
c)
klassificeras enligt samma (åttasiffriga) nummer i Kombinerade nomenklaturen,
d)
kommer från en och samma exportör, är avsedda för en och samma importör och genomgår införselformaliteterna vid ett och samma tullkontor i en och samma medlemsstat.
Detta förfarande ska gälla under en period som fastställs av de behöriga tullmyndigheterna.
Artikel 97p
1. Om ursprungsprodukter befinner sig under kontroll av ett tullkontor i en enda medlemsstat får det ursprungliga ursprungsintyget ersättas med ett eller flera ursprungscertifikat formulär A, i syfte att samtliga eller vissa produkter ska sändas någon annanstans i Europeiska unionen eller, i tillämpliga fall, till Norge, Schweiz eller Turkiet.
2. Ersättningsursprungscertifikat formulär A ska utfärdas av det tullkontor under vars kontroll varorna befinner sig. Ersättningscertifikatet ska upprättas på grundval av en skriftlig ansökan från återexportören.
3. I det översta högra fältet på ersättningscertifikatet ska anges namnet på det mellanliggande land som utfärdat certifikatet. Fält 4 ska innehålla påskriften ’Replacement certificate’ eller ’Certificat de remplacement’ samt det ursprungliga certifikatets utfärdandedatum och löpnummer. I fält 1 ska återexportörens namn anges. I fält 2 kan den slutliga mottagarens namn anges. Alla uppgifter om de återexporterade produkterna i det ursprungliga certifikatet ska överföras till fälten 3-9 och referensuppgifter om återexportörens faktura ska anges i fält 10.
4. Den tullmyndighet som utfärdar ersättningscertifikatet ska påteckna det i fält 11. Myndighetens ansvar ska bara omfatta utfärdandet av ersättningscertifikatet. Uppgifterna i fält 12 om ursprungsland och bestämmelseland ska tas från det ursprungliga certifikatet. Detta fält ska undertecknas av återexportören. En återexportör som undertecknar detta fält i god tro ska inte ansvara för att uppgifterna i det ursprungliga certifikatet är riktiga.
5. Det tullkontor som ombeds utföra den uppgift som avses i punkt 1 ska på det ursprungliga certifikatet anteckna de vidaresända produkternas vikt, nummer och beskaffenhet samt motsvarande ersättningscertifikats löpnummer. Tullkontoret ska bevara det ursprungliga certifikatet i minst tre år. En fotokopia av det ursprungliga certifikatet får bifogas ersättningscertifikatet.
6. När produkter omfattas av tullförmåner inom ramen för ett undantag enligt artikel 89 ska det förfarande som föreskrivs i den här artikeln endast tillämpas när produkterna är avsedda för Europeiska unionen. När den berörda produkten har fått ursprungsstatus genom regional kumulation får ett ersättningscertifikat bara upprättas för sändning av produkter till Norge, Schweiz eller Turkiet om dessa länder tillämpar samma regler om regional kumulation som Europeiska unionen.
Artikel 97q
1. Produkter som sänds som småpaket mellan privatpersoner eller som ingår i resandes personliga bagage ska medges status som ursprungsprodukter och omfattas av tullförmåner enligt artikel 66 utan att ett ursprungscertifikat formulär A eller en fakturadeklaration behöver uppvisas, förutsatt att
a)
sådana produkter
i)
inte importeras i kommersiellt syfte,
ii)
har deklarerats uppfylla villkoren för att få omfattas av systemet,
b)
det inte finns tvivel om att deklarationen enligt led a ii är riktig.
2. Importen ska inte anses ha kommersiellt syfte om samtliga följande villkor är uppfyllda:
a)
Importen är av tillfällig karaktär.
b)
Importen består uteslutande av produkter för mottagarnas, de resandes eller deras familjers personliga bruk.
c)
Det är på grund av produkternas beskaffenhet och kvantitet uppenbart att syftet inte är kommersiellt.
3. Det totala värdet av de produkter som avses i punkt 2 får inte överstiga 500 euro för småpaket eller 1 200 euro för produkter som ingår i resandes personliga bagage.
Artikel 97r
1. Om det konstateras att uppgifterna i ursprungscertifikat formulär A eller i fakturadeklarationer endast obetydligt avviker från uppgifterna i de handlingar som uppvisats för tullkontoret för fullgörande av formaliteterna vid import av produkterna ska detta inte i sig medföra att certifikaten eller deklarationerna blir ogiltiga, förutsatt att det vederbörligen fastställs att uppgifterna i dokumentet verkligen avser de uppvisade produkterna.
2. Uppenbara formella fel i ett ursprungscertifikat formulär A, ett varucertifikat EUR.1 eller en fakturadeklaration ska inte leda till att handlingen avvisas, om felen inte är av den arten att det uppstår tvivel om att uppgifterna i handlingen är riktiga.
Underavsnitt 4
Metoder för administrativt samarbete
Artikel 97s
1. Förmånsländerna ska sända kommissionen namnen på och adresserna till de statliga myndigheter på deras territorium som får utfärda ursprungscertifikat formulär A, samt avtryck av de stämplar som dessa myndigheter använder och namn på och adress till de statliga myndigheter som ansvarar för kontrollen av ursprungscertifikat formulär A och fakturadeklarationer.
Kommissionen kommer att vidarebefordra dessa uppgifter till tullmyndigheterna i medlemsstaterna. Om dessa uppgifter sänds för att ändra tidigare uppgifter, ska kommissionen ange de dagar då de nya stämplarna börjar gälla enligt instruktionerna från förmånsländernas behöriga statliga myndigheter. Dessa uppgifter ska vara konfidentiella, men när varorna ska övergå till fri omsättning kan tullmyndigheterna låta importörer eller deras befullmäktigade ombud ta del av avtrycken av dessa stämplar.
Förmånsländer som redan har lämnat de uppgifter som krävs enligt första stycket ska inte behöva skicka dem på nytt, såvida de inte har ändrats.
2. För tillämpning av artikel 97k.4 kommer kommissionen i Europeiska unionens officiella tidning (C-serien) att offentliggöra det datum då ett land eller territorium som fått eller återfått status som förmånsland i fråga om de produkter som avses i förordning (EG) nr 732/2008 uppfyller de villkor som anges i punkt 1.
3. På begäran av behöriga myndigheter i förmånsländerna kommer kommissionen att till dessa skicka avtryck av de stämplar som medlemsstaternas tullmyndigheter använder vid utfärdandet av varucertifikat EUR.1.
Artikel 97t
1. Efterkontroller av ursprungscertifikat formulär A och fakturadeklarationer ska göras stickprovsvis eller när medlemsstaternas tullmyndigheter har rimliga tvivel beträffande deras äkthet, de berörda produkternas ursprungsstatus eller uppfyllandet av övriga villkor i detta avsnitt.
2. När en medlemsstats tullmyndigheter begär en efterkontroll ska de återlämna ursprungscertifikatet formulär A och fakturan, om den uppvisats, fakturadeklarationen eller kopior av dessa dokument, till de behöriga statliga myndigheterna i det exporterande förmånslandet och, vid behov, ange skälen för en undersökning. Till stöd för begäran om kontroll ska de tillhandahålla alla de erhållna handlingar och upplysningar som tyder på att uppgifterna i ursprungsintyget inte är riktiga.
Om medlemsstaternas tullmyndigheter beslutar att tills vidare upphöra att bevilja förmånlig tullbehandling i avvaktan på resultatet av kontrollen, ska de erbjuda importören att produkterna frigörs, med förbehåll för de säkerhetsåtgärder som anses nödvändiga.
3. När en begäran om efterkontroll har gjorts ska denna kontroll utföras och resultaten därav meddelas medlemsstaternas tullmyndigheter inom en tid av högst sex månader eller, vid förfrågningar till Norge, Schweiz eller Turkiet angående kontroll av ersättningsursprungsintyg som upprättats på deras territorier på grundval av ursprungscertifikat formulär A eller fakturadeklarationer som upprättats i ett förmånsland, inom en tid av högst åtta månader från dagen för begäran. Dessa resultat ska klart utvisa om ursprungsintyget avser de produkter som verkligen exporterats, och om dessa produkter kan anses vara produkter med ursprung i förmånslandet.
4. I fråga om ursprungscertifikat formulär A som utfärdats inom ramen för bilateral kumulation ska svaret innefatta kopior av varucertifikaten EUR.1 eller, i tillämpliga fall, motsvarande fakturadeklarationer.
5. Om rimliga tvivel föreligger och inget svar erhålls inom de sex månader som anges i punkt 3 eller om svaret inte innehåller tillräckliga uppgifter för att fastställa dokumentets äkthet eller produkternas verkliga ursprung, ska en andra begäran göras hos de behöriga myndigheterna. Om det inom fyra månader efter det att den andra begäran gjorts inte har lämnats några resultat av kontrollen till den myndighet som begärt den eller om svaret inte innehåller tillräckliga uppgifter för att fastställa dokumentets äkthet eller produkternas verkliga ursprung, ska den begärande myndigheten vägra förmånlig tullbehandling, utom under exceptionella omständigheter.
6. Om kontrollförfarandet eller andra tillgängliga uppgifter tyder på att ursprungsreglerna överträds, ska det exporterande förmånslandet på eget initiativ eller på begäran av medlemsstaternas tullmyndigheter göra lämpliga undersökningar eller se till att dessa undersökningar utförs med vederbörlig skyndsamhet, så att sådana överträdelser avslöjas och förhindras. För detta ändamål kan kommissionen eller medlemsstaternas tullmyndigheter delta i dessa undersökningar.
7. Med hänsyn till behovet av efterkontroller av ursprungscertifikat formulär A ska exportörerna bevara alla tillämpliga dokument som styrker de berörda produkternas ursprungsstatus, och det exporterande förmånslandets behöriga statliga myndigheter ska bevara kopior av certifikaten och alla exporthandlingar som hänvisar till dem. Dessa dokument ska bevaras under en period av minst tre år från utgången av det år då ursprungscertifikatet formulär A utfärdades.
Artikel 97u
1. Artiklarna 97s och 97t ska även tillämpas mellan länderna i samma regionala grupp när det gäller tillhandahållande av uppgifter till kommissionen eller medlemsstaternas tullmyndigheter samt efterkontroller av ursprungscertifikat formulär A eller fakturadeklarationer som utfärdats i enlighet med reglerna om regional ursprungskumulation.
2. För tillämpning av artiklarna 85, 97m och 97p ska avtalet mellan Europeiska unionen, Norge, Schweiz och Turkiet bland annat innefatta ett åtagande att ge varandra nödvändigt bistånd när det gäller administrativt samarbete.
För tillämpning av artikel 86.7 och 86.8 och artikel 97k ska det land med vilket Europeiska unionen har ett gällande frihandelsavtal och som har gått med på utvidgad kumulation med ett förmånsland också gå med på att ge det senare landet bistånd när det gäller administrativt samarbete, på samma sätt som det skulle ge medlemsstaternas tullmyndigheter sådant bistånd i enlighet med relevanta bestämmelser i det berörda frihandelsavtalet.
Underavsnitt 5
Förfaranden vid bilateral kumulation
Artikel 97v
1. Bevisning för att produkter från Europeiska unionen har ursprungsstatus ska tillhandahållas genom uppvisande av
a)
ett varucertifikat EUR.1, vars förlaga anges i bilaga 21, eller
b)
en fakturadeklaration, vars text anges i bilaga 18. En fakturadeklaration får upprättas av vilken exportör som helst för sändningar innehållande ursprungsprodukter vilkas totala värde inte överskrider 6 000 euro, eller av en godkänd exportör i Europeiska unionen.
2. Exportören eller dennes befullmäktigade ombud ska ange ’GSP beneficiary countries’ och ’EU’ eller ’Pays bénéficiaires du SPG’ och ’UE’ i fält 2 på varucertifikatet EUR.1.
3. Bestämmelserna i detta avsnitt om utfärdande, användning och efterkontroll av ursprungscertifikat formulär A ska i tillämpliga delar gälla varucertifikat EUR.1 och, med undantag för bestämmelserna om utfärdande, fakturadeklarationer.
4. Medlemsstaternas tullmyndigheter får ge en exportör, nedan kallad ’godkänd exportör’, som ofta sänder produkter med ursprung i Europeiska unionen inom ramen för bilateral kumulation, tillstånd att upprätta fakturadeklarationer oberoende av de berörda produkternas värde, när exportören på ett sätt som tillfredsställer tullmyndigheterna lämnar de garantier som dessa behöver för att kontrollera
a)
att produkterna har ursprungsstatus, och
b)
att övriga villkor som gäller i den medlemsstaten är uppfyllda.
5. Tullmyndigheterna får bevilja tillstånd som godkänd exportör på de villkor som de anser lämpliga. Tullmyndigheterna ska tilldela den godkända exportören ett tillståndsnummer som ska anges i fakturadeklarationen.
6. Tullmyndigheterna ska övervaka hur den godkända exportören använder sitt tillstånd. Tullmyndigheterna får återkalla tillståndet när som helst.
De ska återkalla tillståndet i följande fall:
a)
När den godkända exportören inte längre lämnar de garantier som avses i punkt 4.
b)
När den godkända exportören inte uppfyller de villkor som avses i punkt 5.
c)
När den godkända exportören på annat sätt använder tillståndet felaktigt.
7. Godkända exportörer behöver inte underteckna fakturadeklarationer, om de lämnar en skriftlig försäkran till tullmyndigheterna att de påtar sig fullt ansvar för varje fakturadeklaration där de identifieras, som om den hade undertecknats av dem för hand.
Underavsnitt 6
Ceuta och Melilla
Artikel 97w
Bestämmelserna i detta avsnitt om utfärdande, användning och efterkontroll av ursprungsintyg ska i tillämpliga delar gälla produkter som för tillämpning av bilateral kumulation exporteras från ett förmånsland till Ceuta och Melilla och produkter som för tillämpning av bilateral kumulation exporteras från Ceuta och Melilla till ett förmånsland.
Ceuta och Melilla ska anses som ett enda territorium.
De spanska tullmyndigheterna ska ansvara för tillämpningen av detta avsnitt i Ceuta och Melilla”.
3)
I del I avdelning IV kapitel 2 avsnitt 2 ska följande artikel 97x införas före underavsnitt 1:
”Artikel 97x
1. I detta avsnitt gäller följande definitioner:
a) tillverkning: alla slag av bearbetning eller behandling, inbegripet sammansättning.
b) material: alla ingredienser, råmaterial, beståndsdelar eller delar osv. som används vid tillverkningen av en produkt.
c) produkt: den produkt som tillverkas, även om den är avsedd för senare användning i en annan tillverkningsprocess.
d) varor: både material och produkter.
e) tullvärde: det värde som fastställs i enlighet med 1994 års avtal om tillämpning av artikel VII i allmänna tull- och handelsavtalet (WTO-avtalet om tullvärdeberäkning).
f) pris fritt fabrik: med detta begrepp avses i förteckningen i bilaga 15 det pris som betalas för produkten fritt fabrik till den tillverkare i vars företag den sista bearbetningen eller behandlingen äger rum, förutsatt att värdet av allt använt material inkluderas i priset och att avdrag gjorts för alla inhemska skatter som kommer att eller kan komma att återbetalas när den framställda produkten exporteras.
När det faktiskt betalade priset inte återspeglar samtliga de kostnader för tillverkningen av en produkt som faktiskt uppstått i förmånslandet avses med priset fritt fabrik summan av alla dessa kostnader med avdrag för alla inhemska skatter som kommer att eller kan komma att återbetalas när den framställda produkten exporteras.
g) värdet av material: med detta begrepp avses i förteckningen i bilaga 15 tullvärdet vid importtillfället för det icke-ursprungsmaterial som använts eller, om värdet inte är känt och inte kan fastställas, det första fastställbara pris som betalats för materialet i Europeiska unionen eller i förmånslandet i den mening som avses i artikel 98.1. Om värdet av de använda ursprungsmaterialen behöver fastställas, ska detta stycke gälla i tillämpliga delar.
h) kapitel, HS-nummer och undernummer: de kapitel, nummer eller undernummer (med fyr- eller sexställig sifferkod) som används i Harmoniserade systemet.
i) klassificering: klassificeringen av en produkt eller ett material enligt ett visst HS-nummer eller HS-undernummer.
j) sändning: produkter som antingen
sänds samtidigt från en exportör till en mottagare, eller
omfattas av ett enda transportdokument för hela transporten från exportören till mottagaren eller, i avsaknad av ett sådant dokument, av en enda faktura.
2. Vid tillämpning av punkt 1 f och när den sista bearbetningen eller behandlingen har lagts ut på en tillverkare kan uttrycket ’tillverkare’ i punkt 1 f första stycket avse det företag som har anlitat tillverkaren.”
4)
I artikel 99 ska följande led da införas:
”da)
Produkter som har erhållits från slaktade djur som har fötts och uppfötts där.”
5)
Artikel 101.1 ska ändras på följande sätt:
a)
Led g ska ersättas med följande:
”g)
Tillsats av färg- eller smakämnen till socker eller formning av sockerbitar; partiell eller fullständig malning av kristallsocker.”
b)
Led m ska ersättas med följande:
”m)
Enklare blandning av produkter, även av olika slag; blandning av socker med något annat material.”
c)
Följande led ma ska införas:
”ma)
Enkel tillsats av vatten eller utspädning, dehydratisering eller denaturering av produkter.”
6)
Bilaga 13a, enligt lydelsen i bilaga I till den här förordningen, ska införas.
7)
Bilaga 13b, enligt lydelsen i bilaga II till den här förordningen, ska införas.
8)
Bilaga 13c, enligt lydelsen i bilaga III till den här förordningen, ska införas.
9)
Bilaga 13d, enligt lydelsen i bilaga IV till den här förordningen, ska införas.
10)
I bilaga 14 ska frasen ”artiklarna 69 och 100” i anmärkningarna 1 och 3.1 ersättas med frasen ”artikel 100”.
11)
Bilaga 17 ska ändras i enlighet med bilaga V till den här förordningen.
12)
Bilaga 18 ska ersättas med texten i bilaga VI till den här förordningen.
Artikel 2
Förmånsländerna ska till kommissionen lämna det åtagande som avses i artikel 68.3 i förordning (EEG) nr 2454/93, i dess lydelse enligt denna förordning, och de uppgifter som krävs enligt artikel 69 i den förordningen, senast tre månader innan systemet med registrerade exportörer börjar tillämpas på deras territorium.
Senast den 1 juli 2016 och den 1 juli 2019 kommer kommissionen att granska hur väl förmånsländerna har förberett sig på att tillämpa systemet med registrerade exportörer. Kommissionen ska föreslå de justeringar som krävs.
Artikel 3
1. Denna förordning träder i kraft den sjunde dagen efter det att den har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning.
2. Den ska tillämpas från och med den 1 januari 2011.
3. Om inte annat sägs i punkt 4 i denna artikel, ska artikel 1.1, i den mån den avser artiklarna 68-71, 90-97i och 97j.2, artikel 1.8 och artikel 1.9 tillämpas från och med den 1 januari 2017.
4. Förmånsländer som inte kan genomföra systemet med registrerade exportörer senast den dag som anges i punkt 3 och som lämnar en skriftlig begäran till kommissionen före den 1 juli 2016, eller sådana länder för vilka kommissionen har föreslagit justeringar i enlighet med artikel 2 andra stycket, får fortsätta att tillämpa bestämmelserna i avdelning IV kapitel 2 avsnitt 1A och bilagorna 17 och 18 i förordning (EEG) nr 2454/93, i deras lydelse enligt denna förordning, till och med den 1 januari 2020.
5. Artikel 1.2 ska tillämpas till och med den dag som anges i punkt 3 eller, i fråga om de förmånsländer som avses i punkt 4, till och med den dag som anges i punkt 4.
Denna förordning är till alla delar bindande och direkt tillämplig i alla medlemsstater.
Utfärdad i Bryssel den 18 november 2010