РЕГЛАМЕНТ (ЕС) № 387/2012 НА ЕВРОПЕЙСКИЯ ПАРЛАМЕНТ И НА СЪВЕТА
от 19 април 2012 година
за изменение на Регламент (ЕО) № 1198/2006 на Съвета за Европейския фонд за рибарство по отношение на някои разпоредби относно финансовото управление за определени държави-членки, които изпитват сериозни затруднения във връзка с финансовата си стабилност или са застрашени от такива затруднения
ЕВРОПЕЙСКИЯТ ПАРЛАМЕНТ И СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взеха предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 43, параграф 2 от него,
като взеха предвид предложението на Европейската комисия,
след предаване на проекта на законодателния акт на националните парламенти,
като взеха предвид становището на Европейския икономически и социален комитет (1),
в съответствие с обикновената законодателна процедура (2),
като имат предвид, че:
(1)
Безпрецедентната световна финансова криза и безпрецедентният икономически спад сериозно нарушиха икономическия растеж и финансовата стабилност и доведоха до силно влошаване на финансовите и икономическите условия в редица държави-членки. По-специално някои държави-членки изпитват сериозни затруднения или са застрашени от подобни затруднения, особено във връзка с проблеми, които се отнасят до техния икономически растеж и финансова стабилност и до влошаването на техния дефицит и дългови позиции, което се дължи на международната икономическа и финансова обстановка.
(2)
Въпреки че вече бяха предприети важни действия за намаляване на отрицателното въздействие на кризата, включително изменения на законодателната рамка, въздействието на финансовата криза върху реалната икономика, пазара на труда и гражданите се проявява в широк мащаб. Натискът върху националните финансови ресурси нараства и следва да бъдат предприети допълнителни мерки, за да се облекчи този натиск чрез максимално и оптимално използване на финансирането от Европейския фонд за рибарство.
(3)
В съответствие с член 122, параграф 2 от Договора за функционирането на Европейския съюз, с който се предвижда възможността за предоставяне на финансова помощ от Съюза на държава-членка, която изпитва трудности или е сериозно застрашена от тежки трудности, причинени от извънредни обстоятелства извън нейния контрол, с Регламент (ЕС) № 407/2010 на Съвета (3) бе създаден европейски механизъм за финансово стабилизиране с оглед запазването на финансовата стабилност на Съюза.
(4)
С Решение за изпълнение 2011/77/ЕС на Съвета (4) и Решение за изпълнение 2011/344/ЕС на Съвета (5) такава финансова помощ от Съюза бе предоставена съответно на Ирландия и Португалия.
(5)
Гърция вече изпитваше сериозни затруднения по отношение на финансовата си стабилност още преди влизането в сила на Регламент (ЕС) № 407/2010. Поради това не беше възможно финансовата помощ за Гърция да се предостави въз основа на посочения регламент.
(6)
Споразумението между кредиторите и кредитното споразумение за Гърция, подписани на 8 май 2010 г., влязоха в сила на 11 май 2010 г. Споразумението между кредиторите трябва да остане в сила и да продължи да поражда правно действие за тригодишен програмен период, докато има неизплатени суми в рамките на кредитното споразумение.
(7)
С Регламент (ЕО) № 332/2002 на Съвета от 18 февруари 2002 г. за установяване на механизъм, осигуряващ средносрочна финансова подкрепа за платежния баланс на държавите-членки (6) се предвижда Съветът да предоставя средносрочна финансова помощ в случаите, когато държава-членка, която не е приела еврото, изпитва затруднения или е сериозно застрашена от затруднения във връзка с платежния си баланс.
(8)
С Решение 2009/102/ЕО на Съвета (7), Решение 2009/290/ЕО на Съвета (8) и Решение 2009/459/ЕО на Съвета (9) такава финансова помощ от Съюза бе предоставена съответно на Унгария, Латвия и Румъния.
(9)
Срокът, за който финансовата помощ е предоставена на Ирландия, Унгария, Латвия, Португалия и Румъния, е определен в съответните решения на Съвета. Срокът, за който финансовата помощ беше предоставена на Унгария, изтече на 4 ноември 2010 г.
(10)
Срокът, за който финансовата помощ в рамките на Споразумението между кредиторите и Кредитното споразумение се предоставя на Гърция, е различен за всяка държава членка, участваща в тези инструменти.
(11)
Вследствие решението на Европейския съвет от 25 март 2011 г. финансовите министри на 17-те държави-членки от еврозоната подписаха Договора за създаване на Европейски механизъм за стабилност на 11 юли 2011 г. След решенията на държавните и правителствени ръкъводители на държавите от еврозоната от 21 юли и 9 декември 2011 г. Договорът беше изменен с цел подобряване ефективността на механизма и подписан на 2 февруари 2012 г. По силата на този договор Европейският механизъм за стабилност ще поеме до 2013 г. задачите, които понастоящем изпълняват Европейският инструмент за финансова стабилност и Европейският механизъм за финансово стабилизиране. Следователно този бъдещ механизъм следва вече да бъде взет под внимание в настоящия регламент.
(12)
В заключенията си от 23 и 24 юни 2011 г. Европейският съвет приветства намерението на Комисията да задълбочи полезното взаимодействие между програмата за отпускане на заем на Гърция и средствата на Съюза и подкрепи усилията за увеличаване на капацитета на Гърция за усвояване на средства от Съюза с цел да се стимулират растежът и заетостта, като се пренасочи вниманието към подобряване на конкурентоспособността и създаването на работни места. Наред с това Европейският съвет приветства и подкрепи подготовката, от страна на Комисията, заедно с държавите членки, на широкообхватна програма за техническа помощ за Гърция. Настоящият регламент допринася за тези усилия към увеличаване на взаимодействието.
(13)
С цел да се улесни управлението на финансирането от Съюза, да се ускори темпът на инвестициите в държавите-членки и регионите и да се увеличи въздействието на финансрането върху икономиката е необходимо да се позволи, в обосновани случаи, временно и без това да засяга програмния период 2014-2020 г., увеличаване на междинните плащания от Европейския фонд за рибарство за държави-членки със сериозни затруднения във връзка с финансовата стабилност и които са поискали да се възползват от тази мярка, водеща до съответно намаляване на националното участие, с размер, съответстващ на десет процентни пункта над процентната ставка на съфинансиране, приложима за всяка приоритетна ос. Поради временния характер на увеличението и с цел да се запазят първоначалните процентни ставки на съфинансиране като отправна точка за изчисляване на временно увеличените суми, промените, произтичащи от прилагането на механизма, не следва да бъдат отразени във финансовия план, включен в оперативните програми. Въпреки това, следва да бъде възможно оперативните програми да се актуализират с цел съсредоточаване на средствата за конкурентоспособност, растеж и заетост и привеждане на краткосрочните и дългосрочните цели в съответствие с намалението на наличното общо финансиране.
(14)
Държава членка, която отправя искане до Комисията за ползване на дерогация по настоящия регламент, следва да предостави цялата информация, необходима на Комисията за установяване въз основа на данните относно макроикономическото и фискалното положение на въпросната държава членка, че не са налични средства за националното участие. Искането следва също да показва, че е необходимо увеличаване на плащанията в резултат на предоставянето на дерогацията с цел гарантиране на трайното изпълнение на оперативните програми, и че проблемите с капацитета за усвояване продължават да съществуват, въпреки че се използват максималните тавани, които се прилагат за процентните ставки на съфинансиране, определени в член 53, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 1198/2006 на Съвета (10).
(15)
Държавата членка, която отправя искане до Комисията за ползване на дерогация по настоящия регламент, следва също така да се позове на съответното решение на Съвета или на друг правен акт, съгласно който тя отговаря на критериите за ползване на дерогацията. Необходимо е Комисията да разполага с подходящ период от време, започващ от подаването на искането на държавата членка, през който да провери точността на подадената информация и да повдигне възражение. С цел дерогацията да бъде ефективна и оперативна, следва да съществува презумпцията, че подобно искане е основателно, ако Комисията не повдигне никакво възражение. В случай че Комисията повдигне възражение във връзка с искането на държавата членка, Комисията следва посредством акт за изпълнение да приеме решение за това, като посочи основанията.
(16)
Правилата за изчисляване на междинните плащания и за плащането на окончателното салдо за оперативните програми през периода, през който държавите-членки получават финансова помощ от Съюза за преодоляване на сериозни затруднения относно финансовата им стабилност, следва да бъдат съответно преразгледани.
(17)
Необходимо е да се гарантира, че държавите членки, които ползват временно увеличение на междинните плащания в съответствие с настоящия регламент, докладват надлежно относно използването на увеличените суми, които са им предоставени.
(18)
След края на периода на предоставяне на финансова помощ може да се окаже необходимо при оценките, извършвани в съответствие с член 18, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 1198/2006, наред с останалото, да се провери дали намаляването на националното съфинансиране не води до значителни отклонения от първоначално поставените цели. Тези оценки могат да доведат до преразглеждане на оперативната програма.
(19)
Тъй като безпрецедентната криза, засягаща международните финансови пазари, и безпрецедентният икономическият спад, които сериозно нарушиха финансовата стабилност на редица държави-членки, изискват бърза реакция в отговор на въздействието им върху икономиката като цяло, настоящият регламент следва да влезе в сила възможно най-скоро. Предвид извънредните обстоятелства в съответните държави членки, той следва да се прилага с обратно действие, считано от бюджетната 2010 година или от датата, на която финансовата помощ е била предоставена в зависимост от състоянието на държава членка, подала искането, за периодите, през които държавите-членки са получили финансова помощ от Съюза или от други държави-членки от еврозоната, за да преодоляват сериозни затруднения във връзка с финансовата си стабилност.
(20)
Когато е предвидено временно увеличение на междинните плащания, то следва също така да се разглежда в контекста на бюджетните ограничения, пред които са изправени всички държави членки, и тези бюджетни ограничения следва да намерят подходящо отражение в общия бюджет на Европейския съюз. В допълнение, тъй като основната цел на механизма е да се преодолеят конкретни текущи затруднения, неговото прилагане следва да бъде ограничено във времето. Следователно механизмът следва да започне да се прилага от 1 януари 2010 г. и следва да действа за ограничен срок до 31 декември 2013 г.
(21)
Поради това Регламент (ЕО) № 1198/2006 следва да бъде съответно изменен,
ПРИЕХА НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
Член 1
Регламент (ЕО) № 1198/2006 се изменя, както следва:
1)
Членове 76 и 77 се заменят със следното:
„Член 76
Правила за изчисляване на междинни плащания
1. Междинните плащания се изчисляват, като към публичното финансиране, декларирано в отчета за разходите, сертифициран от сертифициращия орган с разбивка по приоритетни оси и цели „Сближаване“/„извън цел „Сближаване“, се приложи процентът на съфинансиране, определен в текущия план за финансиране за всяка приоритетна ос и всяка цел.
2. Чрез дерогация от параграф 1, в отговор на конкретно и добре обосновано искане от държавата-членка, дадено междинно плащане е сумата на платената помощ от Съюза или сумата, дължима за плащане към бенефициерите по отношение на приоритетната ос и на целта. Тази сума трябва да бъде посочена от държавата-членка в отчета за разходите.
3. Чрез дерогация от член 53, параграф 3, по искане на дадена държава-членка междинните плащания се увеличават с размер, който съответства на десет процентни пункта над процентната ставка на съфинансиране за всяка приоритетна ос, но без да се надвишават 100 %, и който се прилага за сумата на допустимите публични разходи, новодекларирани във всеки сертифициран отчет за разходите, който се подава през периода, през който дадената държава-членка отговаря на едно от следните условия:
а)
предоставя ѝ се финансова помощ в съответствие с Регламент (ЕС) № 407/2010 на Съвета от 11 май 2010 г. за създаване на европейски механизъм за финансово стабилизиране (11) или - преди влизането в сила на посочения регламент - от други държави-членки от еврозоната;
б)
предоставя ѝ се средносрочна финансова подкрепа в съответствие с Регламент (ЕО) № 332/2002 на Съвета от 18 февруари 2002 г. за установяване на механизъм, осигуряващ средносрочна финансова подкрепа за платежния баланс на държавите-членки (12);
в)
предоставя ѝ се финансова помощ в съответствие с Договора за създаване на Европейски механизъм за стабилност, подписан на 2 февруари 2012 г.
4. За изчисляване на междинните плащания, подадени след като държавата-членка вече не се възползва от финансовата помощ от Съюза, посочена в параграф 3, Комисията не взема предвид увеличените суми, изплатени съгласно посочения параграф.
За целите на член 79, параграф 1 обаче тези суми се вземат предвид.
5. Увеличените междинни плащания, произтичащи от прилагането на параграф 3, се предоставят във възможно най-кратък срок на управителния орган и се използват само за плащания, свързани с изпълнението на оперативната програма.
6. В контекста на годишните доклади в съответствие с член 67, параграф 1, държавите членки предоставят на Комисията подходяща информация относно използването на дерогацията, посочена в параграф 3 от настоящия член, като показват по какъв начин увеличеният размер на помощта е допринесъл за насърчаване на конкурентоспособността, растежа и работните места в съответната държава членка. Тази информация се взема предвид от Комисията при изготвянето на годишния доклад, предвиден в член 68, параграф 1.
Член 77
Правила за изчисляване на плащането на окончателното салдо
1. Плащането на окончателното салдо се ограничава до една от следните две суми, в зависимост от това коя е по-малка:
а)
сумата, изчислена, като към публичното финансиране, декларирано в окончателния отчет за разходите, сертифициран от сертифициращия орган с разбивка по всяка приоритетна ос и всяка цел „Сближаване“/„извън цел „Сближаване“, се прилага процентната ставка на съфинансиране, определена в текущия план за финансиране за тази приоритетна ос и тази цел;
б)
сумата на изплатената помощ от Съюза или сумата, дължима за плащане към бенефициерите по отношение на всяка приоритетна ос и на всяка цел. Тази сума трябва да бъде посочена от държавата-членка в последния отчет за разходите, сертифициран от сертифициращ орган по отношения на всяка приоритетна ос и за всяка цел.
2. Чрез дерогация от член 53, параграф 3, по искане на държава-членка плащането на окончателното салдо се увеличава с размер, който съответства на десет процентни пункта над процента на съфинансиране за всяка приоритетна ос, но без да се надвишават 100 %, и който се прилага за сумата на допустимите разходи, последно декларирани във всеки сертифициран отчет за разходите, подаден през периода, през който дадената държава-членка отговаря на еднo от условията, предвидени в член 76, параграф 3, букви а), б) и в).
3. За целите на изчисляване на плащането на окончателното салдо след като държавата-членка престане да се ползва от финансовата помощ от Съюза, посочена в член 76, параграф 3, Комисията не взема предвид увеличените суми, изплатени съгласно посочения параграф.
2)
Вмъква се следният член:
„Член 77а
Ограничаване на участието на Съюза в рамките на междинни плащания и плащането на окончателното салдо
1. Без да се засягат разпоредбите на член 76, параграф 3 и член 77, параграф 2, участието на Съюза посредством междинни плащания и плащания на окончателното салдо не може да надвишава публичното участие и максималния размер на помощта от ЕФР за всяка приоритетна ос и всяка цел, както са определени в решението на Комисията за одобряване на оперативната програма.
2. Дерогацията, посочена в член 76, параграф 3 и в член 77, параграф 2, се предоставя от Комисията при писмено искане от държава членка, която отговаря на едно от условията, предвидени в член 76, параграф 3, букви а), б) и в). Искането се представя до 17 юли 2012 г. или в рамките на два месеца, считано от датата, на която въпросната държава членка изпълни едно от условията, предвидени в член 76, параграф 3, букви а), б) и в).
3. В искането си до Комисията държавата членка обосновава необходимостта от дерогацията, посочена в член 76, параграф 3 и в член 77, параграф 2, като предоставя информацията, необходима, за да се установи, че:
а)
не са налични средства за националното участие, чрез данни относно нейното макроикономическо и фискално положение;
б)
увеличаването на плащанията, посочени в член 76, параграф 3 и в член 77, параграф 2, е необходимо, за да се продължи изпълнението на оперативните програми;
в)
проблемът продължава да съществува дори ако се използват максималните тавани, приложими за процентите на съфинансиране по член 53, параграф 3;
г)
отговаря на едно от условията, посочени в член 76, параграф 3, букви а), б) и в), което се обосновава посредством позоваване на решение на Съвета или друг правен акт, както и конкретната дата, считано от която финансовата помощ е била предоставена на държавата членка.
Комисията проверява дали подадената информация обосновава предоставянето на дерогация. Комисията може да повдигне възражение във връзка с тази информация в рамките на 30 дни, считано от деня на подаване на искането. Ако Комисията реши да повдигне възражение относно искането на дадената държава членка, тя приема решение за това посредством акт за изпълнение и посочва мотивите си.
Ако Комисията не повдигне възражение относно искането на държавата членка, искането се счита за основателно.
4. В искането си държавата членка също така подробно описва как възнамерява да използва дерогацията, предвидена в член 76, параграф 3 и в член 77, параграф 2, и представя информация относно допълнителните мерки, предвидени с цел съсредоточаване на средства за конкурентоспособност, растеж и заетост, включително по целесъобразност за промяна на оперативните програми.
5. Дерогацията, предвидена в член 76, параграф 3 и в член 77, параграф 2, не се прилага за отчети за разходи, подадени след 31 декември 2013 г.“
Член 2
Настоящият регламент влиза в сила в деня на публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
За следните държави-членки обаче той се прилага с обратно действие:
а)
за Ирландия, Гърция и Португалия, считано от деня, в който финансовата помощ е предоставена на тези държави членки в съответствие с член 76, параграф 3;
б)
за Унгария, Латвия и Румъния - считано от 1 януари 2010 г.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави-членки.
Съставено в Страсбург на 19 април 2012 година.
EUROPAPARLAMENTETS OCH RÅDETS FÖRORDNING (EU) nr 387/2012
av den 19 april 2012
om ändring av rådets förordning (EG) nr 1198/2006 om Europeiska fiskerifonden vad gäller vissa bestämmelser om den ekonomiska förvaltningen för vissa medlemsstater som genomgår eller hotas av allvarliga svårigheter med avseende på deras ekonomiska stabilitet
EUROPAPARLAMENTET OCH EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING
med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artikel 43.2,
med beaktande av Europeiska kommissionens förslag,
efter översändande av utkastet till lagstiftningsakt till de nationella parlamenten,
med beaktande av Europeiska ekonomiska och sociala kommitténs yttrande (1),
i enlighet med det ordinarie lagstiftningsförfarandet (2), och
av följande skäl:
(1)
Den globala finanskrisen och konjunkturnedgången, som är den svåraste hittills, har vållat den ekonomiska tillväxten och den finansiella stabiliteten stor skada, och medfört en kraftig försämring av de finansiella och ekonomiska förhållandena i flera medlemsstater. Vissa medlemsstater har drabbats eller hotas av stora svårigheter, särskilt när det gäller ekonomisk tillväxt och finansiell stabilitet, och en förvärrad situation i fråga om underskott och skuldsättning, bland annat till följd av det ekonomiska och finansiella världsläget.
(2)
Även om en rad viktiga åtgärder för att motverka de negativa effekterna av krisen redan har vidtagits, bland annat lagstiftningsändringar, är finanskrisens effekter på den reala ekonomin, arbetsmarknaden och medborgarna kännbara. Belastningen på de nationella ekonomiska resurserna ökar och mera bör göras för att minska påfrestningarna genom att maximera och optimera användningen av medlen från Europeiska fiskerifonden.
(3)
Enligt artikel 122.2 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt som ger möjlighet att bevilja ekonomiskt bistånd från unionen till en medlemsstat som har svårigheter eller allvarligt hotas av stora svårigheter bland annat till följd av exceptionella händelser utanför dess kontroll, inrättades genom rådets förordning (EU) nr 407/2010 (3) en europeisk finansiell stabiliseringsmekanism i syfte att bevara den finansiella stabiliteten i unionen.
(4)
Genom rådets genomförandebeslut 2011/77/EU (4) och 2011/344/EU (5) beviljades Irland respektive Portugal sådant ekonomiskt bistånd från unionen.
(5)
Grekland hade stora svårigheter med den finansiella stabiliteten i landet redan innan förordning (EU) nr 407/2010 trädde i kraft. Det ekonomiska biståndet till Grekland kunde därför inte grunda sig på den förordningen.
(6)
Borgenärsavtalet och låneavtalet för Grekland, som undertecknades den 8 maj 2010, trädde i kraft den 11 maj 2010. Borgenärsavtalet ska omfatta en treårig programperiod och förbli giltigt och i kraft så länge det finns utestående belopp inom ramen för låneavtalet.
(7)
I rådets förordning (EG) nr 332/2002 av den 18 februari 2002 om upprättandet av ett system för medelfristigt ekonomiskt stöd till medlemsstaters betalningsbalans (6) föreskrivs att rådet ska bevilja ömsesidigt bistånd om en medlemsstat som inte har antagit euron har svårigheter eller allvarligt hotas av svårigheter beträffande sin betalningsbalans.
(8)
Genom rådets beslut 2009/102/EG (7), 2009/290/EG (8) och 2009/459/EG (9) beviljades Ungern, Lettland respektive Rumänien sådant ekonomiskt unionsbistånd.
(9)
Den period under vilken det ekonomiska biståndet är tillgängligt för Irland, Ungern, Lettland, Portugal och Rumänien anges i respektive rådsbeslut. Den period under vilken det ekonomiska biståndet till Ungern var tillgängligt löpte ut den 4 november 2010.
(10)
Den period då det ekonomiska biståndet genom borgenärsavtalet och låneavtalet är tillgängligt för Grekland är olika för varje medlemsstat som deltar i dessa instrument.
(11)
Som en följd av Europeiska rådets beslut av den 25 mars 2011, undertecknade finansministrarna i de 17 medlemsstaterna i euroområdet fördraget om inrättande av europeiska stabilitetsmekanismen den 11 juli 2011. Som en följd av beslut som fattades av stats- och regeringscheferna i medlemsstaterna i euroområdet den 21 juli och den 9 december 2011, ändrades fördraget för att förbättra mekanismens effektivitet och det undertecknades den 2 februari 2012. Enligt detta fördrag kommer europeiska stabilitetsmekanismen senast 2013 överta de uppgifter som i dagsläget fullgörs av den europeiska finansiella stabiliseringsfaciliteten och den europeiska finansiella stabiliseringsmekanismen. Denna framtida mekanism bör därför beaktas redan i denna förordning.
(12)
I sina slutsatser av den 23 och 24 juni 2011 välkomnade Europeiska rådet kommissionens avsikt att stärka synergierna mellan låneprogrammet för Grekland och unionens fonder, och stödde insatserna för att öka Greklands kapacitet att absorbera unionsmedel i syfte att stimulera tillväxt och sysselsättning genom en ny inriktning för att förbättra konkurrenskraften och skapa sysselsättning. Europeiska rådet välkomnade och stödde dessutom kommissionens utarbetande, tillsammans med medlemsstaterna, av ett övergripande program för tekniskt bistånd till Grekland. Denna förordning bidrar till sådana synergiinsatser.
(13)
För att underlätta förvaltningen av unionsmedlen, påskynda investeringarna i medlemsstaterna och regionerna samt förstärka finansieringens inverkan på ekonomin är det nödvändigt att, där så är motiverat, tillfälligt och utan att det påverkar programperioden 2014-2020, låta de mellanliggande betalningarna från Europeiska fiskerifonden öka med tio procentenheter jämfört med den medfinansieringssats som är tillämplig för varje prioriterat område för medlemsstater som drabbats av stora svårigheter med den finansiella stabiliteten och som begärt att få dra nytta av denna åtgärd, något som i sin tur leder till en motsvarande minskning av den nationella motsvarigheten. Eftersom denna höjning är tillfällig och de ursprungliga medfinansieringssatserna ska kvarstå som referenspunkter för beräkningen av de tillfälligt höjda beloppen, bör de ändringar som tillämpningen av mekanismen orsakar inte återspeglas i de operativa programmens finansiella plan. Emellertid bör det vara möjligt att uppdatera de operativa programmen för att medlen ska kunna koncentreras på konkurrenskraft, tillväxt och sysselsättning och för att programmålen ska kunna anpassas till den minskade totala mängden tillgängliga medel.
(14)
Den medlemsstat som hos kommissionen begär att få omfattas av ett undantag enligt denna förordning bör tillhandahålla alla de uppgifter som är nödvändiga för att kommissionen, genom uppgifter om medlemsstatens makroekonomiska och budgetmässiga situation, ska kunna fastställa att medel inte finns tillgängliga för den nationella motsvarigheten. Den bör även visa att de ökade utbetalningar som följer av undantaget är nödvändiga för att trygga ett fortsatt genomförande av de operativa programmen och att problemen med kapaciteten att absorbera anslagen kvarstår trots att de maximinivåer för medfinansieringssatserna som anges i artikel 53.3 i rådets förordning (EG) nr 1198/2006 (10) tillämpas.
(15)
Den medlemsstat som hos kommissionen begär att få omfattas av ett undantag enligt denna förordning bör även lämna en hänvisning till relevant rådsbeslut eller annan rättsakt enligt vilken medlemsstaten är berättigad till undantaget. Efter det att begäran lagts fram av medlemsstaten måste kommissionen ha tillräckligt med tid för att kontrollera om den tillhandahållna informationen är korrekt samt för att göra invändningar. För att undantaget ska kunna tillämpas effektivt i praktiken bör det finnas en presumtion för att en sådan begäran är berättigad om kommissionen inte kommer med några invändningar. Om kommissionen invänder mot medlemsstatens begäran bör den genom genomförandeakter anta ett beslut om detta och ange skälen.
(16)
Reglerna för hur mellanliggande betalningar och slutbetalningar för operativa program ska beräknas under den period då medlemsstaterna får ekonomiskt bistånd från unionen för att ta itu med stora svårigheter med den finansiella stabiliteten bör revideras på motsvarande sätt.
(17)
Det är nödvändigt att säkerställa att det sker en korrekt rapportering om användningen av de höjda belopp som gjorts tillgängliga för de medlemsstater som omfattas av en tillfällig höjning av mellanliggande betalningar enligt denna förordning.
(18)
Efter utgången av den period då ekonomiskt bistånd tillhandahållits kan det i de utvärderingar som görs i enlighet med artikel 18.2 i förordning (EG) nr 1198/2006 bland annat behöva utredas om medlemsstaternas minskade medfinansiering leder till att man avviker avsevärt från de ursprungliga målen. Sådana utvärderingar kan leda till att det operativa programmet revideras.
(19)
Den kris som har drabbat de internationella finansmarknaderna och konjunkturnedgången, som är den svåraste hittills, som har skadat den finansiella stabiliteten i flera medlemsstater allvarligt kräver snabba åtgärder för att effekterna på ekonomin som helhet ska kunna motverkas, och därför bör denna förordning träda i kraft så snart som möjligt. Med beaktande av de exceptionella omständigheterna i de berörda medlemsstaterna, bör den tillämpas retroaktivt antingen från räkenskapsåret 2010 eller från och med den dag då det ekonomiska biståndet gjordes tillgängligt, beroende på den ansökande medlemsstatens status, för de perioder då medlemsstater har fått ekonomiskt bistånd från unionen eller från andra medlemsstater i euroområdet för att ta itu med allvarliga problem med den finansiella stabiliteten.
(20)
En planerad tillfällig ökning av mellanliggande betalningar bör också beaktas mot bakgrund av de budgetbegränsningar som alla medlemsstater står inför och dessa budgetbegränsningar bör återspeglas på lämpligt sätt i Europeiska unionens allmänna budget. Dessutom bör tillämpningen av mekanismen vara tidsbegränsad eftersom dess huvudsyfte är att åtgärda specifika aktuella problem. Mekanismen bör därför tillämpas från och med den 1 januari 2010 och vara i kraft en begränsad period fram till och med den 31 december 2013.
(21)
Förordning (EG) nr 1198/2006 bör därför ändras i enlighet med detta.
HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
Artikel 1
Förordning (EG) nr 1198/2006 ska ändras på följande sätt:
1.
Artiklarna 76 och 77 ska ersättas med följande:
”Artikel 76
Regler för beräkning av mellanliggande betalningar
1. Mellanliggande betalningar ska beräknas genom att man till det offentliga stöd som redovisats i den av den attesterande myndigheten attesterade utgiftsdeklarationen för varje prioriterat område och för varje konvergensmål och icke-konvergensmål lägger den sats för medfinansiering som fastslagits i enlighet med gällande finansieringsplan för det prioriterade området och för målet.
2. Med avvikelse från vad som sägs i punkt 1 och som svar på en specifik och väl grundad begäran från en medlemsstat ska en mellanliggande betalning beräknas som det unionsstöd som stödmottagarna för närvarande är berättigade till och som utbetalats eller ska utbetalas för det prioriterade området och för målet. Detta belopp ska specificeras av medlemsstaten i utgiftsdeklarationen.
3. Med avvikelse från artikel 53.3, och på begäran från en medlemsstat, ska beloppen för mellanliggande betalningar höjas med tio procentenheter jämfört med medfinansieringssatsen för varje prioriterat område, upp till högst 100 %, och denna höjning ska tillämpas på de stödberättigande offentliga utgifter som nyligen redovisats i varje attesterad utgiftsdeklaration som lämnats in under den period då en medlemsstat uppfyller något av följande villkor:
a)
Ekonomiskt bistånd har ställts till dess förfogande i enlighet med rådets förordning (EU) nr 407/2010 av den 11 maj 2010 om inrättandet av en europeisk finansiell stabiliseringsmekanism (11) eller av andra medlemsstater i euroområdet innan den förordningen trädde i kraft.
b)
Medelfristigt ekonomiskt bistånd har ställts till dess förfogande i enlighet med rådets förordning (EG) nr 332/2002 av den 18 februari 2002 om upprättandet av ett system för medelfristigt ekonomiskt stöd till medlemsstaters betalningsbalans (12).
c)
Ekonomiskt bistånd har ställts till dess förfogande i enlighet med fördraget om upprättande av den europeiska stabilitetsmekanismen som undertecknades den 2 februari 2012.
4. Vid beräkningen av mellanliggande betalningar när medlemsstaten inte längre omfattas av det ekonomiska bistånd som avses i punkt 3, ska kommissionen inte beakta de högre belopp som utbetalats i enlighet med den punkten.
De beloppen ska emellertid beaktas vid tillämpningen av artikel 79.1.
5. De höjda belopp för mellanliggande betalningar som följer av tillämpningen av punkt 3 ska så snart som möjligt göras tillgängliga för förvaltningsmyndigheten och ska endast användas för utbetalningar inom ramen för genomförandet av det operativa programmet.
6. I samband med den årliga rapporteringen i enlighet med artikel 67.1 ska medlemsstaterna tillhandahålla kommissionen lämplig information om tillämpningen av det undantag som avses i punkt 3 i denna artikel och visa hur det höjda stödbeloppet har bidragit till att främja konkurrenskraft, tillväxt och sysselsättning i den berörda medlemsstaten. Kommissionen ska beakta denna information vid utarbetandet av den årliga rapportering som avses i artikel 68.1.
Artikel 77
Regler för beräkning av slutbetalningar
1. Slutbetalningar ska begränsas till det lägsta av följande två belopp:
a)
Det belopp som beräknats genom att till det offentliga stöd som redovisats i den av den attesterande myndigheten attesterade slutliga utgiftsdeklarationen för varje prioriterat område och för varje konvergensmål och icke-konvergensmål lägga den sats för medfinansiering som fastslagits i enlighet med gällande finansieringsplan för det prioriterade området och för målet.
b)
Det belopp unionsstöd som utbetalats eller ska utbetalas till stödmottagarna för varje prioriterat område och för varje mål. Detta belopp ska specificeras av medlemsstaten i den försöksutgiftsdeklaration som attesterats av den attesterande myndigheten för varje prioriterat område och för varje mål.
2. Med avvikelse från artikel 53.3, och på begäran från en medlemsstat, ska beloppen för slutbetalningar höjas med tio procentenheter jämfört med medfinansieringssatsen för varje prioriterat område, upp till högst 100 %, som ska tillämpas på de stödberättigande offentliga utgifter som nyligen redovisats i varje attesterad utgiftsdeklaration som lämnats in under den period då en medlemsstat uppfyller ett av de villkor som fastställts i artikel 76.3 a, b och c.
3. Vid beräkningen av slutbetalningen när medlemsstaten inte längre omfattas av det ekonomiska bistånd som avses i artikel 76.3, ska kommissionen inte beakta de högre belopp som utbetalats i enlighet med den punkten.
2.
Följande artikel ska införas:
”Artikel 77a
Begränsning av unionens bidrag genom mellanliggande betalningar och slutbetalningar
1. Med avvikelse från artiklarna 76.3 och 77.2 får unionsstödet genom mellanliggande betalningar och slutbetalningar inte vara högre än det offentliga stödet och det maximala stödbeloppet från EFF för varje prioriterat område och mål enligt kommissionens beslut om godkännande av det operativa programmet.
2. Kommissionen ska bevilja det undantag som avses i artiklarna 76.3 och 77.2 efter skriftlig begäran från en medlemsstat som uppfyller ett av de villkor som föreskrivs i artikel 76.3 a, b och c. Den begäran ska lämnas in senast den 17 juli 2012 eller inom två månader från det datum då medlemsstaten uppfyller något av de villkor som fastställts i artikel 76.3 a, b och c.
3. I sin begäran till kommissionen ska medlemsstaten motivera varför det undantag som avses i artiklarna 76.3 och 77.2 behövs genom att tillhandahålla de uppgifter som krävs för att fastställa
a)
genom uppgifter om sin makroekonomiska och budgetmässiga situation, att medel inte finns tillgängliga för den nationella motsvarigheten,
b)
att ökade betalningar enligt artiklarna 76.3 och 77.2 krävs för att trygga ett fortsatt genomförande av de operativa programmen,
c)
att problemen kvarstår trots att de maximinivåer för medfinansieringssatserna som anges i artikel 53.3 tillämpas,
d)
att den uppfyller ett av de villkor som avses i artikel 76.3 a, b och c, genom att tillhandahålla en hänvisning till ett rådsbeslut eller annan rättsakt, samt det datum från och med vilket det ekonomiska biståndet i praktiken gjordes tillgängligt för medlemsstaten.
Kommissionen ska undersöka huruvida de uppgifter som lämnats berättigar till ett undantag. Kommissionen ska ha 30 dagar på sig från inlämningsdagen för att göra invändningar beträffande dessa uppgifter. Om kommissionen beslutar att invända mot medlemsstatens begäran, ska den i form av genomförandeakter anta ett beslut om detta och ange skälen.
Om kommissionen inte invänder mot medlemsstatens begäran, ska begäran anses vara berättigad.
4. Medlemsstatens begäran ska också innehålla detaljerade upplysningar om hur det undantag som föreskrivs i artiklarna 76.3 och 77.2 ska tillämpas samt information om de kompletterande åtgärder som planeras för att medlen ska kunna koncentreras på konkurrenskraft, tillväxt och sysselsättning, inbegripet, i förekommande fall, en revision av de operativa programmen.
5. Det undantag som föreskrivs i artiklarna 76.3 och 77.2 ska inte gälla för utgiftsdeklarationer som inlämnats efter den 31 december 2013.”
Artikel 2
Denna förordning träder i kraft samma dag som den offentliggörs i Europeiska unionens officiella tidning.
Den ska dock tillämpas retroaktivt på följande medlemsstater:
a)
När det gäller Irland, Grekland och Portugal, från och med den dag då det ekonomiska biståndet gjordes tillgängligt för dessa medlemsstater i enlighet med artikel 76.3,
b)
när det gäller Ungern, Lettland och Rumänien från och med den 1 januari 2010.
Denna förordning är till alla delar bindande och direkt tillämplig i alla medlemsstater.
Utfärdad i Strasbourg den 19 april 2012.