РЕШЕНИЕ ЗА ИЗПЪЛНЕНИЕ НА СЪВЕТА
от 22 ноември 2010 година
за предоставяне на разрешение на Германия, Италия и Австрия да въведат специална мярка за дерогация от член 193 от Директива 2006/112/ЕО и за изменение на Решение 2007/250/ЕО за удължаване на срока на действие на разрешението, предоставено на Обединеното кралство
(2010/710/ЕС)
СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз,
като взе предвид Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 г. относно общата система на данъка върху добавената стойност (1), и по-специално член 395, параграф 1 от нея,
като взе предвид предложението на Европейската комисия,
като има предвид, че:
(1)
С писма, регистрирани в генералния секретариат на Комисията на 3 август 2007 г., 23 декември 2009 г. и 17 февруари 2010 г., съответно Италия, Германия и Австрия поискаха разрешение да въведат специална мярка за дерогация от член 193 от Директива 2006/112/ЕО по отношение на лицето - платец на данъка върху добавената стойност (наричан по-долу „ДДС“). С писмо, регистрирано в генералния секретариат на Комисията на 10 февруари 2010 г., Обединеното кралство поиска удължаване на срока на действие на разрешението, предоставено с Решение 2007/250/ЕО на Съвета от 16 април 2007 г., с което се разрешава на Обединеното кралство да въведе специална мярка за дерогация от член 193 от Директива 2006/112/ЕО относно общата система за данъка върху добавената стойност (2).
(2)
С писмо от 11 януари 2010 г. Комисията информира останалите държави-членки за отправеното от Германия искане и с писмо от 9 март 2010 г. - за исканията, отправени от Италия, Австрия и Обединеното кралство. Комисията уведоми Германия с писмо от 12 януари 2010 г., а Италия, Австрия и Обединеното кралство - с писма от 11 март 2010 г., че разполага с пълната информация, която смята за необходима за разглеждане на искането.
(3)
Съгласно член 193 от Директива 2006/112/ЕО лице - платец на ДДС, е данъчнозадълженото лице, което доставя стоките. Целта на дерогациите, поискани от Германия, Италия и Австрия, е отговорността за плащане на данъка да бъде прехвърлена върху данъчнозадълженото лице, на което се доставят стоките, но само при определени условия и само във връзка с определени продукти, а именно мобилни телефони и устройства с интегрални схеми.
(4)
Значителен брой търговци на определени продукти, по-специално на мобилни телефони и устройства с интегрални схеми, не плащат ДДС на данъчните органи, след като са продали продуктите си. Техните клиенти обаче имат право на приспадане на данъка, тъй като разполагат с редовна фактура. В най-драстичните случаи на незаконно избягване на данъчно облагане едни и същи стоки се препродават неколкократно по схемата „верижна измама“, без да се плаща ДДС на данъчните органи. В такива случаи, като се определя получателят на стоките за лице - платец на ДДС, с дерогацията се премахва възможността за използване на тази форма на незаконно избягване на данъчно облагане. Тя не засяга размера на дължимия ДДС.
(5)
С цел да гарантират ефективното действие на дерогацията и да не позволят изместването на незаконното избягване на данъчно облагане към други продукти или към търговията на дребно, Германия, Италия и Австрия следва да въведат подходящи изисквания за контрол и отчетност. Комисията следва да бъде информирана за приетите конкретни мерки за наблюдение на действието на дерогацията.
(6)
Мярката е пропорционална на преследваните цели, тъй като не е предназначена за общо приложение, а само за определени групи от продукти с повишена степен на риск от незаконно избягване на данъчно облагане, по отношение на които мащабът на незаконното избягване на данъчно облагане е довел до значително намаляване на данъчните постъпления. Освен това използването на механизма за обратно начисляване предполага по-малък риск от изместване на измамите към търговията на дребно с въпросните продукти, тъй като мобилните телефони обикновено се доставят от големи телефонни дружества и мярката е приложима за интегрални схеми преди интегрирането им в продукти, предназначени за крайния потребител.
(7)
Разрешението е по принцип краткосрочно, тъй като не може да се установи със сигурност, че мярката ще постигне целите си, а въздействието ѝ върху начина на функциониране на системата на ДДС в държавите-членки, които я прилагат, и в останалите държави-членки, не може да бъде оценено предварително.
(8)
На Обединеното кралство следва да се разреши да продължи да прилага действащата специална мярка до датата на изтичане на срока на разрешението, предоставено на Германия, Италия и Австрия.
(9)
Дерогацията няма отрицателно въздействие върху собствените ресурси на Съюза, формирани от ДДС,
ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
Член 1
1. Чрез дерогация от член 193 от Директива 2006/112/ЕО на Германия се разрешава да определи за лице - платец на ДДС, данъчнозадълженото лице, на което се доставят следните стоки:
а)
мобилни телефони, които са устройства, изработени или приспособени за употреба във връзка с лицензирана мрежа и работещи на определени честоти, независимо дали имат или нямат друга употреба;
б)
устройства с интегрални схеми, като микропроцесори и централни процесори, преди интегрирането им в продукти, предназначени за крайния потребител.
2. Дерогацията се прилага по отношение на доставките на стоки, при които облагаемата сума е равна на или е по-голяма от 5 000 EUR.
Член 2
Чрез дерогация от член 193 от Директива 2006/112/ЕО на Италия се разрешава да определи за лице - платец на ДДС, данъчнозадълженото лице, на което се доставят следните стоки:
а)
мобилни телефони, които са устройства, изработени или приспособени за употреба във връзка с лицензирана мрежа и работещи на определени честоти, независимо дали имат или нямат друга употреба;
б)
устройства с интегрални схеми, като микропроцесори и централни процесори, преди интегрирането им в продукти, предназначени за крайния потребител;
Член 3
1. Чрез дерогация от член 193 от Директива 2006/112/ЕО на Австрия се разрешава да определи за лице - платец на ДДС, данъчнозадълженото лице, на което се доставят следните стоки:
а)
мобилни телефони, които са устройства, изработени или приспособени за употреба във връзка с лицензирана мрежа и работещи на определени честоти, независимо дали имат или нямат друга употреба;
б)
устройства с интегрални схеми, като микропроцесори и централни процесори, преди интегрирането им в продукти, предназначени за крайния потребител.
2. Дерогацията се прилага по отношение на доставките на стоки, при които облагаемата сума е равна на или е по-голяма от 5 000 EUR.
Член 4
Дерогацията, предвидена в членове 1, 2 и 3, се предоставя, при условие че Германия, Италия и Австрия въведат подходящи и ефективни изисквания за контрол и отчетност на данъчнозадължените лица, доставящи стоките, за които се отнася прилагането на обратното начисляване на ДДС съгласно настоящото решение.
Член 5
Член 4 от Решение 2007/250/ЕО се заменя със следното:
„Член 4
Срокът на действие на настоящото решение изтича в дена на влизане в сила на правилата на Съюза, които позволяват на всички държави-членки да приемат такива мерки за дерогация от член 193 от Директива 2006/112/ЕО, но най-късно на 31 декември 2013 г.“
Член 6
Настоящото решение поражда действие в деня на нотифицирането му.
Срокът на действие на настоящото решение изтича в деня на влизане в сила на правилата на Съюза, които позволяват на всички държави-членки да приемат такива мерки за дерогация от член 193 от Директива 2006/112/ЕО, но най-късно на 31 декември 2013 г.
Член 7
Адресати на настоящото решение са Федерална република Германия, Италианската република, Република Австрия и Обединеното кралство Великобритания и Северна Ирландия.
Съставено в Брюксел на 22 ноември 2010 година.
RÅDETS GENOMFÖRANDEBESLUT
av den 22 november 2010
om tillstånd för Tyskland, Italien och Österrike att införa en särskild åtgärd som avviker från artikel 193 i direktiv 2006/112/EG och om ändring av beslut 2007/250/EG för att förlänga giltighetstiden för Förenade kungarikets tillstånd
(2010/710/EU)
EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DETTA BESLUT
med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt,
med beaktande av rådets direktiv 2006/112/EG av den 28 november 2006 om ett gemensamt system för mervärdesskatt (1), särskilt artikel 395.1,
med beaktande av Europeiska kommissionens förslag, och
av följande skäl:
(1)
Genom skrivelser som registrerades vid kommissionens generalsekretariat den 3 augusti 2007, 23 december 2009 respektive den 17 februari 2010 ansökte Italien, Tyskland och Österrike om tillstånd att införa en särskild åtgärd som avviker från artikel 193 i direktiv 2006/112/EG beträffande den person som är betalningsskyldig för mervärdesskatt. Genom en skrivelse som registrerades vid kommissionens generalsekretariat den 10 februari 2010 ansökte Förenade kungariket om förlängning av giltighetstiden för det tillstånd som givits genom rådets beslut 2007/250/EG av den 16 april 2007 om tillstånd för Förenade kungariket att införa en särskild åtgärd som avviker från artikel 193 i direktiv 2006/112/EG om ett gemensamt system för mervärdesskatt (2).
(2)
Kommissionen underrättade genom en skrivelse av den 11 januari 2010 övriga medlemsstater om Tysklands ansökan, och genom en skrivelse av den 9 mars 2010 underrättade den övriga medlemsstater om Italiens, Österrikes och Förenade kungarikets ansökningar. Genom en skrivelse av den 12 januari 2010 underrättade kommissionen Tyskland om att den hade alla uppgifter som den ansåg sig behöva för att kunna handlägga ärendet och genom skrivelser av den 11 mars 2010 underrättade den Italien, Österrike och Förenade kungariket om detta.
(3)
Den person som är betalningsskyldig för mervärdesskatten är enligt artikel 193 i direktiv 2006/112/EG den beskattningsbara person som levererar varorna. Syftet med den avvikelse som Tyskland, Italien och Österrike ansöker om är att lägga denna skattskyldighet på den beskattningsbara person till vilken leveranserna görs, men endast på vissa villkor och bara i fråga om vissa varor, särskilt mobiltelefoner och integrerade kretsanordningar.
(4)
Ett betydande antal av dem som bedriver handel med vissa varor, särskilt mobiltelefoner och integrerade kretsanordningar, undviker att betala mervärdesskatt till skattemyndigheterna när de har sålt sina varor. Deras kunder har dock rätt att dra av ingående mervärdesskatt eftersom de kan visa upp en giltig faktura. I de mest utmanande fallen innebär denna typ av skatteundandragande att samma varor, via s.k. karusellhandel, levereras flera gånger utan att mervärdesskatt betalas till skattemyndigheten. Genom att den person till vilken varorna levereras utses till betalningsskyldig för mervärdesskatten i dessa fall skulle avvikelsen innebära att möjligheten att ägna sig åt den formen av skatteundandragande undanröjs. Det skulle inte påverka det mervärdesskattebelopp som ska betalas.
(5)
I syfte att säkerställa att avvikelsen fungerar väl samt förhindra att skatteundandragandet överflyttas till andra varor eller till detaljhandelsledet, bör Tyskland, Italien och Österrike införa lämpliga kontroll- och rapporteringskrav. Kommissionen bör hållas underrättad om de särskilda åtgärder som antas för att kunna övervaka hur avvikelsen fungerar.
(6)
Åtgärden står i proportion till de eftersträvade målen eftersom den inte är tänkt att tillämpas allmänt, utan endast på särskilda varugrupper där det finns en stor risk för skatteundandragande och där skatteundandragandets omfattning har givit upphov till betydande förluster av skatteintäkter. Vidare innebär användningen av ett system med omvänd betalningsskyldighet mindre risk att bedrägerierna flyttas över till detaljhandeln för varorna i fråga, eftersom mobiltelefoner i allmänhet tillhandahålls av stora telefonbolag och eftersom åtgärden tillämpas på integrerade kretsanordningar i stadiet före integrering i slutanvändningsprodukter.
(7)
I princip ska tillståndet endast gälla för en kort period, eftersom det inte kan fastställas med säkerhet att målen för åtgärden kommer att uppnås, liksom det inte heller går att i förväg bedöma effekterna av åtgärden på mervärdesskattesystemets funktion i de medlemsstater som tillämpar den eller i andra medlemsstater.
(8)
Förenade kungariket bör få tillstånd att fortsätta tillämpa den befintliga särskilda åtgärden fram till den dag då Tysklands, Italiens och Österrikes tillstånd löper ut.
(9)
Avvikelsen har ingen negativ inverkan på den del av unionens egna medel som härrör från mervärdesskatt.
HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
Artikel 1
1. Genom avvikelse från artikel 193 i direktiv 2006/112/EG tillåts Tyskland att utse den beskattningsbara person till vilken leveranserna av följande varor görs till betalningsskyldig för mervärdesskatten:
a)
Mobiltelefoner, i deras egenskap av apparater som tillverkats eller anpassats för användning tillsammans med ett auktoriserat nät och som används på särskilt angivna frekvenser, oberoende av om de har någon annan användning eller inte.
b)
Integrerade kretsanordningar, som mikroprocessorer och centralenheter i stadiet före integrering i slutanvändningsprodukter.
2. Avvikelsen ska gälla leverans av varor vars beskattningsbara belopp uppgår till eller överstiger 5 000 EUR.
Artikel 2
Genom avvikelse från artikel 193 i direktiv 2006/112/EG tillåts Italien att utse den beskattningsbara person till vilken leveranserna av följande varor görs till betalningsskyldig för mervärdesskatten:
a)
Mobiltelefoner, i deras egenskap av apparater som tillverkats eller anpassats för användning tillsammans med ett auktoriserat nät och som används på särskilt angivna frekvenser, oberoende av om de har någon annan användning eller inte.
b)
Integrerade kretsanordningar, som mikroprocessorer och centralenheter i stadiet före integrering i slutanvändningsprodukter.
Artikel 3
1. Genom avvikelse från artikel 193 i direktiv 2006/112/EG tillåts Österrike att utse den beskattningsbara person till vilken leveranserna av följande varor görs till betalningsskyldig för mervärdesskatten:
a)
Mobiltelefoner, i deras egenskap av apparater som tillverkats eller anpassats för användning tillsammans med ett auktoriserat nät och som används på särskilt angivna frekvenser, oberoende av om de har någon annan användning eller inte.
b)
Integrerade kretsanordningar, som mikroprocessorer och centralenheter i stadiet före integrering i slutanvändningsprodukter.
2. Avvikelsen ska gälla leverans av varor vars beskattningsbara belopp uppgår till eller överstiger 5 000 EUR.
Artikel 4
Avvikelsen enligt artiklarna 1, 2 och 3 tillåts under förutsättning att Tyskland, Italien och Österrike inför lämpliga och effektiva kontroll- och rapporteringskrav på beskattningsbara personer som levererar varor för vilka den omvända betalningsskyldigheten gäller i enlighet med detta beslut.
Artikel 5
Artikel 4 i beslut 2007/250/EG ska ersättas med följande:
”Artikel 4
Detta beslut ska upphöra att gälla den dag då de unionsregler träder i kraft som tillåter samtliga medlemsstater att anta sådana åtgärder som avviker från artikel 193 i direktiv 2006/112/EG, dock senast den 31 december 2013.”
Artikel 6
Detta beslut får verkan samma dag som det delges.
Detta beslut ska upphöra att gälla den dag då de unionsregler träder i kraft som tillåter samtliga medlemsstater att anta sådana åtgärder som avviker från artikel 193 i direktiv 2006/112/EG, dock senast den 31 december 2013.
Artikel 7
Detta beslut riktar sig till Förbundsrepubliken Tyskland, Republiken Italien, Republiken Österrike och Förenade konungariket Storbritannien och Nordirland.
Utfärdat i Bryssel den 22 november 2010.