РЕШЕНИЕ 2011/168/ОВППС НА СЪВЕТА
от 21 март 2011 година
относно Международния наказателен съд и за отмяна на Обща позиция 2003/444/ОВППС
СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взе предвид Договора за Европейския съюз, и по-специално член 29 от него,
като има предвид, че:
(1)
В дейността си в международната сцена Съюзът се стреми да насърчава налагането на принципите на демокрацията, правовата държава, универсалността и неделимостта на правата на човека и на основните свободи, зачитането на човешкото достойнство, принципите на равенство и солидарност и зачитането на принципите на Устава на Организацията на обединените нации и на международното право съгласно предвиденото в член 21 от Договора. Съюзът се стреми да развива отношения и да създава партньорства с, inter alia, международни организации, които споделят тези принципи.
(2)
Една от целите на Съюза е опазването на мира, предотвратяването на конфликти и укрепването на международната сигурност в съответствие с целите и принципите на Устава на Организацията на обединените нации.
(3)
Римският статут на Международния наказателен съд (наричан по-долу „Римският статут“) влезе в сила на 1 юли 2002 г.
(4)
Всички държави-членки ратифицираха Римския статут.
(5)
Принципите на Римския статут и принципите, които ръководят дейността на Международния наказателен съд (наричан по-долу „МНС“), съответстват напълно на принципите и целите на ЕС. Тежките престъпления от компетентността на МНС засягат международната общност като цяло, както и Съюза и неговите държави-членки.
(6)
Съюзът и неговите държави-членки са решени да сложат край на безнаказаността на извършителите на тези престъпления, като вземат мерки на национално равнище и като засилват международното сътрудничество, за да се гарантира ефективното им наказателно преследване.
(7)
На 10 април 2006 г. Съюзът и МНС подписаха Споразумение за сътрудничество и взаимопомощ, което влезе в сила на 1 май 2006 г. (1)
(8)
Принципите и правилата на международното наказателно право, отразени в Римския статут, следва да бъдат взети под внимание в други международни правни инструменти.
(9)
Съюзът е убеден, че всеобщото признаване на Римския статут е изключително важно за това МНС да бъде напълно ефективен, и за целта счита, че трябва да бъдат окуражени инициативите за насърчаване признаването на Римския статут, при условие че съответстват на буквата и духа на Римския статут.
(10)
Изключително важно е да се запазят целостта на Римския статут и независимостта на МНС.
(11)
В заключенията си от 30 септември 2002 г. относно Международния наказателен съд Съветът разработи ръководните принципи, приложени към тези заключения, които да насочват държавите-членки при обсъждане на необходимостта или приложното поле на евентуални споразумения или договорености в отговор на предложенията, свързани с условията за предаване на лица на МНС.
(12)
На 25 май 2010 г. Съветът прие заключения относно Конференцията за преглед на Римския статут на Международния наказателен съд (наричана по-долу „Конференцията за преглед“), проведена в Кампала, Уганда, от 31 май до 11 юни 2010 г.
(13)
Конференцията за преглед прие изменения на Римския статут, в съответствие с член 5, параграф 2 от него, за въвеждане на определение за престъплението агресия и установяване на условията, при които МНС може да има компетентност по отношение на това престъпление; тя прие изменения на Римския статут за разширяване на компетентността на МНС с цел включване на три допълнителни военни престъпления при извършването им при въоръжени конфликти, които нямат международен характер, и реши засега да запази член 124 от Римския статут. Тези изменения подлежат на ратификация или приемане и влизат в сила в съответствие с член 121, параграф 5 от Римския статут. МНС получава компетентност по отношение на престъплението агресия, при условие че след 1 януари 2017 г. бъде взето решение за това от същото мнозинство държави - страни по Римския статут, каквото се изисква за приемането на изменение на Римския статут.
(14)
На конференцията за преглед Съюзът се ангажира да преразгледа и актуализира своите инструменти в подкрепа на МНС и да продължи да утвърждава универсалността и запазването на целостта на Римския статут.
(15)
Прилагането на Римския статут изисква практически мерки, които Съюзът и неговите държави-членки следва да подкрепят безрезервно.
(16)
Приетият на 4 февруари 2004 г. план за действие, поискан наред с другото с резолюция относно влизането в сила на статута на Международния наказателен съд, одобрена от Европейския парламент на 28 февруари 2002 г., в който се предвиждат последващите действия по Обща позиция 2001/443/ОВППС на Съвета от 11 юни 2001 г. относно Международния наказателен съд (2), следва да се адаптира при необходимост.
(17)
Предвид изложеното по-горе Обща позиция 2003/444/ОВППС на Съвета от 16 юни 2003 г. относно Международния наказателен съд (3) следва да бъде отменена и заменена с настоящото решение,
ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
Член 1
1. За целите на предотвратяването и наказването на тежките престъпления, попадащи в неговата компетентност, Международният наказателен съд (наричан по-долу „МНС“) е основно средство за насърчаване зачитането на международното хуманитарно право и правата на човека и следователно допринася за свободата, сигурността, правосъдието и правовата държава и помага за опазването на мира, предотвратяването на конфликти и укрепването на международната сигурност в съответствие с принципите на Устава на Организацията на обединените нации.
2. Целта на настоящото решение е да осигури всеобща подкрепа за Римския статут на Международния наказателен съд (наричан по-долу „Римският статут“), като насърчава възможно най-широко участие в него, да запази целостта на Римския статут, да подкрепи независимостта на МНС и неговото ефективно и ефикасно функциониране, да подкрепи сътрудничеството с МНС и прилагането на принципа за взаимно допълване.
Член 2
1. За постигане на възможно най-широко участие в Римския статут Съюзът и неговите държави-членки полагат всички усилия за напредъка на този процес, като на преговори, включително преговори за споразумения, или в политическия диалог с трети държави, групи от държави или компетентни регионални организации поставят, когато е уместно, въпроса за ратификацията, приемането и утвърждаването на Римския статут или за присъединяването към него от възможно най-голям брой държави, както и въпроса за прилагането на Римския статут.
2. Съюзът и неговите държави-членки съдействат за всеобщото участие в Римския статут и неговото прилагане и по други начини, като например предприемат инициативи за разпространение на ценностите, принципите и разпоредбите на Римския статут и свързаните с него инструменти. За постигане на целите на настоящото решение Съюзът сътрудничи при необходимост с други заинтересовани държави, международни институции, неправителствени организации и други представители на гражданското общество.
3. Държавите-членки споделят с всяка заинтересована държава собствения си опит по въпросите, свързани с прилагането на Римския статут, и при нужда предоставят други форми на подкрепа за тази цел. Държавите-членки съдействат, като предоставят при поискване техническа и, ако е необходимо, финансова помощ за законодателната дейност, свързана с участието и прилагането на Римския статут от трети държави. Съюзът също може да съдейства, като предоставя такава помощ, когато има искане за това. Държавите, които разглеждат възможността да станат страна по Римския статут или да сътрудничат с МНС, биват насърчавани да информират Съюза за трудностите, които срещат в тази връзка.
4. При прилагането на настоящия член Съюзът и неговите държави-членки съгласуват политическата и техническата подкрепа за МНС по отношение на отделните държави или групи от държави.
Член 3
За да гарантират независимостта на МНС, Съюзът и неговите държави-членки по-конкретно:
а)
насърчават държавите - страни по Римския статут, да превеждат без забавяне цялата си вноска съгласно решенията на Събранието на държавите - страни по Римския статут;
б)
работят усилено за възможно най-скорошно присъединяване или ратификация на Споразумението за привилегиите и имунитетите на Международния наказателен съд от държавите-членки и насърчават присъединяването или ратификацията от други държави; и
в)
подкрепят, когато е целесъобразно, подготвянето на курсове за обучение и предоставянето на помощ за съдии, прокурори, служители и съветници в извършването на дейности, свързани с МНС.
Член 4
1. Съюзът и неговите държави-членки следят отблизо развитието на сътрудничеството с МНС в съответствие с Римския статут.
2. Съюзът прави периодичен преглед на прилагането на споразумението за сътрудничество и взаимопомощ между Международния наказателен съд и Европейския съюз.
3. Съюзът и неговите държави-членки обмислят сключването по целесъобразност на ad hoc договорености и споразумения, които да дадат възможност за ефективно функциониране на МНС, и насърчават трети страни да направят същото.
4. Съюзът и държавите-членки продължават, когато е целесъобразно, да насочват вниманието на трети държави към заключенията на Съвета от 30 септември 2002 г. относно Международния наказателен съд и приложените към тях ръководни принципи на ЕС във връзка с предложенията за споразумения или договорености, свързани с условията за предаване на лица на МНС.
Член 5
Когато е уместно, Съюзът и неговите държави-членки подемат инициативи или предприемат мерки, които да гарантират прилагането на принципа за взаимно допълване на национално равнище.
Член 6
Съветът и върховният представител на Съюза по въпросите на външните работи и политиката на сигурност координират, когато това е целесъобразно, предприетите от Съюза и неговите държави-членки мерки за прилагането на членове 2-5.
Член 7
Държавите-членки сътрудничат, за да се гарантира нормалната дейност на Събранието на държавите - страни по Римския статут, във всяко отношение.
Член 8
Съюзът гарантира последователност и съгласуваност между своите инструменти и политики във всички области на външната и вътрешната си дейност по отношение на най-тежките международни престъпления съгласно посоченото в Римския статут.
Член 9
Съветът преразглежда настоящото решение при необходимост.
Член 10
Обща позиция 2003/444/ОВППС се отменя и се заменя с настоящото решение. Позоваванията на отменената Обща позиция 2003/444/ОВППС се тълкуват като позовавания на настоящото решение.
Член 11
Настоящото решение влиза в сила в деня на приемането му.
Съставено в Брюксел на 21 март 2011 година.
RÅDETS BESLUT 2011/168/GUSP
av den 21 mars 2011
om Internationella brottmålsdomstolen och om upphävande av gemensam ståndpunkt 2003/444/Gusp
EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DETTA BESLUT
med beaktande av fördraget om Europeiska unionen, särskilt artikel 29, och
av följande skäl:
(1)
I sitt agerande på den internationella arenan strävar unionen efter att främja principerna om demokrati, rättsstatsprincipen, de mänskliga rättigheternas och de grundläggande friheternas universalitet och odelbarhet, respekt för människans värde, jämlikhet och solidaritet samt respekt för principerna i Förenta nationernas stadga och i folkrätten, i enlighet med artikel 21 i fördraget. Unionen strävar efter att utveckla förbindelser och bygga partnerskap med bland annat internationella organisationer som ansluter sig till dessa principer.
(2)
Ett av unionens mål är upprätthålla fred, förebygga konflikter och stärka den internationella säkerheten, i enlighet med ändamålen och principerna i Förenta nationernas stadga.
(3)
Romstadgan för Internationella brottmålsdomstolen (nedan kallad Romstadgan) trädde i kraft den 1 juli 2002.
(4)
Alla medlemsstater har ratificerat Romstadgan.
(5)
Principerna i Romstadgan är, liksom de som styr Internationella brottmålsdomstolens (nedan kallad domstolen) funktion, helt i överensstämmelse med unionens principer och mål. De allvarliga brott som faller under domstolensbehörighet berör såväl hela det internationella samhället som unionen och dess medlemsstater.
(6)
Unionen och dess medlemsstater är fast beslutna att förhindra att förövarna av dessa brott får gå ostraffade, både genom att vidta åtgärder på nationell nivå och genom bättre internationellt samarbete för att kunna säkerställa att de verkligen lagförs.
(7)
Unionen och domstolen undertecknade ett avtal om samarbete och bistånd till domstolen den 10 april 2006, som trädde i kraft den 1 maj 2006 (1).
(8)
De principer för och regler om internationell straffrätt som kommer till uttryck i Romstadgan bör beaktas i andra folkrättsliga instrument.
(9)
Unionen är övertygad om att universella anslutning till Romstadgan är nödvändig om domstolen ska kunna agera med full kraft, och anser därför att initiativ för att främja acceptans av Romstadgan bör uppmuntras, förutsatt att sådana initiativ överensstämmer med Romstadgans bokstav och andemening.
(10)
Det är av avgörande betydelse att Romstadgans integritet och domstolens oberoende bevaras.
(11)
Genom sina slutsatser av den 30 september 2002 om Internationella brottmålsdomstolen utformade rådet en uppsättning principer som bifogas slutsatserna, vilka ska fungera som riktlinjer för medlemsstaterna när de överväger behovet av och räckvidden för avtal eller arrangemang som ska vara svar på förslag till villkor för att överlämna personer till domstolen.
(12)
Den 25 maj 2010 antog rådet slutsatser rörande konferensen om översyn av Romstadgan för Internationella brottmålsdomstolen (nedan kallad konferensen om översyn), vilken hölls i Kampala, Uganda, mellan den 31 maj och den 11 juni 2010.
(13)
Konferensen om översyn antog ändringar av Romstadgan, i enlighet med artikel 5.2 i denna, för att kunna ge en definition av aggressionsbrott och för att kunna skapa sådana förhållanden att domstolen skulle kunna utöva sin behörighet när det gäller sådant brott, och den antog ändringar av Romstadgan för att kunna utvidga domstolens behörighet till att omfatta ytterligare tre typer av krigsförbrytelser när de begås inom ramen för väpnade konflikter som inte har internationell karaktär samt beslutade att tills vidare behålla artikel 124 i Romstadgan. Dessa ändringar ska ratificeras eller godtas och ska träda i kraft i enlighet med artikel 121.5 i Romstadgan. Domstolen ska ha behörighet när det gäller aggressionsbrott, under förutsättning att ett beslut om detta fattas efter den 1 januari 2017 med samma majoritet av anslutna stater som den som krävs för att anta en ändring av Romstadgan.
(14)
Unionen lovade vid konferensen om översyn att se över och uppdatera sina instrument för att kunna ge stöd åt domstolen och för att kunna fortsätta att främja Romstadgans universalitet och bevara dess integritet.
(15)
För att kunna genomföra Romstadgan krävs det praktiska åtgärder som unionen och dess medlemsstater bör stödja fullt ut.
(16)
Den handlingsplan, som det restes krav på bland annat i en resolution om ikraftträdandet av stadgan för Internationella brottmålsdomstolen som godkändes av Europaparlamentet den 28 februari 2002, för uppföljning av rådets gemensamma ståndpunkt 2001/443/Gusp av den 11 juni 2001 om Internationella brottmålsdomstolen (2) antogs den 4 februari 2004 och bör anpassas på lämpligt sätt.
(17)
Mot bakgrund av det som framförts ovan bör gemensam ståndpunkt 2003/444/Gusp av den 16 juni 2003 om den internationella brottmålsdomstolen (3) upphävas och ersättas med det här beslutet.
HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
Artikel 1
1. Internationella brottmålsdomstolen (nedan kallad domstolen), vars syfte ska vara att förebygga och förhindra att allvarliga brott som faller under dess behörighet begås, är ett viktigt instrument för att främja att internationell humanitär rätt och mänskliga rättigheter respekteras och därigenom bidra till frihet, säkerhet, rättvisa och rättsstatsprincipen samt till att bevara fred, förebygga konflikter och stärka internationell säkerhet, i enlighet med målen och principerna i Förenta nationernas stadga.
2. Syftet med detta beslut är att befordra universellt stöd för Romstadgan för Internationella brottmålsdomstolen (nedan kallad Romstadgan) genom att främja bredast möjliga deltagande i den, att bevara Romstadgans integritet, att stödja domstolens oberoende liksom dess effektiva och verkningsfulla arbete, att stödja samarbete med domstolen och att stödja genomförandet av principen om komplementaritet.
Artikel 2
1. För att kunna bidra till målet bredast möjliga deltagande i Romstadgan, ska unionen och dess medlemsstater vidta alla åtgärder för att främja denna process genom att, när så är lämpligt, genom förhandling om avtal eller politiska dialoger med tredje stater, grupper av stater eller relevanta regionala organisationer ta upp frågan om ratificering, godtagande, godkännande eller anslutning i största möjliga omfattning av Romstadgan och genomförandet av Romstadgan.
2. Unionen och dess medlemsstater ska även på andra sätt bidra till global anslutning till Romstadgan och genomförande av den även med hjälp av andra åtgärder, exempelvis genom att anta initiativ för att främja spridningen av värderingarna, principerna och bestämmelserna i Romstadgan och därtill kopplade instrument. Vid främjandet av målen i detta beslut ska unionen i nödvändig utsträckning samarbeta med andra berörda stater, internationella institutioner, icke statliga organisationer och andra företrädare för det civila samhället.
3. Medlemsstaterna ska dela sina egna erfarenheter av frågor med anknytning till genomförandet av Romstadgan med alla berörda stater och vid behov på andra sätt främja detta syfte. Medlemsstaterna ska på begäran bidra med tekniskt och, eventuellt, finansiellt bistånd till det lagstiftningsarbete som krävs för deltagande i och genomförande av Romstadgan i tredje stater. Unionen får på begäran också bidra med sådant bistånd. Stater som överväger att ansluta sig till Romstadgan eller samarbeta med domstolen ska uppmuntras till att informera unionen om svårigheter som de stöter på under vägen.
4. Vid genomförandet av denna artikel ska unionen och dess medlemsstater samordna politiskt och tekniskt stöd till domstolen när det gäller olika stater eller grupper av stater.
Artikel 3
För att stödja domstolens oberoende ska unionen och dess medlemsstater i synnerhet
a)
uppmuntra avtalsslutande stater att omedelbart och fullständigt överföra sina fastställda bidrag i enlighet med de beslut som fattats av stadgepartsförsamlingen,
b)
vidta alla tänkbara åtgärder för att medlemsstaterna ska tillträda och ratificera avtalet om Internationell brottmålsdomstolens privilegier och immunitet så snart som möjligt och att främja tillträdet och ratificeringen av andra stater, och
c)
vinnlägga sig om att när så är lämpligt stödja möjligheterna för domare, åklagare, tjänstemän och advokater att få utbildning och hjälp i det arbete som har anknytning till domstolen.
Artikel 4
1. Unionen och dess medlemsstater ska noga följa utvecklingen av samarbetet med domstolen i enlighet med Romstadgan.
2. Unionen ska följa genomförandet av avtalet mellan Europeiska unionen och Internationella brottmålsdomstolen om samarbete och stöd.
3. Unionen och dess medlemsstater ska överväga när så är lämpligt att sluta ad hoc-avtal och -överenskommelser för att göra det möjligt för domstolen att arbeta effektivt och ska uppmuntra tredje part att göra detsamma.
4. Unionen och dess medlemsstater ska när så är lämpligt fortsätta att göra tredje stater uppmärksamma på rådets slutsatser av den 30 september 2002 om Internationella brottmålsdomstolen och EU:s därtill fogade riktlinjer när det gäller förslag till avtal eller arrangemang i fråga om villkoren för att överlämna personer till domstolen.
Artikel 5
Unionen och dess medlemsstater ska när så är lämpligt ta initiativ eller vidta åtgärder för att säkerställa genomförandet av principen om komplementaritet på nationell nivå.
Artikel 6
Rådet och unionens höga representant för utrikes frågor och säkerhetspolitik ska när så är lämpligt, samordna unionens och dess medlemsstaters åtgärder för att kunna genomföra artiklarna 2-5.
Artikel 7
Medlemsstaterna ska samarbeta för att säkerställa en i alla avseende smidigt fungerande stadgepartsförsamling.
Artikel 8
Unionen ska säkerställa samstämmighet och konsekvens mellan dess instrument och politik på alla områden av dess agerande såväl externt som internt när det gäller de allvarligaste internationella brotten, så som de anges i Romstadgan.
Artikel 9
Rådet ska se över detta beslut när så är lämpligt.
Artikel 10
Gemensam ståndpunkt 2003/444/Gusp ska upphöra att gälla och ersättas med detta beslut. Hänvisningar till den upphävda gemensamma ståndpunkten 2003/444/Gusp ska anses som hänvisningar till detta beslut.
Artikel 11
Detta beslut träder i kraft samma dag som det antas.
Utfärdat i Bryssel den 21 mars 2011.