РЕГЛАМЕНТ (ЕС) № 600/2012 НА КОМИСИЯТА
от 21 юни 2012 година
относно проверката на докладите за емисии на парникови газове и на докладите за тонкилометри и относно акредитацията на проверяващи органи съгласно Директива 2003/87/ЕО на Европейския парламент и на Съвета
(текст от значение за ЕИП)
ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз,
като взе предвид Директива 2003/87/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 13 октомври 2003 г. за установяване на схема за търговия с квоти за емисии на парникови газове в рамките на Общността и за изменение на Директива 96/61/ЕО на Съвета (1), и по-специално член 15, четвърта алинея от нея,
като има предвид, че:
(1)
Съществува необходимост от цялостна рамка от правила за акредитирането на проверяващи органи, за да се гарантира, че проверката на докладите на оператори и на оператори на въздухоплавателни средства в рамките на схемата за търговия с квоти за емисии на парникови газове на Съюза, които следва да се предават съгласно Регламент (ЕС) № 601/2012 на Комисията от 21 юни 2012 г. относно мониторинга и докладването на емисиите на парникови газове съгласно Директива 2003/87/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (2), се извършва от проверяващи органи, които притежават техническа компетентност да извършват възложената им задача по независим и безпристрастен начин и в съответствие с изискванията и принципите, определени в настоящия регламент.
(2)
С Директива 2006/123/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 12 декември 2006 г. относно услугите на вътрешния пазар (3) се установяват общи разпоредби, които улесняват упражняването на свободата на движение на услуги и доставчици на услуги в Съюза, като в същото време се запазва високо ниво на качеството на услугите. Хармонизирането в рамките на Съюза на правилата за акредитиране и проверка, свързани със схемата за търговия с емисии на Съюза, следва да допринесе за създаването на конкурентен пазар за проверяващите органи и да осигури прозрачност и информация за операторите и за операторите на въздухоплавателни средства.
(3)
При прилагането на член 15 от Директива 2003/87/ЕО е необходимо да се осигури засилване на взаимодействието между широкообхватната рамка за акредитиране, установена с Регламент (ЕО) № 765/2008 на Европейския парламент и на Съвета от 9 юли 2008 г. за определяне на изискванията за акредитация и надзор на пазара във връзка с предлагането на пазара на продукти и за отмяна на Регламент (ЕИО) № 339/93 (4) и свързаните с него разпоредби на Решение № 768/2008/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 9 юли 2008 г. относно обща рамка за предлагането на пазара на продукти и за отмяна на Решение 93/465/ЕИО на Съвета (5), от една страна, и от друга страна, специфичните характеристики на схемата за търговия с емисии на парникови газове на Съюза и изискванията, които са съществени за ефективното прилагане на Директива 2003/87/ЕО. Регламент (ЕО) № 765/2008 следва да продължи да се прилага към тези аспекти на акредитацията на проверяващи органи, които не са разгледани в настоящия регламент. По-специално следва да се гарантира, че когато в своята вътрешна практика дадена държава-членка провежда алтернативна процедура за акредитация, а именно сертифициране на проверяващи органи, които са физически лица, чрез национален орган, определен от нея съгласно Регламент (ЕО) № 765/2008, съответната държава-членка представя документирани доказателства, че този орган притежава равнище на достоверност, сходно с това на националните органи по акредитация, които успешно са преминали партньорска оценка, организирана от органа, признат съгласно член 14 от посочения регламент.
(4)
Регламент (ЕО) № 1221/2009 на Европейския парламент и на Съвета от 25 ноември 2009 г. относно доброволното участие на организации в схемата на Общността за управление по околна среда и одит (EMAS) и за отмяна на Регламент (ЕО) № 761/2001 и на решения 2001/681/ЕО и 2006/193/ЕО (6) на Комисията предвижда независима и неутрална система за лицензиране или акредитация на проверяващи органи в областта на околната среда. От съображения за съгласуваност и за да се намали административната тежест на държавите-членки и стопанските оператори, целесъобразно е да се вземат предвид взаимодействията между цитирания и настоящия регламент.
(5)
Системата за проверка и акредитация следва да избягва ненужно дублиране на процедури и организации, установени съгласно други правни инструменти на Съюза, което би довело до повишаване на тежестта върху държавите-членки или стопанските оператори. Ето защо е целесъобразно да се използват най-добрите практики, произлизащи от прилагането на хармонизираните стандарти, приети от Европейския комитет по стандартизация на основата на мандата, предоставен от Комисията съгласно Директива 98/34/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 22 юни 1998 г. за определяне на процедура за предоставяне на информация в областта на техническите стандарти и регламенти и на правилата за услугите в информационното общество (7), например хармонизираният стандарт относно общите изисквания към органи по акредитация, извършващи акредитация на организации за оценка на съответствието, и хармонизираният стандарт относно изискванията към организации, извършващи валидиране и проверка на емисии на парникови газове, във връзка с акредитацията или други форми на признаване на тези организации, чиито справочни данни са публикувани в Официален вестник на Европейския съюз, както и Документ EA-6/03 и други технически документи, разработени от Европейската организация за акредитация или други органи.
(6)
Когато се установяват хармонизирани правила за проверката на докладите на оператор или оператор на въздухоплавателни средства и акредитацията на проверяващите, е необходимо да се гарантира, че тежестта върху операторите, отделящи по-малки годишни количества въглероден диоксид (CO2), върху операторите на въздухоплавателни средства, определени като малки емитенти по смисъла на Регламент (ЕС) № 601/2012, както и върху наличните ресурси на държавите-членки не е несъразмерна с поставените цели.
(7)
Член 27 от Директива 2003/87/ЕО позволява на държавите-членки да изключват малки инсталации, обхванати от еквивалентни мерки, от схемата за търговия с квоти за емисии на Съюза, стига да са изпълнени условията, посочени в цитирания член. Настоящият регламент не следва да се прилага пряко към такива инсталации, изключени съгласно член 27 от Директива 2003/87/ЕО, освен ако държавата-членка не реши, че следва да се прилага.
(8)
В съответствие с принципите на приложение V към Директива 2003/87/ЕО проверяващият орган следва да приложи подход, основан на риска, с цел изготвяне на становище от проверката, което осигурява достатъчна увереност, че липсва съществено разминаване между реалното и докладваното общо количество на емисиите или тонкилометрите и че докладът може да бъде верифициран като удовлетворителен. Степента на гарантиране следва да съответства на дълбочината и детайлността на дейностите, извършени по време на проверката, и на текста на декларацията в становището от проверката. Предвид констатациите и получената информация по време на процеса на проверка проверяващият орган следва да е длъжен да приспособи съответно една или няколко дейности в процеса на проверка, за да спази изискванията за осигуряване на достатъчна увереност.
(9)
За да се избегне преплитане на функциите на компетентния орган и на проверяващия орган, отговорностите на проверяващия орган при извършването на проверка следва да бъдат ясно определени. Проверяващият орган следва да използва като отправна основа плана за мониторинг, одобрен от компетентния орган и да оцени дали този план и описаните в него процедури са приложени правилно. Когато проверяващият орган открие несъответствие с Регламент (ЕС) № 601/2012, той следва да докладва за това несъответствие в доклада от проверката.
(10)
За да се извърши ефективна проверка на доклад на оператор или оператор на въздухоплавателни средства, се изисква пълно разбиране на дейностите на съответния оператор. Проверяващият орган следва да извършва изискваните дейности по проверка само след като в резултат на предварителна оценка се е уверил, че е компетентен да ги извърши. С цел постигането на високо качество на дейностите по проверка следва да се разработят хармонизирани правила за предварителна оценка, с която се определя дали проверяващият орган е достатъчно компетентен, независим и безпристрастен, за да извършва поисканите дейности по проверка съгласно правилата и принципите, установени в настоящия регламент.
(11)
Предоставянето на съответната информация между оператора или оператора на въздухоплавателни средства и проверяващия орган е особено важно във всички етапи от процеса на проверка, по-конкретно в преддоговорната фаза, при извършването на стратегически анализ от страна на проверяващия орган и по време на цялата проверка. Необходимо е да се определи набор от хармонизирани изисквания, които да регулират това предоставяне на информация между оператора или оператора на въздухоплавателни средства и проверяващия орган по всяко време.
(12)
Всички дейности по проверка при процеса на проверка са взаимосвързани и следва да приключват с издаването на доклад на проверяващия орган от проверката, съдържащ становище за проверката, съответстващо на резултата от нейната оценка. Следва да се определят хармонизирани изисквания за докладите от проверката и за извършването на дейностите по проверка, за да се гарантира, че докладите от проверката и дейностите по проверка в държавите-членки отговарят на едни и същи стандарти.
(13)
Анализът на податливостта на докладваните данни към неточности, които могат да са съществени, е основна част от процеса на проверка и определя как дейностите по проверка следва да се извършат от проверяващия орган. Всеки елемент от процеса на проверка е здраво свързан с резултата от анализа на тези рискове от неточности.
(14)
Следва да се предвиди специална разпоредба за проверката на докладите на оператори на въздухоплавателни средства и оператори на обекти за геоложко съхранение на СО2 съгласно Директива 2009/31/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 23 април 2009 г. относно съхранението на въглероден диоксид в геоложки формации и за изменение на Директива 85/337/ЕИО на Съвета, директиви 2000/60/ЕО, 2001/80/ЕО, 2004/35/ЕО, 2006/12/ЕО и 2008/1/ЕО и Регламент (ЕО) № 1013/2006 (8).
(15)
Правилното и ефективно докладване на емисиите на парникови газове от оператора или от оператора на въздухоплавателни средства е особено важно за прилагането на Директива 2003/87/ЕО. За да се осигури правилното функциониране на процеса на мониторинг и докладване, непрекъснатото подобряване на работните показатели на оператора или на оператора на въздухоплавателни средства следва да бъде част от дейностите по проверка, извършвани от проверяващия орган.
(16)
Дейностите по проверка и издаването на доклади от проверката следва да се извършват единствено от проверяващи органи и техен персонал, които притежават необходимата компетентност. Проверяващите органи следва да въведат и непрекъснато да подобряват вътрешни процеси, които да гарантират, че целият персонал, участващ в дейностите по проверка, е компетентен да извършва възложените му задачи. Критериите за определяне на това дали даден проверяващ орган е компетентен следва да бъдат еднакви във всички държави-членки и следва да бъдат проверими, обективни и прозрачни.
(17)
Националният орган по акредитация, установен съгласно Регламент (ЕО) № 765/2008, следва да има правомощия да акредитира и издава официални удостоверения по отношение на компетентността на даден проверяващ орган да изпълнява дейности по проверка в съответствие с настоящия регламент, да предприема административни мерки и да извършва наблюдение на проверяващи органи.
(18)
Държава-членка, която не счита за икономически уместно или устойчиво да създава национален орган по акредитация или да извършва акредитационни дейности, следва да има право да се обръща към националния орган по акредитация на друга държава-членка. Само национални органи по акредитация, преминали през успешна партньорска проверка, организирана от органа, посочен в член 14 от Регламент (ЕО) № 765/2008, следва да имат право да извършват дейности по акредитиране съгласно настоящия регламент.
(19)
Следва да се счита, че национални органи по акредитация, които докажат съответствие с регламента и които вече са преминали успешно партньорска оценка, организирана от органа, признат съгласно член 14 от Регламент (ЕО) № 765/2008, отговарят на процедурните изисквания, наложени на националните органи по акредитация, като например изисквания относно структурата на национален орган по акредитация, установяване на процес на осигуряване на компетентност, въвеждане на необходимите процедури и система за управление и механизми за защита на поверителността на получената информация, и следва да се освобождават от преминаване през нова партньорска оценка след влизането в сила на настоящия регламент. В съответствие с Директива 2003/4/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 28 януари 2003 г. относно обществения достъп до информация за околната среда и за отмяна на Директива 90/313/ЕИО на Съвета (9) екологичната информация, включена в проверени доклади на оператор или на оператор на въздухоплавателни средства, притежавана от обществени органи, следва да бъде направена публично достояние, за да се гарантира прозрачност в зависимост от определени изисквания за поверителност.
(20)
Ефективното сътрудничество между националните органи по акредитация или, според случая, други национални органи и компетентните органи е особено важно за правилното функциониране на схемата за търговия с квоти за емисии на парникови газове и за наблюдението на качеството на проверката. По съображения за прозрачност е необходимо да се осигури въвеждането на ефективни методи за обмен на информация между националните органи по акредитация или, според случая, други национални органи и компетентните органи. Обменът на информация между компетентните органи и между компетентните органи и националните органи по акредитация или други национални органи следва да се подчинява на най-строги гаранции за поверителност и професионална тайна и да се управлява в съответствие с приложимото национално законодателство и законодателството на Съюза.
(21)
Мерките, предвидени в настоящия регламент, са в съответствие със становището на Комитета по изменение на климата,
ПРИЕ НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
ГЛАВА I
ОБЩИ РАЗПОРЕДБИ
Член 1
Предмет
Настоящият регламент установява разпоредби за проверката на доклади, подадени съгласно Директива 2003/87/ЕО, и за акредитирането и надзора на проверяващи органи.
Освен това, без да накърнява разпоредбите на Регламент (ЕО) № 765/2008, настоящият регламент определя разпоредбите за взаимно признаване на проверяващи органи и за партньорска оценка на национални органи по акредитация в съответствие с член 15 от Директива 2003/87/ЕО.
Член 2
Обхват
Настоящият регламент се прилага по отношение на проверката на данни за емисии на парникови газове и тонкилометри, отнасящи се за периода след 1 януари 2013 г. и докладвани съгласно член 14 от Директива 2003/87/ЕО.
Член 3
Определения
За целите на настоящия регламент освен определенията, установени в член 3 от Директива 2003/87/ЕО и член 3 от Регламент (ЕС) № 601/2012, се прилагат следните определения:
1)
„риск на откриването“ означава рискът проверяващият орган да не открие значителна неточност;
2)
„акредитация“ означава удостоверяването от национален орган по акредитация, че даден проверяващ орган отговаря на изискванията съгласно хармонизираните стандарти по смисъла на член 2, точка 9 от Регламент (ЕО) № 765/2008, както и на изискванията в настоящия регламент, да извършва проверка на доклади на оператори или оператори на въздухоплавателни средства в съответствие с настоящия регламент;
3)
„проверяващ орган“ означава юридическо лице или друг правен субект, извършващо дейности по проверка съгласно настоящия регламент, което към момента на издаване на доклад от проверка е акредитирано от национален орган по акредитация по смисъла на Регламент (ЕО) № 765/2008, или упълномощено по друг начин физическо лице, без да се засягат разпоредбите на член 5, параграф 2 от цитирания регламент;
4)
„проверка“ означава дейностите, които се извършват от проверяващ орган с цел издаването на доклад от проверката в съответствие с настоящия регламент;
5)
„съществена неточност“ означава неточност, която по мнението на проверяващия орган, поотделно или заедно с други неточности, надвишава нивото на същественост или би могла да повлияе на обработването на доклада на оператор или на оператор на въздухоплавателни средства от компетентния орган;
6)
„доклад на оператор или оператор на въздухоплавателни средства“ означава годишният доклад за емисиите, който се подава от оператор или оператор на въздухоплавателни средства съгласно член 14, параграф 3 от Директива 2003/87/ЕО, или доклад за тонкилометрите, който се подава от оператор на въздухоплавателни средства с цел кандидатстване за разпределение на квоти съгласно член 3, букви д) и е) от цитираната директива;
7)
„обхват на акредитация“ означава дейностите, посочени в приложение I, за които се иска или е дадена акредитация;
8)
„компетентност“ означава способността да се прилагат знания и умения за извършване на дадена дейност;
9)
„ниво на същественост“ означава количественият праг или границата, над които неточностите, поотделно или заедно с други неточности, проверяващият орган счита за съществени;
10)
„система за контрол“ означава оценката на риска на оператор или на оператор на въздухоплавателни средства и целият набор от контролни дейности, включително тяхното непрекъснато управление, които оператор или оператор на въздухоплавателни средства е установил, документирал, приложил и поддържа съгласно член 58 от Регламент (ЕС) № 601/2012;
11)
„контролни дейности“ означава всички извършвани действия или прилагани мерки от оператора или оператора на въздухоплавателни средства за намаляване на присъщите рискове;
12)
„несъответствие“ има едно от следните значения:
a)
за целите на проверката на доклад за емисиите на оператор - всяко действие или бездействие от страна на оператора, което противоречи на разрешителното за емисии на парникови газове и на изискванията в плана за мониторинг, одобрен от компетентния орган;
б)
за целите на проверката на доклад за емисиите или тонкилометрите на оператор на въздухоплавателни средства - всяко действие или бездействие на оператор на въздухоплавателни средства, което противоречи на изискванията в плана за мониторинг, одобрен от компетентния орган;
в)
за целите на акредитацията съгласно глава IV - всяко действие или бездействие на проверяващ орган, което противоречи на изискванията на настоящия регламент;
13)
„обект“ за целите на проверката на доклада за емисиите или тонкилометрите на оператор на въздухоплавателни средства означава местата, където се определя и управлява процесът на мониторинг, включително местата, където се контролират и съхраняват съответните данни и информация;
14)
„контролна среда“ означава средата, в която функционира системата за вътрешен контрол и общите действия на ръководството на оператор или на оператор на въздухоплавателни средства, за да се осигури осведоменост относно тази система за вътрешен контрол;
15)
„присъщ риск“ означава податливостта на параметър в доклада на оператор или на оператор на въздухоплавателни средства към неточности, които могат да са съществени, поотделно или заедно с други неточности, преди да се вземе предвид въздействието на всички съответстващи контролни дейности;
16)
„контролен риск“ означава податливостта на параметър в доклада на оператор или на оператор на въздухоплавателни средства към неточности, които могат да са съществени, поотделно или заедно с други неточности, и които не могат да се предотвратят или открият и коригират своевременно от системата за контрол;
17)
„риск на проверката“ означава риск, който е функция на присъщ риск, контролен риск или риск за откриване, състоящ се във възможността проверяващият орган да изрази неуместно становище по проверката, когато докладът на оператор или оператор на въздухоплавателни средства има съществени неточности;
18)
„достатъчна увереност“ означава висока, но не абсолютна степен на увереност, изразена категорично в становището от проверката, че докладът на оператор или оператор на въздухоплавателни средства, който подлежи на проверка, не съдържа съществени неточности;
19)
„аналитични процедури“ означава анализът на колебанията и тенденциите в данните, включително анализ на връзките, които противоречат на друга съответна информация или които се отклоняват от прогнозните количества;
20)
„вътрешна документация по проверката“ означава цялата вътрешна документация, която даден проверяващ орган е събрал като документални доказателства и обосновка на дейностите, извършени при проверката на доклад на оператор или оператор на въздухоплавателни средства;
21)
„водещ одитор по СТЕ на ЕС“ означава лице, което ръководи и наблюдава екипа за проверка и което отговаря за извършването и докладването на проверката на доклад на оператор или оператор на въздухоплавателни средства;
22)
„одитор по схемата за търговия с емисии на Европейския съюз (СТЕ на ЕС)“ означава лице от екипа за проверка, което отговаря за извършването на проверка на доклад на оператор или на оператор на въздухоплавателни средства и е различно от водещия одитор по СТЕ на ЕС;
23)
„технически експерт“ означава лице, което предоставя задълбочени знания и експертен опит по специфични въпроси, които са необходими за извършването на дейностите по проверка за целите на глава III и за извършването на дейностите по акредитация за целите на глава V;
24)
„степен на увереност“ означава степента на увереност, която проверяващият орган изразява в доклада от проверката въз основа на целта за намаляване на риска на проверката и в зависимост от обстоятелствата на ангажимента за проверка;
25)
„оценител“ означава лице, определено от национален орган по акредитация да извършва, самостоятелно или като част от екип за оценка, оценка на проверяващ орган съгласно настоящия регламент;
26)
„водещ оценител“ означава оценител, на когото е възложена цялата отговорност за оценяването на проверяващ орган съгласно настоящия регламент;
27)
„неточност“ означава пропуск, невярно изложение или грешка в докладваните данни на оператор или оператор на въздухоплавателни средства, с изключение на допустимата неопределеност съгласно член 12, параграф 1, буква а) от Регламент (ЕС) № 601/2012.
Член 4
Презумпция за съответствие
Когато проверяващият орган докаже своето съответствие с критериите, определени в съответните хармонизирани стандарти по смисъла на член 2, точка 9 от Регламент (ЕО) № 765/2008 или на части от тях, данните за които са били публикувани в Официален вестник на Европейския съюз, се счита, че той отговаря на изискванията, посочени в глави II и III от настоящия регламент, доколкото приложимите хармонизирани стандарти обхващат тези изисквания.
Член 5
Обща рамка за акредитиране
Ако настоящият регламент не съдържа специфични разпоредби относно състава на националните органи по акредитация или относно дейностите и изискванията, свързани с акредитацията, се прилагат съответните разпоредби на Регламент (ЕО) № 765/2008.
ГЛАВА II
ПРОВЕРКА
Член 6
Достоверност на проверката
Провереният доклад за емисии е надежден за лицата, които го ползват. Той представя достоверно това, което има за цел да представи или може основателно да се очаква, че представя.
Процесът на проверка на докладите за емисиите е ефективен и надежден инструмент за осигуряване на качество и процедури за качествен контрол, предоставящ информация, която служи на съответния оператор или оператор на въздухоплавателни средства за предприемане на действия за подобряване на мониторинга и докладването на емисиите.
Член 7
Общи задължения на проверяващия орган
1. Проверяващият орган извършва проверката и дейностите, които се изискват по настоящата глава, с цел изготвяне на доклад от проверката, който заключава с достатъчна увереност, че в доклада на оператор или оператор на въздухоплавателни средства няма съществени неточности.
2. Проверяващият орган планира и извършва проверката с отношение на професионален скептицизъм, признавайки, че могат да съществуват обстоятелства, които водят до съществени неточности в информацията от доклада на оператора или оператора на въздухоплавателни средства.
3. Проверяващият орган трябва да извършва проверки в интерес на обществото, независимо от оператора или оператора на въздухоплавателни средства и компетентните органи, отговорни за прилагането на Директива 2003/87/ЕО.
4. По време на проверката проверяващият орган оценява дали:
а)
докладът на оператора или оператора на въздухоплавателни средства е пълен и отговаря на изискванията, определени в приложение X към Регламент (ЕС) № 601/2012;
б)
операторът или операторът на въздухоплавателни средства е действал в съответствие с изискванията на разрешителното за емисии на парникови газове и плана за мониторинг, одобрен от компетентния орган, когато това касае проверката на доклад за емисиите на оператор, и съответно на изискванията на плана за мониторинг, одобрен от компетентния орган, когато това касае проверката на доклад за емисиите или тонкилометрите на оператор на въздухоплавателни средства;
в)
данните в доклада на оператора или оператора на въздухоплавателни средства съдържат съществени неточности;
г)
може да се предостави информация, потвърждаваща дейностите, свързани с потока от данни на оператора или оператора на въздухоплавателни средства, системата за контрол и съответните процедури за подобряване на ефективността на техния мониторинг и докладване.
За целите на буква в) от настоящия параграф проверяващият орган получава ясни и обективни доказателства от оператора или оператора на въздухоплавателни средства, потвърждаващи докладваните обобщени емисии или тонкилометри, като вземе предвид всяка друга информация, предоставена в доклада на оператора или на оператора на въздухоплавателни средства.
5. Ако проверяващият орган установи, че операторът или операторът на въздухоплавателни средства не спазва Регламент (ЕС) № 601/2012, това нарушение се вписва в доклада от проверката, дори ако съответният план за мониторинг е одобрен от компетентния орган.
6. Ако планът за мониторинг не е одобрен от компетентния орган съгласно член 11 от Регламент (ЕС) № 601/2012, не е пълен или ако по време на периода на докладване са възникнали значителните промени, посочени в член 15, параграф 3 или 4 от цитирания регламент, които не са били съответно одобрени от компетентния орган, проверяващият орган уведомява оператора или оператора на въздухоплавателни средства, че трябва да получи необходимото одобрение от компетентния орган.
След одобрението от компетентния орган проверяващият орган съответно продължава, повтаря или адаптира дейностите по проверката.
Ако до момента на издаването на доклада от проверката такова одобрение не е получено, проверяващият орган отразява това в него.
Член 8
Преддоговорни задължения
1. Преди да поеме ангажимент за проверката, проверяващият орган си съставя адекватна представа за оператора или оператора на въздухоплавателни средства и преценява дали може да поеме проверката. За тази цел проверяващият орган извършва поне следното:
а)
оценява рисковете, свързани с извършването на проверката на доклад на оператор или оператор на въздухоплавателни средства в съответствие с настоящия регламент;
б)
преглежда информацията, предоставена от оператора или оператора на въздухоплавателни средства, за да определи обхвата на проверката;
в)
преценява дали ангажиментът попада в неговия обхват на акредитация;
г)
преценява дали разполага с компетентността, персонала и ресурсите, които се изискват, за да избере екип за проверка, който може да се справи със сложността на инсталацията или на дейностите и летателния парк на оператора на въздухоплавателни средства, както и дали е в състояние успешно да извърши дейностите по проверката в необходимия срок;
д)
оценява дали е в състояние да гарантира, че евентуалният екип за проверка притежава цялата компетентност и необходимите членове, които да извършат дейностите по проверката за този конкретен оператор или оператор на въздухоплавателни средства;
е)
определя за всеки поискан ангажимент за проверка разпределението на времето, необходимо за адекватното извършване на проверката.
2. Операторът или операторът на въздухоплавателни средства предоставя на проверяващия орган цялата меродавна информация, която му помага да извърши дейностите, посочени в параграф 1.
Член 9
Разпределение на времето
1. При определяне на разпределението на времето за даден ангажимент за проверка, посочено в член 8, параграф 1, буква е), проверяващият орган взема под внимание поне следното:
а)
сложността на инсталацията или дейностите и летателния парк на оператора на въздухоплавателни средства;
б)
нивото на информацията и сложността на плана за мониторинг, одобрен от компетентния орган;
в)
изискваното ниво на същественост;
г)
сложността и пълнотата на дейностите, свързани с потока на данни, и системата за контрол на оператора или оператора на въздухоплавателни средства;
д)
местонахождението на информацията и данните, свързани с емисиите на парникови газове или тонкилометрите.
2. Проверяващият орган гарантира, че договорът за проверка предвижда възможност за допълнително време извън предвиденото в договора, ако такова време е нужно за стратегически анализ, анализ на риска или други дейности по проверката Случаите, в които допълнителното време може да се използва, включват поне следното:
а)
ако при проверката се окаже, че дейностите, свързани с потока от данни, контролните дейности или логистиката на оператора или оператора на въздухоплавателни средства изглеждат по-сложни от първоначално очакваното;
б)
ако проверяващият орган е установил неточности, несъответствия, недостатъчни данни или грешки в набора от данни по време на проверката.
3. Проверяващият орган документира разпределеното време във вътрешната документация по проверката.
Член 10
Информация от оператора или оператора на въздухоплавателни средства
1. Преди стратегическия анализ и в други етапи по време на проверката операторът или операторът на въздухоплавателни средства предоставя на проверяващия орган всички изброени документи, както следва:
а)
разрешителното за емисии на парникови газове на оператора в случаите на проверка на доклад за емисиите на оператор;
б)
последната версия на плана за мониторинг на оператора или на оператора на въздухоплавателни средства, както и всички други съответни версии на плана за мониторинг, одобрен от компетентния орган, включително доказателство за одобрението;
в)
описание на дейностите на оператора или оператора на въздухоплавателни средства, свързани с потока от данни;
г)
оценката на риска на оператора или на оператора на въздухоплавателни средства, посочена в член 58, параграф 2, буква а) от Регламент (ЕС) № 601/2012, и описание на цялостната система за контрол;
д)
процедурите, посочени в плана за мониторинг, одобрен от компетентния орган, включително процедурите за дейностите, свързани с потока от данни, и контролните дейности;
е)
годишния доклад за емисии или тонкилометри на оператора или оператора на въздухоплавателни средства, както е целесъобразно;
ж)
когато е приложимо, плана на оператора за вземане на проби, посочен в член 33 от Регламент (ЕС) № 601/2012 и одобрен от компетентния орган;
з)
ако планът за мониторинг е променен по време на периода на докладване, запис на всички промени в съответствие с член 16, параграф 3 от Регламент (ЕС) № 601/2012;
и)
когато е приложимо, доклада, посочен в член 69, параграф 4 от Регламент (ЕС) № 601/2012;
й)
доклада за проверка от предходната година, ако проверяващият орган не е извършил проверката за този оператор или оператор на въздухоплавателни средства през предходната година;
к)
пълната кореспонденция с компетентния орган от значение за проверката, особено тази, свързана с уведомяването за промени в плана за мониторинг;
л)
информация за бази данни и източници на данни, използвани за целите на мониторинга и докладването, включително тези от Евроконтрол;
м)
когато проверката касае доклада за емисиите на инсталация за геоложко съхранение на парникови газове в обект за съхранение, разрешен съгласно Директива 2009/31/ЕО, плана за мониторинг, който се изисква съгласно директивата, и докладите, изисквани по член 14 от същата директива, обхващащи поне докладвания период, който е предмет на проверка;
н)
когато е приложимо, одобрението на компетентния орган за отказ от посещения на място във връзка с инсталации съгласно член 31, параграф 1;
о)
всяка друга информация, която е от значение и е необходима за планирането и извършването на проверката.
2. Преди проверяващият орган да издаде доклада от проверката, операторът или операторът на въздухоплавателни средства му предоставя окончателния одобрен и вътрешно утвърден доклад на оператора или оператора на въздухоплавателни средства.
Член 11
Стратегически анализ
1. В началото на проверката проверяващият орган оценява вероятните естество, мащаб и сложност на задачите по проверката, като извършва стратегически анализ на всички дейности, свързани с инсталацията или с оператора на въздухоплавателни средства.
2. С цел да се запознае с дейностите, извършвани от инсталацията или оператора на въздухоплавателни средства, проверяващият орган събира и преглежда информацията, която е необходима, за да оцени дали екипът за проверка е достатъчно компетентен да извърши проверката, да установи дали посоченото в договора разпределение на времето е правилно и да гарантира, че може да извърши необходимия анализ на риска. Информацията включва поне следното:
а)
информацията, посочена в член 10, параграф 1;
б)
изискваното ниво на същественост;
в)
информацията, получена от проверката през предходни години, ако проверяващият орган я е извършвал за същия оператор или оператор на въздухоплавателни средства.
3. Когато преглежда информацията, посочена в параграф 2, проверяващият орган оценява следното:
а)
за целите на проверката на доклада за емисиите на оператора - категорията на инсталацията, посочена в член 19 от Регламент (ЕС) № 601/2012, и извършваните в инсталацията дейности;
б)
за целите на проверката на доклада за емисиите или доклада за тонкилометрите на оператора на въздухоплавателни средства - размера и вида на оператора на въздухоплавателни средства, разпределението на информацията по различни места, както и номера и вида на полетите;
в)
плана за мониторинг, одобрен от компетентния орган, както и подробности за посочената в него методика на мониторинга;
г)
естеството, мащаба и сложността на източниците на емисии и на потоците на пораждащите емисии горива и материали, както и оборудването и процесите, които са довели до данните за емисиите или тонкилометрите, включително измервателното оборудване, описано в плана за мониторинг, произхода и прилагането на коефициентите на изчисление и други първични източници на данни;
д)
дейностите, свързани с потока от данни, системата за контрол и контролната среда;
4. Когато извършва стратегическия анализ, проверяващият орган проверява следното:
а)
дали представеният му план за мониторинг е най-новата версия, одобрена от компетентния орган;
б)
дали през периода на докладване са били направени промени в плана за мониторинг;
в)
дали тези промени са били съобщени на компетентния орган съгласно член 15, параграф 1 или член 23 от Регламент (ЕС) № 601/2012 и одобрени от компетентния орган съгласно член 15, параграф 2 от посочения регламент.
Член 12
Анализ на риска
1. Проверяващият орган определя и анализира следните елементи, за да изготви, планира и извърши ефективна проверка:
а)
присъщите рискове;
б)
контролните дейности;
в)
когато са осъществени посочените в буква б) контролни дейности, контролните рискове относно ефективността на тези дейности.
2. При определянето и анализирането на посочените в параграф 1 елементи проверяващият орган взема под внимание поне следното:
а)
заключенията от посочения в член 11, параграф 1 стратегически анализ;
б)
информацията, посочена в член 10, параграф 1 и член 11, параграф 2, буква в);
в)
нивото на същественост, посочено в член 11, параграф 2, буква б).
3. Ако проверяващият орган установи, че операторът или операторът на въздухоплавателни средства не е определил съответните присъщи рискове и контролни рискове в своята оценка на риска, той информира за това оператора или оператора на въздухоплавателни средства.
4. Ако е уместно, в зависимост от получената по време на проверката информация, проверяващият орган преразглежда анализа на риска и изменя или повтаря дейностите по проверката, които трябва да се изпълнят.
Член 13
План за проверка
1. Проверяващият орган изготвя план за проверка съобразно получената информация и рисковете, определени в стратегическия анализ и анализа на риска, който включва поне следното:
а)
програма на проверката, описваща вида и обхвата на дейностите по проверката, както и времето и начина, по който трябва да се извършат тези дейности;
б)
план за изпитване, определящ обхвата и методите за изпитване на контролните дейности, както и процедурите за контролните дейности;
в)
план за изготвяне на извадка от данни, определящ обхвата и методите на изготвяне на извадка от данни, свързани с информационните точки, които лежат в основата на обобщените емисии в доклада за емисиите на оператора или оператора на въздухоплавателни средства или обобщените данни за тонкилометрите в доклада за тонкилометрите на оператора на въздухоплавателни средства.
2. Проверяващият орган изготвя плана за изпитване, посочен в параграф 1, точка б) така че да му позволява да определи степента, до която може да се разчита на съответните контролни дейности с оглед оценяване на съответствието с изискванията, посочени в член 7, параграф 4, буква б).
При определяне на размера на извадките и дейностите по изготвяне на извадките за изпитване на контролните дейности проверяващият орган взема предвид следните елементи:
а)
присъщите рискове;
б)
контролната среда;
в)
съответните контролни дейности;
г)
изискването за предоставяне на становище по проверката с достатъчна увереност.
3. При определяне на размера на извадките и дейностите по изготвяне на извадки от данните, посочени в параграф 1, буква в), проверяващият орган взема предвид следните елементи:
а)
присъщите рискове и контролните рискове;
б)
резултатите от аналитичните процедури;
в)
изискването за предоставяне на становище по проверката с достатъчна увереност;
г)
нивото на същественост;
д)
съществеността на приноса на отделен информационен елемент към целия набор данни.
4. Проверяващият орган изготвя и прилага плана за проверката, така че рискът на проверката да е намален до приемливо ниво, за да се получи достатъчна увереност, че докладът на оператора или оператора на въздухоплавателни средства не съдържа съществени неточности.
5. Проверяващият орган актуализира анализа на риска и плана на проверката и адаптира дейностите по проверката, когато по време на провеждането ѝ установи допълнителни рискове, които трябва да бъдат намалени, или когато има по-малък реален риск от първоначално очаквания.
Член 14
Дейности по проверката
Проверяващият орган изпълнява плана за проверката и въз основа на анализа на риска проверява изпълнението на плана за мониторинг, одобрен от компетентния орган.
За тази цел проверяващият орган провежда поне проверка при възприетото на ниво на същественост, състояща се от аналитични процедури, проверка на данни и преглед на методиката на мониторинга и проверява следното:
а)
дейностите, свързани с потока от данни, и системите, използвани в потока от данни, включително информационните технологични системи;
б)
дали контролните дейности на оператора или оператора на въздухоплавателни средства са правилно документирани, приложени, поддържани и ефективни за намаляването на присъщите рискове;
в)
дали процедурите, изброени в плана за мониторинг, ефективно намаляват присъщите рискове и контролните рискове и дали процедурите са изпълнени, достатъчно документирани и правилно поддържани.
За целите на втора алинея, буква а) проверяващият орган проследява потока от данни, като спазва реда и взаимодействието на дейностите, свързани с потока от данни от данните от първични източници до изготвянето на доклада на оператора или оператора на въздухоплавателни средства.
Член 15
Аналитични процедури
1. Проверяващият орган използва аналитични процедури, за да оцени достоверността и пълнотата на данните, когато присъщият риск, контролният риск и уместността на контролните дейности на оператора или оператора на въздухоплавателни средства показват необходимост от такива аналитични процедури.
2. При извършването на посочените в параграф 1 аналитични процедури проверяващият орган оценява докладваните данни с цел определяне на потенциални рискови области и впоследствие утвърждава и адаптира планираните дейности по проверката. Проверяващият орган прави поне следното:
а)
оценява достоверността на колебанията и тенденциите във времето или между сравними елементи;
б)
установява непосредствените абнормални стойности, неочакваните данни и пропуските в данните.
3. При прилагане на посочените в параграф 1 аналитични процедури проверяващият орган извършва следните процедури:
а)
предварителни аналитични процедури върху обобщените данни, преди да извърши дейностите при анализа на процеса, посочени в член 14, за да разбере вида, сложността и значението на докладваните данни;
б)
съществени аналитични процедури върху обобщените данни и резултатите от обработването на данните, които лежат в основата на тези данни, с цел определяне на потенциални структурни грешки и непосредствени абнормални стойности;
в)
окончателни аналитични процедури върху обобщените данни с цел да се гарантира, че всички грешки, установени в процеса на проверката, са правилно коригирани.
4. Ако проверяващият орган установи стойности, силно различаващи се от нормалните, колебания, пропуски в данните за тенденциите или данни, които противоречат на друга съответна информация или които значително се отклоняват от очакваните количества или съотношения, той получава обяснения от оператора или оператора на въздухоплавателни средства, потвърдени от съответни допълнителни доказателства.
Въз основа на дадените обяснения и допълнителни доказателства проверяващият орган оценява въздействието на анализа върху плана за проверка и дейностите по проверката, които предстои да бъдат извършени.
Член 16
Проверка на данните
1. Проверяващият орган проверява данните в доклада на оператора или оператора на въздухоплавателни средства, като извършва обстойна проверка на данните, включително проследяването им до първичния източник, съпоставяне на данните с външни информационни източници, изравняване, проверка на гранични стойности по отношение на съответните данни и извършване на повторни изчисления.
2. Като част от посочената в параграф 1 проверка на данните и вземайки предвид одобрения план за мониторинг, включително описаните в плана процедури, проверяващият орган проверява:
а)
за целите на проверката на доклада за емисиите на оператора - границите на дадена инсталация;
б)
за целите на проверката на доклада за емисиите на оператора - пълнотата на данните за пораждащите емисии потоци на горива и материали и за източниците на емисии, описани в одобрения от компетентния орган план за мониторинг;
в)
за целите на проверката на доклада за емисиите и доклада за тонкилометрите на оператора на въздухоплавателни средства - пълнотата на данните за полетите, попадащи в рамките на авиационна дейност, посочена в приложение I към Директива 2003/87/ЕО, за която отговаря операторът на въздухоплавателни средства, както и пълнотата съответно на данните за емисиите и тонкилометрите;
г)
за целите на проверката на доклада за емисиите и доклада за тонкилометрите на оператор на въздухоплавателно средство - съответствието между докладваните данни и документацията за масата и центровката на въздухоплавателните средства;
д)
за целите на проверката на доклада за емисиите на оператор на въздухоплавателни средства - съответствието между общия разход на гориво и данните за горивото, което е закупено или доставено до въздухоплавателните средства, осъществяващи авиационната дейност;
е)
съответствието на обобщените докладвани данни в доклада на оператора или оператора на въздухоплавателни средства с първичните данни;
ж)
ако операторът прилага базирана на измервания методика, посочена в член 21, параграф 1, от Регламент (ЕС) № 601/2012 - измерените стойности, с използване на резултатите от извършените от оператора изчисления в съответствие с член 46 от същия регламент;
з)
надеждността и точността на данните.
3. За целите на проверката на пълнотата на данните за полетите, посочени в параграф 2, буква в), проверяващият орган използва данните за въздушния трафик на оператора на въздухоплавателни средства, включително данните, събрани от Евроконтрол или други съответни организации, които могат да обработват информация за въздушния трафик, подобна на тази, с която разполага Евроконтрол.
Член 17
Проверка на точното прилагане на методиката за мониторинг
1. Проверяващият орган проверява точното прилагане и изпълнение на одобрената от компетентния орган методика за мониторинг в плана за мониторинг, включително специфични подробности за тази методика.
2. За целите на проверката на доклада за емисиите на оператора проверяващият орган проверява точното прилагане и изпълнение на одобрения от компетентния орган план за вземане на проби, посочен в член 33 от Регламент (ЕС) № 601/2012.
3. Когато има пренос на CO2 в съответствие с членове 48 и 49 от Регламент (ЕС) № 601/2012 и пренесеното количество СО2 се измерва едновременно от подаващата и получаващата инсталация, проверяващият орган проверява дали разликите между измерените стойности при двете инсталации не могат да се обяснят с неопределеността на измервателните системи и дали в докладите за емисиите на двете инсталации е използвана правилната средноаритметична стойност.
Ако разликите между измерените стойности при двете инсталации не могат да се обяснят с неопределеността на измервателните системи, проверяващият орган проверява дали са направени корекции за изравняване на разликите между измерените стойности, дали тези корекции са консервативни и дали компетентният орган е дал одобрение за тези корекции.
4. Когато съгласно член 12, параграф 3 от Регламент (ЕС) № 601/2012 от операторите се изисква да включат допълнителни елементи в плана за мониторинг, които имат отношение към спазването на изискванията на член 24, параграф 1 от Решение 2011/278/ЕС на Комисията (10), проверяващият орган проверява точното прилагане и изпълнение на процедурите, посочени в член 12, параграф 3 от същия регламент. Заедно с това проверяващият орган проверява също дали операторът е подал до компетентния орган информация за планирани или фактически промени в капацитета, нивото на активност и експлоатацията на инсталацията до 31 декември на периода на докладване.
Член 18
Проверка на методи, прилагани за липсващи данни
1. Когато за попълване на липсващи данни съгласно член 65 от Регламент (ЕС) № 601/2012 са използвани методи, определени в одобрения от компетентния орган план за мониторинг, проверяващият орган проверява дали те са подходящи за конкретната ситуация и дали са правилно приложени.
Когато операторът или операторът на въздухоплавателни средства е получил одобрение от компетентния орган да използва други методи освен посочените в първата алинея, в съответствие с член 65 от Регламент (ЕС) № 601/2012, проверяващият орган проверява дали одобреният подход е приложен правилно и съответно документиран.
Когато оператор или оператор на въздухоплавателни средства не е в състояние да получи такова одобрение своевременно, проверяващият орган проверява дали използваният от оператора или оператора на въздухоплавателни средства подход за попълване на липсващите данни гарантира, че емисиите не са със стойност, по-ниска от реалната и че този подход не води до съществени неточности.
2. Проверяващият орган проверява дали са ефективни контролните дейности, извършени от оператора или оператора на въздухоплавателни средства с цел предотвратяване на липсващи данни, както е посочено в член 65, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 601/2012.
Член 19
Оценка на неопределеността
1. Когато Регламент (ЕС) № 601/2012 изисква от оператора да докаже съответствие с праговете на неопределеност за данните за активността и коефициентите на изчисление, проверяващият орган потвърждава валидността на информацията, използвана за изчисляване на нивата на неопределеност, посочени в одобрения план за мониторинг.
2. Когато оператор прилага непряка методика за мониторинг на емисиите, която не е базирана на подреждания, съгласно определението в член 22 от Регламент (ЕС) № 601/2012, проверяващият орган проверява следното:
а)
дали операторът е извършил оценка и количествено изчисление на неопределеността, доказващи, че е спазен необходимият общ праг на неопределеност за годишното ниво на емисии на парникови газове съгласно член 22, буква в) от посочения регламент;
б)
валидността на информацията, използвана за оценката и количественото изчисление на неопределеността;
в)
дали общият подход, използван за оценката и количественото изчисление на неопределеността е в съответствие с член 22, буква б) от цитирания регламент;
г)
дали е предоставено доказателство, че са спазени условията на методиката за мониторинг, посочени в член 22, буква а) от цитирания регламент.
3. Когато съгласно Регламент (ЕС) № 601/2012 операторът на въздухоплавателни средства трябва да докаже, че необходимите нива на неопределеност не са надвишени, проверяващият орган проверява валидността на информацията, използвана като доказателство, че приложимите нива на неопределеност, посочени в одобрения от компетентния орган план за мониторинг не са надвишени.
Член 20
Изготвяне на извадки
1. При проверката на съответствието на контролните дейности и процедурите, посочени в член 14, букви б) и в), или при извършването на проверките, посочени в членове 15 и 16, проверяващият орган може да използва методи за изготвяне на извадки, специфични за дадена инсталация или оператор на въздухоплавателни средства, когато изготвянето на извадки се счита за обосновано предвид анализа на риска.
2. Ако проверяващият орган установи несъответствие или неточност при изготвянето на извадки, той иска от оператора или оператора на въздухоплавателни средства обяснение за основните причини за несъответствието или неточността, за да оцени въздействието на несъответствието или неточността върху докладваните данни. Въз основа на резултата от тази оценка проверяващият орган определя дали са необходими допълнителни дейности по проверката, дали размерът на извадките трябва да се увеличи и коя част от набора от данни трябва да се коригира от оператора или оператора на въздухоплавателни средства.
3. Проверяващият орган документира резултата от проверките, посочени в членове 14, 15, 16 и 17, включително данните за допълнителните извадки, във вътрешната документация по проверката.
Член 21
Посещения на място
1. Един или няколко пъти по време на процеса на проверка проверяващият орган прави посещение на място, за да оцени работата на измервателните уреди и системи за мониторинг, да проведе срещи, да извърши дейностите, които се изискват съгласно тази глава, както и да събере достатъчно информация и доказателства, които да му позволят да направи заключение дали докладът на оператора или оператора на въздухоплавателни средства съдържа съществени неточности.
2. Операторът или операторът на въздухоплавателни средства предоставя на проверяващия орган достъп до своите обекти.
3. За целите на проверката на доклада за емисиите на оператор проверяващият орган извършва също посещение на място, за да оцени границите на инсталацията, както и пълнотата на потоците от горива и материали и източниците на емисии.
4. За целите на проверката на доклада за емисиите на оператора проверяващият орган решава въз основа на анализа на риска дали са необходими посещения на други места, включително когато съответните части от дейностите, свързани с потока на данните и контролните дейности се извършват на други места, като например седалището на дружеството и други офиси извън дадения обект.
Член 22
Отстраняване на неточности и несъответствия
1. Когато проверяващият орган установи неточности или несъответствия по време на проверката, той информира своевременно оператора или оператора на въздухоплавателни средства и изисква подходящи мерки за отстраняване.
Операторът или операторът на въздухоплавателни средства коригира всички съобщени неточности и несъответствия.
2. Проверяващият орган документира и отбелязва като разрешени във вътрешната документация по проверката всички неточности и несъответствия, които са били отстранени от оператора или оператора на въздухоплавателни средства по време на проверката.
3. Ако операторът или операторът на въздухоплавателни средства не отстрани неточностите или несъответствията, посочени от проверяващия орган съгласно параграф 1, преди той да изготви доклада от проверката, проверяващият орган изисква от оператора или оператора на въздухоплавателни средства да обясни основните причини за несъответствието или неточността, за да оцени въздействието им върху докладваните данни.
Проверяващият орган определя дали некоригираните неточности, поотделно или заедно с други неточности, имат съществено въздействие върху общите докладвани данни за емисиите или тонкилометрите. При оценяване на съществеността на неточностите проверяващият орган взема под внимание размера и вида на неточностите, както и конкретните обстоятелства на тяхната поява.
Проверяващият орган оценява дали некоригираните несъответствия, поотделно или заедно с други несъответствия, имат въздействие върху докладваните данни и дали това води до съществени неточности.
Проверяващият орган може да счете дадени неточности за съществени, дори ако тези неточности, поотделно или заедно с други неточности, са под нивото на същественост, посочено в член 23, ако такова становище е оправдано от размера и естеството на неточностите и специфичните обстоятелства на възникването им.
Член 23
Ниво на същественост
1. Нивото на същественост е 5 % от общите докладвани емисии в периода на докладване, който подлежи на проверка за:
а)
инсталации от категория А, посочени в член 19, параграф 2, буква а) от Регламент (ЕС) № 601/2012, и инсталации от категория Б, посочени в член 19, параграф 2, буква б) от същия регламент;
б)
оператори на въздухоплавателни средства с годишни емисии, равни или по-малки от 500 хиляди тона CO2 от изкопаеми горива.
2. Нивото на същественост е 2 % от общите докладвани емисии в периода на докладване, който подлежи на проверка за:
а)
инсталации от категория В, посочени в член 19, параграф 2, буква в) от Регламент (ЕС) № 601/2012;
б)
оператори на въздухоплавателни средства с годишни емисии, по-големи от 500 хиляди тона CO2 с произход от фосилни горива.
3. За целите на проверката на докладите за тонкилометрите на оператори на въздухоплавателни средства нивото на същественост е 5 % от общите докладвани данни за тонкилометри в периода на докладване, който подлежи на проверка.
Член 24
Изводи от констатациите на проверката
При приключване на проверката и вземайки предвид получената по време на проверката информация, проверяващият орган:
а)
проверява окончателните данни от оператора или оператора на въздухоплавателни средства, включително данни, които са коригирани въз основа на информация, получена по време на проверката;
б)
разглежда обосновката на оператора или оператора на въздухоплавателни средства за разликите между окончателните данни и предоставените преди това данни;
в)
преглежда резултата от оценката, за да определи дали одобреният от компетентния орган план за мониторинг, включително описаните в този план процедури, е правилно изпълнен;
г)
оценява дали рискът от проверката е с приемливо ниско ниво, осигуряващо достатъчна увереност;
д)
гарантира, че са събрани достатъчно доказателства, за да може да се даде становище по проверката с достатъчна увереност, че докладът не съдържа съществени неточности;
е)
гарантира, че процесът на проверката е напълно документиран във вътрешната документация по проверката и че може да бъде дадено окончателно решение в доклада от проверката.
Член 25
Независим преглед
1. Преди да издаде доклада от проверката, проверяващият орган го представя заедно с вътрешната документация по проверката на независим проверител.
2. Независимият проверител, който извършва прегледа, не трябва да е извършвал дейности по проверка, които подлежат на преглед от негова страна.
3. Обхватът на независимия преглед включва целия процес на проверката, описан в настоящата глава, и се записва във вътрешната документация по проверката.
Независимият проверител извършва прегледа по начин, който гарантира, че процесът на проверката е проведен в съответствие с настоящия регламент, че процедурите за дейностите по проверката, посочени в член 40, са правилно извършени и че е приложена надлежна професионална грижа и преценка.
Независимият проверител също така преценява дали събраните данни са достатъчни, за да позволят на проверяващия орган да издаде доклад от проверката с достатъчна увереност.
4. Ако възникнат обстоятелства, които биха могли да доведат до промени в доклада от проверката след прегледа, независимият проверител преглежда също така тези промени и данните за тях.
5. Проверяващият орган надлежно упълномощава лице, което удостоверява автентичността на доклада от проверката въз основа на заключенията на независимия проверител и доказателствата във вътрешната документация по проверката.
Член 26
Вътрешна документация по проверката
1. Проверяващият орган подготвя и съставя вътрешна документация по проверката, която съдържа най-малко следното:
а)
резултатите от извършените дейности по проверката;
б)
стратегическия анализ, анализа на риска и плана за проверката;
в)
достатъчна информация в подкрепа на становището от проверката, включително обосновки на решенията относно това дали установените неточности имат или нямат съществено въздействие върху докладваните емисии или данните за тонкилометрите.
2. Вътрешната документация по проверката, посочена в параграф 1, се съставя по такъв начин, че независимият проверител, посочен в член 25, и националният орган да могат да оценят дали проверката е извършена в съответствие с настоящия регламент.
След удостоверяване на автентичността на доклада от проверката съгласно член 25, параграф 5 проверяващият орган включва резултатите от независимия преглед във вътрешната документация по проверката.
3. При поискване проверяващият орган предоставя на компетентния орган достъп до вътрешната документация по проверката, за да улесни оценката на проверката от компетентния орган.
Член 27
Доклад от проверката
1. Въз основа на събраната по време на проверката информация проверяващият орган издава доклад от проверката на оператора или оператора на въздухоплавателни средства във връзка с всеки доклад за емисиите или тонкилометрите, който е бил подложен на проверка. Докладът от проверката съдържа поне една от следните констатации:
а)
докладът се верифицира като удовлетворителен;
б)
докладът на оператора или оператора на въздухоплавателни средства съдържа съществени неточности, които не са коригирани преди издаването на доклада от проверката;
в)
обхватът на проверката е твърде ограничен по смисъла на член 28 и проверяващият орган не може да получи достатъчно данни, за да издаде становище по проверката с достатъчна увереност, че докладът не съдържа съществени неточности;
г)
несъответствията, поотделно или заедно с други несъответствия, не дават достатъчна яснота и пречат на проверяващия орган да декларира с достатъчна увереност, че докладът на оператора или на оператора на въздухоплавателни средства не съдържа съществени неточности.
За целите на буква а) от първата алинея докладът на оператора или оператора на въздухоплавателни средства може да бъде верифициран като удовлетворителен само когато в него няма съществени неточности.
2. Операторът или операторът на въздухоплавателни средства изпраща доклада от проверката до компетентния орган заедно с доклада, за който той се отнася.
3. Докладът от проверката съдържа поне следните елементи:
а)
името на оператора или на оператора на въздухоплавателни средства, който е бил обект на проверката;
б)
целите на проверката;
в)
обхвата на проверката;
г)
препратка към доклада на оператора или на оператора на въздухоплавателни средства, който е бил проверен;
д)
критериите, използвани за проверка на доклада на оператора или оператора на въздухоплавателни средства, включително разрешителното, когато е приложимо, и версиите на плана за мониторинг, одобрен от компетентния орган, както и периода на валидност за всеки план за мониторинг;
е)
общите емисии или тонкилометри по видовете дейности, посочени в приложение I към Директива 2003/87/ЕО, и съответно за инсталация или оператор на въздухоплавателни средства;
ж)
периода на докладване, който е бил обект на проверка;
з)
отговорностите на оператора или оператора на въздухоплавателни средства, компетентния орган и проверяващия орган;
и)
декларацията за становището по проверката;
й)
описание на всички установени неточности и несъответствия, които не са коригирани преди издаването на доклада от проверката;
к)
датите, когато са направени посещения на място, и от кого са направени;
л)
информация дали е правена отмяна на посещения на място, както и причините за това;
м)
всички случаи на неспазване на Регламент (ЕС) № 601/2012, които са станали известни по време на проверката;
н)
когато одобрението на компетентния орган за използвания за попълване на пропуските в данните съгласно член 18, параграф 1 метод не може да се получи навреме - потвърждение дали използваният подход е консервативен и дали може или не може да доведе до съществени неточности;
о)
когато проверяващият орган е забелязал промени в капацитета, нивото на активност и работата на инсталацията, които могат да имат въздействие върху разпределението на квотите за емисии и които не са докладвани на компетентния орган до 31 декември на периода на докладване в съответствие с член 24, параграф 1 от Решение 2011/278/ЕС, описание на тези промени и свързаните с тях забележки;
п)
когато е приложимо, препоръки за подобрения;
р)
имената на водещия одитор по СТЕ на ЕС, независимия проверител и, когато е приложимо, одитора по СТЕ на ЕС и техническия експерт, които са участвали в проверката на доклада на оператора или оператора на въздухоплавателни средства;
с)
датата и подписа на упълномощено лице от името на проверяващия орган, включително неговото име.
4. Проверяващият орган описва неточностите и несъответствията с достатъчно подробности в доклада от проверката, за да позволи на оператора или оператора на въздухоплавателни средства, както и на компетентния орган да разберат следното:
а)
размера и вида на неточностите или несъответствията;
б)
защо неточностите имат или нямат съществено въздействие;
в)
за кой елемент от доклада на оператора или оператора на въздухоплавателни средства се отнасят неточностите или за кой елемент от плана за мониторинг се отнасят несъответствията.
5. Когато държава-членка изисква от проверяващия орган да изпрати информация за процеса на проверката в допълнение към описаните в параграф 3 елементи и тази информация не е необходима, за да се разбере становището по проверката, операторът или операторът на въздухоплавателни средства може от съображения за ефикасност да изпрати тази допълнителна информация на компетентния орган отделно от доклада от проверката на друга дата, но не по-късно от 15 май същата година.
Член 28
Ограничение на обхвата
Проверяващият орган може да заключи, че обхватът на проверката, посочен в член 27, параграф 1, буква в), е твърде ограничен в някоя от следните ситуации:
а)
липсват данни, което не позволява на проверяващия орган да получи доказателствата, необходими за намаляване на риска от проверката до постигане на разумно ниво на гаранции;
б)
планът за мониторинг не е одобрен от компетентния орган;
в)
няма достатъчен обхват или яснота, за да може да се направи заключение относно проверката;
г)
операторът или операторът на въздухоплавателни средства не е предоставил достатъчна информация, която да позволи на проверяващия орган да извърши проверката.
Член 29
Отстраняване на некоригирани несъществени несъответствия
1. Проверяващият орган оценява дали операторът или операторът на въздухоплавателни средства е отстранил несъответствията, посочени в доклада от проверката на предишния период на мониторинг, съгласно изискванията към оператора, посочени в член 69, параграф 4 от Регламент (ЕС) № 601/2012, когато е уместно.
Когато операторът или операторът на въздухоплавателни средства не е отстранил тези несъответствия съгласно член 69, параграф 4 от Регламент (ЕС) № 601/2012, проверяващият орган преценява дали този пропуск повишава или би могъл да повиши риска от неточности.
Проверяващият орган отразява в доклада от проверката дали тези несъответствия са отстранени от оператора или оператора на въздухоплавателни средства.
2. Проверяващият орган записва във вътрешната документация по проверката данни за времето и начина на отстраняване на несъответствията от оператора или оператора на въздухоплавателни средства по време на проверката.
Член 30
Подобряване на процеса на мониторинг и докладване
1. Когато проверяващият орган е определил области за подобряване на ефективността на оператора или оператора на въздухоплавателни средства, свързани с букви а)-г) от настоящия параграф, проверяващият орган включва в доклада от проверката препоръки за подобряване, свързани с ефективността на оператора или оператора на въздухоплавателни средства, по следните точки:
а)
оценката на риска на оператора или на оператора на въздухоплавателни средства;
б)
разработването, документирането, прилагането и поддържането на дейностите, свързани с потока от данни и контролните дейности, както и оценката на системата за контрол;
в)
разработването, документирането, прилагането и поддържането на процедури за дейностите, свързани с потока от данни и контролните дейности, както и другите процедури, които оператор или оператор на въздухоплавателни средства трябва да въведе съгласно Регламент (ЕС) № 601/2012;
г)
мониторинга и докладването на емисии и тонкилометри, включително във връзка с постигането на по-високо подреждане, намаляване на рисковете и подобряване на ефективността при мониторинга и докладването.
2. По време на проверката след годината, когато са направени препоръките за подобряване в доклада от проверката, проверяващият орган проверява дали и как операторът или операторът на въздухоплавателни средства е приложил препоръките за подобряване.
Ако операторът не е изпълнил тези препоръки или не ги е изпълнил правилно, проверяващият орган оценява въздействието, което това оказва върху риска от неточности и несъответствия.
Член 31
Опростена проверка на инсталации
1. Чрез дерогация от член 21, параграф 1 и след одобрение от компетентен орган съгласно втората алинея от настоящия член проверяващият орган може да реши да не извършва посещения на място на инсталации въз основа на анализа на риска и след като установи, че всички необходими данни могат да се оценят от разстояние и че условията за отказ от проверки на място, установени от Комисията, са изпълнени. Проверяващият орган незабавно информира оператора за това.
В такива случаи операторът подава заявление до компетентния орган с искането той да одобри решението на проверяващия орган да не провежда посещение на място.
По заявление на съответния оператор компетентният орган се произнася по решението на проверяващия орган да не проведе проверка на място, като взема предвид следните елементи:
а)
информацията, предоставена от проверяващия орган относно резултата от анализа на риска;
б)
информацията, че може да се осъществи достъп от разстояние до съответните данни;
в)
доказателства, че определените в параграф 3 изисквания не са приложими за инсталацията;
г)
доказателства, че определените от Комисията условия за отказ от посещения на място са изпълнени.
2. Посоченото в параграф 1 одобрение на компетентния орган не се изисква за неизвършването на посещение на място за инсталациите с ниски емисии, посочени в член 47, параграф 2 от Регламент (ЕС) № 601/2012.
3. Проверяващия орган задължително извършва посещения на място в който и да е от следните случаи:
а)
когато докладът за емисиите на оператора се проверява за първи път от проверяващия орган;
б)
когато проверяващият орган не е провеждал посещения на място в двата периода на докладване непосредствено преди актуалния период на докладване;
в)
когато по време на периода на докладване са направени значителни промени в плана за мониторинг, включително посочените в член 15, параграф 3 или 4 от Регламент (ЕС) № 601/2012.
Член 32
Опростена проверка на оператори на въздухоплавателни средства
1. Чрез дерогация от член 21, параграф 1 от настоящия регламент проверяващият орган може да реши да не извършва посещение на място на малък емитент съгласно определението в член 54, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 601/2012, ако въз основа на анализа на риска проверяващият орган сметне, че може да оцени всички необходими данни от разстояние.
2. Когато оператор на въздухоплавателни средства използва опростените инструменти, посочени в член 54, параграф 2 от Регламент (ЕС) № 601/2012 за определяне на разхода на гориво и докладваните данни са генерирани чрез тези инструменти, независимо от другите входни данни от оператора на въздухоплавателни средства, проверяващият орган може въз основа на своя анализ на риска да реши да не извърши проверките, посочени в членове 14 и 16, член 17, параграфи 1 и 2 и член 18 от настоящия регламент.
Член 33
Планове за опростена проверка
Ако проверяващият орган използва опростен план за проверка, той документира обосновките за използване на такива планове във вътрешната документация по проверката, включително и доказателствата, че условията за използване на опростени планове за проверка са изпълнени.
ГЛАВА III
ИЗИСКВАНИЯ КЪМ ПРОВЕРЯВАЩИТЕ ОРГАНИ
Член 34
Секторни обхвати на акредитацията
Проверяващият орган издава доклад от проверката единствено на оператор или оператор на въздухоплавателни средства, който извършва дейност в обхвата на дейността по приложение I, за която проверяващият орган е получил акредитация в съответствие с Регламент (ЕО) № 765/2008 и настоящия регламент.
Член 35
Процес на постоянна компетентност
1. Проверяващият орган установява, документира, прилага и поддържа процес на поддържане на компетентност, за да гарантира, че всички служители, натоварени с дейностите по проверката, са компетентни да изпълнят възложените им задачи.
2. Като част от посочения в параграф 1 процес на поддържане на компетентност проверяващият орган определя, документира, прилага и поддържа следното:
а)
общи критерии за компетентност за целия персонал, който извършва дейности по проверката;
б)
конкретни критерии за компетентност за всяка длъжност в организацията на проверяващия орган, която включва извършване на дейности по проверката, и по-конкретно за одитор по СТЕ на ЕС, водещ одитор по СТЕ на ЕС, независим проверител и технически експерт;
в)
метод за осигуряване на постоянната компетентност и редовната оценка на ефективността на целия персонал, който извършва дейности по проверката;
г)
процес на осигуряване на текущо обучение на персонала, който извършва дейностите по проверката;
д)
процес на оценяване дали ангажиментът за проверка попада в обхвата на акредитацията на проверяващия орган и дали проверяващият орган разполага с компетентността, персонала и ресурсите, които са необходими да избере екип за проверка и успешно да извърши дейностите по проверката в необходимия срок.
Критериите за компетентност, посочени в буква б) от първата алинея, са специфични за всяка област на акредитация, в която тези лица извършват дейности по проверката.
При оценяване на компетентността на персонала съгласно буква в) от първата алинея проверяващият орган прави преценка въз основа на критериите за компетентност, посочени в букви а) и б).
Процесът, посочен в буква д) от първата алинея, също включва оценка дали екипът за проверка притежава цялата компетентност и лицата, необходими за извършване на дейности по проверка за даден оператор или оператор на въздухоплавателни средства.
Проверяващият орган разработва общи и специфични критерии за компетентност, които съответстват на критериите, установени в член 36, параграф 4 и членове 37, 38 и 39.
3. Проверяващият орган наблюдава през редовни интервали ефективността на целия персонал, който извършва дейности по проверката, с цел потвърждаване на постоянната компетентност на този персонал.
4. Проверяващият орган през редовни интервали преглежда посочения в параграф 1 процес на компетентност, за да гарантира, че:
а)
критериите за компетентност, посочени в параграф 2, първа алинея, букви а) и б), са разработени в съответствие с изискванията за компетентност съгласно настоящия регламент;
б)
всички проблеми, които могат да бъдат установени във връзка с определянето на общите и специфичните критерии за компетентност съгласно параграф 2, първа алинея, букви а) и б), са разрешени;
в)
всички изисквания в процеса на компетентност се актуализират и поддържат, както е целесъобразно.
5. Проверяващият орган установява система за записване на резултатите от дейностите, извършени в процеса на компетентност, посочен в параграф 1.
6. За оценка на компетентността и ефективността на одитора по СТЕ на ЕС и на водещия одитор по СТЕ на ЕС се използва достатъчно компетентен оценител.
За тази цел компетентният оценител наблюдава одиторите по време на проверката на доклада на оператора или оператора на въздухоплавателни средства на мястото на инсталацията, или оператора на въздухоплавателни средства, според случая, за да определи дали те отговарят на критериите за компетентност.
7. Когато член на персонала не успее да докаже, че напълно е спазил критериите за компетентност за конкретна задача, която му е възложена, проверяващият орган определя и организира допълнително обучение или работа под надзор и наблюдава това лице, докато то докаже по удовлетворителен за проверяващия орган начин, че отговаря на критериите за компетентност.
Член 36
Екипи за проверка
1. За всеки конкретен ангажимент за проверка проверяващият орган събира екип за проверка, който е в състояние да извърши дейностите по проверката, посочени в глава II.
2. Екипът за проверка включва най-малко водещ одитор по СТЕ на ЕС и когато заключенията на проверяващия орган по време на оценката, посочена в член 8, параграф 1, буква д), и стратегическият анализ изискват това, подходящ брой одитори по СТЕ на ЕС и технически експерти.
3. За независимия преглед на дейностите по проверката, свързани с конкретен ангажимент за проверка, проверяващият орган назначава независим проверител, който не трябва да бъде част от екипа за проверка.
4. Всеки член на екипа:
а)
разбира ясно своята индивидуална роля в процеса на проверката;
б)
може да общува ефективно на езика, който е необходим за изпълнение на конкретните му задачи.
5. Екипът за проверка включва поне едно лице с техническата компетентност и разбиране, необходими за оценка на специфичните технически аспекти на мониторинга и докладването, свързани с дейностите, посочени в приложение I и извършвани от инсталацията или оператора на въздухоплавателни средства, както и едно лице, което е в състояние да общува на езика, необходим за проверката на доклада на оператор или оператор на въздухоплавателни средства в държавата-членка, където проверяващият орган извършва проверката.
6. Когато екипът за проверка се състои от едно лице, това лице отговаря на всички изисквания за компетентност за одитор по СТЕ на ЕС и водещ одитор по СТЕ на ЕС и на изискванията по параграфи 4 и 5.
Член 37
Изисквания за компетентност на одиторите по СТЕ на ЕС и водещите одитори по СТЕ на ЕС
1. Одиторът по СТЕ на ЕС притежава необходимата компетентност за извършване на проверката. За тази цел одиторът по СТЕ на ЕС притежава най-малкото следните познания и опит:
а)
познания за Директива 2003/87/ЕО, Регламент (ЕС) № 601/2012, за настоящия регламент, за съответните стандарти и друго съответно законодателство, за приложими указания, както и за съответните указания и законодателство на държавата-членка, в която проверяващият орган извършва проверка;
б)
знания и опит относно одита на данни и информация, включително:
i)
методиките за одитиране на данни и информация, включително прилагането на нивото на същественост и оценяване на съществеността на неточностите;
ii)
анализиране на присъщите рискове и контролните рискове;
iii)
техниките за изготвяне на извадки във връзка с изготвянето на извадки от данни и проверяване на контролните дейности;
iv)
оценяване на системите за данни и информация, информационните системи, дейностите, свързани с потока от данни, контролните дейности, системите за контрол и процедурите за контролни дейности;
в)
способността да извърши дейностите, свързани с проверката на доклада на оператор или оператор на въздухоплавателни средства, както се изисква от глава II;
г)
знания за и опит в специфичните за сектора технически аспекти на мониторинга и докладването, които са от значение за обхвата на дейностите, посочени в приложение I, в който одиторът по СТЕ на ЕС извършва проверка.
2. Всеки водещ одитор по СТЕ на ЕС отговаря на изискванията за компетентност за одитор по СТЕ на ЕС и има доказана компетентност да ръководи екип за проверка и да отговаря за извършването на дейностите по проверката в съответствие с настоящия регламент.
Член 38
Изисквания за компетентност на независимите проверители
1. Независимият проверител притежава съответните правомощия да преглежда проектодоклада от проверката и вътрешната документация по проверката съгласно член 25.
2. Независимият проверител отговаря на изискванията за компетентност на водещ одитор по СТЕ на ЕС, посочени в член 37, параграф 2.
3. Независимият проверител притежава необходимата компетентност да анализира предоставената информация, за да потвърди пълнотата и целостта ѝ, да оспори липсваща или противоречива информация, както и да провери проследяванията на данните, за да оцени дали вътрешната документация по проверката е пълна и дали предоставя достатъчно информация в подкрепа на проектодоклада от проверката.
Член 39
Използване на технически експерти
1. При извършването на дейности по проверката проверяващият орган може да използва технически експерти, които да предоставят задълбочени знания и експертен опит по конкретни въпроси, необходими за подпомагане на одитора по СТЕ на ЕС и водещия одитор по СТЕ на ЕС при извършването на техните дейности по проверката.
2. Когато независимият проверител не притежава компетентността да оцени конкретен проблем в процеса на прегледа, проверяващият орган търси съдействието на технически експерт.
3. Техническият експерт притежава компетентността и експертния опит, необходими за ефективно съдействие на одитора по СТЕ на ЕС и водещия одитор по СТЕ на ЕС или независимия проверител, когато е необходимо, по въпроса, за който се изискват неговите знания и експертен опит. Също така техническият експерт има достатъчно разбиране по въпросите, които се изискват съгласно член 37, параграф 1, букви а), б) и в).
4. Техническият експерт изпълнява специфични задачи под ръководството и пълната отговорност на водещия одитор по СТЕ на ЕС от екипа за проверка, в който той работи, или на независимия проверител.
Член 40
Процедури за дейности по проверката
1. Проверяващият орган въвежда, документира, прилага и поддържа една или повече процедури за дейности по проверката, описани в глава II, и процедурите и процесите, които се изискват съгласно приложение II. При въвеждането и прилагането на тези процедури и процеси проверяващият орган извършва дейностите съгласно хармонизирания стандарт, посочен в приложение II.
2. Проверяващият орган проектира, документира, прилага и поддържа система за управление на качеството, за да гарантира непрекъснато развитие, прилагане, подобряване и преглед на процедурите и процесите, посочени в параграф 1, съгласно хармонизирания стандарт, посочен в приложение II.
Член 41
Документация и комуникация
1. Проверяващият орган поддържа документация, включително за компетентността и безпристрастността на персонала, за да докаже спазването на настоящия регламент.
2. Проверяващият орган редовно предоставя информация на оператора или оператора на въздухоплавателни средства и други заинтересовани страни в съответствие с хармонизирания стандарт, посочен в приложение II.
3. Проверяващият орган гарантира поверителността на информацията, получена по време на проверката съгласно хармонизирания стандарт, посочен в приложение II.
Член 42
Безпристрастност и независимост
1. Проверяващият орган е независим от оператора или оператора на въздухоплавателни средства и безпристрастен при извършването на своите дейности по проверката.
За тази цел проверяващият орган и която и да било част от същото юридическо лице не може да бъде оператор или оператор на въздухоплавателни средства, собственик на оператор или оператор на въздухоплавателни средства или да бъде притежаван от тях и също така не трябва да има връзки с оператор или оператор на въздухоплавателни средства, които биха могли да засегнат неговата независимост и безпристрастност. Проверяващият орган е независим от органите, които търгуват с квоти за емисии по схемата за търговия с квоти за емисии на парникови газове, установена съгласно член 19 от Директива 2003/87/ЕО.
2. Проверяващият орган е организиран по начин, който защитава неговата обективност, независимост и безпристрастност. За целите на настоящия регламент се прилагат съответните изисквания, установени в хармонизирания стандарт, посочен в приложение II.
3. Проверяващият орган не извършва дейности по проверка за оператор или оператор на въздухоплавателни средства, който представлява неприемлив риск за безпристрастността му или който поражда конфликт на интереси при него. Проверяващият орган не използва персонал или лица, с които е сключен договор, при проверката на доклад на оператор или оператор на въздухоплавателни средства, който представлява реален или потенциален конфликт на интереси. Проверяващият орган също така гарантира, че дейностите на персонала или организациите не засягат поверителността, обективността, независимостта и безпристрастността на проверката.
Счита се, че е възникнал неприемлив риск за безпристрастността или конфликт на интереси по смисъла на първото изречение от първата алинея, когато възникне някой от следните случаи (без това изброяване да изчерпва всички възможни случаи):
а)
проверяващият орган или която и да било част от същото юридическо лице предоставя консултантски услуги за разработване на част от процеса на мониторинг и докладване, описан в одобрения от компетентния орган план за мониторинг, включително разработването на методика за мониторинг, изготвянето на доклада на оператор или оператор на въздухоплавателни средства и изготвянето на плана за мониторинг;
б)
проверяващият орган или част от същото юридическо лице предоставя техническа помощ за разработването или поддържането на системата, въведена за мониторинг и отчитане на данните за емисиите или тонкилометрите.
4. Счита се, че между проверяващия орган и оператора или оператора на въздухоплавателни средства е възникнал конфликт на интереси, когато възникне някой от следните случаи (без това изброяване да изчерпва всички възможни случаи):
а)
когато взаимоотношението между проверяващия орган и оператора или оператора на въздухоплавателни средства се основава на обща собственост, общо управление, общо ръководство или персонал, споделени ресурси, общи финанси и общи договори или маркетинг;
б)
когато операторът или операторът на въздухоплавателни средства е получил консултантски услуги, посочени в параграф 3, буква а) или техническа помощ, посочена в буква б) от същия параграф, от консултантска организация, организация за техническа помощ или друга организация, които имат връзки с проверяващия орган и застрашават безпристрастността му.
За целите на буква б) от първата алинея безпристрастността на проверяващия орган се счита за компрометирана, ако връзките между него и консултантската организация, организацията за техническа помощ или другата организация се основават на обща собственост, общо управление, общо ръководство или персонал, споделени ресурси, общи финанси, общи договори или маркетинг и общо плащане на комисиони от продажби или други стимули за препоръчването на нови клиенти.
5. Проверяващият орган не възлага на външни подизпълнители независимия преглед и издаването на доклада от проверката. За целите на настоящия регламент при възлагането на други дейности по проверка на външни подизпълнители проверяващият орган спазва изискванията, установени в хармонизирания стандарт, посочен в приложение II.
Сключени договори с физически лица за извършване на дейности по проверка не се разглеждат като случаи на възлагане на външни подизпълнители по смисъла на първата алинея, ако при сключването на договора с тях проверяващият орган отговаря на изискванията на хармонизирания стандарт, посочен в приложение II.
6. Проверяващият орган въвежда, документира, прилага и поддържа процес за гарантиране на постоянна безпристрастност и независимост на проверяващия орган, частите на същото юридическо лице като проверяващия орган, другите организации, посочени в параграф 4, както и на целия персонал и лицата, с които е сключен договор и които участват в проверката. Този процес включва механизъм за гарантиране безпристрастността и независимостта на проверяващия орган и отговаря на съответните изисквания, определени в хармонизирания стандарт, посочен в приложение II.
ГЛАВА IV
АКРЕДИТАЦИЯ
Член 43
Акредитация
Проверяващият орган, издаващ доклад от проверката на оператор или оператор на въздухоплавателни средства, се акредитира от националния орган по акредитация за обхвата на дейностите, посочени в приложение I, за които проверяващият орган извършва проверка на доклад на оператор или оператор на въздухоплавателни средства.
Член 44
Цели на акредитацията
По време на процеса на акредитация и мониторинг на акредитирани проверяващи органи всеки национален орган по акредитация оценява дали проверяващият орган и неговият персонал, който извършва дейности по проверката:
а)
притежават компетентността да извършват проверката на доклади на оператор или оператор на въздухоплавателни средства в съответствие с настоящия регламент;
б)
извършват проверката на доклади на оператор или оператор на въздухоплавателни средства в съответствие с настоящия регламент;
в)
отговарят на изискванията, посочени в глава III.
Член 45
Искане за акредитация
1. Всяко юридическо лице или друг правен субект може да поиска акредитация съгласно член 5, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 765/2008 и разпоредбите на настоящата глава.
Искането съдържа информацията, необходима въз основа на хармонизирания стандарт, посочен в приложение III.
2. В допълнение към информацията, посочена в параграф 1 от настоящия член, преди началото на оценката по член 44 заявителят също така предоставя на националния орган по акредитация следното:
а)
цялата информация, която е поискана от националния орган по акредитация;
б)
процедурите и информацията относно процесите, посочени в член 40, параграф 1, и информацията относно системата за управление на качеството, посочена в член 40, параграф 2;
в)
критериите за компетентност, посочени в член 35, параграф 2, букви а) и б), резултатите от процеса на компетентност, посочен в член 35, както и друга документация относно компетентността на целия персонал, който участва в дейности по проверката;
г)
информация относно процеса за гарантиране на постоянна безпристрастност и независимост, посочен в член 42, параграф 6, включително съответните досиета за безпристрастността и независимостта на заявителя и неговия персонал;
д)
информация относно техническите експерти и ключовия персонал, които участват в проверката на докладите на оператор или оператор на въздухоплавателни средства;
е)
системата и процеса за осигуряване на подходяща вътрешна документация по проверката;
ж)
друга документация от значение, посочена в член 41, параграф 1.
Член 46
Подготовка за оценяване
1. При подготовката и извършването на оценката, посочена в член 44, всеки национален орган по акредитация взема под внимание сложността на обхвата, за който заявителят иска акредитация, както и сложността на системата за управление на качеството, посочена в член 40, параграф 2, процедурите и информацията за процесите, посочени в член 40, параграф 1, и географските области, в които заявителят извършва или планира да извършва проверка.
2. За целите на настоящия регламент националният орган по акредитация изпълнява минималните изисквания, установени от хармонизирания стандарт, посочен в приложение III.
Член 47
Оценка
1. Екипът за оценка, посочен в член 57, извършва поне следните дейности с цел изготвянето на оценката, посочена в член 44:
а)
преглед на всички съответни документи и архиви, посочени в член 45;
б)
посещение на помещенията на заявителя за преглед на представителна извадка от вътрешната документация по проверката и за оценка на прилагането на системата за управление на качеството на заявителя и процедурите или процесите, посочени в член 40;
в)
проверка на място на представителна част от искания обхват за акредитация и ефективността и компетентността на представителен брой от персонала на заявителя, който участва в проверката на доклада на оператор или оператор на въздухоплавателни средства, за да се гарантира, че персоналът работи в съответствие с настоящия регламент.
При извършването на тези дейности екипът за оценка отговаря на изискванията на хармонизирания стандарт, посочен в приложение III.
2. Екипът за оценка докладва констатациите си и установените несъответствия на заявителя съгласно изискванията на хармонизирания стандарт, посочен в приложение III, и изисква от заявителя да отговори на докладваните констатации и несъответствия съгласно тези разпоредби.
3. Заявителят предприема коригиращи действия, за да отстрани всички докладвани съгласно параграф 2 несъответствия и посочва в своя отговор до екипа за оценка относно заключенията и несъответствията какви действия са предприети или се планира да се предприемат в срок, определен от националния орган по акредитация, за да се отстранят всички установени несъответствия.
4. Националният орган по акредитация преглежда отговорите на заявителя относно констатациите и несъответствията, докладвани съгласно параграф 3.
Когато националният орган по акредитация счете отговора на заявителя за недостатъчен или неефективен, той изисква допълнителна информация или действия от него. Националният орган по акредитация може също така да поиска доказателство за ефективното изпълнение на предприетите действия или да извърши последваща оценка за оценяване на ефективното изпълнение на коригиращите действия.
Член 48
Решение относно акредитацията и сертификат за акредитация
1. Националният орган по акредитация взема предвид изискванията, определени в хармонизирания стандарт, посочен в приложение III, когато подготвя и взема решението дали да предостави, разшири или поднови акредитацията на заявител.
2. Когато националният орган по акредитация реши да предостави, разшири или поднови акредитацията на заявител, той издава сертификат за акредитация в този смисъл.
Сертификатът за акредитация съдържа информацията, необходима въз основа на хармонизирания стандарт, посочен в приложение III.
Сертификатът за акредитация е валиден за период, не по-дълъг от пет години след датата, на която националният орган по акредитация го е издал.
Член 49
Наблюдение
1. Националният орган по акредитация провежда годишно наблюдение на всеки проверяващ орган, на който е издал сертификат за акредитация.
Наблюдението се състои поне от:
а)
посещение на помещенията на проверяващия орган с цел извършване на дейностите, посочени в член 47, параграф 1, буква б);
б)
проверка на място на ефективността и компетентността на представителен брой от персонала на проверяващия орган в съответствие с член 47, параграф 1, буква в).
2. Националният орган по акредитация извършва първото наблюдение на проверяващ орган съгласно параграф 1 не по-късно от 12 месеца след датата, на която е издаден неговият сертификат за акредитация.
3. Националният орган по акредитация подготвя своя план за наблюдение на всеки проверяващ орган по начин, който позволява да се оценят представителни извадки на обхвата на акредитацията съгласно изискванията на хармонизирания стандарт, посочен в приложение III.
4. Въз основа на резултатите от наблюдението, посочено в параграф 1, националният орган по акредитация решава дали да потвърди продължаването на акредитацията.
5. Когато проверяващ орган извършва проверка в друга държава-членка, националният орган по акредитация, който е акредитирал проверяващия орган, може да поиска от националния орган по акредитация на държавата-членка, където се извършва проверката, да извърши дейности по наблюдението от негово име и на негова отговорност.
Член 50
Повторна оценка
1. Преди изтичането на валидността на сертификата за акредитация националният орган по акредитация провежда повторна оценка на проверяващия орган, на който е издал сертификат за акредитация, за да определи дали валидността на сертификата за акредитация може да бъде удължена.
2. Националният орган по акредитация подготвя своя план за повторната оценка на всеки проверяващ орган по начин, който позволява да се оценят представителни извадки на обхвата на акредитацията. При планирането и извършването на наблюдението националният орган по акредитация спазва изискванията, определени в хармонизирания стандарт, посочен в приложение III.
Член 51
Извънредна оценка
1. Националният орган по акредитация може да провежда извънредна оценка на проверяващия орган във всеки момент, за да гарантира, че проверяващият орган отговаря на изискванията, определени в настоящия регламент.
2. С цел да позволи на националния орган по акредитация да оцени необходимостта от извънредна оценка, проверяващият орган незабавно го информира за всички значителни промени, свързани с неговата акредитация, относно всеки аспект от неговия статут или работа. Значителните промени включват промените, упоменати в хармонизирания стандарт, посочен в приложение III.
Член 52
Разширяване на обхвата
Националният орган по акредитация извършва необходимите действия в отговор на заявление от проверяващ орган за разширяване на обхвата на вече предоставена акредитация, за да установи дали проверяващият орган отговаря на изискванията в член 44 за исканото разширяване на обхвата на неговата акредитация.
Член 53
Административни мерки
1. Националният орган по акредитация може да прекрати временно, да отнеме или да намали обхвата на акредитацията на проверяващ орган, който не изпълнява изискванията на настоящия регламент.
Националният орган по акредитация може да прекрати временно, да отнеме или да намали обхвата на акредитацията на проверяващ орган по искане на същия.
Националният орган по акредитация установява, документира, прилага и поддържа процедура за временно прекратяване на акредитацията, отнемане на акредитацията и намаляване на обхвата на акредитацията.
2. Националният орган по акредитация временно прекратява или ограничава обхвата на акредитация в следните случаи:
а)
проверяващият орган е извършил сериозно нарушение на настоящия регламент;
б)
проверяващият орган трайно и многократно не спазва изискванията на настоящия регламент;
в)
проверяващият орган е нарушил други конкретни правила и условия на националния орган по акредитация.
3. Националният орган по акредитация отнема акредитацията, когато:
а)
проверяващият орган не е отстранил причините, въз основа на които е взето решение за временно прекратяване на сертификата за акредитация;
б)
член на висшето ръководство на проверяващия орган е признат за виновен в извършването на измама;
в)
проверяващият орган умишлено е предоставил невярна информация.
4. Решението на национален орган по акредитация да прекрати временно, отмени или намали обхвата на акредитацията в съответствие с параграфи 2 и 3 подлежи на обжалване.
Държавите-членки установяват процедури за разглеждане на такива жалби.
5. Решението на национален орган по акредитация да прекрати временно, отмени или намали обхвата на акредитацията поражда действие веднага след като проверяващият орган бъде уведомен за него.
Националният орган по акредитация преустановява незабавно временното прекратяване на сертификата за акредитация, когато получи удовлетворителна информация и е убеден, че проверяващият орган спазва изискванията на настоящия регламент.
ГЛАВА V
ИЗИСКВАНИЯ КЪМ ОРГАНИТЕ ПО АКРЕДИТАЦИЯ ОТНОСНО АКРЕДИТИРАНЕТО НА ПРОВЕРЯВАЩИ ОРГАНИ ПО СТЕ
Член 54
Национален орган по акредитация
1. Дейностите, свързани с акредитацията съгласно настоящия регламент, се извършват от националните органи по акредитация, учредени съгласно член 4, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 765/2008.
2. Ако държава-членка реши да предвиди възможност за акредитация по смисъла на настоящия регламент на проверяващи органи, които са физически лица, дейностите по сертифицирането на тези проверяващи органи се поверяват на национален орган, различен от националния орган по акредитация, учреден съгласно член 4, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 765/2008.
3. Ако държава-членка реши да се възползва от възможността, посочена в параграф 2, тя гарантира, че упоменатият държавен орган отговаря на изискванията по настоящия регламент, включително тези, посочени в член 70, и предоставя необходимите документални доказателства съгласно член 5, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 765/2008.
4. Националният орган по акредитация е член на органа, признат съгласно член 14 от цитирания регламент.
5. Националният орган по акредитация е натоварен с извършването на акредитация като дейност на публичен орган и е признат официално от държавата-членка, където акредитацията не се управлява директно от публични органи.
6. За целите на настоящия регламент националният орган по акредитация изпълнява задълженията си съгласно изискванията, установени в хармонизирания стандарт, посочен в приложение III.
Член 55
Трансгранична акредитация
Ако държава-членка прецени, че е икономически неизгодно или неустойчиво да учредява национален орган по акредитация или да предоставя услуги по акредитация по смисъла на член 15 от Директива 2003/87/ЕО, тази държава-членка има достъп до националния орган по акредитация на друга държава-членка.
Съответната държавата-членка информира Комисията и другите държави-членки.
Член 56
Независимост и обективност
1. Националният орган по акредитация е организиран по начин, който гарантира пълната му независимост от проверяващи органи, които оценява, и безпристрастността му при изпълнение на акредитационните дейности.
2. За тази цел той не предлага и не предоставя дейности или услуги, които проверяващите органи предоставят, нито предоставя консултантски услуги, не притежава дялове във и няма друг финансов или управленски интерес към проверяващ орган.
3. Без да се засягат разпоредбите на член 54, параграф 2, структурата, отговорностите и задачите на националния орган по акредитация са ясно разграничени от тези на компетентния орган и на други национални органи.
4. Националният орган по акредитация взема всички окончателни решения относно акредитацията на проверяващи органи.
Националният орган по акредитация може обаче да възложи определени дейности на подизпълнител, като това възлагане е предмет на разпоредбите на хармонизирания стандарт, посочен в приложение III.
Член 57
Екип за оценяване
1. Националният орган по акредитация назначава екип за оценяване за всяко отделно оценяване.
2. Екипът за оценяване включва водещ оценител и, където е необходимо, подходящ брой оценители или технически експерти за конкретния обхват на акредитация.
Екипът за оценяване включва поне един член с познания за мониторинга и докладването на емисии на парникови газове съгласно Регламент (ЕС) № 601/2012, които са от значение за обхвата на акредитацията, и компетентността и разбирането, нужни за оценяване на дейностите по проверка на съответната инсталация или оператор на въздухоплавателни средства в този обхват, и поне един член с познания за съответните национални закони и насоки.
Член 58
Изисквания за компетентността на оценителите
1. Оценителят е компетентен да извършва дейностите, изисквани в глава IV при оценяването на проверяващия орган. За целта оценителят:
а)
отговаря на изискванията на хармонизирания стандарт съгласно Регламент (ЕО) № 765/2008, посочен в приложение III;
б)
има знания за Директива 2003/87/ЕО, Регламент (ЕС) № 601/2012, настоящия регламент, съответните стандарти и друго съответно законодателство, както и приложимите насоки;
в)
има познания за одита на данни и информация, посочен в член 37, параграф 1, буква б) от настоящия регламент, придобити чрез обучение или достъп до лице, имащо познания и опит с такива данни и информация.
2. Водещият оценител отговаря на изискванията за компетентност, посочени в параграф 1, има доказани умения да ръководи екип за оценяване и отговаря за извършването на оценка в съответствие с настоящия регламент.
3. В допълнение към изискванията за компетентност в параграф 1 вътрешните проверители и лицата, които вземат решенията за предоставяне, разширяване или подновяване на акредитацията, разполагат с достатъчно знания и опит, за да оценят акредитацията.
Член 59
Технически експерти
1. Националният орган по акредитация може да включи в екипа за оценяване технически експерти, които да предоставят задълбочени знания и експертен опит по конкретни въпроси, необходими, за да се съдейства на водещия оценител или на друг оценител при извършването на дейностите по оценяване.
2. Техническият експерт притежава компетентността, необходима за ефективно съдействие на водещия оценител и на друг оценител по въпроса, за който се изискват неговите знания и експертен опит. В допълнение техническият експерт:
а)
има знания за Директива 2003/87/ЕО, Регламент (ЕС) № 601/2012, настоящия регламент, съответните стандарти и друго съответно законодателство, както и приложимите насоки;
б)
познава достатъчно добре дейностите по проверката.
3. Техническият експерт извършва специфични задачи под ръководството и пълната отговорност на водещия оценител от съответния екип за оценяване.
Член 60
Процедури
Националният орган по акредитация спазва изискванията, установени съгласно член 8 от Регламент (ЕО) № 765/2008.
Член 61
Оплаквания
Когато националният орган по акредитация получи оплакване относно проверяващия орган от компетентния орган, от оператора или от оператора на въздухоплавателни средства, или от други заинтересовани страни, в приемливи срокове той:
а)
взема решение относно обосноваността на оплакването;
б)
гарантира, че на съответния проверяващ орган е предоставена възможност да внесе коментари;
в)
предприема подходящи действия за разглеждане на оплакването;
г)
регистрира оплакването и предприетите действия; както и
д)
отговаря на оплакването.
Член 62
Архиви и документация
Националният орган по акредитация съхранява документация за всяко лице, свързано с процеса на акредитация. Тази документация включва удостоверения за съответната квалификация, обучение, опит, безпристрастност и компетентност, необходими като доказателство за спазването на настоящия регламент.
Член 63
Достъп до информация и поверителност
1. Националният орган по акредитация редовно предоставя на обществеността и актуализира информацията, събрана в процеса на акредитационната си дейност.
2. Съгласно член 8, точка 4 от Регламент (ЕО) № 765/2008 националният орган по акредитация предприема адекватни мерки за опазване поверителността на придобитата информация.
Член 64
Партньорска оценка
1. Националните органи по акредитация са предмет на редовна партньорска оценка.
Партньорската оценка се организира от органа, признат в член 14 от Регламент (ЕО) № 765/2008.
2. Органът, посочен в член 14 от Регламент (ЕО) № 765/2008, изготвя подходящи критерии за партньорска оценка и за ефективен и независим процес на партньорска оценка, за да оцени дали:
а)
националният орган по акредитация, който е обект на партньорската оценка, е извършил дейностите по акредитация в съответствие с глава IV;
б)
националният орган по акредитация, който е обект на партньорската оценка, е спазил изискванията, определени в настоящата глава.
Критериите за партньорска оценка включват изисквания за компетентност за партньорите - оценители, и за екипите за партньорска оценка, които са специфични за схемата за търговия с квоти за емисии на парникови газове, въведена с Директива 2003/87/ЕО.
3. Органът, признат съгласно член 14 от Регламент (ЕО) № 765/2008, публикува резултата от партньорската оценка на националния орган по акредитация и го съобщава на Комисията, на националните власти, отговарящи за националните органи по акредитация в държавите-членки, и на компетентния орган на държавата-членка или на координационния орган, посочен в член 69, параграф 2.
4. Без да се засяга параграф 1, когато национален орган по акредитация е преминал успешно партньорска оценка, организирана от орган, признат съгласно член 14 от Регламент (ЕО) № 765/2008 преди влизането в сила на настоящия регламент, този национален орган се освобождава от преминаването през нова партньорска оценка след влизането в сила на настоящия регламент, ако може да докаже спазването му.
За целта съответният национален орган по акредитация внася искане и необходимата документация пред органа, признат по член 14 от Регламент (ЕО) № 765/2008.
Органът, признат по член 14 от Регламент (ЕО) № 765/2008, решава дали са изпълнени условията за освобождаване от партньорска оценка.
Освобождаването се прилага за период, непревишаващ три години от датата на нотифициране на решението до националния орган по акредитация.
5. Националният орган, натоварен съгласно член 54, параграф 2 със задачите по сертифицирането на проверяващи органи, които са физически лица, съгласно настоящия регламент поддържа ниво на надеждност, равно на това на националните органи по акредитация, успешно преминали през партньорска оценка.
За целта съответната държава-членка представя на Комисията и на другите държави-членки всички документални доказателства за случая веднага след вземането на решение да разреши на националния орган да извърши сертифициране. Никой национален орган не сертифицира проверяващи органи за целите на настоящия регламент, преди съответната държава-членка да е представила тези документални доказателства.
Съответната държава-членка прави периодични прегледи на работата на националния орган, за да гарантира, че той продължава да поддържа гореспоменатото ниво на надеждност, и информира Комисията за това.
Член 65
Коригиращи действия
1. Държавите-членки упражняват редовен надзор над националните си органи по акредитация, за да гарантират, че те постоянно отговарят на изискванията на настоящия регламент, като вземат предвид резултатите от партньорската оценка, проведена съгласно член 64.
2. Когато даден национален орган по акредитация не отговаря на изискванията на настоящия регламент или не изпълни задълженията, посочени в него, съответната държава-членка предприема нужните коригиращи действия или гарантира, че такива коригиращи действия ще бъдат предприети, и уведомява Комисията за това.
Член 66
Взаимно признаване на проверяващи органи
1. Държавите-членки признават равностойността на услугите, предоставяни от национални органи по акредитация, които са преминали успешно партньорска оценка. Държавите-членки признават сертификатите за акредитация на проверяващи органи, акредитирани от тези национални органи по акредитация, и зачитат правото им да извършват проверки в обхвата на тяхната акредитация.
2. Когато даден национален орган по акредитация не е преминал целия процес на партньорска оценка преди 31 декември 2014 г., държавите-членки признават сертификатите за акредитация на акредитираните от него проверяващи органи, при условие че органът, признат съгласно член 14 от Регламент (ЕО) № 765/2008, е започнал партньорска оценка за този национален орган по акредитация и не е открил никакво несъответствие съгласно настоящия регламент.
3. Когато сертифицирането на проверяващите органи се извършва от национален орган, посочен в член 54, параграф 2, държавите-членки приемат сертификата, издаден от такъв орган, и зачитат правото на сертифицирани проверяващи органи да извършват проверки в обхвата на сертифицирането си.
Член 67
Мониторинг на предоставяните услуги
Когато в хода на инспекция по член 31, параграф 4 от Директива 2006/123/ЕО държава-членка установи, че проверяващ орган не спазва настоящия регламент, компетентният орган или националният орган по акредитация на тази държава-членка информира националния орган по акредитация, който е акредитирал този проверяващ орган.
Националният орган по акредитация, акредитирал този проверяващ орган, разглежда съобщената информация като оплакване по смисъла на член 61 от настоящия регламент и предприема подходящи действия в отговор на компетентния орган или националния орган по акредитация съгласно член 72, параграф 2, втора алинея от настоящия регламент.
Член 68
Електронен обмен на данни и използване на автоматизирани системи
1. Държавите-членки могат да изискат от проверяващите органи да използват електронни образци или специфични файлови формати за докладите от проверката в съответствие с член 74, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 601/2012.
2. Стандартизираните електронни образци или спецификациите на файловите формати могат да бъдат предоставени с цел внасяне на доклад от проверката и за други видове комуникация между оператора, оператора на въздухоплавателни средства, проверяващия орган, компетентния орган и националния орган по акредитация в съответствие с член 74, параграф 2 от Регламент (ЕС) № 601/2012.
ГЛАВА VI
ОБМЕН НА ИНФОРМАЦИЯ
Член 69
Обмен на информация и координационни органи
1. Държавата-членка установява ефективен обмен на подходяща информация и ефективно сътрудничество между своя национален орган по акредитация или, според случая, националния орган, натоварен със сертифицирането на проверяващи органи, и компетентния орган.
2. Ако в дадена държава-членка е учреден повече от един компетентен орган съгласно член 18 от Директива 2003/87/ЕО, тази държава-членка оправомощава един от тези компетентни органи да служи като координационен орган за обмен на информация, координиране на сътрудничеството, посочено в параграф 1, и за дейностите, посочени в настоящата глава.
Член 70
Работна програма за акредитация и доклад за управлението
1. До 31 декември всяка година националният орган по акредитация предоставя работна програма за акредитация на компетентния орган на всяка държава-членка, съдържаща списък на акредитирани от него проверяващи органи, които съгласно член 76 са заявили намерение да извършват проверки в тези държави-членки. Работната програма за акредитация съдържа най-малко следната информация за всеки проверяващ орган:
а)
предвидено време и място на проверката;
б)
информация за дейностите, които националният орган по акредитация е планирал за този проверяващ орган, по-специално дейностите по наблюдение и повторна оценка;
в)
дати на очакваните одити за удостоверяване, които се извършват от националния орган по акредитация за оценяване на проверяващия орган, включително адреса и данните за връзка с операторите или операторите на въздухоплавателни средства, които ще бъдат посетени по време на одита за удостоверяване;
г)
информация за това дали националният орган по акредитация е изискал от националния орган по акредитация на държавата-членка, където проверяващият орган извършва проверката, да извърши дейности по наблюдение.
2. След предаването на работната програма за акредитация съгласно параграф 1 компетентният орган предоставя на националния орган по акредитация съответната информация, включително национални закони и насоки, които могат да бъдат от значение.
3. До 1 юни всяка година националният орган по акредитация предоставя на компетентния орган доклад за управлението. Докладът за управлението съдържа поне следната информация за всеки проверяващ орган, който е бил акредитиран от този национален орган по акредитация:
а)
подробна информация за акредитацията на новоакредитирани проверяващи органи, включително обхвата на акредитацията им;
б)
всички промени в обхвата на акредитацията за тези проверяващи органи;
в)
обобщени резултати от дейностите по наблюдение и повторна оценка, извършени от националния орган по акредитация;
г)
обобщени резултати от извършени извънредни оценки, включително причини за предприемането на такива извънредни оценки;
д)
всички оплаквания, подадени срещу проверяващия орган след последния доклад за управлението, както и действията, предприети от националния орган по акредитация.
Член 71
Обмен на информация относно административните мерки
Когато националният орган по акредитация е наложил административни мерки на проверяващия орган съгласно член 53 или когато е отменено временно прекратяване на акредитацията, или когато решение по обжалване е отменило решението на национален орган по акредитация да наложи административни мерки съгласно член 53, националният орган по акредитация информира следните страни:
а)
компетентния орган на държавата-членка, където проверяващият орган е акредитиран;
б)
компетентния орган и националния орган по акредитация на държавата-членка, където проверяващият орган извършва проверките.
Член 72
Обмен на информация от компетентния орган
1. Компетентният орган на държавата-членка, където проверяващият орган извършва проверката, ежегодно съобщава на националния орган по акредитация, който е акредитирал този проверяващ орган, поне следното:
а)
съответните резултати от проверката на доклада на оператора и на оператора на въздухоплавателни средства и от докладите от проверката, по-специално за всички открити несъответствия на този проверяващ орган с настоящия регламент;
б)
резултатите от инспекцията на оператора или на оператора на въздухоплавателни средства, когато тези резултати са от значение за националния орган по акредитация по отношение на акредитацията и наблюдението на проверяващия орган или когато тези резултати включват някакво открито несъответствие на този проверяващ орган с настоящия регламент;
в)
резултати от оценяването на вътрешната документация по проверката на този проверяващ орган, когато компетентният орган е оценил вътрешната документация по проверката съгласно член 26, параграф 3;
г)
оплаквания, получени от компетентния орган във връзка с този проверяващ орган.
2. Когато информацията, посочена в параграф 1, съдържа доказателство, че компетентният орган е открил несъответствие на проверяващия орган с настоящия регламент, националният орган по акредитация счита съобщаването на тази информация за оплакване от страна на компетентния орган по отношение на проверяващия орган по смисъла на член 61.
Националният орган по акредитация предприема подходящи действия за разглеждане на такава информация и отговаря на компетентния орган до три месеца след получаване на информацията. В отговора си националният орган по акредитация информира компетентния орган за предприетите действия и, според случая, за наложените на проверяващия орган административни мерки.
Член 73
Обмен на информация относно наблюдението
1. Когато от националния орган по акредитация на държавата-членка, в която даден проверяващ орган извършва проверка, се изиска съгласно член 49, параграф 5 да извърши дейности по наблюдение, той докладва своите констатации на националния орган по акредитация, който е акредитирал проверяващия орган, освен ако двата национални органа по акредитация не са се споразумели за друго.
2. Националният орган по акредитация, който е акредитирал проверяващия орган, взема предвид констатациите, посочени в параграф 1, при извършването на оценка на това дали проверяващият орган отговаря на изискванията, определени в настоящия регламент.
3. Когато заключенията, посочени в параграф 1, доказват, че проверяващият орган не спазва настоящия регламент, националният орган по акредитация, който го е акредитирал, предприема съответни действия съгласно настоящия регламент и информира националния орган по акредитация, който е извършил дейностите по наблюдение:
а)
какви действия са предприети от националния орган по акредитация, който е акредитирал проверяващия орган;
б)
където е уместно, как несъответствията от заключенията са отстранени от проверяващия орган;
в)
където е уместно, какви административни мерки са наложени на проверяващия орган.
Член 74
Обмен на информация с държавата-членка, където е установен проверяващият орган
Когато даден проверяващ орган получи акредитация от национален орган по акредитация на държава-членка, различна от тази, в която той е установен, работната програма за акредитация, докладът за управление, посочени в член 70, както и информацията, посочена в член 71, се предоставят също на компетентния орган на държавата-членка, в която проверяващият орган е установен.
Член 75
База данни за акредитирани проверяващи органи
1. Националните органи по акредитация или, според случая, националните органи, посочени в член 54, параграф 2, създават и управляват база данни, като предоставят достъп до нея на други национални органи по акредитация, национални власти, проверяващи органи, оператори, оператори на въздухоплавателни средства и компетентни органи.
Органът, признат съгласно член 14 от Регламент (ЕО) № 765/2008, улеснява и хармонизира достъпа до базите данни с оглед ефективната и икономична комуникация между националните органи по акредитация, националните власти, проверяващите органи, операторите, операторите на въздухоплавателни средства и компетентните органи и може да слее тези бази данни в единна централизирана база данни.
2. Предложението по параграф 1 съдържа най-малко следната информация:
а)
име и адрес на всеки проверяващ орган, акредитиран от националния орган по акредитация;
б)
държавата-членка, в която проверяващият орган извършва проверки;
в)
обхвата на акредитация на всеки проверяващ орган;
г)
датата на предоставяне на акредитацията и датата на изтичане на валидността на акредитацията;
д)
информация относно административни мерки, наложени на проверяващия орган.
Информацията е общественодостъпна.
Член 76
Съобщаване на информация от проверяващи органи
1. За да може националният орган по акредитация да изготви работната програма за акредитация и доклада за управление, посочен в член 70, до 15 ноември всяка година проверяващият орган изпраща следната информация на националния орган по акредитация, който го е акредитирал:
а)
планираното време и място на проверките, които проверяващият орган е насрочил;
б)
адрес и данни за връзка с операторите или с операторите на въздухоплавателни средства, чиито доклади за емисии или доклади за тонкилометри са обект на неговата проверка.
2. Когато в посочената в параграф 1 информация бъдат внесени промени, проверяващият орган съобщава тези промени на органа по акредитация в сроковете, договорени с него.
ГЛАВА VII
ЗАКЛЮЧИТЕЛНИ РАЗПОРЕДБИ
Член 77
Преходни разпоредби
Емисиите и, където е приложимо, данните за дейността преди 1 януари 2013 г. се проверяват съгласно изискванията, определени в Решение 2007/589/ЕО (11).
Член 78
Влизане в сила
Настоящият регламент влиза в сила на двадесетия ден след публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Той се прилага от 1 януари 2013 г.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави-членки.
Съставено в Брюксел на 21 юни 2012 година.
KOMMISSIONENS FÖRORDNING (EU) nr 600/2012
av den 21 juni 2012
om verifiering av rapporter om utsläpp av växthusgaser och tonkilometer och ackreditering av kontrollörer i enlighet med Europaparlamentets och rådets direktiv 2003/87/EG
(Text av betydelse för EES)
EUROPEISKA KOMMISSIONEN HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING
med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt,
med beaktande av Europaparlamentets och rådets direktiv 2003/87/EG av den 13 oktober 2003 om ett system för handel med utsläppsrätter för växthusgaser inom gemenskapen och om ändring av rådets direktiv 96/61/EG (1), särskilt artikel 15 fjärde stycket,
av följande skäl:
(1)
Ett övergripande regelverk för ackreditering av kontrollörer krävs för att se till att verifieringen av verksamhetsutövares eller luftfartygsoperatörers rapporter inom ramen för EU:s system för handel med utsläppsrätter för växthusgaser, som ska lämnas in i enlighet med kommissionens förordning (EU) nr 601/2012 av den 21 juni 2012 om övervakning och rapportering av växthusgasutsläpp i enlighet med Europaparlamentets och rådets direktiv 2003/87/EG (2), utförs av kontrollörer som har den tekniska kompetensen att utföra sina uppdrag på ett oberoende och opartiskt sätt och i överensstämmelse med de bestämmelser och principer som anges i denna förordning.
(2)
I Europaparlamentets och rådets direktiv 2006/123/EG av den 12 december 2006 om tjänster på den inre marknaden (3) upprättas en allmän ram som främjar den fria rörligheten för tjänster och tjänsteleverantörer i unionen samtidigt som en hög kvalitet på tjänsterna bibehålls. Unionens harmonisering av de regler för ackreditering och verifiering som rör EU:s system för handel med utsläppsrätter bör leda till en konkurrensutsatt marknad för kontrollörer samtidigt som man säkerställer att verksamhetsutövarna och luftfartygsoperatörerna får insyn i och information om marknaden.
(3)
När artikel 15 i direktiv 2003/87/EG genomförs är det nödvändigt att säkerställa synergi mellan den heltäckande ram för ackreditering som inrättas genom Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 765/2008 av den 9 juli 2008 om krav för ackreditering och marknadskontroll i samband med saluföring av produkter och upphävande av förordning (EEG) nr 339/93 (4) och relaterade bestämmelser i Europarlamentets och rådets beslut nr 768/2008/EG av den 9 juli 2008 om en gemensam ram för saluföring av produkter och upphävande av rådets beslut 93/465/EEG (5) å ena sidan och de specifika förutsättningarna i EU:s system för handel med utsläppsrätter och de krav som är avgörande för ett effektivt genomförande av direktiv 2003/87/EG å andra sidan. Bestämmelserna i förordning (EG) nr 765/2008 bör fortsätta att gälla för de aspekter av ackrediteringen av kontrollörer som inte omfattas av denna förordning. I synnerhet bör det fastställas att i de fall nationella myndigheter som utsetts av en medlemsstat i enlighet med förordning (EG) nr 765/2008 på grund av medlemsstatens interna praxis utför ett alternativ till ackreditering, nämligen certifiering av kontrollörer som är fysiska personer, ska den berörda medlemsstaten tillhandahålla skriftlig bevisning för att den nationella myndigheten i fråga har lika hög trovärdighet som nationella ackrediteringsorgan vilka klarat av en referentbedömning som organiserats av det organ som erkänts enligt artikel 14 i förordning (EG) nr 765/2008.
(4)
I Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 1221/2009 av den 25 november 2009 om frivilligt deltagande för organisationer i gemenskapens miljölednings- och miljörevisionsordning (Emas) och om upphävande av förordning (EG) nr 761/2001 och kommissionens beslut 2001/681/EG och 2006/193/EG (6) föreskrivs ett oberoende och neutralt system för ackreditering eller licensiering av miljökontrollanter. För att öka enhetligheten och minska den administrativa belastningen för medlemsstaterna och de ekonomiska aktörerna, är det lämpligt att ta hänsyn till synergier mellan förordning (EG) nr 1221/2009 och denna förordning.
(5)
I systemet för verifiering och ackreditering bör man undvika onödig dubblering av förfaranden och institutioner inrättade enligt annan unionslagstiftning som skulle leda till en ökad börda för medlemsstaterna eller de ekonomiska aktörerna. Därför bör man dra nytta av bästa praxis från tillämpningen av sådana harmoniserade standarder som antagits av Europeiska standardiseringskommittén på uppdrag av kommissionen i enlighet med Europaparlamentets och rådets direktiv 98/34/EG av den 22 juni 1998 om ett informationsförfarande beträffande tekniska standarder och föreskrifter och beträffande föreskrifter för informationssamhällets tjänster (7), såsom den harmoniserade standarden för allmänna krav för ackrediteringsorgan som ackrediterar organ för bedömning av överensstämmelse, den harmoniserade standard för krav på validerings- och kontrollorgan i fråga om växthusgaser för användning vid ackreditering eller annan form av erkännande vars referensuppgifter har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning, samt dokument EA-6/03 och andra tekniska dokument som utvecklats av det europeiska ackrediteringssamarbetet (European cooperation for Accreditation) eller andra organ.
(6)
Vid fastställandet av harmoniserade regler för verifiering av rapporter från verksamhetsutövare eller luftfartygsoperatörer och ackreditering av kontrollörer bör det säkerställas att bördan för verksamhetsutövare som släpper ut en mindre mängd koldioxid per år, luftfartygsoperatörer som anses vara mindre utsläppskällor enligt förordning (EU) nr 601/2012 och medlemsstaternas tillgängliga resurser inte är oproportionella i förhållande till det mål som eftersträvas.
(7)
Enligt artikel 27 i direktiv 2003/87/EG får medlemsstaterna undanta små anläggningar, som omfattas av likvärdiga åtgärder, från unionens system för handel med utsläppsrätter för växthusgaser, om villkoren i den artikeln är uppfyllda. Denna förordning bör inte tillämpas på sådana anläggningar som undantas enligt artikel 27 i det direktivet, om inte medlemsstaterna beslutar att denna förordning bör tillämpas.
(8)
I enlighet med principerna i bilaga V till direktiv 2003/87/EG bör kontrollören använda sig av en riskbaserad strategi för att avge ett verifieringsutlåtande som ger rimlig säkerhet för att den sammanlagda utsläppsmängden eller mängden tonkilometer inte är väsentligt felaktig, så att rapporten kan verifieras som tillfredsställande. Säkerhetsnivån bör vara kopplad till hur grundligt och ingående verifieringen utförs och ordalydelsen i verifieringsutlåtandet. Mot bakgrund av de utredningsresultat och uppgifter som erhålls under kontrollerna bör kontrollören justera en eller flera av aktiviteterna i verifieringsprocessen, så att kraven på rimlig säkerhet uppnås.
(9)
För att undvika att den behöriga myndighetens roll och kontrollörens roll blandas samman bör kontrollörens skyldigheter vid en verifiering anges på ett tydligt sätt. Kontrollören bör använda den övervakningsplan som godkänts av den behöriga myndigheten som en referenspunkt och bedöma om planen och de förfaranden som beskrivs i denna plan har genomförts korrekt. Om kontrollören upptäcker att förordning (EU) nr 601/2012 inte har efterlevts, bör denne ange detta i verifieringsrapporten.
(10)
Full förståelse av verksamhetsutövarens eller luftfartygsoperatörens verksamhet är nödvändig för att en effektiv verifiering av verksamhetsutövarens eller luftfartygsoperatörens rapport ska kunna utföras. Kontrollören bör endast genomföra de begärda verifieringarna efter att denne efter en preliminär bedömning förvissat sig om att ha rätt kompetens för detta. För att verifieringen ska hålla en hög kvalitet bör harmoniserade bestämmelser utarbetas om utförande av en preliminär bedömning för att fastställa huruvida kontrollören är kompetent, oberoende och opartisk, och därmed i stånd att utföra verifieringen enligt de regler och principer som fastställs i denna förordning.
(11)
Det är viktigt att verksamhetsutövaren eller luftfartygsoperatören och kontrollören förser varandra med relevant information under hela verifieringsförfarandet, särskilt före avtalet, under kontrollörens strategiska analys och under själva verifieringen. Det är nödvändigt att fastställa harmoniserade krav som alltid bör styra tillhandahållandet av information mellan verksamhetsutövaren eller luftfartygsoperatören och kontrollören.
(12)
All verksamhet i verifieringsprocessen hänger samman och bör mynna ut i en kontrollrapport från kontrollören som innehåller ett verifieringsutlåtande som är förenligt med resultaten av verifieringen. Harmoniserade krav för verifieringsrapporter och utförandet av verifieringar bör fastställas för att se till att rapporter och verifieringar i medlemsstaterna uppnår samma kvalitetsnivå.
(13)
En analys av risken för potentiellt väsentliga felaktigheter i rapporterade uppgifter är en viktig del i verifieringsprocessen och avgör hur kontrollören bör utföra verifieringen. Varje element i verifieringsprocessen är därför starkt kopplat till resultatet av analysen av risken för felaktigheter.
(14)
Särskilda bestämmelser bör fastställas för verifieringar av rapporter från sådana luftfartygsoperatörer och lagringsplatsers verksamhetsutövare som omfattas av Europaparlamentets och rådets direktiv 2009/31/EG av den 23 april 2009 om geologisk lagring av koldioxid och ändring av rådets direktiv 85/337/EEG, Europaparlamentets och rådets direktiv 2000/60/EG, 2001/80/EG, 2004/35/EG, 2006/12/EG och 2008/1/EG samt förordning (EG) nr 1013/2006 (8).
(15)
En korrekt och effektiv rapportering av utsläpp av växthusgaser från verksamhetsutövare eller luftfartygsoperatörer är nödvändig för genomförandet av direktiv 2003/87/EG. För att säkerställa en väl fungerande övervakning och rapportering krävs kontinuerlig förbättring av verksamhetsutövarens eller luftfartygsoperatörens prestanda och detta bör utgöra en del av de kontroller som utförs av kontrollören.
(16)
Verifieringsverksamhet och utfärdande av verifieringsrapporter bör endast utföras av kontrollörer och deras kompetenta personal. Kontrollörerna bör inrätta och kontinuerligt förbättra sina interna processer för att säkerställa att all personal som deltar i verifieringsprocessen är kompetent att utföra sina uppgifter. Kriterierna för att avgöra om en kontrollör är kompetent bör vara desamma i alla medlemsstater och bör även vara kontrollerbara, objektiva och transparenta.
(17)
Det nationella ackrediteringsorgan som inrättats i enlighet med förordning (EG) nr 765/2008 bör ha befogenhet att ackreditera och utfärda en officiell förklaring om kompetensen hos en kontrollör som ska utföra verifiering enligt denna förordning och att vidta administrativa åtgärder och övervaka kontrollörer.
(18)
En medlemsstat som anser att det inte är ekonomiskt meningsfullt eller hållbart att inrätta ett nationellt ackrediteringsorgan eller att utföra ackrediteringsverksamhet bör kunna anlita det nationella ackrediteringsorganet i en annan medlemsstat. Endast de nationella ackrediteringsorgan som har klarat av en referentbedömning organiserad av det organ som erkänts enligt artikel 14 i förordning (EG) nr 765/2008 bör få utföra ackrediteringsverksamhet enligt denna förordning.
(19)
Nationella ackrediteringsorgan som uppfyller kraven i denna förordning och som redan har klarat av en referentbedömning organiserad av det organ som erkänts enligt artikel 14 i förordning (EG) nr 765/2008 bör anses uppfylla reglerna för nationella ackrediteringsorgan, t.ex. organisationskrav, inrättandet av en kompetensprocess, inrättandet av nödvändiga förfaranden och ledningssystem och åtgärder för att skydda sekretessbelagda uppgifter, och bör undantas från att genomgå en ny referentbedömning efter det att denna förordning trätt i kraft. Enligt Europaparlamentets och rådets direktiv 2003/4/EG av den 28 januari 2003 om allmänhetens tillgång till miljöinformation och om upphävande av rådets direktiv 90/313/EEG (9) bör miljöinformation i verksamhetsutövares och luftfartygsoperatörers verifierade rapporter som innehas av offentliga myndigheter offentliggöras för att öka insynen, samtidigt som vissa sekretesskrav iakttas.
(20)
Det är nödvändigt att det finns ett effektivt samarbete mellan nationella ackrediteringsorgan eller, i tillämpliga fall, andra nationella myndigheter och behöriga myndigheter för att systemet för utsläppshandel för växthusgaser och övervakningen av kontrollers kvalitet ska fungera. I syfte att skapa större öppenhet bör de nationella ackrediteringsorganen eller, i tillämpliga fall, andra nationella myndigheter och de behöriga myndigheterna införa effektiva metoder för informationsutbyte. Informationsutbyte mellan behöriga myndigheter och mellan sådana myndigheter och nationella ackrediteringsorgan eller andra nationella myndigheter bör styras av de striktaste garantier för sekretess och tystnadsplikt och hanteras i enlighet med tillämplig nationell lagstiftning och unionslagstiftning.
(21)
De åtgärder som föreskrivs i denna förordning är förenliga med yttrandet från kommittén för klimatförändringar.
HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
KAPITEL I
ALLMÄNNA BESTÄMMELSER
Artikel 1
Syfte
I denna förordning fastställs bestämmelser för kontroll av rapporter som inlämnats i enlighet med direktiv 2003/87/EG och för ackreditering och övervakning av kontrollörer.
I denna förordning anges också, utan att det påverkar tillämpningen av förordning (EG) nr 765/2008, bestämmelser för ömsesidigt erkännande av kontrollörer och referentbedömning av nationella ackrediteringsorgan enligt artikel 15 i direktiv 2003/87/EG.
Artikel 2
Tillämpningsområde
Denna förordning ska från och med den 1 januari 2013 tillämpas för kontroll av uppgifter om växthusgasutsläpp och tonkilometer som rapporteras i enlighet med artikel 14 i direktiv 2003/87/EG.
Artikel 3
Definitioner
Förutom de definitioner som anges i artikel 3 i direktiv 2003/87/EG och artikel 3 i förordning (EU) nr 601/2012 gäller följande definitioner i denna förordning:
1. upptäcktsrisk: risken för att kontrollören inte ska upptäcka en väsentlig felaktighet.
2. ackreditering: en förklaring från ett nationellt ackrediteringsorgan om att en kontrollör uppfyller de krav i de harmoniserade standarderna, i den betydelse som avses i artikel 2.9 i förordning (EG) nr 765/2008, och de krav i denna förordning som gäller för att få utföra verifiering av en rapport från en verksamhetsutövare eller en luftfartygsoperatör i enlighet med denna förordning.
3. kontrollör: en juridisk person eller annan rättslig enhet som genomför verifieringsverksamhet enligt denna förordning och som vid utfärdandet av en verifieringsrapport är ackrediterad av ett nationellt ackrediteringsorgan enligt förordning (EG) nr 765/2008 och denna förordning, eller en fysisk person som bemyndigats på annat sätt, utan att det påverkar tillämpningen av artikel 5.2 i den förordningen.
4. verifiering: den verksamhet som en kontrollör bedriver för att utfärda en verifieringsrapport enligt denna förordning.
5. väsentlig felaktighet: en felaktighet som enligt kontrollören enskilt eller tillsammans med andra felaktigheter överskrider väsentlighetsnivån eller som kan påverka den behöriga myndighetens behandling av rapporten från verksamhetsutövaren eller luftfartygsoperatören.
6. rapport från verksamhetsutövare eller luftfartygsoperatör: den årliga utsläppsrapport som ska lämnas av verksamhetsutövaren eller luftfartygsoperatören enligt artikel 14.3 i direktiv 2003/87/EG eller den tonkilometerrapport som ska lämnas av luftfartygsoperatören för ansökan om tilldelning av utsläppsrätter enligt artiklarna 3e och 3f i det direktivet.
7. ackrediteringsområde: verksamhet som avses i bilaga I för vilken ackreditering söks eller har beviljats.
8. kompetens: förmågan att tillämpa kunskaper och färdigheter för att bedriva en verksamhet.
9. väsentlighetsnivå: den kvantitativa tröskel eller brytpunkt över vilken felaktigheter, enskilt eller tillsammans med andra felaktigheter, av kontrollören anses vara väsentliga.
10. kontrollsystem: den riskbedömning och samlade kontrollverksamhet, inklusive fortlöpande förvaltning, som en verksamhetsutövare eller luftfartygsoperatör inför, dokumenterar, genomför och upprätthåller enligt artikel 58 i förordning (EU) nr 601/2012.
11. kontrollverksamhet: alla aktiviteter som utförs eller åtgärder som genomförs av verksamhetsutövaren eller luftfartygsoperatören för att mildra de inneboende riskerna.
12. avvikelse:
a)
vid verifiering av en verksamhetsutövares utsläppsrapport, en handling eller försummelse från verksamhetsutövarens sida som strider mot tillståndet för utsläpp av växthusgaser och kraven i den övervakningsplan som godkänts av den behöriga myndigheten,
b)
vid kontroll av en luftfartygsoperatörs utsläppsrapport eller tonkilometerrapport, en handling eller försummelse från luftfartygsoperatörens sida som strider mot kraven i den övervakningsplan som godkänts av den behöriga myndigheten,
c)
vid ackreditering enligt kapitel IV, en handling eller försummelse från kontrollörens sida som strider mot kraven i denna förordning.
13. plats: vid verifiering av en luftfartygsoperatörs utsläppsrapport eller tonkilometerrapport, de ställen där övervakningen fastställs och sköts, inklusive de ställen där relevanta data och uppgifter kontrolleras och lagras.
14. kontrollmiljö: den miljö där systemet för internkontroll används och de samlade åtgärder som verksamhetsutövarens eller luftfartygsoperatörens ledning vidtar för att säkerställa medvetenhet om detta system.
15. inneboende risk: risken för att en parameter i rapporten från verksamhetsutövaren eller luftfartygsoperatören innehåller felaktigheter som kan vara väsentliga, enskilt eller sammanlagda med andra felaktigheter, innan hänsyn tagits till effekten av relaterad kontrollverksamhet
16. kontrollrisk: risken för att en parameter i rapporten från verksamhetsutövaren eller luftfartygsoperatören innehåller felaktigheter som kan vara väsentliga, enskilt eller tillsammans med andra felaktigheter, och som inte förebyggs eller upptäcks och korrigeras i rätt tid genom kontrollsystemet.
17. verifieringsrisk: risken, som är en funktion av inneboende risk, kontrollrisk och upptäcktsrisk, för att kontrollören avger ett olämpligt verifieringsutlåtande när en rapport från verksamhetsutövaren eller luftfartygsoperatören innehåller väsentliga felaktigheter.
18. rimlig säkerhet: en hög men inte absolut säkerhetsnivå klart uttryckt i verifieringsutlåtandet, om att den rapport från verksamhetsutövaren eller luftfartygsoperatören som är föremål för verifiering inte innehåller några väsentliga felaktigheter.
19. analytiska förfaranden: analys av fluktuationer och tendenser i data som även omfattar analys av samband som inte överensstämmer med annan relevant information eller som avviker från förväntade värden.
20. intern verifieringsdokumentation: all intern dokumentation som en kontrollör sammanställer för att registrera all skriftlig bevisning för och alla skäl till de verksamheter som utförts för att verifiera en rapport från en verksamhetsutövare eller luftfartygsoperatör.
21. EU ETS-revisionsledare: en revisor inom EU:s utsläppshandelssystem som leder och övervakar ett revisionsteam och som är ansvarig för att utföra och rapportera om en verifiering av en rapport från en verksamhetsutövare eller luftfartygsoperatör.
22. EU ETS-revisor: en enskild person i revisionslaget som inom ramen för EU:s utsläppshandelssystem ska verifiera en rapport från en verksamhetsutövare eller luftfartygsoperatör, bortsett från revisionsledaren.
23. teknisk expert: person som tillför detaljerad kunskap och sakkunskap inom ett särskilt ämne som krävs för genomförandet av verifiering enligt kapitel III och för utförandet av ackrediteringsverksamhet enligt kapitel V.
24. säkerhetsnivå: graden av säkerhet i kontrollörens verifieringsrapport, baserat på målet att minska verifieringsrisken med hänsyn till omständigheterna vid verifieringsuppdraget.
25. bedömare: en person som utsetts av ett nationellt ackrediteringsorgan för att utföra bedömningar, enskilt eller som en del av en bedömningsgrupp, av kontrollörer som avses i denna förordning.
26. bedömningsledare: en bedömare som har det övergripande ansvaret för bedömningen av en kontrollör enligt denna förordning.
27. felaktighet: ett utelämnande, en missvisande uppgift eller ett fel i de rapporterade uppgifterna från verksamhetsutövaren eller luftfartygsoperatören, utan hänsyn till tolererbar osäkerhet enligt artikel 12.1 a i förordning (EU) nr 601/2012.
Artikel 4
Antagande om överensstämmelse
Om en kontrollör visar överensstämmelse med de kriterier som anges i de relevanta harmoniserade standarderna, i den betydelse som avses i artikel 2.9 i förordning (EG) nr 765/2008, eller delar därav, vars referensuppgifter har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning, ska kontrollören antas följa de krav som anges i kapitel II och III i denna förordning, i den mån de tillämpliga harmoniserade standarderna omfattar dessa krav.
Artikel 5
Allmän ram för ackreditering
Om det i denna förordning inte anges några specifika bestämmelser om de nationella ackrediteringsorganens sammansättning eller om verksamheter och krav med anknytning till ackreditering ska de tillämpliga bestämmelserna i förordning (EG) nr 765/2008 gälla.
KAPITEL II
VERIFIERING
Artikel 6
Verifieringens tillförlitlighet
En verifierad utsläppsrapport ska vara tillförlitlig för användarna. Den information som rapporten avser att återge eller rimligen kan förväntas återge ska framställas sanningsenligt.
Verifieringsprocessen för utsläppsrapporter ska vara ett effektivt och pålitligt verktyg som stöder kvalitetssäkring och förfaranden för kvalitetskontroll, och som ger information som verksamhetsutövaren eller luftfartygsoperatören kan agera utifrån för att förbättra sin prestanda i fråga om övervakning och rapportering av utsläpp.
Artikel 7
Kontrollörens allmänna skyldigheter
1. Kontrollören ska genomföra den verifiering och de aktiviteter som krävs enligt detta kapitel med målet att avge en verifieringsrapport där man med rimlig tillförlitlighet drar slutsatsen att rapporten från verksamhetsutövaren eller luftfartygsoperatören inte innehåller några väsentliga felaktigheter.
2. Kontrollören ska planera och utföra verifieringen med en professionell skepsis som innebär en insikt om att det kan finnas omständigheter som gör att uppgifterna i rapporten från verksamhetsutövaren eller luftfartygsoperatören innehåller väsentliga felaktigheter.
3. Kontrollören ska utföra verifieringen i allmänhetens intresse, oberoende av verksamhetsutövaren eller luftfartygsoperatören och de behöriga myndigheter som ansvarar för direktiv 2003/87/EG.
4. Kontrollören ska under verifieringen bedöma följande:
a)
om rapporten från en verksamhetsutövare eller luftfartygsoperatör är fullständig och uppfyller de krav som fastställs i bilaga X till förordning (EU) nr 601/2012,
b)
om verksamhetsutövaren eller luftfartygsoperatören har handlat enligt villkoren i tillståndet för utsläpp av växthusgaser och den övervakningsplan som godkänts av den behöriga myndigheten, när det gäller verifiering av en utsläppsrapport från en verksamhetsutövare, respektive enligt kraven i den övervakningsplan som godkänts av den behöriga myndigheten när det gäller verifiering av en luftfartygsoperatörs utsläpps- eller tonkilometerrapport,
c)
om uppgifterna i rapporten från verksamhetsutövaren eller luftfartygsoperatören inte innehåller väsentliga felaktigheter,
d)
om information kan ges till stöd för verksamhetsutövarens eller luftfartygsoperatörens datahanteringssystem, kontrollsystem och tillhörande förfaranden för att förbättra kvaliteten på deras övervakning och rapportering.
Vid tillämpning av led c ska kontrollören erhålla klara och objektiva bevis från verksamhetsutövaren eller luftfartygsoperatören som stödjer uppgifterna om de sammanlagda utsläppen eller tonkilometrarna, med beaktande av alla övriga uppgifter i verksamhetsutövarens eller luftfartygsoperatörens rapport.
5. Om kontrollören noterar att verksamhetsutövaren eller luftfartygsoperatören inte uppfyller kraven i förordning (EU) nr 601/2012 ska kontrollören rapportera denna bristande efterlevnad i verifieringsrapporten, även om övervakningsplanen har godkänts av den behöriga myndigheten.
6. Om övervakningsplanen inte har godkänts av den behöriga myndigheten enligt artikel 11 i förordning (EU) nr 601/2012, om den inte är fullständig eller om betydande förändringar som avses i artikel 15.3 eller 15.4 i den förordningen har genomförts under rapporteringsperioden och som inte har godkänts av den behöriga myndigheten, ska kontrollören informera verksamhetsutövaren eller luftfartygsoperatören om att denne måste skaffa nödvändigt godkännande av den behöriga myndigheten.
Efter godkännande av den behöriga myndigheten ska kontrollören fortsätta, upprepa eller anpassa verifieringsprocessen.
Om godkännande inte har erhållits före utfärdande av verifieringsrapporten ska kontrollören rapportera detta i verifieringsrapporten.
Artikel 8
Skyldigheter före ingåendet av ett avtal
1. Innan de åtar sig ett kontrolluppdrag ska kontrollörer skaffa sig en riktig förståelse av verksamhetsutövaren eller luftfartygsoperatören och bedöma om de kan utföra verifieringen. I detta syfte ska kontrollörer göra minst följande:
a)
Utvärdera riskerna med att utföra en verifiering av rapporten från verksamhetsutövaren eller luftfartygsoperatören i enlighet med denna förordning.
b)
Granska de uppgifter som lämnats av verksamhetsutövaren eller luftfartygsoperatören, för att fastställa verifieringens omfattning.
c)
Bedöma om uppdraget ingår i deras ackrediteringsomfattning.
d)
Bedöma om de har den kompetens, personal och de resurser som krävs för att utse ett verifieringsteam som kan hantera anläggningens komplexitet eller luftfartygsoperatörens verksamhet och flygflotta och om de framgångsrikt kan slutföra verifieringen inom den tidsram som krävs.
e)
Bedöma om de kan se till att det potentiella verifieringsteamet innehar all kompetens och personal som krävs för att genomföra verifieringsverksamheten avseende den berörda verksamhetsutövaren eller luftfartygsoperatören.
f)
För varje efterfrågat verifieringsuppdrag fastställa den tidsåtgång som krävs för att utföra verifieringen på ett korrekt sätt.
2. Verksamhetsutövaren eller luftfartygsoperatören ska bistå kontrollören med all relevant information så att denne kan utföra den verksamhet som avses i punkt 1.
Artikel 9
Tidsåtgång
1. Vid fastställandet av tidsåtgång för ett verifieringsuppdrag enligt artikel 8.1 f ska kontrollören minst beakta följande:
a)
Komplexiteten hos anläggningen eller hos luftfartygsoperatörens verksamhet och flotta.
b)
Detaljnivån och komplexiteten i den övervakningsplan som godkänts av den behöriga myndigheten.
c)
Den väsentlighetsnivå som krävs.
d)
Komplexitet och fullständighet hos verksamhetsutövarens eller luftfartygsoperatörens datahanteringssystem och kontrollsystem.
e)
Var information och uppgifter om utsläpp av växthusgaser eller tonkilometer finns.
2. Kontrollören ska se till att verifieringsavtalet medger fakturering av ytterligare tid i förhållande till den tid som överenskommits i avtalet, om sådan ytterligare tid krävs för strategisk analys, riskanalys eller andra verifieringsverksamheter. Situationer där ytterligare tillkommande tid medges ska minst innefatta följande:
a)
När under granskningen av datahanteringssystemen, kontrollverksamheterna eller verksamhetsutövarens eller luftfartygsoperatörens logistik visar sig ha större komplexitet än vad man ursprungligen bedömde.
b)
När under kontrollen felaktigheter, bristande efterlevnad, otillräckliga uppgifter eller fel i uppgifterna identifieras av kontrollören.
3. Kontrollören ska dokumentera den använda tiden i den interna verifieringsdokumentationen.
Artikel 10
Information från en verksamhetsutövare eller luftfartygsoperatör
1. Före den strategiska analysen och vid andra tidpunkter under verifieringen ska verksamhetsutövaren eller luftfartygsoperatören tillhandahålla kontrollören följande:
a)
Verksamhetsutövarens tillstånd för utsläpp av växthusgaser när detta har betydelse för verifieringen av utövarens utsläppsrapport.
b)
Den senaste versionen av verksamhetsutövarens eller luftfartygsoperatörens övervakningsplan samt andra relevanta versioner av övervakningsplanen som godkänts av den behöriga myndigheten, däribland bevis på godkännandet.
c)
En beskrivning av verksamhetsutövarens eller luftfartygsoperatörens dataflödesverksamhet.
d)
Verksamhetsutövarens eller luftfartygsoperatörens riskbedömning som avses i artikel 58.2 a i förordning (EU) nr 601/2012, och en översikt över det samlade kontrollsystemet.
e)
De förfaranden som avses i den övervakningsplan som godkänts av den behöriga myndigheten och som innefattar rutiner för datahanteringssystem och kontrollverksamhet.
f)
Verksamhetsutövarens eller luftfartygsoperatörens årliga utsläppsrapport eller tonkilometerrapport.
g)
I tillämpliga fall, verksamhetsutövarens provtagningsplan som avses i artikel 33 i förordning (EU) nr 601/2012 och som godkänts av den behöriga myndigheten.
h)
Om övervakningsplanen har ändrats under rapporteringsperioden, ett register över alla dessa ändringar i enlighet med artikel 16.3 i förordning (EU) nr 601/2012.
i)
I tillämpliga fall, den redogörelse som avses i artikel 69.4 i förordning (EU) nr 601/2012.
j)
Verifieringsrapporten från föregående år, om samma kontrollör inte utförde verifieringen av den verksamhetsutövaren eller luftfartygsoperatörens rapport för det året.
k)
All relevant korrespondens med den behöriga myndigheten, särskilt information som rör anmälan av ändringar av övervakningsplanen.
l)
Information om databaser och datakällor som används för övervakning och rapportering, inbegripet sådana från Eurocontrol.
m)
Om verifieringen avser utsläppsrapporten för en anläggning för geologisk lagring av växthusgaser i en lagringsplats som är godkänd enligt direktiv 2009/31/EG, den övervakningsplan som krävs enligt det direktivet och de rapporter som krävs enligt artikel 14 i det direktivet och som minst omfattar rapporteringsperioden för den utsläppsrapport som ska verifieras.
n)
I tillämpliga fall, den behöriga myndighetens godkännande av undantag från platsbesök för anläggningar enligt artikel 31.1.
o)
Övrig relevant information som krävs för planering och genomförande av verifieringen.
2. Innan kontrollören utfärdar sin verifieringsrapport ska verksamhetsutövaren eller luftfartygsoperatören förse kontrollören med den slutliga godkända och internt validerade rapporten.
Artikel 11
Strategisk analys
1. När verifieringen påbörjas ska kontrollören bedöma verifieringsuppgiftens natur, omfattning och komplexitet genom att göra en strategisk analys av all verksamhet som är relevant för anläggningen eller för luftfartygsoperatören.
2. För att förstå verksamheten på den aktuella anläggningen eller hos luftfartygsoperatören ska kontrollören samla in och granska den information som behövs för att bedöma om verifieringsteamet har tillräcklig kompetens för att utföra verifieringen, för att fastställa att tidsåtgången enligt kontraktet har fastställts på ett korrekt sätt samt tillse att denne kan utföra den riskanalys som krävs. Denna information ska omfatta minst följande:
a)
Den information som avses i artikel 10.1.
b)
Den väsentlighetsnivå som krävs.
c)
Information från verifieringar under tidigare år, om kontrollören verifierar rapporter för samma verksamhetsutövare eller luftfartygsoperatör.
3. Vid granskning av den information som avses i punkt 2 ska kontrollören minst bedöma följande:
a)
Med avseende på verifiering av verksamhetsutövarens utsläppsrapport, den anläggningskategori som avses i artikel 19 i förordning (EU) nr 601/2012 och den verksamhet som bedrivs inom anläggningen.
b)
Med avseende på verifiering av luftfartygsoperatörens utsläppsrapport eller tonkilometerrapport, operatörens storlek och beskaffenhet, fördelningen av information på olika ställen samt antal flygningar och typ av flygningar.
c)
Den övervakningsplan som godkänts av den behöriga myndigheten samt närmare uppgifter om den övervakningsmetod som fastställs i övervakningsplanen.
d)
Utsläppskällornas och bränsle-/materialmängdernas beskaffenhet, omfattning och komplexitet samt utrustning och processer som har gett upphov till uppgifter om utsläpp och tonkilometer, inklusive den mätutrustning som beskrivs i övervakningsplanen, ursprung till och tillämpning av beräkningsfaktorer och övriga primärdatakällor.
e)
Datahanteringssystemet, kontrollverksamheten och kontrollmiljön.
4. Vid den strategiska analysen ska kontrollören verifiera
a)
om den övervakningsplan som presenterats är den senaste version som godkänts av den behöriga myndigheten,
b)
om det under rapporteringsperioden har skett betydande förändringar i övervakningsplanen,
c)
om dessa ändringar har anmälts till den behöriga myndigheten enligt artikel 15.1 eller artikel 23 i förordning (EU) nr 601/2012 eller om de har godkänts av den behöriga myndigheten enligt artikel 15.2 i den förordningen.
Artikel 12
Riskanalys
1. Kontrollören ska identifiera och analysera följande aspekter för att utforma, planera och genomföra en effektiv verifiering:
a)
De inneboende riskerna.
b)
Kontrollverksamheten.
c)
Om den kontrollverksamhet som avses i b har genomförts, kontrollriskerna beträffande effektiviteten hos denna kontrollverksamhet.
2. Vid identifiering och analys av de aspekter som avses i punkt 1 ska kontrollören minst beakta
a)
resultaten av den strategiska analys som avses i artikel 11.1,
b)
den information som avses i artikel 10.1 och artikel 11.2 c,
c)
den väsentlighetsnivå som avses i artikel 11.2 b.
3. Om kontrollören har fastställt att verksamhetsutövaren eller luftfartygsoperatören har underlåtit att identifiera relevanta inneboende risker och kontrollrisker i sin riskbedömning ska detta meddelas verksamhetsutövaren eller luftfartygsoperatören.
4. Vid behov ska kontrollören mot bakgrund av den information som erhållits vid verifieringen revidera riskanalysen och ändra eller upprepa den verifieringsverksamhet som ska utföras.
Artikel 13
Verifieringsplan
1. Kontrollören ska utarbeta en verifieringsplan som är i överensstämmelse med den information som erhållits och de risker som har identifierats vid den strategiska analysen och riskanalysen och som inbegriper minst följande:
a)
Ett program för verifieringen som beskriver verifieringens typ och omfattning samt tidplan och tillvägagångssätt för verifieringen.
b)
En testplan där omfattningen av och metoderna för test av kontrollverksamheten samt förfarandena för kontrollverksamheten beskrivs.
c)
En plan för provuttag av data som beskriver omfattningen av och metoder för provuttag relaterad till de data som ligger till grund för de sammanlagda utsläppen enligt utsläppsrapporten från verksamhetsutövaren eller luftfartygsoperatören eller de sammanlagda uppgifterna om tonkilometer i luftfartygsoperatörens tonkilometerrapport.
2. Kontrollören ska upprätta den testplan som avses i punkt 1 b för att göra det möjligt att fastställa i vilken utsträckning de relevanta kontrollåtgärderna kan användas för att bedöma efterlevnad av de krav som avses i artikel 7.4 b.
Vid fastställande av provuttagets omfattning och förfarande för provuttag för granskning av kontrollaktiviteterna ska verifieraren beakta följande:
a)
De inneboende riskerna.
b)
Kontrollmiljön.
c)
Relevanta kontrollaktiviteter.
d)
Kravet att tillhandahålla ett verifieringsutlåtande med rimlig säkerhet.
3. Vid fastställande av provuttagets omfattning och förfarandet för provuttag för insamling av de uppgifter och data som avses i punkt 1 c ska kontrollören beakta följande:
a)
De inneboende riskerna och kontrollriskerna.
b)
Resultaten av riskanalysen och den strategiska analysen.
c)
Kravet att tillhandahålla ett verifieringsutlåtande med rimlig säkerhet.
d)
Väsentlighetsnivån.
e)
Den utsträckning i vilken en enskild uppgift väsentligt bidrar till den samlade uppgiftsmängden.
4. Verifieraren ska upprätta och genomföra verifieringsplanen så att verifieringsrisken minskar till en godtagbar nivå, som med rimlig säkerhet garanterar att rapporten från verksamhetsutövaren eller luftfartygsoperatören är fri från väsentliga felaktigheter.
5. Verifieraren ska uppdatera riskanalysen och verifieringsplanen och anpassa verifieringsverksamheten, om det under verifieringen upptäcks att ytterligare risker föreligger som behöver minskas eller om riskerna är mindre än förväntat.
Artikel 14
Verifieringsverksamhet
Kontrollören ska genomföra verifieringsplanen och på grundval av riskanalysen kontrollera genomförandet av den övervakningsplan som godkänts av den behöriga myndigheten.
För detta ändamål ska kontrollören minst utföra en omfattande och detaljerad granskning bestående av analytiska förfaranden och kontroll av data och övervakningsmetod, samt
a)
kontrollera flödet av utsläppsdata (utsläppsdata, datahantering) och de system som används i dataflödet, inklusive IT-system,
b)
kontrollera om kontrollverksamheten hos verksamhetsutövaren eller luftfartygsoperatören är vederbörligen dokumenterad, genomförd, upprätthållen och tillräckligt effektiv för att reducera de inneboende riskerna,
c)
kontrollera att de förfaranden som anges i övervakningsplanen är effektiva för att reducera de inneboende riskerna och kontrollriskerna och huruvida förfarandena har genomförts, dokumenterats tillräckligt och upprätthållits korrekt.
För tillämpning av led a ska verifieraren spåra dataflödet från primärkällor genom verksamhetsutövarens datahanteringssystem, till data angivet av verksamhetsutövaren eller luftfartygsoperatören i dennes rapport.
Artikel 15
Analytiska förfaranden
1. Kontrollören ska tillämpa analytiska förfaranden för att bedöma rimligheten och fullständigheten i datauppgifterna, om de inneboende riskerna, kontrollrisken och graden av lämplighet hos verksamhetsutövarens eller luftfartygsoperatörens kontrollverksamhet visar på ett behov av sådana analytiska förfaranden.
2. Vid utförandet av de analytiska förfaranden som avses i punkt 1 ska verifieraren granska de rapporterade uppgifterna för att identifiera potentiella riskområden och därefter validera och anpassa de planerade kontrollerna. Verifieraren ska minst:
a)
bedöma rimligheten i variationer och tendenser över tiden eller mellan jämförbara poster,
b)
identifiera direkt avvikande värden, oväntade uppgifter och informationsluckor.
3. Vid tillämpning av de analytiska förfaranden som avses i punkt 1 ska kontrollören genomföra följande:
a)
Preliminära analytiska förfaranden för sammanlagda uppgifter innan den verksamhet som avses i artikel 14 utförs, för att förstå de rapporterade uppgifternas natur, komplexitet och relevans.
b)
Materiella analytiska förfaranden avseende de sammanställda uppgifterna och de data som ligger till grund för dessa uppgifter, för att identifiera potentiella strukturella fel och direkt avvikande värden.
c)
Slutliga analytiska förfaranden avseende sammanställda uppgifter, för att se till att alla fel som identifierats under kontrollen har lösts på ett korrekt sätt.
4. När verifieraren identifierar avvikande värden, variationer, tendenser, informationsluckor eller uppgifter som är oförenliga med annan relevant information eller som skiljer sig avsevärt från förväntade mängder eller proportioner ska detta förklaras av verksamhetsutövaren eller luftfartygsoperatören och understödjas av tillkommande relevant bevisning.
På grundval av dessa förklaringar och denna tillkommande bevisning ska kontrollören bedöma effekterna på verifieringsplanen och de kontroller som ska utföras.
Artikel 16
Verifiering av data
1. Verifieraren ska verifiera uppgifterna i verksamhetsutövarens eller luftfartygsoperatörens rapport genom att ingående kontrollera uppgifterna, genom att spåra data till primärdatakällorna, jämföra data med uppgifter från alternativa datakällor och göra avstämningar, kontrollera gränser för rimliga datauppgifter och utföra kontrollberäkningar.
2. Verifieraren ska som en del av den verifiering av uppgifter som avses i punkt 1 och med beaktande av den godkända övervakningsplanen, inbegripet de förfaranden som beskrivs i denna plan, kontrollera följande:
a)
Gränserna för en anläggning, för att verifiera verksamhetsutövarens utsläppsrapport.
b)
Fullständigheten i de bränsle-/materialmängder och utsläppskällor som beskrivs i den övervakningsplan som godkänts av den behöriga myndigheten, för att kontrollera verksamhetsutövarens utsläppsrapport.
c)
Att de flygningar inom en luftfartsverksamhet enligt bilaga I till direktiv 2003/87/EG som luftfartygsoperatören ansvarar för samt uppgifterna om utsläpp respektive om tonkilometer är fullständiga, för att kontrollera luftfartygsoperatörens utsläppsrapport och rapport om tonkilometer.
d)
Överensstämmelsen mellan rapporterade uppgifter och massa- och balansdokumentationen, för att kontrollera luftfartygsoperatörens utsläppsrapport och rapport om tonkilometer.
e)
Överensstämmelsen mellan sammanlagd bränsleförbrukning och uppgifter om bränslemängder som köpts in eller på annat sätt införskaffats till de luftfartyg som utfört luftfartsverksamhet, för att kontrollera luftfartygsoperatörens utsläppsrapport.
f)
Överensstämmelsen mellan de sammanlagda rapporterade uppgifterna i verksamhetsutövarens eller luftfartygsoperatörens rapport och primärdatakällorna.
g)
De uppmätta värdena från resultaten av de beräkningar som gjorts av verksamhetsutövaren i enlighet med artikel 46 i förordning (EU) nr 601/2012, om denne använder en mätningsbaserad metod enligt artikel 21.1 i den förordningen.
h)
Uppgifternas tillförlitlighet och noggrannhet.
3. För att kontrollera fullständigheten hos flygningar som avses i punkt 2 c ska kontrollören använda en luftfartygsoperatörs flygtrafikdata, inklusive data som inhämtats från Eurocontrol eller andra relevanta organisationer som kan bearbeta flygtrafikinformation av den typ som är tillgänglig för EurocontrolArtikel 17
Artikel 17
Verifiering av att övervakningsmetoden tillämpats korrekt
1. Verifieraren ska kontrollera att den övervakningsmetod som godkänts av den behöriga myndigheten i övervakningsplanen, inbegripet specifika uppgifter om den övervakningsmetoden, har tillämpats och genomförts korrekt.
2. För att verifiera verksamhetsutövarens utsläppsrapport ska verifieraren kontrollera att den provtagningsplan som avses i artikel 33 i förordning (EU) nr 601/2012 och som godkänts av den behöriga myndigheten har tillämpats och genomförts korrekt.
3. När CO2 överförs i enlighet med artiklarna 48 och 49 i förordning (EU) nr 601/2012 och överförd CO2 både mäts i den överförande och den mottagande anläggningen ska verifieraren granska huruvida skillnader mellan de uppmätta värdena på de båda anläggningarna kan förklaras med mätdonens osäkerhet och huruvida det korrekta aritmetiska medelvärdet av de uppmätta värdena har använts i utsläppsrapporterna från båda anläggningarna.
Om skillnaderna i de uppmätta värdena mellan anläggningarna inte kan förklaras med mätdonens osäkerhet, ska verifieraren granska huruvida justeringar gjorts för att korrigera skillnaderna mellan de uppmätta värdena, huruvida dessa justeringar är försiktigt beräknade och huruvida den behöriga myndigheten godkänt dessa justeringar.
4. När verksamhetsutövarna enligt artikel 12.3 i förordning (EU) nr 601/2012 ska inbegripa ytterligare uppgifter i övervakningsplanen som är relevanta för att uppfylla kraven i artikel 24.1 i kommissionens beslut 2011/278/EU (10), ska verifieraren kontrollera att de förfaranden som avses i artikel 12.3 i den förordningen tillämpas och genomförs korrekt. I samband med detta ska verifieraren också granska huruvida uppgifter om alla planerade förändringar eller faktiska ändringar av kapaciteten för, verksamhetsnivån vid och driften av en anläggning har lämnats av verksamhetsutövaren till den behöriga myndigheten senast den 31 december för rapporteringsperioden i fråga.
Artikel 18
Verifiering av metoder som tillämpas för saknade uppgifter
1. När metoder som fastställts i den övervakningsplan som godkänts av den behöriga myndigheten har använts för att komplettera saknade uppgifter i enlighet med artikel 65 i förordning (EU) nr 601/2012 ska verifieraren kontrollera om de metoder som använts var lämpliga för den särskilda situationen och om de har tillämpats korrekt.
Om verksamhetsutövaren eller luftfartygsoperatören har erhållit ett godkännande från den behöriga myndigheten för att använda andra metoder än de som avses i första stycket i enlighet med artikel 65 i förordning (EU) nr 601/2012 ska verifieraren granska huruvida den godkända metoden har tillämpats och dokumenterats på ett korrekt sätt.
När godkännande av den behöriga myndigheten inte kan erhållas i tid ska verifieraren kontrollera om den metod som används av verksamhetsutövaren eller luftfartygsoperatören för att komplettera saknade uppgifter säkerställer att utsläppen inte undervärderas och att väsentliga felaktigheter inte uppstår.
2. Verifieraren ska kontrollera om den kontrollverksamhet som genomförs av verksamhetsutövaren eller luftfartygsoperatören är effektiv när det gäller att förhindra att uppgifter saknas, i enlighet med artikel 65.1 i förordning (EU) nr 601/2012.
Artikel 19
Osäkerhetsbedömning
1. När förordning (EU) nr 601/2012 kräver att verksamhetsutövaren ska kunna visa beaktande av osäkerhetsnivåer för aktivitetsdata och beräkningsfaktorer ska kontrollören bekräfta giltigheten hos de uppgifter som används för att beräkna osäkerhetsnivåerna enligt den godkända övervakningsplanen.
2. Om en verksamhetsutövare använder sig av en övervakningsmetod som inte bygger på nivåer enligt artikel 22 i förordning (EU) nr 601/2012 ska kontrollören kontrollera följande:
a)
Om en bedömning och kvantifiering av osäkerheten har utförts av verksamhetsutövaren som visar att den föreskrivna totala osäkerhetsnivån per år för utsläpp av växthusgaser enligt artikel 22 c i förordning (EU) nr 601/2012 inte har överskridits.
b)
Giltigheten hos de uppgifter som används för att bedöma och kvantifiera osäkerheten.
c)
Om den övergripande metod som används för bedömning och kvantifiering av osäkerheten överensstämmer med artikel 22 b i förordning (EU) nr 601/2012.
d)
Om det finns bevisning för att villkoren för övervakningsmetoden enligt artikel 22 a i förordning (EU) nr 601/2012 är uppfyllda.
3. När luftfartygsoperatören enligt förordning (EU) nr 601/2012 måste visa att osäkerhetsnivåerna inte överskrids, ska kontrollören kontrollera giltigheten hos de uppgifter som används för att visa att de tillämpliga osäkerhetsnivåer enligt den övervakningsplan som godkänts av den behöriga myndigheten inte har överskridits.
Artikel 20
Provtagning
1. Vid kontroll av efterlevnaden i fråga om de kontroller och kontrollförfaranden som avses i artikel 14 b och c eller vid utförande av de kontroller som avses i artiklarna 15 och 16 får kontrollören använda sig av provtagningsförfaranden specifika för en anläggning eller luftfartygsoperatör, när provuttag anses befogat mot bakgrund av riskanalysen.
2. Om kontrollören upptäcker bristande efterlevnad eller en felaktighet vid provtagning, ska kontrollören begära att verksamhetsutövaren eller luftfartygsoperatören anger huvudorsakerna till den bristande efterlevnaden eller felaktigheterna för att kunna bedöma påverkan av den bristande efterlevnaden eller felaktigheterna i de rapporterade uppgifterna. På grundval av resultatet av denna bedömning ska kontrollören fastställa huruvida ytterligare kontroller behövs, om provstorleken måste ökas och vilken del av uppgifterna som måste korrigeras av verksamhetsutövaren eller luftfartygsoperatören.
3. Kontrollören ska i sin interna verifieringsdokumentation dokumentera resultaten av de kontroller som avses i artiklarna 14, 15, 16 och 17, inbegripet uppgifter om tillkommande provuttag.
Artikel 21
Platsbesök
1. Vid en eller flera lämpliga tidpunkter under verifieringsförfarandet ska verifieraren göra ett besök på plats för att bedöma hur mätare och övervakningssystem fungerar, göra intervjuer, utföra den verksamhet som krävs enligt detta kapitel, samt för att samla in den information och den bevisning som behövs för att verifieraren ska kunna avgöra om verksamhetsutövarens eller luftfartygsoperatörens rapport är fri från väsentliga felaktigheter.
2. Verksamhetsutövaren eller luftfartygsoperatören ska ge verifieraren tillträde till sina platser.
3. För att verifiera verksamhetsutövarens utsläppsrapport ska besöket på anläggningen också användas av kontrollören för att bedöma anläggningens gränser och fullständigheten i angivna bränsle-/materialmängder och utsläppskällor.
4. För att verifiera verksamhetsutövarens utsläppsrapporter ska kontrollören mot bakgrund av riskanalysen besluta om huruvida besök på ytterligare platser krävs, inbegripet när relevanta delar av datahanteringssystemet och kontrollverksamheten utförs på andra ställen, som företagets huvudkontor och andra fristående kontor.
Artikel 22
Hantering av felaktigheter och avvikelser
1. Om verifieraren har identifierat felaktigheter eller avvikelser under verifieringen ska detta meddelas inom rimlig tid till verksamhetsutövaren eller luftfartygsoperatören, och denne ska uppmanas att korrigera felaktigheterna och avvikelserna.
Verksamhetsutövaren eller luftfartygsoperatören ska korrigera de felaktigheter och avvikelser som meddelats.
2. Felaktigheter och avvikelser som har korrigerats av verksamhetsutövaren eller luftfartygsoperatören under verifieringen ska dokumenteras och markeras som lösta i kontrollörens interna dokumentation från verifieringen.
3. Om verksamhetsutövaren eller luftfartygsoperatören inte korrigerar de felaktigheter och de avvikelser som meddelats av verifieraren i enlighet med punkt 1 innan kontrollören utfärdar verifieringsrapporten ska kontrollören begära att verksamhetsutövaren eller luftfartygsoperatören anger huvudorsakerna till avvikelserna eller felaktigheterna för att kunna bedöma inverkan av avvikelserna eller felaktigheterna i de rapporterade uppgifterna.
Kontrollören ska fastställa om icke-korrigerade felaktigheter, enskilt eller tillsammans med andra felaktigheter, påverkar den totala mängden rapporterade utsläpp eller uppgifter om tonkilometer i väsentlig grad. Kontrollören ska vid bedömningen av hur väsentliga felaktigheterna är, beakta deras storlek och typ samt de särskilda omständigheterna för deras förekomst.
Kontrollören ska bedöma om en icke-korrigerad avvikelse, enskilt eller tillsammans med andra avvikelser, påverkar de rapporterade uppgifterna och om detta leder till väsentliga felaktigheter.
Felaktigheternas storlek och typ och de särskilda omständigheterna för deras förekomst kan leda till att kontrollören betraktar dem som väsentliga även om de, enskilt eller tillsammans med andra felaktigheter, ligger under väsentlighetsnivån enligt artikel 23.
Artikel 23
Väsentlighetsnivå
1. Väsentlighetsnivån ska motsvara 5 % av de totala rapporterade utsläpp under rapporteringsperioden som är föremål för kontroll, för
a)
de kategori A-anläggningar som avses i artikel 19.2 a i förordning (EU) nr 601/2012 och de kategori B-anläggningar som avses i artikel 19.2 b i den förordningen,
b)
luftfartygsoperatörer med årliga utsläpp på högst 500 kiloton fossil koldioxid.
2. Väsentlighetsnivån ska motsvara 2 % av de totala rapporterade utsläpp under rapporteringsperioden som är föremål för kontroll, för
a)
de kategori C-anläggningar som avses i artikel 19.2. c i förordning (EU) nr 601/2012,
b)
luftfartygsoperatörer med årliga utsläpp på mer än 500 kiloton fossil koldioxid.
3. Vid verifiering av rapporter om tonkilometer från luftfartygsoperatörer ska väsentlighetsnivån motsvara 5 % av den sammanlagda rapporterade mängd tonkilometer under rapporteringsperioden som är föremål för kontroll.
Artikel 24
Slutsatser om resultaten av kontrollen
Vid slutförande av verifieringen och med beaktande av den information som erhållits under denna ska verifieraren
a)
kontrollera de slutliga uppgifterna från verksamhetsutövaren eller luftfartygsoperatören, däribland uppgifter som har justerats på grundval av information som erhållits under verifieringen,
b)
granska verksamhetsutövarens eller luftfartygsoperatörens skäl för eventuella skillnader mellan de slutliga uppgifterna och uppgifter som tillhandahållits tidigare,
c)
granska resultatet av bedömningen för att avgöra om den övervakningsplan som godkänts av den behöriga myndigheten, inklusive de förfaranden som beskrivs i planen, har genomförts korrekt,
d)
bedöma om verifieringsrisken ligger på en godtagbar låg nivå för att ge rimlig säkerhet,
e)
se till att tillräcklig bevisning har samlats in för att möjliggöra ett verifieringsutlåtande med rimlig säkerhet om att rapporten är fri från väsentliga felaktigheter,
f)
se till att verifieringsprocessen har dokumenterats fullständigt i den interna verifieringsdokumentationen och att en slutsats kan avges i verifieringsrapporten.
Artikel 25
Oberoende granskning
1. Kontrollören ska lägga fram den interna verifieringsdokumentationen och verifieringsrapporten till en oberoende granskare före utfärdandet av verifieringsrapporten.
2. Den oberoende granskaren ska inte ha utfört någon av de verifieringsaktiviteter som omfattas av granskningen.
3. Den oberoende granskningen ska omfatta den fullständiga verifieringsprocessen som beskrivs i detta kapitel och som dokumenterats i den interna verifieringsdokumentationen.
Granskningen ska utföras så att det säkerställs att verifieringen har utförts i enlighet med denna förordning och att förfarandena för verifieringen enligt artikel 40 har utförts på ett korrekt sätt och med den professionella omsorg och det professionella omdöme som krävs.
Den oberoende granskaren ska också bedöma huruvida tillräcklig bevisning samlades in så att verifieraren kunde utfärda en verifieringsrapport med rimlig säkerhet.
4. Om omständigheter uppstår som kan leda till ändringar i verifieringsrapporten efter granskningen, ska den oberoende granskaren också granska dessa ändringar och bevisningen för dem.
5. Kontrollören ska utse en vederbörligen bemyndigad person som ska bestyrka kontrollrapporten på grundval av den oberoende granskarens slutsatser och bevisningen i den interna kontrolldokumentationen.
Article 26
Intern verifieringsdokumentation
1. Kontrollören ska förbereda och sammanställa en intern verifieringsdokumentation som minst innehåller följande:
a)
Resultatet av genomförd verifiering.
b)
Den strategiska analysen, riskanalysen och verifieringsplanen.
c)
Tillräcklig information till stöd för verifieringsutlåtandet, inklusive motiveringar för bedömningar av huruvida de felaktigheter som identifierats har väsentlig inverkan på de rapporterade utsläppen eller uppgifterna om tonkilometer.
2. Den interna verifieringsdokumentation som avses i punkt 1 ska upprättas på ett sådant sätt att den oberoende granskaren som avses i artikel 25 och det nationella ackrediteringsorganet kan bedöma om verifieringen har utförts i enlighet med denna förordning.
Efter det att verifieringsrapporten bestyrkts i enlighet med artikel 25.5 ska kontrollören inkludera resultaten av den oberoende granskningen i den interna verifieringsdokumentationen.
3. Kontrollören ska på begäran ge den behöriga myndigheten tillgång till den interna verifieringsdokumentationen, för att underlätta en utvärdering av verifieringen från den behöriga myndighetens sida.
Artikel 27
Verifieringsrapport
1. På grundval av den information som samlats in under kontrollen ska kontrollören utfärda en verifieringsrapport till verksamhetsutövaren eller luftfartygsoperatören för varje utsläppsrapport eller tonkilometerrapport som har verifierats. Verifieringsrapporten ska innehålla minst en av följande slutsatser:
a)
Rapporten anses vara tillfredsställande.
b)
Verksamhetsutövarens eller luftfartygsoperatörens rapport innehåller väsentliga felaktigheter som inte korrigerats före utfärdandet av kontrollrapporten.
c)
Omfattningen av verifieringen är för begränsad i enlighet med artikel 28 och kontrollören har inte kunnat erhålla tillräcklig bevisning för att utfärda ett verifieringsutlåtande med rimlig säkerhet om att rapporten är fri från väsentliga felaktigheter.
d)
Avvikelser, enskilda eller tillsammans med andra avvikelser, ger otillräcklig klarhet och förhindrar kontrollören från att med rimlig säkerhet säga att verksamhetsutövarens eller luftfartygsoperatörens rapport är fri från väsentliga felaktigheter.
För tillämpning av led a kan verksamhetsutövarens eller luftfartygsoperatörens rapport anses vara tillfredsställande endast om den är fri från väsentliga felaktigheter.
2. Verksamhetsutövaren eller luftfartygsoperatören ska lämna verifieringsrapporten till den behöriga myndigheten tillsammans med den rapport från verksamhetsutövaren eller luftfartygsoperatören som verifieringsrapporten avser.
3. Verifieringsrapporten ska minst innehålla följande:
a)
Namnet på den verksamhetsutövare eller luftfartygsoperatör vars rapport verifierats.
b)
Syftet med verifieringen.
c)
Omfattningen av verifieringen.
d)
En hänvisning till den rapport från verksamhetsutövaren eller luftfartygsoperatören som har verifierats.
e)
De kriterier som använts för att verifiera rapporten från verksamhetsutövaren eller luftfartygsoperatören, inbegripet tillståndet, och om tillämpligt, versionerna av den övervakningsplan som godkänts av den behöriga myndigheten samt giltighetstiden för varje övervakningsplan.
f)
Sammanlagda utsläpp eller tonkilometer per verksamhet som avses i bilaga I till direktiv 2003/87/EG och per anläggning eller luftfartygsoperatör.
g)
Rapporteringsperiod som verifierats.
h)
Ansvarsfördelningen mellan verksamhetsutövaren eller luftfartygsoperatören, kontrollören och den behöriga myndigheten.
i)
Verifieringsutlåtandet.
j)
En beskrivning av felaktigheter och avvikelser som identifierats men inte korrigerats före utfärdandet av verifieringsrapporten.
k)
Datum för besök på platsen och vem som utfört besöken.
l)
Information om besök på plats inte gjorts samt skälen till detta.
m)
Alla identifierade avvikelser från förordning (EU) nr 601/2012, som framkommit under verifieringen.
n)
När ett godkännande från den behöriga myndigheten inte kunnat erhållas i tid för den metod som används för att komplettera saknade uppgifter enligt artikel 18.1 sista stycket, en bekräftelse på huruvida metoden använder försiktiga beräkningar och huruvida den leder till väsentliga felaktigheter.
o)
Om verifieraren har konstaterat ändringar av kapaciteten för verksamhetsnivån vid och driften av en anläggning, som kan ha en inverkan på anläggningens tilldelning av utsläppsrätter och som inte har rapporterats till den behöriga myndigheten senast den 31 december under rapporteringsperioden i enlighet med artikel 24.1 i beslut 2011/278/EU, en beskrivning av dessa förändringar och relaterade kommentarer.
p)
I tillämpliga fall, rekommendationer om förbättringar.
q)
Namnen på EU ETS-revisionsledaren, den oberoende granskaren och, i tillämpliga fall, EU ETS-revisorerna och den tekniska expert som arbetat med verifieringen av verksamhetsutövarens eller luftfartygsoperatörens rapport.
r)
Datum och underskrift av kontrollören bemyndigad person, inbegripet namnförtydligande.
4. Kontrollören ska tillräckligt detaljerat beskriva felaktigheter och avvikelser i verifieringsrapporten så att verksamhetsutövaren eller luftfartygsoperatören och den behöriga myndigheten får information om följande:
a)
Storleken och typ av felaktigheter eller avvikelser.
b)
Varför felaktigheterna har väsentlig inverkan, eller inte.
c)
I vilken del av verksamhetsutövarens eller luftfartygsoperatörens rapport felaktigheterna finns eller vilken del av övervakningsplanen som inte efterlevts.
5. Om en medlemsstat begär att kontrollören ska lämna uppgifter om verifieringsarbetet utöver de delar som anges i punkt 3 och som inte krävs för att förstå verifieringsutlåtandet, får verksamhetsutövaren eller luftfartygsoperatören av effektivitetsskäl lämna denna tilläggsinformation till den behöriga myndigheten separat och vid en annan tidpunkt, dock inte senare än den 15 maj samma år.
Artikel 28
Begränsning av omfattning
Kontrollören kan komma fram till att omfattningen av kontrollen enligt artikel 27.1 c är alltför begränsad i följande situationer:
a)
Om uppgifter saknas som hindrar en verifierare från att erhålla den bevisning som krävs för att minska verifieringsrisken till den nivå som krävs för att erhålla rimlig säkerhet.
b)
Om övervakningsplanen inte har godkänts av den behöriga myndigheten.
c)
Om övervakningsplanen inte ger tillräcklig information eller är tillräckligt tydlig för att dra en slutsats av verifieringen.
d)
Om verksamhetsutövaren eller luftfartygsoperatören inte har gjort tillräckliga uppgifter tillgängliga för att verifieraren ska kunna utföra verifieringen.
Artikel 29
Hantering av kvarvarande avvikelser som inte är väsentliga
1. Verifieraren ska i relevanta fall bedöma om verksamhetsutövaren eller luftfartygsoperatören har korrigerat de avvikelser som beskrivs i verifieringsrapporten för den föregående övervakningsperioden enligt de krav på verksamhetsutövaren som avses i artikel 69.4 i förordning (EU) nr 601/2012.
Om verksamhetsutövaren eller luftfartygsoperatören inte har korrigerat för dessa avvikelser i enlighet med artikel 69.4 i förordning (EU) nr 601/2012, ska verifieraren avgöra om detta ökar eller kan öka risken för felaktigheter.
Kontrollören ska i verifieringsrapporten ange om verksamhetsutövaren eller luftfartygsoperatören har åtgärdat dessa avvikelser.
2. Kontrollören ska i den interna verifieringsdokumentationen ange uppgifter om hur och när identifierade avvikelser åtgärdats av verksamhetsutövaren eller luftfartygsoperatören under verifieringen.
Artikel 30
Förbättring av övervaknings- och rapporteringsprocessen
1. Om verifieraren har identifierat områden som kan förbättras i verksamhetsutövarens eller luftfartygsoperatörens prestanda med anknytning till a-d ska kontrollören i veriferingsrapporten ge rekommendationer om förbättringar beträffande verksamhetsutövaren eller luftfartygsoperatörens prestanda på dessa punkter:
a)
Verksamhetsutövarens eller luftfartygsoperatörens riskbedömning.
b)
Utarbetande, dokumentation, genomförande och underhåll av datahanteringssystem och kontrollverksamhet samt utvärdering av kontrollsystemet.
c)
Utarbetande, dokumentation, genomförande och underhåll av förfaranden för datahanteringssystemet och kontrollverksamhet samt andra förfaranden som en verksamhetsutövare eller luftfartygsoperatör måste inrätta enligt förordning (EU) nr 601/2012.
d)
Övervakning och rapportering av utsläpp eller tonkilometer, även när det gäller att uppnå högre nivåer, minska riskerna och öka övervakningens och rapporteringens effektivitet.
2. Under verifieringen efter det år då rekommendationer om förbättringar gjordes i verifieringsrapporten ska verifieraren bedöma om och hur verksamhetsutövaren eller luftfartygsoperatören har genomfört rekommendationerna om förbättringar.
Om verksamhetsutövaren eller luftfartygsoperatören inte har genomfört dessa rekommendationer eller om de inte har genomförts korrekt, ska kontrollören bedöma effekten av detta på risken för felaktigheter och avvikelser.
Artikel 31
Förenklad verifiering av anläggningar
1. Genom undantag från artikel 21.1 kan kontrollören efter godkännande av en behörig myndighet i enlighet med andra stycket besluta att avstå från besök på platser för anläggningar, på grundval av resultatet av riskanalysen och efter att ha fastställt att alla relevanta uppgifter kan nås på distans och att de villkor för undantag från besök på plats som kommissionen fastställt är uppfyllda. Kontrollören ska utan otillbörligt dröjsmål informera verksamhetsutövaren om detta.
I sådana fall ska verksamhetsutövaren eller luftfartygsoperatören till den behöriga myndigheten lämna en ansökan om godkännande av kontrollörens beslut att avstå från besöket.
Den behöriga myndigheten ska på grundval av en ansökan som lämnats av verksamhetsutövaren besluta om godkännande av kontrollörens beslut om att avstå från besöket med beaktande av följande:
a)
De uppgifter som kontrollören lämnat om resultatet av riskanalysen.
b)
Information om att relevanta uppgifter kan nås på distans.
c)
Bevisning för att de villkor som anges i punkt 3 inte är tillämpliga på anläggningen.
d)
Bevisning för att de villkor för undantag från besök på plats som kommissionen fastställt är uppfyllda.
2. Godkännande från den behöriga myndighet som avses i punkt 1 ska inte krävas för att avstå från besök på plats för anläggningar med låga utsläppsnivåer enligt artikel 47.2 i förordning (EU) nr 601/2012.
3. Kontrollören ska under alla omständigheter genomföra besök på plats i följande situationer:
a)
När verksamhetsutövarens utsläppsrapport verifieras för första gången av kontrollören.
b)
När kontrollören inte har genomfört ett besök på plats för de två rapporteringsperioder som närmast föregår den aktuella rapporteringsperioden.
c)
När det under rapporteringsperioden har skett betydande förändringar i övervakningsplanen, inbegripet sådana som avses i artikel 15.3 eller 15.4 i förordning (EU) nr 601/2012.
Artikel 32
Förenklad kontroll för luftfartygsoperatörer
1. Genom undantag från artikel 21.1 kan kontrollören besluta att avstå från besök på plats hos aktörer som anses vara mindre utsläppskällor enligt artikel 54.1 i förordning (EU) nr 601/2012, om kontrollören, grundat på sin riskanalys, drar slutsatsen att alla relevanta uppgifter kan nås av denne på distans.
2. Om luftfartygsoperatören använder det förenklade verktyg som avses i artikel 54.2 i förordning (EU) nr 601/2012 för att fastställa bränsleförbrukningen och när de rapporterade uppgifterna har tagits fram med hjälp av dessa verktyg oberoende av eventuella synpunkter från luftfartygsoperatören, kan kontrollören på grundval av sin riskanalys besluta att inte genomföra de kontroller som avses i artiklarna 14, 16, 17.1, 17.2 och 18 i denna förordning.
Artikel 33
Förenklade verifieringsplaner
Om verifieraren använder en förenklad verifieringsplan, ska verifieraren ange motiveringar för användningen av sådana planer i den interna verifieringsdokumentationen, inklusive bevisning för att villkoren för användning av förenklade kontrollplaner har uppfyllts.
KAPITEL III
KRAV PÅ KONTROLLÖRER
Artikel 34
Sektorsspecifika ackrediteringsområden
Kontrollören ska endast utfärda en verifieringsrapport för en verksamhetsutövare eller luftfartygsoperatör som bedriver verksamhet som omfattas av bilaga I och för vilken kontrollören har beviljats ackreditering i enlighet med förordning (EG) nr 765/2008 och denna förordning.
Artikel 35
Löpande kompetensprocess
1. Kontrollören ska införa, dokumentera, genomföra och upprätthålla en kompetensprocess för att se till att all personal som sköter verifieringar är kompetenta att utföra de uppgifter som tilldelas dem.
2. Som en del av kompetensprocessen enligt punkt 1 ska kontrollören minst fastställa, dokumentera, genomföra och upprätthålla följande:
a)
Allmänna kompetenskriterier för all personal som genomför verifieringar.
b)
Särskilda kompetenskriterier för varje funktion i verifieringsverksamheten, i synnerhet för EU ETS-revisorer, EU ETS-revisionsledare, oberoende granskare och tekniska experter.
c)
En metod för att säkerställa fortsatt kompetens samt regelbunden utvärdering av all personal som utför verifieringar.
d)
En process för löpande fortbildning av den personal som utför verifieringar.
e)
En process för att bedöma om kontrollörens ackreditering gäller för verifieringsuppdraget och om kontrollören har rätt kompetens samt den personal och de resurser som krävs för att utse ett verifieringsteam och fullfölja verifieringen inom den angivna tidsramen.
De kompetenskriterier som avses i led b ska vara specifika för varje ackrediteringsområde där dessa personer utför verifieringar.
Vid bedömningen av kompetens enligt led c ska kontrollören bedöma personalens kompetens enligt de kompetenskriterier som avses i leden a och b.
Den process som avses i led e ska också innefatta en process för att bedöma huruvida verifieringsteamet har den kompetens och den personal som krävs för att utföra verifieringsaktiviteter hos en viss verksamhetsutövare eller luftfartygsoperatör.
Kontrollören ska utveckla allmänna och särskilda kompetenskriterier som överensstämmer med de kriterier som anges i artikel 36.4 och artiklarna 37, 38 och 39.
3. Kontrollören ska med regelbundna intervall övervaka och bedöma det arbete som personalen utför inom ramen för verifieringarna, för att bekräfta deras fortvarande kompetens.
4. Kontrollören ska regelbundet granska den kompetensprocess som avses i punkt 1, så att följande säkerställs:
a)
Att de kompetenskriterier som avses i punkt 2 a och b har utarbetats i enlighet med kompetenskraven i denna förordning.
b)
Att alla frågor som kan identifieras avseende utarbetandet av de allmänna och särskilda kompetenskriterierna enligt punkt 2 a och b behandlas.
c)
Att alla kraven i kompetensprocessen uppdateras och upprätthålls.
5. Kontrollören ska ha ett system för att registrera resultaten av den verksamhet som bedrivs inom ramen för den kompetensprocess som avses i punkt 1.
6. En tillräckligt kompetent utvärderare ska bedöma kompetensen hos och det arbete som utförs av EU ETS-revisor och EU ETS-revisionsledare.
För detta syfte ska den kompetente utvärderaren övervaka och bedöma dem hos verksamhetsutövaren eller luftfartygsoperatörens anläggning under verifieringen av rapporter, för att fastställa om de uppfyller kompetenskriterierna.
7. Om en person inte kan visa att han eller hon uppfyller de kompetenskriterier som krävs för en tilldelad specifik uppgift ska kontrollören identifiera och genomföra ytterligare utbildning eller låta personen arbeta under övervakning av en erfaren person samt följa upp individens arbete tills kontrollören anser att personen i fråga har den kompetens som krävs.
Artikel 36
Verifieringsteam
1. För varje enskilt kontrolluppdrag ska kontrollören utse ett verifieringsteam som kan utföra den verifiering som avses i kapitel II.
2. Verifieringsteamet ska bestå av minst en EU ETS-revisionsledare och, om det krävs enligt kontrollörens slutsatser under den bedömning som avses i artikel 8.1 e och enligt den strategiska analysen, ett lämpligt antal EU ETS-revisorer och tekniska experter.
3. För den oberoende granskningen av verifieringen som rör ett enskilt verifieringsuppdrag ska kontrollören utse en oberoende granskare som inte får ingå i verifieringsteamet.
4. Varje medlem av verifieringsteamet ska
a)
veta och förstå hur deras roll i verifieringsprocessen ser ut,
b)
kunna kommunicera effektivt på det språk som krävs för att utföra sina särskilda uppgifter.
5. I verifieringsteamet ska det finnas minst en person som har den tekniska kompetens och den förståelse som krävs för att bedöma särskilda aspekter av teknisk övervakning och rapportering av de verksamheter som avses i bilaga I och som bedrivs på anläggningen eller hos luftfartygsoperatören, och minst en person som kan kommunicera på det språk som krävs för att verifiera en verksamhetsutövares eller en luftfartygsoperatörs rapport i den medlemsstat där kontrollören utför verifieringen.
6. Om verifieringsteamet består av en enda person måste den här personen uppfylla alla kompetenskrav för EU ETS-revisor och EU ETS-revisionsledare samt de krav som anges i punkterna 4 och 5.
Artikel 37
Kompetenskrav för EU ETS-revisor och EU ETS-revisionsledare
1. En EU ETS-revisor ska ha rätt kompetens för att utföra verifieringen. EU ETS-revisorn ska minst ha följande kompetens:
a)
Kunskaper om direktiv 2003/87/EG, förordning (EU) nr 601/2012, denna förordning, relevanta normer och tillämpliga riktlinjer samt annan relevant lagstiftning, inklusive relevanta riktlinjer och lagstiftning som utfärdats av den medlemsstat där kontrollören ska genomföra en verifiering.
b)
Kunskaper och erfarenheter av granskning av data, och annan information, inklusive följande:
i)
Metoder för granskning av data, och annan information, inklusive tillämpning av väsentlighetsnivån och bedömning av graden av väsentlighet hos felaktigheter.
ii)
Analys av de inneboende riskerna och kontrollriskerna.
iii)
Provtagningsteknik för insamling av provuppgifter och granskning av kontrollverksamhet.
iv)
Bedömning av data- och informationshanteringssystem, IT-system, datahanteringssystem, kontrollverksamhet, kontrollsystem samt förfaranden för kontrollverksamhet.
c)
Förmåga att utföra verifiering av en rapport från en verksamhetsutövare eller luftfartygsoperatör i enlighet med kapitel II.
d)
Kunskap om och erfarenhet av sektorsspecifik teknisk övervakning och rapportering som är relevant för omfattningen av den verksamhet som avses i bilaga I, inom det område där granskaren av utsläppshandel utför verifieringar.
2. En EU ETS-revisionsledare ska uppfylla kompetenskraven för EU ETS-revisor och ska ha visat att han eller hon har den kompetens som krävs för att leda ett verifieringsteam och ansvara för verifieringsaktiviteterna enligt denna förordning.
Artikel 38
Kompetenskrav för oberoende granskare
1. Den oberoende granskaren ska ha lämplig behörighet för att granska utkastet till verifieringsrapporten och den interna verifieringsdokumentationen enligt artikel 25.
2. Den oberoende granskaren ska uppfylla de kompetenskrav för en EU ETS-revisionsledare som avses i artikel 37.2.
3. Den oberoende granskaren ska ha den kompetens som krävs för att analysera uppgifterna och bekräfta att de är fullständiga och korrekta, ifrågasätta brist på information eller motsägelsefulla uppgifter samt kontrollera kedjor av uppgifter för att bedöma om den interna verifieringsdokumentationen är fullständig och om den ger tillräcklig information för att stödja utkastet till kontrollrapport.
Artikel 39
Tekniska experter
1. Vid verifieringar får kontrollören använda sig av tekniska experter för att tillhandahålla detaljerad kunskap och sakkunskap inom särskilda områden, för att bistå EU ETS-revisorn och EU ETS-revisionsledaren när de utför sina verifieringar.
2. Om den oberoende granskaren inte har kompetens att bedöma en viss aspekt i verifieringsprocessen ska kontrollören begära hjälp av en teknisk expert.
3. Den tekniske experten ska ha den kompetens och sakkunskap som krävs för att stödja EU ETS-revisorn och EU ETS-revisionsledaren eller, vid behov, den oberoende granskaren på ett effektivt sätt inom det område där deras kunskaper begärs. Dessutom ska de tekniska experterna ha tillräcklig förståelse av de färdigheter som krävs enligt artikel 37.1 a-c.
4. De tekniska experterna ska utföra specificerade uppgifter under ledning och fullt ansvar av EU ETS-revisionsledaren i det verifieringsteam som den tekniska experten tillhör eller av den oberoende granskaren.
Artikel 40
Förfaranden vid verifiering
1. Kontrollören ska inrätta, dokumentera, genomföra och upprätthålla ett eller flera förfaranden för verifieringsaktiviteter enligt beskrivningen i kapitel II och de förfaranden och processer som krävs enligt bilaga II. Vid införande och genomförande av dessa förfaranden och processer ska kontrollören utföra verksamheten enligt den harmoniserade standard som avses i bilaga II.
2. Kontrollören ska utforma, dokumentera, införa och upprätthålla ett kvalitetsledningssystem för att säkerställa följdriktighet i utveckling, genomförande, förbättring och utvärdering av de förfaranden och processer som avses i punkt 1 i enlighet med den harmoniserade standard som avses i bilaga II.
Artikel 41
Dokumentation och kommunikation
1. Kontrollören ska upprätta dokumentation över personalens kompetens och opartiskhet, för att visa att denna förordning har följts.
2. Kontrollören ska regelbundet göra information tillgänglig för verksamhetsutövaren eller luftfartygsoperatören och andra relevanta parter i enlighet med den harmoniserade standard som avses i bilaga II.
3. Kontrollören ska säkerställa sekretesskydd av de uppgifter som erhållits vid verifieringen i enlighet med den harmoniserade standard som avses i bilaga II.
Artikel 42
Opartiskhet och oberoende
1. Kontrollören ska vara oberoende av verksamhetsutövaren eller luftfartygsoperatören och bedriva sin verifieringsverksamhet opartiskt.
Därför ska kontrollören eller någon annan del av samma juridiska person inte vara en verksamhetsutövare eller luftfartygsoperatör, ägare av en verksamhetsutövare eller luftfartygsoperatör eller ägas av en sådan och kontrollören får inte ha några förbindelser med verksamhetsutövaren eller luftfartygsoperatören som kan inverka på oberoendet och opartiskheten. Kontrollören ska också vara oberoende av organ som handlar med utsläppsrätter inom ramen för det system för handel med utsläppsrätter för växthusgaser som inrättats i enlighet med artikel 19 i direktiv 2003/87/EG.
2. Kontrollören ska vara organiserad på ett sådant sätt att dennes objektivitet, oberoende och opartiskhet skyddas. För tillämpning av denna förordning ska de relevanta krav som fastställs i den harmoniserade standard som avses i bilaga II gälla.
3. Kontrollören ska inte utföra kontroller av en verksamhetsutövare eller luftfartygsoperatör som innebär en oacceptabel risk för kontrollörens opartiskhet eller som skapar en intressekonflikt. Kontrollören får inte använda personal eller kontraktsanställda vid verifiering av en rapport från en verksamhetsutövare eller luftfartygsoperatör som medför en faktisk eller potentiell intressekonflikt. Kontrollören ska också se till att verksamhet som bedrivs av personal eller organisationer inte påverkar kontrollens sekretess, objektivitet, oberoende och opartiskhet.
En oacceptabel risk för opartiskhet eller en intressekonflikt enligt första stycket första meningen ska anses uppstå i bl.a. följande fall:
a)
När en kontrollör eller någon annan del av samma juridiska person tillhandahåller konsulttjänster för att utveckla en del av den övervaknings- och rapporteringsprocess som beskrivs i den övervakningsplan som godkänts av den behöriga myndigheten, inbegripet utveckling av övervakningsmetoden, utarbetande av rapporter från verksamhetsutövare eller luftfartygsoperatörer och utarbetande av övervakningsplanen.
b)
När en kontrollör eller någon annan del av samma juridiska person tillhandahåller tekniskt stöd för att utveckla eller upprätthålla de system som införts för att övervaka och rapportera utsläpp och uppgifter om tonkilometer.
4. En intressekonflikt för kontrollören när det gäller förhållandet mellan denne och en verksamhetsutövare eller en luftfartygsoperatör ska anses uppstå i bl.a. följande fall:
a)
När förhållandet mellan kontrollören och verksamhetsutövaren eller luftfartygsoperatören bygger på gemensamt ägande, gemensam förvaltning, gemensam ledning eller personal, delade resurser, gemensamma finanser och gemensamma avtal eller marknadsföringsåtgärder.
b)
När verksamhetsutövaren eller luftfartygsoperatören har fått rådgivning enligt punkt 3 a eller tekniskt stöd enligt punkt 3 b av ett samrådsorgan, ett organ för teknisk hjälp eller annan organisation som har förbindelser med kontrollören och detta äventyrar kontrollörens opartiskhet.
För tillämpning av led b ska kontrollörens opartiskhet anses vara äventyrad om förbindelserna mellan kontrollören och samrådsorganet, organet för teknisk hjälp eller någon annan organisation bygger på gemensamt ägande, gemensam förvaltning, gemensam ledning eller personal, delade resurser, gemensamma finanser, gemensamma avtal eller marknadsföringsåtgärder och gemensam betalning av försäljningsprovision eller andra incitament för nya kunder.
5. Kontrollören får inte lägga ut den oberoende granskningen och utfärdandet av kontrollrapporten på entreprenad. För tillämpning av denna förordning ska kontrollörer som lägger ut andra verifieringsaktiviteter på entreprenad uppfylla de relevanta krav som fastställs i den harmoniserade standard som avses i bilaga II.
Dock ska inte ingåendet av avtal med individer om att utföra verifieringsaktiviter betraktas som att lägga ut verifieringsverksamhet på entreprenad enligt första stycket, om kontrollören när denne ingår dessa avtal uppfyller de relevanta krav som fastställs i den harmoniserade standard som avses i bilaga II.
6. Kontrollören ska införa, dokumentera, genomföra och upprätthålla ett förfarande för att garantera att kontrollören, delar av samma juridiska person som kontrollören, andra organisationer som avses i punkt 4 och all personal och alla kontraktsanställda som deltar i kontrollen fortlöpande är opartiska och oberoende. Denna process ska omfatta en mekanism för att garantera kontrollörens opartiskhet och oberoende och ska uppfylla de relevanta krav som fastställs i den harmoniserade standard som avses i bilaga II.
KAPITEL IV
ACKREDITERING
Artikel 43
Ackreditering
En kontrollör som utfärdar en verifieringsrapport till en verksamhetsutövare eller luftfartygsoperatör ska vara ackrediterad av ett nationellt ackrediteringsorgan för de verksamheter som avses i bilaga I för vilka kontrollören utför en verifiering av en verksamhetsutövares eller luftfartygsoperatörs rapport.
Artikel 44
Ackrediteringens syfte
Under ackrediteringsförfarandet och tillsynen av ackrediterade kontrollörer ska de nationella ackrediteringsorganen bedöma huruvida kontrollören och dess personal som utför verifieringsaktiviteter
a)
har kompetens att utföra verifiering av rapporter från verksamhetsutövare eller luftfartygsoperatörer i enlighet med denna förordning,
b)
utför verifiering av rapporter från verksamhetsutövare eller luftfartygsoperatörer i enlighet med denna förordning,
c)
uppfyller de krav som avses i kapitel III.
Artikel 45
Ansökan om ackreditering
1. Alla juridiska personer och andra rättsliga enheter kan ansöka om ackreditering i enlighet med artikel 5.1 i förordning (EG) nr 765/2008 och bestämmelserna i detta kapitel.
Ansökan om ackreditering ska innehålla den information som krävs på grundval av den harmoniserade standard som avses i bilaga III.
2. Förutom den information som avses i punkt 1 ska den sökande innan den bedömning som aves i artikel 44 påbörjas även göra följande uppgifter tillgängliga för det nationella ackrediteringsorganet:
a)
Alla uppgifter som begärs av det nationella ackrediteringsorganet.
b)
Förfaranden för och information om de processer som avses i artikel 40.1 och information om det kvalitetsledningssystem som avses i artikel 40.2.
c)
De kompetenskriterier som avses i artikel 35.2 a och b, resultaten av den kompetensprocess som avses i artikel 35 samt annan relevant dokumentation om kompetensen hos all personal som arbetar med verifieringarna.
d)
Information om processen för att garantera upprätthållande av opartiskhet och det fortlöpande oberoendet som avses i artikel 42.6, inbegripet relevanta register över den sökandes och dennes personals opartiskhet och oberoende.
e)
Information om tekniska experter och nyckelpersoner som arbetar med verifiering av rapporter från verksamhetsutövare eller luftfartygsoperatörer.
f)
Systemet och processen för att säkerställa ändamålsenlig intern verifieringsdokumentation.
g)
Andra relevanta register som avses i artikel 41.1.
Artikel 46
Förberedelse inför bedömning
1. Under förberedelserna av den bedömning som avses i artikel 44 ska varje nationellt ackrediteringsorgan ta hänsyn till komplexiteten hos såväl det ackrediteringsområde för vilket kontrollören ansökt om ackreditering som det kvalitetsledningssystem som avses i artikel 40.2, de förfaranden och den information om processer som avses i artikel 40.1 och de geografiska områden där kontrollören utför eller planerar att utföra kontroller.
2. För tillämpning av denna förordning ska det nationella ackrediteringsorganet uppfylla de minimikrav som fastställs i den harmoniserade standard som avses i bilaga III.
Artikel 47
Bedömning
1. Det bedömarlag som avses i artikel 57 ska minst genomföra följande inom ramen för den bedömning som avses i artikel 44:
a)
En granskning av alla relevanta dokument och register som avses i artikel 45.
b)
Ett besök på plats hos den sökande för att granska ett representativt urval av den interna verifikationsdokumentationen och bedöma genomförandet av den sökandes kvalitetsledningssystem och de förfaranden och processer som avses i artikel 40.
c)
En fältbedömning vid ett representativt urval från det begärda ackrediteringsområdet och prestanda och kompetens hos ett representativt urval av den sökandes personal som deltar i verifieringen av rapporten från verksamhetsutövaren eller luftfartygsoperatören, för att säkerställa att personalen arbetar i enlighet med denna förordning.
Vid utförandet av dessa verksamheter ska bedömarlaget uppfylla de krav som fastställs i den harmoniserade standard som avses i bilaga III.
2. Bedömarlaget ska rapportera resultaten och avvikelserna till den sökande i enlighet med de krav som fastställs i den harmoniserade standard som avses i bilaga III och begära att den sökande svarar på de rapporterade avvikelserna och bristerna i enlighet med bestämmelserna i bilaga III.
3. Den sökande ska vidta korrigerade åtgärder för att avhjälpa alla rapporterade avvikelser i enlighet med punkt 2 och i sitt svar till bedömarlagets rapporterade avvikelser och brister, visa vilka åtgärder som vidtas eller kommer att vidtas inom den tidsram som fastställts av det nationella ackrediteringsorganet för att åtgärda identifierade brister och avvikelser.
4. Det nationella ackrediteringsorganet ska granska den sökandes svar och kommentarer till avvikelserna som den sökande lämnar i enlighet med punkt 3.
Om det nationella ackrediteringsorganet anser att den sökandes svar är otillräckligt eller icke-ändamålsenligt ska organet begära ytterligare information eller åtgärder från den sökande. Dessutom kan det nationella ackrediteringsorganet begära bevisning för att de åtgärder som vidtagits genomförts på ett effektivt sätt eller genomföra en uppföljande bedömning för att bedöma effektiviteten hos de korrigerande åtgärderna.
Artikel 48
Beslut om ackreditering och ackrediteringsbevis
1. Det nationella ackrediteringsorganet ska beakta de krav som fastställts i den harmoniserade standard som avses i bilaga III när det förbereder för och fattar beslut om huruvida en sökandes ackreditering ska beviljas, utvidgas eller förnyas.
2. När det nationella ackrediteringsorganet har beslutat att bevilja, utvidga eller förnya en sökandes ackreditering ska organet utfärda ett ackrediteringsintyg till kontrollören.
Ackrediteringsbeviset ska minst innehålla den information som krävs på grundval av den harmoniserade standard som avses i bilaga III.
Ackrediteringsbeviset ska gälla för en period på högst fem år efter den dag då det nationella ackrediteringsorganet utfärdade beviset.
Artikel 49
Tillsyn
1. Det nationella ackrediteringsorganet ska genomföra en årlig tillsyn av varje kontrollör som det har utfärdat ett ackrediteringsbevis till.
Tillsynen ska minst bestå av
a)
ett besök på plats hos kontrollören för att granska det som avses i artikel 47.1 b.
b)
Bevittning av utförande och kompetens hos ett representativt urval av kontrollörens personal i enlighet med artikel 47.1 c.
2. Det nationella ackrediteringsorganet ska genomföra den första tillsynen av en kontrollör i enlighet med punkt 1 senast 12 månader efter den dag då ackrediteringsbeviset utfärdades.
3. Det nationella ackrediteringsorganet ska utarbeta en tillsynsplan för varje kontrollör på ett sätt som gör det möjligt att göra representativa urval inom området för den ackreditering som ska bedömas, i enlighet med de krav som fastställs i den harmoniserade standard som avses i bilaga III.
4. På grundval av resultaten från den övervakning som avses i punkt 1 ska det nationella ackrediteringsorganet bekräfta fortsatt ackreditering.
5. När en kontrollör genomför en verifiering i en annan medlemsstat kan det nationella ackrediteringsorgan som har ackrediterat kontrollören be det nationella ackrediteringsorganet i den medlemsstat där kontrollen utförs att utföra tillsyn för dess räkning och under dess ansvar.
Artikel 50
Förnyad bedömning
1. Innan ackrediteringsbeviset löper ut ska det nationella ackrediteringsorganet genomföra en förnyad bedömning av den kontrollör till vilken det utfärdat ett ackrediteringsbevis, för att fastställa om ackrediteringsbevisets giltighet kan förlängas.
2. Det nationella ackrediteringsorganet ska utarbeta en plan för förnyad bedömning av varje kontrollör på ett sätt som gör det möjligt att göra representativa urval inom området för den ackreditering som ska bedömas. Vid planeringen och genomförandet av bedömningen ska det nationella ackrediteringsorganet uppfylla de krav som fastställs i den harmoniserade standard som avses i bilaga III.
Artikel 51
Extraordinär bedömning
1. Det nationella ackrediteringsorganet får när som helst genomföra en extraordinär bedömning av kontrollören för att bedöma om huruvida kontrollören uppfyller kraven i denna förordning.
2. För att de nationella ackrediteringsorganen ska kunna bedöma behovet av en extraordinär bedömning ska kontrollören genast informera det nationella ackrediteringsorganet om alla väsentliga förändringar i fråga om status och verksamhet som är relevanta för ackrediteringen. Väsentliga förändringar ska innefatta de ändringar som nämns i den harmoniserade standard som avses i bilaga III.
Artikel 52
Utökad ackreditering
Det nationella ackrediteringsorganet ska efter en ansökan från en kontrollör om utökning av en redan beviljad ackreditering, vidta nödvändiga åtgärder för att avgöra huruvida kontrollören uppfyller kraven i artikel 44 för den begärda utvidgningen av området för ackreditering.
Artikel 53
Administrativa åtgärder
1. Det nationella ackrediteringsorganet kan upphäva, återkalla eller begränsa omfattningen av en ackreditering av en kontrollör som inte uppfyller kraven i denna förordning.
Det nationella ackrediteringsorganet ska upphäva, återkalla eller begränsa omfattningen av dess ackreditering av en kontrollör om kontrollören begär detta.
Det nationella ackrediteringsorganet ska införa, dokumentera, genomföra och upprätthålla ett förfarande för tillfälligt upphävande av ackreditering, återkallande av ackreditering och begränsning av ackrediteringens omfattning.
2. Det nationella ackrediteringsorganet ska upphäva ackrediteringen eller begränsa ackrediteringens omfattning om något av följande inträffar:
a)
Kontrollören har gjort sig skyldig till en allvarlig överträdelse av denna förordning.
b)
Kontrollören har konsekvent och vid upprepade tillfällen underlåtit att uppfylla kraven i denna förordning.
c)
Kontrollören har överträtt andra specifika villkor som fastställts av det nationella ackrediteringsorganet.
3. Det nationella ackrediteringsorganet ska återkalla ackrediteringen om följande inträffar:
a)
Kontrollören har underlåtit att åtgärda orsaken till ett beslut om att upphäva ackrediteringsbeviset.
b)
Någon person inom kontrollörens högsta ledning har dömts för bedrägeri.
c)
Kontrollören har avsiktligt lämnat oriktiga uppgifter.
4. Ett nationellt ackrediteringsorgans beslut om att upphäva, återkalla eller begränsa omfattningen av en ackreditering i enlighet med punkterna 2 och 3 ska kunna överklagas.
Medlemsstaterna ska inrätta förfaranden för behandling av sådana överklaganden.
5. Ett nationellt ackrediteringsorgans beslut om att upphäva, återkalla eller begränsa omfattningen av en ackreditering ska börja gälla omedelbart efter det att kontrollören har meddelats om detta.
Det nationella ackrediteringsorganet ska direkt avsluta ett upphävande av ett ackrediteringsbevis när det har fått tillräcklig information och är övertygat om att kontrollören uppfyller kraven i denna förordning.
KAPITEL V
KRAV PÅ ACKREDITERINGSORGAN FÖR ACKREDITERING AV KONTROLLÖRER FÖR UTSLÄPPSHANDEL
Artikel 54
Det nationella ackrediteringsorganet
1. De uppgifter som är relaterade till ackreditering i enlighet med denna förordning ska utföras av ett nationellt ackrediteringsorgan som utsetts i enlighet med artikel 4.1 i förordning (EG) nr 765/2008.
2. Om en medlemsstat beslutar om att tillåta certifiering av kontrollörer som är fysiska personer, i enlighet med denna förordning, ska uppgifter relaterade till certifieringen av dessa kontrollörer anförtros en nationell myndighet som inte är densamma som det nationella ackrediteringsorgan som utsetts i enlighet med artikel 4.1 i förordning (EG) nr 765/2008.
3. Om en medlemsstat beslutar att utnyttja den möjlighet som anges i punkt 2, ska den se till att den berörda nationella myndigheten uppfyller kraven i denna förordning, inbegripet kraven i artikel 70, och tillhandahåller skriftlig bevisning i enlighet med artikel 5.2 i förordning (EG) nr 765/2008.
4. Det nationella ackrediteringsorganet ska vara medlem i det organ som erkänts enligt artikel 14 i förordning (EG) nr 765/2008.
5. Det nationella ackrediteringsorganet ska vara anförtrott att hantera ackrediteringen som en offentlig verksamhet och ha ett formellt erkännande från medlemsstaten, om ackrediteringen inte hanteras direkt av de offentliga myndigheterna.
6. För tillämpning av denna förordning ska det nationella ackrediteringsorganet utföra sina uppgifter i enlighet med de krav som fastställs i den harmoniserade standard som avses i bilaga III.
Artikel 55
Gränsöverskridande ackreditering
Om medlemsstaten anser att det inte är ekonomiskt meningsfullt eller hållbart att utse ett nationellt ackrediteringsorgan eller att tillhandahålla ackrediteringstjänster i den betydelse som avses i artikel 15 i direktiv 2003/87/EG ska medlemsstaten anlita ett nationellt ackrediteringsorgan i en annan medlemsstat.
Den berörda medlemsstaten ska informera kommissionen och andra medlemsstater om detta.
Artikel 56
Oberoende och opartiskhet
1. Det nationella ackrediteringsorganet ska vara organiserat på så sätt att det är helt oberoende av de kontrollörer det bedömer och helt opartiskt då det utför sin ackrediteringsverksamhet.
2. Därför får det nationella ackrediteringsorganet inte bedriva verksamhet eller erbjuda tjänster som kontrollörer tillhandahåller eller erbjuda kommersiella konsulttjänster, äga aktier eller i övrigt ha ett finansiellt intresse eller ett ledningsansvar i eller hos en kontrollör.
3. Utan att det påverkar tillämpningen av artikel 54.2 ska det nationella ackrediteringsorganets organisation, ansvar och uppgifter vara klart åtskilda från organisationen av och det ansvar och de uppgifter som åligger den behöriga myndigheten och andra nationella myndigheter.
4. Det nationella ackrediteringsorganet ska fatta alla slutgiltiga beslut som rör ackrediteringen av kontrollörer.
Det nationella ackrediteringsorganet kan dock lägga ut viss verksamhet på entreprenad, om inte annat följer av de krav som fastställs i den harmoniserade standard som avses i bilaga III.
Artikel 57
Bedömarlag
1. Det nationella ackrediteringsorganet ska utse ett bedömarlag för varje enskild bedömning.
2. Bedömarlaget ska bestå av en bedömningsledare och, där så krävs, ett lämpligt antal bedömare eller tekniska experter för ett visst ackrediteringsområde.
I bedömningsgruppen ska det finnas minst en person som har kunskap om övervakning och rapportering av utsläpp av växthusgaser i enlighet med förordning (EU) nr 601/2012 som är relevant för ackrediteringsområdet och den kompetens och förståelse som krävs för att bedöma verksamheter, för att kontrollera anläggningar eller luftfartygsoperatörer inom det berörda ackrediteringsområdet, och det ska finnas minst en person med kunskap om relevanta nationella regler och riktlinjer.
Artikel 58
Kompetenskrav för bedömare
1. En bedömare ska ha kompetens att utföra de åtgärder som krävs enligt kapitel IV vid bedömningen av en kontrollör. Bedömaren ska därför
a)
uppfylla de krav som fastställs i den harmoniserade standard enligt förordning (EG) nr 765/2008 som avses i bilaga III,
b)
ha kunskaper om direktiv 2003/87/EG, förordning (EU) nr 601/2012, denna förordning, relevanta normer, tillämpliga riktlinjer och annan relevant lagstiftning,
c)
ha kunskaper om sådan granskning av data och annan information som avses i artikel 37.1 b, erhållen genom utbildning eller tillgång till en person med sådan kunskap och erfarenhet av granskning av data och information.
2. En bedömningsledare ska uppfylla kompetenskraven enligt punkt 1 och ska ha uppvisat kompetens för att leda ett bedömarlag och ansvara för att genomföra en bedömning i enlighet med denna förordning.
3. Interna granskare och personer som beslutar om beviljande, utvidgning eller förnyelse av en ackreditering ska utöver kompetenskraven i punkt 1 ha tillräckliga kunskaper och erfarenheter för att kunna utvärdera ackrediteringen.
Artikel 59
Tekniska experter
1. Det nationella ackrediteringsorganet får ta med tekniska experter i bedömarlaget som ska tillhandahålla detaljerad sakkunskap inom ett särskilt område som krävs till stöd för bedömningsledaren och bedömaren.
2. Den tekniska experten ska ha den kompetens som krävs för att ge effektivt stöd åt bedömningsledaren och bedömaren inom det efterfrågade området. Dessutom ska den tekniska experten
a)
ha kunskaper om direktiv 2003/87/EG, förordning (EU) nr 601/2012, denna förordning, relevanta normer, tillämpliga riktlinjer och annan relevant lagstiftning,
b)
ha tillräcklig insikt i verifieringsaktiviteter.
3. Den tekniska experten ska genomföra specificerade uppgifter under ledning och fullt ansvar av bedömningsledaren i det berörda bedömarlaget.
Artikel 60
Förfaranden
Det nationella ackrediteringsorganet ska uppfylla de krav som fastställts enligt artikel 8 i förordning (EG) nr 765/2008.
Artikel 61
Klagomål
Om klagomål inkommer till det nationella ackrediteringsorganet avseende kontrollören från den behöriga myndigheten, verksamhetsutövaren eller luftfartygsoperatören eller andra berörda parter, ska det nationella ackrediteringsorganet inom en rimlig tidsperiod göra följande:
a)
Besluta om klagomålets giltighet.
b)
Säkerställa att den berörda kontrollören ges tillfälle att lämna in sina kommentarer.
c)
Vidta lämpliga åtgärder för att bemöta klagomålet.
d)
Registrera klagomålet och de åtgärder som vidtagits.
e)
Lämna ett svar till den klagande.
Artikel 62
Register och dokumentation
Det nationella ackrediteringsorganet ska föra register över alla personer som är involverade i ackrediteringsprocessen. Registret ska omfatta relevanta kvalifikationer, relevant utbildning, erfarenhet, opartiskhet och den kompetens som krävs för att uppfylla kraven i denna förordning.
Artikel 63
Tillgång till information och sekretesskydd
1. Det nationella ackrediteringsorganet ska regelbundet göra tillgängligt och uppdatera den information som inhämtats under ackrediteringsverksamheten.
2. I enlighet med artikel 8.4 i förordning (EG) nr 765/2008 ska det nationella ackrediteringsorganet ha rutiner som säkerställer att den information som inkommit i samband med ackrediteringsverksamheten i tillämpliga fall behandlas konfidentiellt.
Artikel 64
Referentbedömning
1. De nationella ackrediteringsorganen ska regelbundet genomgå en referentbedömning.
Referentbedömningen ska organiseras av det organ som erkänts enligt artikel 14 i förordning (EG) nr 765/2008.
2. Det organ som erkänts enligt artikel 14 i förordning (EG) nr 765/2008 ska använda sig av lämpliga kriterier för referentbedömning och en effektiv och oberoende bedömningsprocess för att bedöma följande:
a)
Om det nationella ackrediteringsorgan som är föremål för referentbedömning har genomfört ackrediteringsverksamheten enligt kapitel IV.
b)
Om det nationella ackrediteringsorgan som är föremål för referentbedömning uppfyller de krav som fastställs i detta kapitel.
Kriterierna för referentbedömning ska omfatta kompetenskrav för de personer och grupper som utför referentbedömning, vilka är specifika för det system för handel med utsläppsrätter för växthusgaser som fastställs i direktiv 2003/87/EG.
3. Det organ som erkänts enligt artikel 14 i förordning (EG) nr 765/2008 ska offentliggöra och meddela resultatet av referentbedömningen av det nationella ackrediteringsorganet till kommissionen, de nationella myndigheter som ansvarar för nationella ackrediteringsorgan i medlemsstaterna och den behöriga myndighet i medlemsstaterna eller den kontaktpunkt som avses i artikel 69.2.
4. Om ett nationellt ackrediteringsorgan har klarat av en referentbedömning som genomförts av det organ som erkänts enligt artikel 14 i förordning (EG) nr 765/2008 före denna förordnings ikraftträdande, och utan att det påverkar tillämpningen av bestämmelserna i punkt 1, ska det nationella ackrediteringsorganet undantas från kravet på att genomgå en ny referentbedömning efter ikraftträdandet av denna förordning om det kan visa att det efterlever kraven i denna förordning.
För detta ändamål ska det berörda nationella ackrediteringsorganet lämna in en ansökan och relevant bevisning till det organ som erkänts enligt artikel 14 i förordning (EG) nr 765/2008.
Det organ som erkänts enligt artikel 14 i förordning (EG) nr 765/2008 ska besluta om villkoren för att bevilja ett undantag är uppfyllda.
Undantaget ska gälla under en period på högst tre år från dagen för anmälan av beslutet till det nationella ackrediteringsorganet.
5. Den nationella myndighet som i enlighet med artikel 54.2 ansvarar för uppgifter som är relaterade till certifiering av kontrollörer som är fysiska personer i enlighet med denna förordning ska ha lika hög trovärdighet som nationella ackrediteringsorgan som har klarat av en referentbedömning.
För detta ändamål ska den berörda medlemsstaten omedelbart efter sitt beslut om att ge den nationella myndigheten befogenhet att utföra certifiering förse kommissionen och de andra medlemsstaterna med all relevant skriftlig bevisning. Den nationella myndigheten får inte certifiera kontrollörer i enlighet med denna förordning innan den berörda medlemsstaten tillhandahåller den skriftliga bevisningen.
Den berörda medlemsstaten ska regelbundet granska hur väl den nationella myndigheten fungerar med avsikten att se till att den nationella myndigheten fortsätter att ha lika hög trovärdighet, och hålla kommissionen informerad om detta.
Artikel 65
Korrigerande åtgärder
1. Medlemsstaterna ska regelbundet övervaka sina nationella ackrediteringsorgan för att säkerställa att de fortsätter att uppfylla kraven i denna förordning, med beaktande av resultaten av sådan referentbedömning som utförs i enlighet med artikel 64.
2. Om ett nationellt ackrediteringsorgan inte uppfyller kraven eller underlåter att uppfylla sina skyldigheter enligt denna förordning, ska den berörda medlemsstaten vidta lämpliga åtgärder för att avhjälpa detta, alternativt säkerställa att sådana åtgärder vidtas, och informera kommissionen om detta.
Artikel 66
Ömsesidigt erkännande av kontrollörer
1. Medlemsstaterna ska godkänna likvärdigheten av de tjänster som erbjuds av de nationella ackrediteringsorgan som har klarat av en referentbedömning. Medlemsstaterna ska godta ackrediteringsbevisen för kontrollörer som är ackrediterade av sådana nationella ackrediteringsorgan och respektera dessa kontrollörers rättigheter att utföra kontroller inom sina ackrediteringsområden.
2. Om ett nationellt ackrediteringsorgan inte har genomgått en fullständig referentbedömning före den 31 december 2014 ska medlemsstaterna godta ackrediteringsbevisen för kontrollörer som är ackrediterade av det nationella ackrediteringsorganet under förutsättning att det organ som erkänts enligt artikel 14 i förordning (EG) nr 765/2008 har inlett en referentbedömning av det nationella ackrediteringsorganet och inte har konstaterat att organet brister i efterlevnad av denna förordning.
3. När kontrollörer certifieras av en nationell myndighet som avses i artikel 54.2 ska medlemsstaterna godta det bevis som utfärdats av denna myndighet och respektera dessa kontrollörers rättigheter att utföra kontroller inom sina certifieringsområden.
Artikel 67
Övervakning av tjänster
Om en medlemsstat under en tillsyn som utförts i enlighet med artikel 31.4 i direktiv 2006/123/EG har fastställt att en kontrollör inte följer denna förordning ska den behöriga myndigheten eller det nationella ackrediteringsorganet i den medlemsstaten informera det nationella ackrediteringsorgan som har ackrediterat kontrollören.
Det nationella ackrediteringsorgan som har ackrediterat kontrollören ska betrakta denna information som ett klagomål i den betydelse som avses i artikel 61 och ska vidta lämpliga åtgärder och lämna ett svar till den behöriga myndigheten eller det nationella ackrediteringsorganet i enlighet med artikel 72.2 andra stycket.
Artikel 68
Elektroniskt datautbyte och användning av automatiska system
1. Medlemsstaterna får kräva att kontrollörerna använder elektroniska mallar eller särskilda filformat för kontrollrapporter enligt artikel 74.1 i förordning (EU) nr 601/2012.
2. Standardiserade elektroniska mallar eller specifikationer för filformat kan göras tillgängliga för att skapa verifieringsrapporter och för andra typer av kommunikation mellan verksamhetsutövaren, luftfartygsoperatören, kontrollören, den behöriga myndigheten och det nationella ackrediteringsorganet enligt artikel 74.2 i förordning (EU) nr 601/2012.
KAPITEL VI
INFORMATIONSUTBYTE
Artikel 69
Informationsutbyte och kontaktpunkter
1. Medlemsstaten ska inrätta ett effektivt utbyte av lämplig information och ett effektivt samarbete mellan det nationella ackrediteringsorganet eller, i tillämpliga fall, den nationella myndighet som certifierar kontrollörer och den behöriga myndigheten.
2. Om mer än en behörig myndighet utsetts i en medlemsstat enligt artikel 18 i direktiv 2003/87/EG ska medlemsstaten utse en av dessa myndigheter som kontaktpunkt med ansvar för informationsutbytet, för samordningen av arbetet enligt punkt 1 och för den verksamhet som avses i detta kapitel.
Artikel 70
Arbetsprogram för ackreditering och verksamhetsberättelse
1. Senast den 31 december varje år ska det nationella ackrediteringsorganet göra tillgängligt för den behöriga myndigheten och varje berörd medlemsstat ett arbetsprogram som innehåller en lista över de kontrollörer det ackrediterat och vilka i enlighet med artikel 76 har anmält till det nationella ackrediteringsorganet att de har för avsikt att utföra verifieringar i de medlemsstaterna. Arbetsprogrammet för ackreditering ska minst innehålla följande uppgifter för varje kontrollör:
a)
Förväntad tid och plats för verifieringsuppdrag.
b)
Information om aktiviteter som det nationella ackrediteringsorganet har planerat vidta för kontrollören, särskilt övervakning och förnyade bedömningar.
c)
Datum för planerade bedömningar som ska utföras av det nationella ackrediteringsorganet för att bedöma kontrollören, inklusive adress till och kontaktuppgifter för de verksamhetsutövare eller luftfartygsoperatörer som kommer att besökas vid bedömningen.
d)
Information om huruvida det nationella ackrediteringsorganet har begärt att det nationella ackrediteringsorganet i den medlemsstat där kontrollören utför ett verifieringsuppdrag ska utföra övervakningen.
2. När arbetsprogrammet för ackreditering har lämnats in enligt punkt 1 ska den behöriga myndigheten inkomma med alla relevanta uppgifter till det nationella ackrediteringsorganet, inbegripet de relevanta nationella lagar och riktlinjer som ska tillämpas.
3. Senast den 1 juni varje år ska det nationella ackrediteringsorganet göra tillgänglig en verksamhetsberättelse för den behöriga myndigheten. Verksamhetsberättelsen ska minst innehålla följande uppgifter för varje kontrollör som har ackrediterats av det nationella ackrediteringsorganet:
a)
Uppgifter om ackreditering för kontrollörer som nyligen ackrediterats av det nationella ackrediteringsorganet, inklusive ackrediteringens omfattning för dessa kontrollörer.
b)
Alla ändringar av ackrediteringens omfattning för dessa kontrollörer.
c)
Sammanfattning av resultaten från övervakning och förnyade bedömningar som utförts av det nationella ackrediteringsorganet.
d)
Sammanfattning av resultaten av extraordinära bedömningar som utförts, inbegripet skälen för att genomföra sådana bedömningar.
e)
Eventuella klagomål på kontrollören som lämnats in sedan den senaste verksamhetsberättelsen och de åtgärder som vidtagits av det nationella ackrediteringsorganet.
Artikel 71
Informationsutbyte om administrativa åtgärder
Om det nationella ackrediteringsorganet har infört administrativa åtgärder för kontrollören enligt artikel 53 eller om ett tillfälligt upphävande av ackrediteringen har avslutats, eller om ett beslut om överklagande har upphävt ett nationellt ackrediteringsorgans beslut om att införa administrativa åtgärder enligt artikel 53, ska det nationella ackrediteringsorganet underrätta följande parter:
a)
Den behöriga myndigheten i den medlemsstat där kontrollören är ackrediterad.
b)
Den behöriga myndigheten och det nationella ackrediteringsorganet i varje medlemsstat där kontrollören utför verifieringsuppdrag.
Artikel 72
Den behöriga myndighetens informationsutbyte
1. Den behöriga myndigheten i den medlemsstat där kontrollören utför verifieringsuppdrag ska varje år lämna in minst följande uppgifter till det nationella ackrediteringsorgan som har ackrediterat kontrollören:
a)
Relevanta resultat från granskning av verksamhetsutövarens och luftfartygsoperatörens rapport och verifieringsrapporterna, i synnerhet om kontrollören inte efterlever kraven i denna förordning.
b)
Resultaten från tillsyn av verksamhetsutövaren eller luftfartygsoperatören om resultaten är av betydelse för det nationella ackrediteringsorganet när det gäller övervakning och ackreditering av kontrollören eller om dessa resultat innebär att kontrollören inte efterlever kraven i denna förordning.
c)
Resultaten från utvärderingen av den interna verifieringsdokumentationen hos denna kontrollör om den behöriga myndigheten har utvärderat den interna verifieringsdokumentationen i enlighet med artikel 26.3.
d)
Klagomål som mottagits av den behöriga myndigheten och som rör kontrollören.
2. Om de uppgifter som avses i punkt 1 är bevisning för att den behöriga myndigheten har fastställt att kontrollören inte efterlever kraven i denna förordning ska det nationella ackrediteringsorganet betrakta dessa uppgifter som ett klagomål gällande den kontrollören från den behöriga myndigheten i den betydelse som avses i artikel 61.
Det nationella ackrediteringsorganet ska vidta lämpliga åtgärder för att ta itu med detta klagomål och lämna ett svar till den behöriga myndigheten inom tre månader. I svaret till den behöriga myndigheten ska det nationella ackrediteringsorganet informera om de åtgärder som det vidtagit och, i tillämpliga fall, de administrativa åtgärder som införts beträffande kontrollören.
Artikel 73
Informationsutbyte om övervakning
1. Om det nationella ackrediteringsorganet i den medlemsstat där en kontrollör utför kontroller har anlitats enligt artikel 49.5 för att genomföra övervakning ska det rapportera sina resultat till det nationella ackrediteringsorgan som har ackrediterat kontrollören, om inte annat överenskommits mellan de båda nationella ackrediteringsorganen.
2. Det nationella ackrediteringsorgan som har ackrediterat kontrollören ska beakta de resultat som avses i punkt 1 vid bedömning av om kontrollören uppfyller kraven i denna förordning.
3. Om de resultat som avses i punkt 1 visar att kontrollören inte följer denna förordning ska det nationella ackrediteringsorgan som har ackrediterat kontrollören vidta lämpliga åtgärder enligt denna förordning och dessutom underrätta det nationella ackrediteringsorgan som har utfört övervakningen om följande:
a)
Vilka åtgärder som vidtagits av det nationella ackrediteringsorgan som har ackrediterat kontrollören.
b)
I tillämpliga fall, hur kontrollören lyckats ta itu med utredningsresultaten.
c)
Vilka administrativa åtgärder som har införts för kontrollören.
Artikel 74
Informationsutbyte med den medlemsstat där kontrollören är etablerad
Om en kontrollör har beviljats ackreditering av ett nationellt ackrediteringsorgan i en annan medlemsstat än den medlemsstat där kontrollören är etablerad, ska det arbetsprogram för ackreditering och den verksamhetsberättelse som avses i artikel 70 och den information som avses i artikel 71 också lämnas till den behöriga myndigheten i den medlemsstat där kontrollören är etablerad.
Artikel 75
Databaser över ackrediterade kontrollörer
1. Nationella ackrediteringsorgan, eller, i tillämpliga fall, nationella myndigheter enligt artikel 54.2 ska upprätta och hantera en databas till vilken andra nationella ackrediteringsorgan, nationella myndigheter, kontrollörer, verksamhetsutövare, luftfartygsoperatörer och behöriga myndigheter ska ges tillträde.
Det organ som erkänts enligt artikel 14 i förordning (EG) nr 765/2008 ska underlätta och harmonisera tillgång till databaserna med avsikten att främja en effektiv och kostnadseffektiv kommunikation mellan nationella ackrediteringsorgan, nationella myndigheter, kontrollörer, verksamhetsutövare, luftfartygsoperatörer och behöriga myndigheter, och får samordna dessa databaser i en enda centraliserad databas.
2. Den databas som avses i punkt 1 ska innehålla minst följande uppgifter:
a)
Namn på och adress till varje kontrollör som ackrediterats av det nationella ackrediteringsorganet.
b)
De medlemsstater där kontrollören utför verifieringsuppdrag.
c)
Varje kontrollörs ackrediteringsområde.
d)
Datum för beviljande av ackreditering och dess utgångsdatum.
e)
Information om administrativa åtgärder som har införts beträffande kontrollören.
Uppgifterna ska vara allmänt tillgängliga.
Artikel 76
Anmälan från kontrollörer
1. För att det nationella ackrediteringsorganet ska kunna utarbeta ett arbetsprogram för ackreditering och en verksamhetsberättelse enligt artikel 70, ska varje kontrollör senast den 15 november varje år lämna in följande information till det nationella ackrediteringsorgan som har ackrediterat dem:
a)
Planerad tid och plats för de verifieringsuppdrag som de ska utföra.
b)
Adress och kontaktuppgifter till de verksamhetsutövare eller luftfartygsoperatörer vars utsläppsrapport eller tonkilometerrapport omfattas av deras verifieringar.
2. Om förändringar sker i fråga om den information som avses i punkt 1 ska kontrollören anmäla dessa till ackrediteringsorganet inom en tidsfrist som har överenskommits med det organet.
KAPITEL VII
SLUTBESTÄMMELSER
Artikel 77
Övergångsbestämmelser
De uppgifter om utsläpp och, i tillämpliga fall, verksamhetsuppgifter som genereras före den 1 januari 2013 ska kontrolleras i enlighet med beslut 2007/589/EG (11).
Artikel 78
Ikraftträdande
Denna förordning träder i kraft den tjugonde dagen efter det att den har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning.
Den ska tillämpas från och med den 1 januari 2013.
Denna förordning är till alla delar bindande och direkt tillämplig i alla medlemsstater.
Utfärdad i Bryssel den 21 juni 2012.