РЕГЛАМЕНТ (ЕС) № 1191/2010 НА КОМИСИЯТА
от 16 декември 2010 година
за изменение на Регламент (ЕО) № 1794/2006 за установяване на обща схема за таксуване на аеронавигационното обслужване
(текст от значение за ЕИП)
ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз,
като взе предвид Регламент (ЕО) № 550/2004 на Европейския парламент и на Съвета от 10 март 2004 г. за осигуряването на аеронавигационно обслужване в единното европейско небе (Регламент за осигуряване на обслужване) (1), и по-специално член 15, параграф 4от него,
като взе предвид Регламент (ЕО) № 549/2004 на Европейския парламент и на Съвета от 10 март 2004 г. за определяне на рамката за създаването на Единно европейско небе (Рамков регламент), и по-специално член 5, параграф 3от него (2).
като има предвид, че:
(1)
Регламент (ЕО) № 1794/2006 на Комисията (3) установява необходимите мерки за развиване на схема за таксуване на аеронавигационното обслужване, която е съвместима със Системата за пътни такси на Евроконтрол. Разработването на обща схема за събиране на такси за аеронавигационно обслужване, предоставяно по време на всички фази на полета, е от изключително значение за осъществяването на единното европейско небе. Схемата следва да доведе до по-голяма прозрачност по отношение на определянето, налагането и събирането на такси от ползвателите на въздушното пространство, както и до икономическа ефективност при предоставяне на аеронавигационно обслужване. Тя също така следва да спомага за ефективността на полетите при запазване на оптимално ниво на безопасност и да стимулира предоставянето на интегрирано обслужване.
(2)
С цел да се осигури подобряване на икономическата ефективност при аеронавигационното обслужване, схемата за събиране на такси следва да насърчи повишаването на икономическата и на оперативната ефективност в съответствие с Европейския генерален план за управление на въздушното движение и в негова подкрепа.
(3)
Необходимо е да се актуализира Регламент (ЕО) № 1794/2006 с цел да се преведат финансовите последици от схемата за ефективност в схемата за таксуване, особено по отношение на механизмите за поделяне на риска, свързан с въздушното движение и риска, свързан с разходите, както и на системите за материално стимулиране, посочени в Регламент на (ЕС) № 691/2010 на Комисията за определяне на схема за ефективност на аеронавигационното обслужване и мрежовите функции и за изменение на Регламент (ЕО) № 2096/2005 за определяне на общи изисквания при доставянето на аеронавигационни услуги (4). Регламент (ЕО) № 1794/2006 следва съответно да се измени.
(4)
Следва да се предвидят подходящи разпоредби, за да се осигури плавен преход към актуализираната схема за таксуване.
(5)
Мерките, предвидени в настоящия регламент, са в съответствие със становището на Комитета за единното небе,
ПРИЕ НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
Член 1
Изменения към Регламент (ЕС) № 1794/2006
Регламент (ЕО) № 1794/2006 се изменя, както следва:
1)
Член 1 се изменя, както следва:
а)
параграф 1 се заменя със следното:
„1. Настоящият регламент определя необходимите мерки за разработване на обща схема за събиране на такси за аеронавигационно обслужване, която е съвместима със Системата за пътни такси на Евроконтрол.“
б)
параграфи 5 и 6 се заменят със следното:
„5. При спазване на член 1, параграф 3, трето изречение от Регламент (ЕС) № 691/2010 на Комисията (5), държавите-членки могат да решат да не прилагат настоящия регламент по отношение на аеронавигационното обслужване, предоставяно на летища с по-малко от 50 000 движения на търговски въздушен транспорт годишно, независимо от максималната излетна маса и броя на пътническите места. Държавите-членки информират Комисията за това решение.
Комисията публикува периодично актуализиран списък на летищата, за които държавите-членки са решили да не прилагат към аеронавигационните услуги настоящия регламент.
6. По отношение на аеронавигационно обслужване, предоставено на летища с по-малко от 150 000 движения на търговския въздушен транспорт годишно, независимо от максималната излетна маса и броя на пътническите места, преди всеки референтен период, посочен в член 11, параграф 3, буква г) от Регламент (ЕО) № 549/2004, държавите-членки могат да решат да не:
а)
изчисляват установените разходи, съгласно член 6 от настоящия регламент;
б)
изчисляват таксите за използване на летищата, както е посочено в член 11 от настоящия регламент
в)
определят таксови единици за обслужване в зоната на летищата, както е посочено в член 13 от настоящия регламент.
Първата алинея се прилага без да се засяга прилагането на принципите, посочени в членове 14 и 15 от Регламент (ЕО) № 550/2004, при спазване на член 1, параграф 3, трето изречение от Регламент (ЕС) № 691/2010.
Държавите-членки, които решат да не прилагат разпоредбите, изброени в първия параграф, извършват подробна оценка на степента, до която условията, определени в приложение I към настоящия регламент са изпълнени. Тази оценка включва консултиране с представители на ползватели на въздушното пространство.
Посочените държави-членки представят на Комисията подробен доклад относно оценката, посочена в третата алинея. Този доклад се основава на доказателствен материал, включва резултата от консултацията с ползвателите, и дава пълна обосновка на заключенията на държавата-членка.
След консултация със съответната държава-членка Комисията може да определи, че условията, посочени в приложение I към настоящия регламент не са изпълнени, и може, най-късно два месеца след получаване на доклада да изиска от държавата-членка да направи наново оценката при преразгледани условия.
Когато Комисията направи такова определение, тя точно посочва коя(и) част(и) на оценката трябва да бъде(ат) преразгледана(и), и дава обосновка за искането си.
В случай, че Комисията е поискала преразглеждане на оценката, съответната държава-членка предава доклад по заключенията от преразгледаната оценка най-късно два месеца след получаване на искането на Комисията.
Окончателният доклад се обявява публично и е в сила в продължение на референтния период.
2)
В Член 2 се добавят следните букви:
„з)
„установени разходи“ са разходите, предварително определени от държавите-членки, както е посочено в член 15, параграф 2, буква a) от Регламент (ЕО) № 550/2004;
и)
„референтен период“ е референтният период на схемата за ефективност, предвиден в член 11, параграф 3, буква г) от Регламент (ЕО) № 549/2004;
й)
„движения на търговския въздушен транспорт“ е сборът на излитанията и кацанията на търговския въздушен транспорт, изчислен като средна стойност за трите години, предшестващи приемането на плановете за ефективност, посочени в член 12 от Регламент (ЕС) № 691/2010;
к)
„други приходи“ са приходи, получени от публични органи, или приходи от търговски дейности, и/или по отношение на таксовите единици за обслужване в зоната на летищата - също и приходи, получени по силата на договори или споразумения между доставчици на аеронавигационно обслужване и летищни оператори, от които доставчиците на аеронавигационно обслужване се възползват по отношение на намаляване на размера на таксовите единици.“.
3)
В член 3 параграфи 1, 2 и 3 се заменят със следното:
„1. Схемата за събиране на такси се ръководи от принципите, определени в член 15 от Регламент (ЕО) № 550/2004.
2. Установените разходи за аеронавигационно обслужване при прелитане се финансират посредством пътни такси при прелитане, налагани на ползвателите на аеронавигационно обслужване в съответствие с разпоредбите на глава III, и/или други приходи.
3. Установените разходи за аеронавигационно обслужване в зоната на летищата се финансират посредством такси за използване на летищата, налагани на ползвателите на аеронавигационно обслужване, в съответствие с разпоредбите на глава III, и/или други приходи. Те могат да включват кръстосани субсидии, отпуснати в съответствие със законодателството на Съюза.“.
4)
В член 4 параграфи 3 и 4 се заменят със следното:
„3. Зоната за събиране на пътни такси при прелитане се простира от земята до, включително, горното въздушно пространство. Държавите-членки могат да определят конкретна зона за комплексна летищна зона в зоната за събиране на такси.
4. Ако зоните за събиране на такси се простират през въздушното пространство на повече от една държава-членка, например вследствие на създаването на обща зона за събиране на такси в рамките на един функционален блок въздушно пространство, въпросните държави-членки осигуряват в максимално възможната степен съгласуваност и еднообразие в прилагането на настоящия регламент за съответното въздушно пространство.
Когато не е възможно еднакво прилагане на настоящия регламент към съответното въздушно пространство, държавите-членки информират ползвателите за разликите в прилагането на настоящия регламент по прозрачен начин и информират Комисията и Евроконтрол за тези разлики.“.
5)
В член 5 параграфи 2 и 3 се заменят със следното:
„2. Държавите-членки могат да определят следните разходи като установени разходи, съгласно член 15, параграф 2, буква а) от Регламент (ЕС) № 550/2004, когато те са направени в резултат от предоставянето на аеронавигационно обслужване:
а)
разходи, направени от съответните национални органи;
б)
разходи, направени от квалифицираните организации, както е посочено в член 3 от Регламент (ЕО) № 550/2004;
в)
разходи, произлизащи от международни споразумения.
3. В съответствие с член 15а, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 550/2004, без да се засягат други източници на финансиране и в съответствие със законодателството на Съюза, част от приходите, получени от таксите може да се използват за осигуряване на финансиране за общи проекти, свързани с мрежови функции, които са от особено значение за подобряване на цялостната ефективност на управлението на въздушното движение и аеронавигационното обслужване в Европа. В такива случаи държавите-членки осигуряват да са налице практики на подробно и прозрачно счетоводно отчитане, за да бъде гарантирано, че на ползвателите на въздушното пространство не се налагат дублиращи се такси. Ясно се посочват тези установени разходи, които финансират общия проект в съответствие с приложение II.“.
6)
Член 6 се изменя, както следва:
а)
параграф 1 се заменя със следното:
„1. Установените разходи и действителните разходи включват разходите за допустими услуги, съоръжения и дейности, посочени в член 5 от настоящия регламент и са определени съгласно счетоводните изисквания, посочени в член 12 от Регламент (ЕО) № 550/2004.
Еднократните ефекти в резултат от въвеждането на Международните счетоводни стандарти могат да се разпределят за период не по-дълъг от 15 години.
Без да се засягат членове 16 и 18 от Регламент (ЕС) № 691/2010, установените разходи се определят преди началото на всеки референтен период като част от плановете за ефективност, посочени в член 11 от Регламент (ЕО) № 549/2004 и член 10, параграф 3, буква б) от Регламент (ЕС) № 691/2010, за всяка календарна година от референтния период, в реално и номинално изражение. Таксовите единици се изчисляват въз основа на разходите в номинално изражение. За всяка година от референтния период разликата между установените разходи в номинално изражение преди референтния период и установените разходи, актуализирани въз основа на реалната инфлация, регистрирана от Комисията (Евростат) за годината, се пренася най-късно в година n+2.
Установените разходи и действителните разходи се определят в национална валута. При създаване на обща зона за събиране на такси в рамките на един функционален блок въздушно пространство съответните държави-членки осигуряват преобразуване на националните разходи в евро или в националната валута на една от въпросните държави-членки с оглед осигуряване на прозрачно изчисляване на единната таксова единица в прилагане на член 13, параграф 1, алинея първа от настоящия регламент. Тези държави-членки информират Комисията и Евроконтрол за това.“.
б)
Параграф 2 се изменя както следва:
i)
Втората алинея се заменя със следното:
„Разходите за персонала включват брутни възнаграждения, плащания на извънреден труд, вноски за сметка на работодателя в схемите за социално осигуряване, както и разходи за пенсии и други допълнителни възнаграждения. Разходите за пенсии може да се изчисляват въз основа на консервативни предположения, съгласно управлението на схемата или съответното национално законодателство. Тези предположения са посочени в националния план за ефективност.“.
ii)
Четвъртата и петата алинеи се заменят със следното:
„Амортизационните разходи са свързани с общите дълготрайни материални активи в експлоатация за целите на аеронавигационното обслужване. Дълготрайните материални активи се амортизират в съответствие с техния очакван полезен живот, като се използва линейният метод, приложен към стойността на активите, които се амортизират. За изчисляването на амортизацията може да се приложи счетоводно отчитане на базата на историческата цена или счетоводно отчитане на принципа на текущата стойност. Методът остава постоянен за срока на амортизацията и е в съответствие с приложения метод за изчисляване на цената на капитала. Когато се прилага счетоводно отчитане на принципа на текущата стойност, се предоставя също еквивалентна информация за счетоводното отчитане на базата на историческата цена с цел сравняване и оценка.
Цената на капитала е равна на произведението на:
а)
сумата на средната нетна балансова стойност на дълготрайните материални активи и евентуалните корекции в общите активи, определени от националния надзорен орган, използвани от доставчика на аеронавигационното обслужване в експлоатация или в строеж, и на средната стойност на нетните текущи активи, без лихвоносните сметки, които се изискват за предоставянето на аеронавигационно обслужване; и
б)
претеглената средна стойност на лихвения процент по дълговите ценни книжа и на рентабилността на собствения капитал. За доставчиците на аеронавигационно обслужване, които не разполагат със собствен капитал, претеглената средна стойност се изчислява въз основа на възвращаемостта, приложена към разликата между общите активи, както е посочено в буква а), и дълговите ценни книжа.
Извънредните позиции се състоят от еднократни разходи във връзка с предоставянето на аеронавигационно обслужване, които са направени през същата година.
Всяка корекция извън разпоредбите на Международните счетоводни стандарти се посочва в националния план за ефективност, който се разглежда от Комисията, и в допълнителната информация, която се предоставя в съответствие с приложение II.“.
в)
В параграф 3 първата алинея се заменя със следното:
„За целите на параграф 2, пета алинея тегловните коефициенти се базират на съотношението на финансирането чрез дълг или собствен капитал. Лихвеният процент по дълговите ценни книжа е равен на средния лихвен процент по дълговите ценни книжа, емитирани от доставчика на аеронавигационно обслужване. Рентабилността на собствения капитал се основава на действителния финансов риск, поет от доставчика на аеронавигационно обслужване.“.
7)
В член 7, параграф 2 се добавя следната алинея:
„За целите на първата алинея, буква б), преди началото на всеки референтен период и за всяко летище държавите-членки определят критериите за разпределяне на разходите между аеронавигационното обслужване в зоната на летищата и аеронавигационното обслужване при прелитане и информират за това Комисията.“.
8)
Член 8 се заменя със следното:
„Член 8
Прозрачност на разходите и на механизма на събиране на такси
1. Най-късно шест месеца преди началото на референтния период държавите-членки, подпомагани от своите доставчици на аеронавигационно обслужване, предлагат на представители на ползвателите на въздушното пространство подробна консултация относно установените разходи, планираните инвестиции, прогнозите за обслужените единици, политиката на събиране на таксите и съответните таксови единици. Държавите-членки представят по прозрачен начин своите разходи на национално равнище или в рамките на функционалните блокове въздушно пространство, които са доказани в съответствие с член 5, и своите таксови единици, на представители на ползвателите на въздушното пространство, на Комисията и, когато е приложимо, на Евроконтрол.
По време на референтния период държавите-членки ежегодно предлагат консултация на представители на ползвателите на въздушното пространство относно евентуални отклонения от прогнозите, и по-специално по отношение на:
a)
съпоставяне на реалния обем на въздушното движение и разходите спрямо прогнозите за обема на въздушно движение и установените разходи;
б)
прилагането на механизма за поделяне на риска, предвиден в член 11а;
в)
системите за материално стимулиране, предвидени в член 12.
Консултацията може да се организира на регионален принцип. Представителите на ползвателите на въздушното пространство имат право да поискат повече консултации. Системно се организират и консултации с ползвателите след активиране на даден механизъм за предупреждение, водещ до преразглеждане на таксовата единица.
2. Информацията, посочена в параграф 1, се основава на отчетните таблици и подробните правила, предвидени в приложения II и VI, или в приложение III в случаите, когато държава-членка, на национално равнище или на равнище функционален блок въздушно пространство, е взела решение да не се изчисляват установените разходи или таксите за използване на летищата или да не се определят таксови единици за обслужване в зоната на летищата в съответствие с член 1, параграф 6. Съответната документация се предоставя на представителите на ползвателите на въздушното пространство, на Комисията, на Евроконтрол и на националните надзорни органи три седмици преди консултативната среща. За консултацията, посочена в параграф 1, втора алинея, съответната документация се предоставя на представителите на ползвателите на въздушното пространство, на Комисията, на Евроконтрол и на националните надзорни органи ежегодно, не по-късно от 1 ноември.“.
9)
Член 9 се изменя, както следва:
а)
в параграф 1 буква в) се заменя със следното:
„в)
полети, извършени изключително за транспортиране на официална мисия на властващ монарх и най-близките членове на неговото семейство, държавни глави, правителствени ръководители и министри; във всички случаи това освобождаване трябва да бъде доказано с подходящ индикатор на статуса или забележка в полетния план;“.
б)
параграф 4 се изменя както следва:
i)
първата алинея се заличава;
ii)
във втората алинея уводната фраза се заменя със следното:
„Разходите, направени за освободените от заплащане на такси полети, са съставени от:“.
10)
Членове 10 и 11 се заменят със следното:
„Член 10
Изчисляване на пътни такси при прелитане
1. Без да се засяга възможността съгласно член 3, параграф 2 относно финансиране на аеронавигационното обслужване при прелитане посредством други приходи, пътната такса за аеронавигационно обслужване при прелитане за конкретен полет в конкретна зона за събиране на такси обслужване при прелитане е равна на произведението на таксовата единица, определена за въпросната зона за събиране на такси за аеронавигационно обслужване могат, и броя на маршрутните единици за услугата при прелитане за дадения полет.
2. Таксовата единица и обслужените единици при прелитане се изчисляват в съответствие с приложение IV.
Член 11
Изчисляване на такса за използване на летищата
1. Без да се засяга възможността съгласно член 3, параграф 3 за финансиране на аеронавигационното обслужване в зоната на летищата посредством други приходи, таксата за използване на летищата за конкретен полет в конкретна зона за събиране на такси за използване на летищата е равна на произведението на таксовата единица, определена за въпросната зона за събиране на такси за използване на летищата, и пътната такса за обслужване в зоната на летищата за дадения полет. За целите на събиране на таксите, подходът и кацането се таксуват като еднократно ползване. За измерителна единица се приема или кацането, или излитането.
2. Таксовата единица и пътната такса за обслужване в зоната на летищата се изчисляват в съответствие с приложение V.“.
11)
Вмъква се следният член 11а:
„Член 11а
Поделяне на риска
1. Настоящият член установява механизмите за поделяне на риска, свързан с въздушното движение и риска, свързан с разходите. Той се прилага съгласно принципите, посочени в член 11 от Регламент (ЕС) № 691/2010.
2. Следните разходи не подлежат на поделяне на риска, свързан с въздушното движение и се възстановяват независимо от развитието на въздушното движение:
а)
установените разходи, определени в прилагане на член 5, параграф 2, с изключение на споразуменията за трансгранично предоставяне на аеронавигационно обслужване;
б)
установените разходи на доставчиците на метеорологично обслужване;
в)
разрешеното прехвърляне от предишна година или референтен период и бонусите или санкциите в резултат от системи за материално стимулиране;
г)
свръхвъзстановяванията или недостатъчните възстановявания в резултат на колебания във въздушното движение се възстановяват най-късно в година n+2.
Освен това, държавите-членки могат да освободят от поделяне на риска, свързан с въздушното движение, установените разходи на доставчици на аеронавигационно обслужване, които са получили разрешение да предоставят аеронавигационно обслужване без сертифициране, в съответствие с член 7, параграф 5 от Регламент (ЕО) № 550/2004;
3. Когато през дадена година действителният брой на обслужените единици не е по-висок или по-нисък с повече от 2 % от прогнозната стойност, представена в началото на референтния период, допълнителният приход или загуба на приход на доставчика на аеронавигационно обслужване по отношение на установените разходи не се прехвърля;
4. Когато през дадена година n действителният брой обслужени единици е по-висок с над 2 % от прогнозната стойност, представена в началото на референтния период, поне 70 % от допълнителния приход, получен от съответните доставчици на аеронавигационно обслужване от разликата между действителния и прогнозния брой обслужени единици по отношение на установените разходи, която е над 2 %, се връща на ползвателите на въздушното пространство най-късно в година n+2;
Когато през дадена година n действителният брой обслужени единици е по-малък с над 2 % от прогнозната стойност, представена в началото на референтния период, максимум 70 % от загубата на приходи, понесена от съответните доставчици на аеронавигационно обслужване от разликата между действителния и прогнозния брой обслужени единици по отношение на установените разходи, която е над 2 %, се поема от ползвателите на въздушното пространство като правило най-късно в година n+2. Държавите-членки обаче могат да решат да разпределят подобна прехвърлена загуба на приходи в рамките на няколко години, за да запазят стабилността на таксовата единица;
5. Разпределението на риска, свързан с въздушното движение, както е посочено в параграф 4, е заложено в националния план за ефективност или в плана за ефективност на равнище функционален блок въздушно пространство за целия референтен период, следващ консултацията, посочена в член 8.
6. Когато през дадена година n действителният брой обслужени единици е по-нисък от 90 % от прогнозната стойност, представена в началото на референтния период, пълният размер на загубата на приходи, понесена от съответните доставчици на аеронавигационно обслужване, над 10-те процента разлика между действителния и прогнозния брой обслужени единици по отношение на установените разходи, се поема от ползвателите на въздушното пространство като правило най-късно в година n+2. Държавите-членки обаче могат да решат да разпределят подобна прехвърлена загуба на приходи в рамките на няколко години, за да запазят стабилността на таксовата единица;
Когато през дадена година n действителният брой обслужени единици превишава 110 % от прогнозната стойност, представена в началото на референтния период, пълният размер на допълнителния приход, получен от съответните доставчици на аеронавигационно обслужване, над 10-те процента разлика между действителния и прогнозния брой обслужени единици по отношение на установените разходи, се връща на ползвателите на въздушното пространство в година n+2;
7. Доставчиците на аеронавигационно обслужване, които не разполагат със собствен капитал или чийто собствен капитал не превишава 5 % от общите пасиви към 31 декември 2011 г., може да бъдат освободени от поделянето на риска, свързан с въздушното движение, по време на първия референтен период, за да могат да постигнат по-нисък дял на финансирането с дълг. Доставчиците на аеронавигационно обслужване, освободени от поделяне на риска, свързан с въздушното движение са посочени в плана за ефективност, който се разглежда от Комисията, както и в допълнителната информация, която се предоставя в съответствие с приложение II. Държавите-членки описват и обосновават мерките, планирани за постигане на по-нисък дял на финансирането с дълг, и съответния график.
8. Следните принципи се прилагат за поделяне на риска, свързан с разходите:
а)
когато в продължение на целия референтен период действителните разходи са по-ниски от установените разходи, определени в началото на референтния период, разликата се задържа от съответния доставчик на аеронавигационно обслужване, държава-членка или квалифицирана организация;
б)
когато в продължение на целия референтен период действителните разходи са по-високи от установените разходи, определени в началото на референтния период, разликата се поема от съответния доставчик на аеронавигационно обслужване, държава-членка или квалифицирана организация, без да се засяга активирането на механизма за предупреждение в прилагане на член 18 от Регламент (ЕС) № 691/2010;
в)
букви а) и б) може да не се прилагат по отношение на разликата между действителните и установените разходи, за които може да се счита, че са извън контрола на доставчиците на аеронавигационно обслужване, на държавите-членки и на квалифицираните организации, дължаща се на:
i)
непредвидени промени, наложени по силата на националните разпоредби и счетоводната нормативна уредба в пенсионната област;
ii)
непредвидени промени, дължащи се на националното законодателство в областта на данъчното облагане;
iii)
непредвидени и нови елементи на разходите, невключени в националния план за ефективност, но изисквани по силата на законови задължения;
iv)
непредвидени промени в разходите или приходите, произтичащи от международни споразумения;
v)
съществени промени в лихвените проценти по заеми.
Без да се засяга член 6, параграф 1, трета алинея, въз основа на списъка, посочен в точки i) и v) от първата алинея, националният надзорен орган предварително съставя списък на неподдаващите се на контрол фактори, оказващи въздействие върху разходите, като този списък представлява част от плана за ефективност.
Когато в продължение на целия референтен период действителните разходи са по-ниски от установените разходи, определени в началото на референтния период, разликата се връща на ползвателите на въздушното пространство посредством прехвърляне в следващия референтен период.
Когато в продължение на целия референтен период действителните разходи надвишават установените разходи, определени в началото на референтния период, разликата се прехвърля върху ползвателите на въздушното пространство посредством прехвърляне в следващия референтен период. За тази цел съответният национален надзорен орган дава своето изрично съгласие за прехвърлянето, след като се е уверил, че:
i)
отклонението на действителните от установените разходи всъщност се дължи на фактори, които са извън контрола на съответния доставчик на аеронавигационно обслужване, на държавата-членка или на квалифицираната организация;
ii)
отклонението в разходите, които следва да бъдат прехвърлени върху ползвателите, е конкретно определено и категоризирано
Прехвърленият обем се обосновава със съответните фактори и се описва в допълнителната информация, която се предоставя в съответствие с приложение VI.“.
12)
В член 12 параграфи 1, 2 и 3 заменят със следното:
„1. Държавите-членки, на национално равнище или на равнище функционален блок въздушно пространство, могат да създават или одобряват подходящи системи за материално стимулиране, приложени на недискриминационна и прозрачна основа, за да подкрепят подобренията в предоставянето на аеронавигационно обслужване или намаляването на въздействието на авиацията върху околната среда, които водят до различно изчисляване на таксите съгласно параграфи 2 и 3. Тези стимули могат да се прилагат за доставчици на аеронавигационно обслужване или ползватели на въздушното пространство.
2. В съответствие с член 11 от Регламент (ЕС) № 691/2010, държавите-членки, на национално равнище или на равнище функционален блок въздушно пространство, могат да приемат финансови стимули за постигане на целите по отношение на ефективността от техните доставчици на аеронавигационно обслужване. Таксовата единица може да се коригира с оглед предоставяне на бонус или налагане на санкция в съответствие с действителните постижения на доставчика на аеронавигационно обслужване, съпоставени със съответната цел. Към подобни бонуси или санкции се прибягва само когато вариациите в ефективността оказват значително въздействие върху ползвателите. Приложимите нива на бонусите и санкциите трябва да са съизмерими с целите, които трябва да бъдат постигнати, и с постигнатата ефективност. Нивата на вариациите в ефективността, както и приложимите нива на бонуси и санкции се определят след предложението за консултация, посочена в член 8, и са заложени в националния план за ефективност или в плана за ефективност на равнище функционален блок въздушно пространство.
3. Когато държава-членка реши да прилага система за материално стимулиране по отношение на ползвателите на аеронавигационно обслужване, след предложението за консултация, посочена в член 8, тя модулира таксите, натрупани от тях, за да отрази усилията, положени от тези ползватели, по-специално да:
а)
оптимизират използването на аеронавигационното обслужване;
б)
намалят въздействието на авиацията върху околната среда;
в)
намалят общите разходи за аеронавигационното обслужване и да увеличат своята ефективност, по-специално чрез намаляване или модулиране на таксите съобразно използваното бордово оборудване, което увеличава капацитета, или за компенсиране на неудобството при избор на по-малко претоварени маршрути;
г)
ускоряване на разгръщането на функциите за УВД на SESAR.“.
13)
Член 13 се изменя, както следва:
а)
Параграфи 1 и 2 се заменят със следното:
„1. Държавите-членки осигуряват таксовите единици да бъдат определени годишно за всяка зона за събиране на такси.
Таксовите единици се определят в национална валута. Когато държавите-членки, които са част от един функционален блок въздушно пространство решат да създадат обща зона за събиране на такси с единна таксова единица, тази таксова единица се определя в евро или в националната валута на една от обхванатите държави-членки. Съответните държави-членки информират Комисията и Евроконтрол за приложимата валута.
2. Съгласно член 11, параграф 4, буква д) от Регламент (ЕО) № 549/2004 и член 18 от Регламент (ЕС) № 691/2010, таксовата единица може да бъде изменена през годината, в случай на активиране на даден механизъм за предупреждение.“.
б)
Следният параграф 4 се добавя:
„4. За първата година от референтния период, таксовите единици се изчисляват въз основа на плана за ефективност, представен от съответната държава-членка или функционален блок въздушно пространство към 1 ноември на годината, предхождаща референтния период. Ако плановете за ефективност са приети след 1 ноември на годината, предхождаща началото на референтния период, таксовите единици се преизчисляват при необходимост въз основа на окончателно приетия план или приложимите корективни мерки.“.
14)
В член 14 параграф 1 се заменя със следното:
„1. Държавите-членки могат да събират такси чрез единична такса на полет. Ако таксите се фактурират и събират на регионален принцип, валутата, в която се издава фактурата, може да бъде евро, а към съответната таксова единица може да бъде добавена административна таксова единица за покриване на разходите по фактуриране и събиране на таксите.“.
15)
Член 15 се заличава.
16)
В член 17 уводния параграф от първа алинея се заменя със следното:
„Доставчиците на аеронавигационно обслужване улесняват инспекциите и проучванията на националния надзорен орган или на квалифицирани организации, действащи от името на последния, включително посещения на място. Упълномощените лица имат право да:“
17)
Вмъква се следният член 17а:
„Член 17а
Преразглеждане
Преразглеждането на схемата за ефективност от страна на Комисията, както е посочено в член 24 от Регламент (ЕС) № 691/2010, включва механизма за поделяне на риска, предвиден в член 11а от настоящия регламент, системите за материално стимулиране, създадени съгласно член 12 от настоящия регламент, както и тяхното въздействие и ефикасност за постигане на поставените цели във връзка с ефективността.“.
18)
Приложения I до VI се изменят съгласно приложението към настоящия регламент.
Член 2
Преходни разпоредби
Държавите-членки, които са имали национални разпоредби преди 8 юли 2010 г., определящи намаляване на таксовата единица, което превишава целите, определени за целия Европейски съюз с Регламент (ЕС) № 691/2010, могат да освободят своите доставчици на аеронавигационно обслужване от прилагането на член 11а, параграф 3 от Регламент (ЕС) № 1794/2006. Това освобождаване се прилага за периода, през който националните разпоредби предвиждат намаляване на таксовата единица, но за срок не по-дълъг от края на първия референтен период през 2014 г. Държавите-членки информират Комисията и Евроконтрол за тези освобождавания.
Държавите-членки могат да решат да не прилагат разпоредбите на Регламент (ЕС) № 1794/2006, както е изменен с настоящия регламент по отношение на таксите за използване на летищата до 31 декември 2014 г. Те уведомяват Комисията за това. Когато държавите-членки освобождават таксите за използване на летищата от приложението на разпоредбите на настоящия регламент, пълният размер на разходите по предоставяне на аеронавигационно обслужване в зоната на летищата може да бъде възстановен до 31 декември 2014 г.
Член 3
Влизане в сила
Настоящият регламент влиза в сила на третия ден след публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Той започва да се прилага от 2012 г. по отношение на разходите за аеронавигационно обслужване, таксите и таксовите единици.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави-членки.
Съставено в Брюксел на 16 декември 2010 година.
KOMMISSIONENS FÖRORDNING (EU) nr 1191/2010
av den 16 december 2010
om ändring av förordning (EG) nr 1794/2006 om ett gemensamt avgiftssystem för flygtrafiktjänster
(Text av betydelse för EES)
EUROPEISKA KOMMISSIONEN HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING
med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt,
med beaktande av Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 550/2004 av den 10 mars 2004 om tillhandahållande av flygtrafiktjänster inom det gemensamma europeiska luftrummet (”förordning om tillhandahållande av tjänster”) (1), särskilt artikel 15.4,
med beaktande av Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 549/2004 av den 10 mars 2004 om ramen för inrättande av det gemensamma europeiska luftrummet (”ramförordning”) (2), särskilt artikel 5.3, och
av följande skäl:
(1)
I kommissionens förordning (EG) nr 1794/2006 (3) fastställs de åtgärder som är nödvändiga för utvecklingen av ett gemensamt avgiftssystem för flygtrafiktjänster, som stämmer överens med Eurocontrols system för undervägsavgifter. För att det gemensamma europeiska luftrummet ska förverkligas är det mycket viktigt att ett gemensamt avgiftssystem utvecklas för flygtrafiktjänster under flygningens alla faser. Systemet bör ge större insyn vid beräkning, tillämpning och uttag av avgifter från luftrummets användare och främja flygtrafiktjänsternas kostnadseffektivitet. Det bör också främja flygningarnas effektivitet, samtidigt som en optimal säkerhetsnivå upprätthålls och ett integrerat tillhandahållande av tjänster stimuleras.
(2)
För att säkerställa ett effektivt uppnående av det övergripande målet att öka flygtrafiktjänsternas kostnadseffektivitet bör avgiftssystemet främja kostnads- och driftseffektiviteten i enlighet med och till stöd för Generalplanen för det europeiska nätverket för flygledningstjänst.
(3)
Förordning (EG) nr 1794/2006 behöver uppdateras för att inarbeta de ekonomiska konsekvenserna av prestationssystemet i avgiftssystemet, särskilt vad gäller mekanismerna för kostnads- och trafikriskdelning och de incitamentsystem som beskrivs i kommissionens förordning (EU) nr 691/2010 av den 29 juli 2010 om ett prestationssystem för flygtrafiktjänster och nätverksfunktioner och om ändring av förordning (EG) nr 2096/2005 om gemensamma krav i fråga om tillhandahållande av flygtrafiktjänster (4). Förordning (EG) nr 1794/2006 bör därför ändras i enlighet med detta.
(4)
Genom lämpliga bestämmelser bör det säkerställas att övergången till det uppdaterade avgiftssystemet blir smidig.
(5)
De åtgärder som föreskrivs i denna förordning är förenliga med yttrandet från kommittén för det gemensamma luftrummet.
HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
Artikel 1
Ändringar av förordning (EG) nr 1794/2006
Förordning (EG) nr 1794/2006 ska ändras på följande sätt:
1)
Artikel 1 ska ändras på följande sätt:
a)
Punkt 1 ska ersättas med följande:
”1. I denna förordning fastställs de åtgärder som är nödvändiga för utvecklingen av ett gemensamt avgiftssystem för flygtrafiktjänster, som stämmer överens med Eurocontrols system för undervägsavgifter.”
b)
Punkterna 5 och 6 ska ersättas med följande:
”5. Medlemsstaterna får besluta att inte tillämpa denna förordning på flygtrafiktjänster som tillhandahålls vid flygplatser med mindre än 50 000 kommersiella rörelser per år, oavsett maximal startmassa och antal passagerarsäten, om inte annat följer av artikel 1.3 tredje meningen i kommissionens förordning (EU) nr 691/2010 (5).
Medlemsstaterna ska underrätta kommissionen om sådana beslut. Kommissionen ska regelbundet offentliggöra en uppdaterad förteckning över flygplatser för vilka medlemsstaterna har beslutat att inte tillämpa denna förordning på flygtrafiktjänster.
6. För flygtrafiktjänster som tillhandahålls vid flygplatser med mindre än 150 000 kommersiella rörelser per år, oavsett maximal startmassa och antal passagerarsäten, får medlemsstaterna före varje referensperiod enligt artikel 11.3 d i förordning (EG) nr 549/2004, besluta att inte
a)
beräkna fastställda kostnader enligt artikel 6 i den här förordningen,
b)
beräkna terminalavgifter enligt artikel 11 i den här förordningen, eller
c)
fastställa enhetsavgifter för terminaltjänster enligt artikel 13 i den här förordningen.
Första stycket ska gälla utan att det påverkar tillämpningen av de principer som anges i artiklarna 14 och 15 i förordning (EG) nr 550/2004 och om inte annat följer av artikel 1.3 tredje meningen i förordning (EU) nr 691/2010.
Medlemsstater som beslutar att inte tillämpa de bestämmelser som förtecknas i första stycket ska göra en noggrann bedömning av i vilken utsträckning villkoren i bilaga I till den här förordningen är uppfyllda. Den bedömningen ska omfatta konsultation med företrädare för luftrummets användare.
Dessa medlemsstater ska överlämna en utförlig rapport till kommissionen om den bedömning som avses i tredje stycket. Rapporten ska vara faktaunderbyggd, redogöra för resultatet av konsultationen med användarna och ska ge en utförlig motivering till medlemsstatens slutsatser.
Kommissionen får efter konsultation med berörd medlemsstat besluta att villkoren enligt bilaga I till denna förordning inte är uppfyllda och får, senast två månader efter det att den tagit emot rapporten, anmoda medlemsstaten att göra om sin bedömning under ändrade förhållanden.
Om kommissionen träffar ett sådant avgörande ska den identifiera vilka delar i bedömningen som bör revideras och ska ange skälen till det.
Om kommissionen har begärt en reviderad bedömning ska den berörda medlemsstaten lägga fram en rapport om den reviderade bedömningens slutsatser senast två månader efter det att den tagit emot kommissionens anmodan.
Den slutliga rapporten ska offentliggöras och gälla under hela den berörda referensperioden.
2)
I artikel 2 ska följande punkter läggas till:
”h) fastställda kostnader: kostnader som förutfastställts av medlemsstaterna enligt artikel 15.2 a i förordning (EG) nr 550/2004.
i) referensperiod: referensperioden för prestationssystemet enligt artikel 11.3 d i förordning (EG) nr 549/2004.
j) kommersiella rörelser: summan av den kommersiella flygtransportens starter och landningar, räknat som genomsnittet för de tre år som föregår antagandet av prestationsplanerna enligt artikel 12 i förordning (EU) nr 691/2010.
k) andra intäkter: intäkter som härrör från myndigheter eller intäkter som härrör från kommersiell verksamhet och/eller, när det gäller enhetsavgifter för terminaltjänster, intäkter som härrör från kontrakt eller avtal mellan leverantörer av flygtrafiktjänst och flygplatsoperatörer, och som är till fördel för leverantörer av flygtrafiktjänst när det gäller nivån på enhetsavgifterna.”
3)
I Artikel 3 ska punkterna 1, 2 och 3 ersättas med följande:
”1. Avgiftssystemet ska omfattas av principerna i artikel 15 i förordning (EG) nr 550/2004.
2. De fastställda kostnaderna för flygtrafiktjänster en route ska finansieras genom undervägsavgifter som påförs användare av flygtrafiktjänster i enlighet med kapitel III, och/eller genom andra intäkter.
3. De fastställda kostnaderna för terminala flygtrafiktjänster ska finansieras genom terminalavgifter som påförs användare av flygtrafiktjänster i enlighet med kapitel III, och/eller genom andra intäkter Dessa kan inbegripa korssubventionering som beviljats i enlighet med unionslagstiftningen.”
4)
I artikel 4 ska punkterna 3 och 4 ersättas med följande:
”3. En avgiftszon för undervägsavgifter ska sträcka sig från marken upp till och med det övre luftrummet. Medlemsstaterna får inrätta en särskild zon i komplexa terminalområden inom en avgiftszon.
4. Om avgiftszoner sträcker sig över mer än en medlemsstats luftrum, vilket kan bli följden av inrättandet av en gemensam avgiftszon i ett funktionellt luftrumsblock, ska de berörda medlemsstaterna säkerställa att denna förordning tillämpas så konsekvent och enhetligt som möjligt i det berörda luftrummet.
Om en enhetlig tillämpning av denna förordning på det berörda luftrummet inte är möjlig ska medlemsstaterna informera användarna om sådana skillnader i tillämpningen av denna förordning på ett tydligt sätt och ska underrätta kommissionen och Eurocontrol om dessa skillnader.”
5)
I artikel 5 ska punkterna 2 och 3 ersättas med följande:
”2. Medlemsstaterna får ta upp följande kostnader som fastställda kostnader i enlighet med artikel 15.2 a i förordning (EG) nr 550/2004, när dessa uppstår i samband med tillhandahållandet av flygtrafiktjänster:
a)
Kostnader som uppstått hos de berörda nationella myndigheterna.
b)
Kostnader som uppstått hos behöriga organ enligt artikel 3 i förordning (EG) nr 550/2004.
c)
Kostnader som uppkommit till följd av internationella avtal.
3. I enlighet med artikel 15a.3 i förordning (EG) nr 550/2004 och utan att det påverkar andra finansieringskällor samt i enlighet med unionslagstiftningen, får en del av intäkterna från avgifterna avsättas till finansiering av gemensamma projekt för nätverksrelaterade funktioner som är särskilt betydelsefulla för en generell förbättring av den övergripande kvaliteten hos flygledningstjänster och flygtrafiktjänster i Europa. I sådana fall ska medlemsstaterna se till att metoder för en omfattande och öppen bokföring genomförs för att garantera att luftrummets användare inte påläggs dubbla avgifter. Det ska tydligt anges i enlighet med bilaga II vilken del av de fastställda kostnaderna som avsätts till finansiering av det gemensamma projektet.”
6)
Artikel 6 ska ändras på följande sätt:
a)
Punkt 1 ska ersättas med följande:
”1. De fastställda kostnaderna och de faktiska kostnaderna ska inbegripa kostnaderna för de tjänster, hjälpmedel och verksamheter som i enlighet med artikel 5 i den här förordningen får beaktas och som har fastställts i enlighet med kraven på räkenskaperna i artikel 12 i förordning (EG) nr 550/2004.
De engångseffekter som kan hänföras till införandet av internationella redovisningsstandarder får spridas över en period om högst 15 år.
Utan att det påverkar tillämpningen av artiklarna 16 och 18 i förordning (EU) nr 691/2010 ska de fastställda kostnaderna bestämmas innan en ny referensperiod inleds och ingå i prestationsplanerna i artikel 11 i förordning (EG) nr 549/2004 och artikel 10.3 b i förordning (EU) nr 691/2010 för varje kalenderår under referensperioden; kostnaderna ska fastställas både i reala och nominella termer. Enhetsavgifterna ska beräknas utifrån kostnaderna i nominella termer. För varje år av referensperioden ska skillnaden mellan de fastställda kostnaderna i nominella termer före referensperioden och de fastställda kostnader som justerats på grundval av den faktiska inflation som kommissionen (Eurostat) registrerat för året överföras senast under år n+2.
Fastställda kostnader och faktiska kostnader ska fastställas i nationell valuta. Om en gemensam avgiftszon med en gemensam enhetsavgift har upprättats för ett funktionellt luftrumsblock ska de berörda medlemsstaterna säkerställa omräkningen av de nationella kostnaderna till euro eller till en av de berörda medlemsstaternas nationella valuta för att åskådliggöra beräkningen av den gemensamma enhetsavgiften vid tillämpningen av artikel 13.1 första stycket i den här förordningen. Dessa medlemsstater ska underrätta kommissionen och Eurocontrol om detta.”
b)
Punkt 2 ska ändras på följande sätt:
i)
Andra stycket ska ersättas med följande:
”Personalkostnaderna ska omfatta bruttoersättning, övertidsersättning, arbetsgivaravgifter till socialförsäkringssystem, pensionskostnader och andra förmåner. Pensionskostnaderna får beräknas utifrån försiktiga antaganden enligt systemets förvaltningsform eller tillämplig nationell lagstiftning, efter det som är tillämpligt. Dessa antaganden ska beskrivas i den nationella prestationsplanen.”
ii)
Fjärde och femte styckena ska ersättas med följande:
”Avskrivningskostnaderna ska avse de sammanlagda fasta tillgångar som används för att tillhandahålla flygtrafiktjänster. Fasta tillgångar ska skrivas av i förhållande till den förväntade livslängden, med linjär avskrivning av kostnaden för den tillgång som avskrivs. Avskrivningen kan beräknas utifrån anskaffningskostnader eller återanskaffningskostnader. Samma metod ska användas under hela avskrivningsperioden, och den ska vara förenlig med metoden för beräkning av kapitalkostnader. När återanskaffningskostnader tillämpas ska även motsvarande anskaffningskostnader anges för att möjliggöra jämförelse och bedömning.
Kapitalkostnaderna ska vara lika med produkten av
a)
summan av det genomsnittliga bokförda nettovärdet av sådana fasta tillgångar, med eventuella justeringar av de samlade tillgångar som beslutats av den nationella tillsynsmyndigheten, som används av leverantören av flygtrafiktjänst och som är i drift eller under uppbyggnad, och av det genomsnittliga nettovärdet av det rörelsekapital, exklusive räntebärande konton, som krävs för tillhandahållandet av flygtrafiktjänster, och
b)
det viktade genomsnittet av räntesatsen på skulder och av avkastningen på eget kapital. För leverantörer av flygtrafiktjänst utan eget kapital ska det viktade genomsnittet beräknas på grundval av en avkastning som tillämpas på skillnaden mellan de samlade tillgångarna enligt punkt a och skulderna.
Extraordinära poster ska utgöras av engångskostnader i samband med tillhandahållandet av flygtrafiktjänster under ett och samma år.
Alla anpassningar som går utöver internationella räkenskapsstandarder (IAS) ska anges i den nationella prestationsplanen för att granskas av kommissionen, och i tilläggsinformationen som ska lämnas i enlighet med bilaga II.”
c)
I punkt 3 ska första stycket ersättas med följande:
”Vid tillämpningen av punkt 2 femte stycket ska viktningsfaktorerna grundas på proportionen av finansiering genom antingen skulder eller eget kapital. Räntesatsen på skulder ska vara lika med den genomsnittliga räntesatsen på skulder som leverantören av flygtrafiktjänst har. Avkastningen på eget kapital ska beräknas med hänsyn till den faktiska finansiella risk som leverantören av flygtrafiktjänst tar.”
7)
I Artikel 7.2 ska följande stycke läggas till:
”Med avseende på led b i första stycket ska medlemsstaterna inför varje referensperiod för varje flygplats fastställa vilka kriterier som ligger till grund för kostnadsfördelningen mellan terminaltjänster och undervägstjänster, och underrätta kommissionen om detta.”
8)
Artikel 8 ska ersättas med följande:
”Artikel 8
Insyn i kostnaderna och avgiftssystemet
1. Medlemsstaterna ska minst sex månader före inledningen av varje referensperiod erbjuda företrädarna för luftrumsanvändarna en konsultation om fastställda kostnader, planerade investeringar, tjänstenhetsprognoser, avgiftspolicy och därav följande enhetsavgifter med stöd av sina leverantörer av flygtrafiktjänst. Medlemsstaterna ska på ett öppet sätt låta företrädarna för luftrummets användare, kommissionen och, i tillämpliga fall, Eurocontrol få insyn i de nationella kostnaderna eller kostnaderna för de funktionella luftrumsblocken, fastställda i enlighet med artikel 5, och i deras enhetsavgifter.
Under referensperioden ska medlemsstaterna varje år erbjuda företrädarna för luftrumsanvändarna en konsultation om eventuella avvikelser från prognosen, särskilt när det gäller
a)
den faktiska trafiken och de faktiska kostnaderna jämförda med den prognostiserade trafiken och de fastställda kostnaderna,
b)
genomförandet av mekanismen för riskdelning enligt artikel 11a,
c)
stimulansåtgärder enligt artikel 12.
En sådan konsultation kan organiseras på regionalt plan. Företrädare för luftrumsanvändarna ska bibehålla rätten att begära ytterligare konsultation. Konsultation med användarna ska också ske systematiskt när den varningsmekanism har aktiverats, som leder till en översyn av enhetsavgiften.
2. Den information som avses i punkt 1 ska grundas på de rapporteringstabeller och de närmare regler som fastställs i bilagorna II och VI, eller i bilaga III när en medlemsstat på nationell nivå eller på nivån för funktionella luftrumsblock har beslutat att inte beräkna fastställda kostnader eller terminalavgifter eller att inte fastställa enhetsavgifter för terminaltjänster i enlighet med artikel 1.6. Dokumentationen i fråga ska göras tillgänglig för företrädarna för luftrummets användare, kommissionen, Eurocontrol och de nationella tillsynsmyndigheterna tre veckor före konsultationsmötet. För den årliga konsultation som avses i andra stycket i punkt 1 ska dokumentationen i fråga göras tillgänglig för företrädarna för luftrummets användare, kommissionen, Eurocontrol och de nationella tillsynsmyndigheterna varje år senast den 1 november.”
9)
Artikel 9 ska ändras på följande sätt:
a)
I punkt 1 ska led c ersättas med följande:
”c)
Flygningar som genomförs enbart för transport av regerande monark och monarkens närmaste anhöriga, stats- och regeringschefer och ministrar, när dessa är på officiellt uppdrag; flygningens undantagsstatus ska alltid styrkas med vederbörlig statusbeteckning eller anmärkning i färdplanen.”
b)
Punkt 4 ska ändras på följande sätt:
i)
Första stycket ska utgå.
ii)
I andra stycket ska de inledande orden ersättas av följande:
”De kostnader som uppstår vid undantagna flygningar ska bestå av”
10)
Artiklarna 10 och 11 ska ersättas av följande:
”Artikel 10
Beräkning av undervägsavgifter
1. Utan att det påverkar möjligheterna enligt artikel 3.2 till finansiering av flygtrafiktjänster en route genom andra intäkter, ska undervägsavgifter för en specifik flygning inom en specifik avgiftszon för undervägsavgifter vara lika med produkten av den enhetsavgift som har fastställts för denna avgiftszon för undervägsavgifter och antalet undervägstjänstenheter för den flygningen.
2. Enhetsavgiften och undervägstjänstenheterna ska beräknas enligt bilaga IV.
Artikel 11
Beräkning av terminalavgifter
1. Utan att det påverkar möjligheterna enligt artikel 3.3 till finansiering av flygtrafiktjänsters terminaltjänster genom andra intäkter, ska terminalavgiften för en specifik flygning inom en specifik terminalavgiftszon vara lika med produkten av den enhetsavgift som har fastställts för denna terminalavgiftszon och antalet terminaltjänstenheter för den flygningen. Vid uttag av avgifter ska inflygning och start betraktas som en enda flygning. Som enhet ska räknas antingen den ankommande eller den startande flygningen.
2. Enhetsavgiften och terminaltjänstenheterna ska beräknas enligt bilaga V.”
11)
Följande artikel 11a ska införas:
”Artikel 11a
Riskdelning
1. I denna artikel fastställs mekanismerna för trafik- och kostnadsriskdelning. Den ska tillämpas i enlighet med de principer som avses i artikel 11 i förordning (EU) nr 691/2010.
2. Följande kostnader ska inte omfattas av trafikriskdelning och de ska tas ut oberoende av trafikutvecklingen:
a)
de fastställda kostnaderna enligt artikel 5.2, med undantag av överenskommelser om gränsöverskridande tillhandahållande av flygtrafikledningstjänster,
b)
de fastställda kostnaderna för leverantörer av flygvädertjänster,
c)
de godkända överföringarna från ett tidigare år eller referensperioder, samt bonusar och sanktioner från stimulansåtgärder,
d)
för höga eller låga uttag till följd av trafikvariationer, vilka ska regleras senast under år n+2.
Medlemsstaterna får dessutom besluta att från trafikriskdelning undanta de fastställda kostnaderna för leverantörer av flygtrafiktjänst som har fått tillstånd att tillhandahålla flygtrafiktjänster utan certifikat, i enlighet med artikel 7.5 i förordning (EG) nr 550/2004.
3. När det totala antalet tjänstenheter under ett givet år inte över- eller underskrider prognosen från referensperiodens början med mer än 2 %, ska de ytterligare intäkterna eller intäktsförlusterna för leverantören av flygtrafiktjänst i förhållande till de fastställda kostnaderna inte överföras.
4. När det faktiska antalet tjänstenheter under ett givet år (n) överskrider prognosen från referensperiodens början med mer än 2 %, ska minst 70 % av de ytterligare intäkterna för de berörda leverantörerna av flygtrafiktjänst, för den del som överstiger 2 % av skillnaden mellan de faktiska tjänstenheterna och prognosen över fastställda kostnader, betalas tillbaka till luftrummets användare senast under år n+2.
När det faktiska antalet tjänstenheter under ett givet år (n) underskrider prognosen från referensperiodens början med mer än 2 %, ska högst 70 % av den intäktsförlust för de berörda leverantörerna av flygtrafiktjänst, för den del som överstiger 2 % av skillnaden mellan de faktiska tjänstenheterna och prognosen över fastställda kostnader, bäras av luftrummets användare i princip senast under år n+2. Medlemsstaterna får emellertid besluta att fördela överföringen av en sådan intäktsförlust över flera år för att hålla enhetsavgiften stabil.
5. Fördelningen av trafikrisk som avses i punkt 4 ska fastställas i den nationella prestationsplanen eller prestationsplanen för funktionella luftrumsblock för hela referensperioden efter den konsultation som avses i artikel 8.
6. När det faktiska antalet tjänstenheter under ett givet år (n) är lägre än 90 % av prognosen från referensperiodens början, ska hela intäktsförlusten för de berörda leverantörerna av flygtrafiktjänst, för den del som överstiger skillnaden på 10 % mellan de faktiska tjänstenheterna och prognosen över fastställda kostnader, bäras av luftrummets användare i princip senast under år n+2. Medlemsstaterna får emellertid besluta att fördela överföringen av en sådan intäktsförlust över flera år för att hålla enhetsavgiften stabil.
När det faktiska antalet tjänstenheter under ett givet år (n) är högre än 110 % av prognosen från referensperiodens början, ska hela beloppet ytterligare intäkter för de berörda leverantörerna av flygtrafiktjänst, för den del som överstiger skillnaden på 10 % mellan de faktiska tjänstenheterna och prognosen över fastställda kostnader, betalas tillbaka till luftrummets användare under år n+2.
7. Leverantörer av flygtrafiktjänst utan eget kapital eller med ett eget kapital på högst 5 % av de totala skulderna per den 31 december 2011, kan undantas från trafikriskdelning under den första referensperioden, för att en lägre andel skuldfinansiering ska nås. Leverantörer av flygtrafiktjänst som undantagits från trafikriskdelning ska anges i prestationsplanen för att granskas av kommissionen och i den tilläggsinformation som ska läggas fram enligt bilaga II. Medlemsstaterna ska beskriva och motivera de åtgärder som planeras för att nå en lägre andel skuldfinansiering, och tidsplanen för dessa.
8. Följande principer ska gälla för kostnadsriskdelning:
a)
När de faktiska kostnaderna under hela referensperioden är lägre än de fastställda kostnaderna från början av referensperioden, ska den berörda leverantören av flygtrafiktjänst, medlemsstaten eller kvalificerade enheten bibehålla rätten till den skillnad som uppstått.
b)
När de faktiska kostnaderna under hela referensperioden är högre än de fastställda kostnaderna från början av referensperioden, ska den berörda leverantören av flygtrafiktjänst, medlemsstaten eller kvalificerade enheten bära kostnaderna för den skillnad som uppstått utan att det påverkar aktiveringen av en varningsmekanism enligt artikel 18 i förordning (EU) nr 691/2010.
c)
Punkterna a och b får inte tillämpas på skillnaden mellan faktiska och fastställda kostnader som kan anses vara utom kontroll för leverantörerna av flygtrafiktjänst, medlemsstaterna och de kvalificerade enheterna till följd av
i)
oförutsedda ändringar i nationella pensionsbestämmelser och bestämmelser om pensionsredovisning,
ii)
oförutsedda ändringar i nationell skattelagstiftning,
iii)
oförutsedda och nya kostnadsposter, som inte omfattas av den nationella prestationsplanen, men som krävs enligt lag,
iv)
oförutsedda förändringar i kostnader eller intäkter orsakade av internationella överenskommelser,
v)
betydande förändringar i räntesatserna för lån.
Utan att det påverkar tillämpningen av artikel 6.1 tredje stycket, ska den nationella tillsynsmyndigheten utifrån förteckningen i leden i-v i första stycket upprätta en lista över ej kontrollerbara kostnadsfaktorer, som ska ingå i prestationsplanen.
När de faktiska kostnaderna under hela referensperioden är lägre än de fastställda kostnaderna från början av referensperioden, ska den skillnad som uppstått återbetalas till luftrummets användare genom en överföring till följande referensperiod.
När de faktiska kostnaderna under hela referensperioden är högre än de fastställda kostnaderna från början av referensperioden, ska den skillnad som uppstått överlåtas på luftrummets användare genom en överföring till följande referensperiod. Den nationella tillsynsmyndigheten ska ge sitt uttryckliga samtycke till överföringen efter att ha förvissat sig om att
i)
skillnaden mellan de faktiska kostnaderna och de fastställda kostnaderna beror på omständigheter som ligger utom kontroll för den berörda leverantören av flygtrafiktjänst, medlemsstaten eller kvalificerade enheten, och
ii)
den skillnad som ska överlåtas på användarna noggrant identifieras och kategoriseras.
Det överförda beloppet ska definieras utifrån olika faktorer och beskrivas i den tilläggsinformation som läggs fram i enlighet med bilaga VI.”
12)
I artikel 12 ska punkterna 1, 2 och 3 ersättas med följande:
”1. Medlemsstaterna på nationell nivå eller på nivån för funktionella luftrumsblock får, på en icke-diskriminerande grund, öppen för insyn, inrätta eller godkänna incitamentsystem för att främja förbättringar av tillhandahållandet av flygtrafiktjänster eller minskningar av luftfartens miljöpåverkan, och som kan leda till en annan beräkning av avgifter enligt punkterna 2 och 3. Sådana stimulansåtgärder får rikta sig till leverantörer av flygtrafiktjänst eller luftrummets användare.
2. I enlighet med artikel 11 i förordning (EU) nr 691/2010 får medlemsstaterna på nationell nivå eller på nivån för funktionella luftrumsblock anta ekonomiska incitament för att deras leverantörer av flygtrafiktjänst ska uppnå prestationsmålen. Enhetsavgiften får anpassas till att utgöra en bonus eller en sanktion utifrån den faktiska prestationsnivån hos leverantören av flygtrafiktjänst i förhållande till det relevanta målet. Sådana bonusar och sanktioner får endast aktiveras när prestationsändringarna medför en märkbar förändring för användarna. Nivån på bonusar och sanktioner ska stå i förhållande till de mål som ska uppfyllas, och den prestation som uppnåtts. Ändringarna i prestationsnivåer och den tillämpliga nivån på bonusar och sanktioner ska fastställas efter det erbjudande om konsultation som avses i artikel 8 och anges i den nationella prestationsplanen eller prestationsplanen för det funktionella luftrumsblocket.
3. När en medlemsstat beslutar sig för att införa incitamentsystem för användarna av flygtrafiktjänster, ska den, efter det erbjudande om konsultation som avses i artikel 8, anpassa de avgifter som åläggs användarna så att de avspeglar dessa användares ansträngningar för att framför allt
a)
använda flygtrafiktjänsterna på ett optimalt sätt,
b)
minska luftfartens miljöpåverkan,
c)
minska de samlade kostnaderna för flygtrafiktjänsterna och öka deras effektivitet, framför allt genom att sänka eller anpassa avgifterna för sådan luftburen utrustning som ökar kapaciteten eller uppväger nackdelarna med att välja mindre trafikbelastade rutter,
d)
påskynda införandet av ATM-kapacitet inom ramen för Sesar.”
13)
Artikel 13 ska ändras på följande sätt:
a)
Punkterna 1 och 2 ska ersättas med följande:
”1. Medlemsstaterna ska se till att enhetsavgifter fastställs för varje avgiftszon på årsbasis.
Enhetsavgifterna ska fastställas i den nationella valutan. När medlemsstater som ingår i ett funktionellt luftrumsblock beslutar att upprätta en gemensam avgiftszon med en gemensam enhetsavgift ska denna avgift fastställas i euro eller i en av de berörda medlemsstaternas nationella valuta. De berörda medlemsstaterna ska underrätta kommissionen och Eurocontrol om tillämplig valuta.
2. I enlighet med artikel 11.4 e i förordning (EG) nr 549/2004 och artikel 18 i förordning (EU) nr 691/2010, får enhetsavgifter ändras under årets lopp när en varningsmekanism har aktiverats.”
b)
Följande punkt 4 ska läggas till:
”4. Enhetsavgifter för referensperiodens första år ska beräknas utifrån den prestationsplan som medlemsstaten eller det funktionella luftrumsblocket i fråga meddelade per den 1 november året före referensperiodens början. När prestationsplaner antas efter den 1 november året före referensperiodens början, ska enhetsavgifterna om nödvändigt räknas om utifrån den slutgiltigt antagna planen eller de tillämpliga korrigerande åtgärderna.”
14)
I artikel 14 ska punkt 1 ersättas med följande:
”1. Medlemsstaterna får samla in avgifterna i form av en enda avgift per flygning. När avgifter faktureras och inkasseras regionalt får faktureringsvalutan vara euro, och en administrativ enhetsavgift som ska täcka fakturerings- och inkasseringskostnaderna får läggas till enhetsavgiften i fråga.”
15)
Artikel 15 ska utgå.
16)
I artikel 17 ska den inledande delen av första stycket ersättas med följande:
”Leverantörer av flygtrafiktjänst ska underlätta inspektioner och undersökningar, inbegripet besök på plats, som genomförs av de nationella tillsynsmyndigheterna eller av en kvalificerad enhet som agerar på deras vägnar. De behöriga personerna ska ha befogenhet att”
17)
Följande artikel 17a ska införas:
”Artikel 17a
Granskning
Kommissionens granskning av prestationssystemet enligt artikel 24 i förordning (EU) nr 691/2010 ska inbegripa riskdelningsmekanismen i artikel 11a i denna förordning och incitamentsystem som införs enligt artikel 12 i denna förordning samt deras effekt och effektivitet när det gäller att nå uppsatta prestationsmål.”
18)
Bilagorna I-VI ska ändras i enlighet med bilagan till denna förordning.
Artikel 2
Övergångsbestämmelser
Medlemsstater som redan före den 8 juli 2010 hade en nationell lagstiftning om en sänkning av enhetsavgiften som går längre än de EU-täckande målen enligt förordning (EU) nr 691/2010, får undanta sina leverantörer av flygtrafiktjänst från tillämpningen av artikel 11a.3 i förordning (EG) nr 1794/2006. Detta undantag ska tillämpas under den period de nationella bestämmelserna om sänkning av enhetsavgiften gäller, dock inte efter den första referensperiodens utgång år 2014. Medlemsstaterna ska underrätta kommissionen och Eurocontrol om sådana undantag.
Medlemsstaterna får besluta att inte tillämpa bestämmelserna i förordning (EG) nr 1794/2006 i dess lydelse efter ändring genom denna förordning på terminalavgifter förrän den 31 december 2014. De ska underrätta kommissionen om detta. När medlemsstater undantar terminalavgifter från föreskrifterna i den förordningen får de fullständiga kostnaderna för tillhandahållandet av terminala flygtrafiktjänster tas upp till och med den 31 december 2014.
Artikel 3
Ikraftträdande
Denna förordning träder i kraft den tredje dagen efter det att den har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning.
Den ska tillämpas på kostnader, avgifter och enhetsavgifter för flygtrafiktjänster med början från och med 2012.
Denna förordning är till alla delar bindande och direkt tillämplig i alla medlemsstater.
Utfärdat i Bryssel den 16 december 2010.