РЕШЕНИЕ НА КОМИСИЯТА
от 19 октомври 2011 година
относно схемите за държавна помощ, приведени в действие от Гърция в департаментите Кастория, Евбея, Флорина, Килкис, Родопи, Еврос, Ксанти и Додеканезите и на островите Лесбос, Самос и Хиос (преструктуриране на дълг)
(№ C 23/04 (ex NN 153/03), C 20/05 (ex NN 70/04) и C 50/05 (ex NN 20/05)
(нотифицирано под номер C(2011) 7252)
(само текстът на гръцки език е автентичен)
(текст от значение за ЕИП)
(2012/307/ЕС)
ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 108, параграф 2, алинея първа от него,
като взе предвид Споразумението за Европейското икономическо пространство, и по-специално член 62, параграф 1, буква а) от него,
като покани заинтересованите страни да представят мненията си в съответствие с член 108, параграф 2, алинея първа от Договора (1) и като взе предвид техните мнения,
като има предвид, че:
I. ПРОЦЕДУРА
(1)
След като получи информация, че през 1993 г. и следващите години, в контекста на операция по предоговаряне на дълга, е отпусната помощ на предприятия в департаментите Кастория и Евбея, с писмо от 27 май 2003 г. Комисията поиска от гръцките органи да представят в рамките на четири седмици текста на правното основание за тази операция заедно с всякаква друга информация, необходима за проучването, предвидено в членове 87 и 88 от Договора за ЕО (3).
(2)
С писмо от 10 юли 2003 г. с входящ номер от 17 юли 2003 г. Постоянното представителство на Гърция към Европейския съюз препрати на Комисията писмо от гръцките органи с искане за едномесечно удължаване на срока, посочен в съображение 1.
(3)
С писмо от 4 август 2003 г. с входящ номер от 6 август 2003 г. Постоянното представителство на Гърция към Европейския съюз препрати на Комисията информацията, поискана с писмото от 27 май 2003 г.
(4)
След проучване на информацията бе установено, че помощта е отпусната без одобрение от страна на Комисията. Следователно Комисията взе решение да образува преписка за помощ, за която не е постъпило уведомление, под номер NN 153/03.
(5)
С писмо от 21 юни 2004 г. (4) Комисията уведоми Гърция, че е решила да открие процедурата, предвидена в член 88, параграф 2 от Договора за ЕО (С 23/2004) (наричана по-долу „откриване на първата процедура“).
(6)
Решението на Комисията да открие процедурата бе публикувано в Официален вестник на Европейския съюз (5). Комисията покани заинтересованите страни да представят мненията си относно въпросната помощ.
(7)
Комисията не получи мнения от заинтересовани трети страни.
(8)
С писмо от 13 юли 2004 г. с входящ номер от 19 юли 2004 г. Постоянното представителство на Гърция към Европейския съюз поиска едномесечно удължаване на срока, даден на гръцките органи за предоставяне на отговора им във връзка с откриването на първата процедура.
(9)
С факс от 6 август 2004 г. Комисията предостави поисканото удължаване.
(10)
С писмо от 9 август 2004 г. с входящ номер от 10 август 2004 г. Постоянното представителство на Гърция към Европейския съюз препрати на Комисията отговора на гръцките органи по отношение на откриването на първата процедура.
(11)
По време на проучването на информацията, предоставена от гръцките органи в писмото им от 4 август 2003 г. бе установено, че освен департаментите Кастория и Евбея въпросната помощ засяга и департаментите Флорина и Килкис. Следователно с факс от 22 април 2004 г. Комисията поиска от гръцките органи допълнителна информация по посочените схеми за помощ.
(12)
С писмо от 26 май 2004 г. Постоянното представителство на Гърция към Европейския съюз поиска едномесечно удължаване на срока, отпуснат на гръцките органи за предоставяне на посочената по-горе допълнителна информация.
(13)
С факс от 7 юни 2004 г. Комисията предостави поисканото удължаване.
(14)
С писмо от 1 юли 2004 г. с входящ номер от същия ден Постоянното представителство на Гърция към Европейския съюз препрати на Комисията информацията, поискана с факс от 22 април 2004 г.
(15)
След проучване на информацията бе установено, че помощта е отпусната без одобрение от страна на Комисията. Следователно Комисията взе решение да образува преписка за помощ, за която не е постъпило уведомление, под номер NN 70/04.
(16)
С писмо от 9 юни 2005 г. (7) Комисията уведоми Гърция, че е решила да открие процедурата, предвидена в член 88, параграф 2 от Договора за ЕО по отношение на мерките за помощ, предоставени в департаментите Флорина и Килкис (С 20/2005) (наричано по-долу „откриване на втората процедура“).
(17)
Решението на Комисията да открие процедурата бе публикувано в Официален вестник на Европейския съюз (8). Комисията покани заинтересованите страни да представят мненията си относно въпросната помощ.
(18)
Комисията не получи мнения от заинтересовани трети страни.
(19)
С писмо от 24 юни 2005 г. с входящ номер от 28 юни 2005 г. Постоянното представителство на Гърция към Европейския съюз поиска двумесечно удължаване на срока, даден на гръцките органи за предоставяне на отговора им във връзка с откриването на втората процедура.
(20)
С факс от 13 юли 2005 г. Комисията предостави поисканото удължаване.
(21)
С писмо от 18 август 2005 г. с входящ номер от 24 август 2005 г. Постоянното представителство на Гърция към Европейския съюз препрати на Комисията отговора на гръцките органи по отношение на откриването на втората процедура.
(22)
По време на проучването на информацията, представена от гръцките органи с писмо от 1 юли 2004 г., бе установено, че помощта е отпусната и в департаменти, различни от засегнатите от откриването на първите две процедури. Следователно с факс от 12 ноември 2004 г. Комисията поиска от гръцките органи допълнителна информация по тези мерки за помощ.
(23)
С писмо от 13 декември 2004 г. с входящ номер от 15 декември 2004 г. Постоянното представителство на Гърция към Европейския съюз поиска от Европейската комисия едномесечно удължаване на срока, даден на гръцките органи за предоставяне на посочената по-горе допълнителна информация.
(24)
С факс от 6 януари 2005 г. Комисията предостави поисканото удължаване.
(25)
С писмо от 27 януари 2005 г. с входящ номер от 1 февруари 2005 г. Постоянното представителство на Гърция към Европейския съюз препрати на Комисията информацията, поискана с писмото от 12 ноември 2004 г.
(26)
След проучване на информацията бе установено, че помощта е отпусната без одобрение от страна на Комисията. Следователно Комисията взе решение да образува преписка за помощ, за която не е постъпило уведомление, под номер NN 20/05.
(27)
С писмо от 22 декември 2005 г. (10) Комисията уведоми Гърция, че е решила да открие процедурата, предвидена в член 88, параграф 2 от Договора за ЕО по отношение на помощта, отпусната в департаментите Родопи, Евбея, Ксанти и Додеканезите и островите Лесбос, Самос и Хиос (С 50/05) (наричано по-долу „откриване на третата процедура“).
(28)
Решението на Комисията да открие процедурата бе публикувано в Официален вестник на Европейския съюз. (11) Комисията покани заинтересованите страни да представят мненията си по отношение на въпросната помощ.
(29)
Комисията не получи мнения от заинтересовани трети страни.
(30)
С писмо от 23 януари 2006 г. с входящ номер от 25 януари 2006 г. Постоянното представителство на Гърция към Европейския съюз поиска тримесечно удължаване на срока, даден на гръцките органи за предоставяне на отговора им по отношение на откриването на третата процедура.
(31)
С факс от 3 февруари 2006 г. Комисията предостави поисканото удължаване.
(32)
С писмо от 10 май 2006 г. с входящ номер от 11 май 2006 г. Постоянното представителство на Гърция към Европейския съюз препрати на Комисията отговора на гръцките органи по отношение на откриването на третата процедура.
(33)
След повторно проучване на всички представени правни основания, с факс от 12 януари 2011 г. Комисията поиска от гръцките органи да представят в срок от един месец допълнителни разяснения относно въпросната помощ.
(34)
С електронни съобщения от 7 февруари 2011 г. Постоянното представителство на Гърция към Европейския съюз поиска от Комисията да удължи посочения по-горе краен срок с още 40 работни дни.
(35)
С факс от 17 февруари 2011 г. Комисията предостави удължаване с 20 работни дни.
(36)
С електронни съобщения от 15 март 2011 г. и 29 март 2011 г. Постоянното представителство на Гърция към Европейския съюз препрати посочените по-горе разяснения на Комисията.
II. ОПИСАНИЕ
(37)
Министерско решение № 69836/В1461 от 30 септември 1993 г. предвижда преобразуването на общия дълг, бил той изискуем или не, към 30 юни 1993 г., възникнал в резултат на заеми от всякакъв вид (за оборотен капитал и дълготрайни активи) в драхми или чуждестранна валута, отпуснати на промишлени и занаятчийски предприятия, установени и извършващи дейност, независимо от местонахождението на седалището им по регистрация, в департаментите Кастория и Евбея, както и в резултат на банкови гаранции в драхми или чуждестранна валута, издадени от името на въпросните предприятия, в нов заем със срок на погасяване десет години, платим на равни шестмесечни вноски (главница плюс лихви) или на равни шестмесечни вноски за главницата (проста амортизация) с лихва, изчислявана на шестмесечие при лихвения процент, приложим за преструктурирането към момента (лихвеният процент, приложим по отношение на новия заем, е процентът, приложим за 12-месечните съкровищни бонове от последната емисия, издадена преди началото на всеки период за изчисляване на лихвата по заема, увеличен с два процентни пункта, с лихвена субсидия в размер на десет процентни пункта по време на първите пет години, която се покрива от сметката, създадена съгласно Закон № 128/75. (12)
(38)
Като друга възможност споменатите по-горе предприятия могат да получават в продължение на пет години лихвена субсидия в размер на десет процентни пункта по неизплатените си към 30 юни 1993 г. дългове в драхми или чуждестранна валута, свързани с инвестиции в оборотен капитал или дълготрайни активи.
(39)
Предприятията трябва да бъдат жизнеспособни след преструктурирането (което означава, че в известна степен са били в затруднено положение); този критерий подлежи на проверка от страна на банките.
(40)
Министерски решения № 2035824/5887 от 1 юни 1994 г., 2045909/7431/0025 от 26 август 1994 г., 2071670/11297 от 9 ноември 1994 г. и 72742/B1723 от 8 декември 1994 г. изменят гратисните периоди и лихвените субсидии, свързани с новите заеми, и обезпечават последните посредством държавна гаранция.
(41)
Министерско решение № 66336/B1398 от 14 септември 1993 г. предвижда същите мерки за помощ и условия като описаните в съображение 37. Предвижда и предоставянето на държавна гаранция за главницата и лихвата на преструктурирания дълг на промишлени и занаятчийски предприятия в департаментите Флорина и Килкис, както и покриване от страна на държавата на лихвите за забавяне, платими към 31 декември 1992 г. по заеми, отпуснати за оборотен или инвестиционен капитал на тези фирми, в рамките на бюджетните ограничения съгласно Закон № 128/75.
(42)
Решение № 66336/B1398 от 14 септември 1993 г. бе изменено от Решение № 30755/B1199 от 21 юли 1994 г., Решение № 60029/B1541 от 23 септември 1994 г., Решение № 72742/B1723 от 8 декември 1994 г., Решение № 236/B22 от 4 януари 1995 г., Решение № 8014/B285 от 28 февруари 1995 г., Решение № 44678/B1145 от 3 юли 1995 г., Решение № 44446/B1613 от 24 декември 1996 г., Решение № 40410/B1678 от 9 декември 1997 г., Решение № 10995/B546 от 24 март 1999 г., Решение № 12169/B736 от 22 март 2000 г. и Решение № 35913/B2043 от 24 октомври 2000 г. Тези различни решения изменят срока на заемите, гратисните периоди и лихвените субсидии, свързани с новите заеми, като също удължават срока, след който неизплатените вноски стават платими.
(43)
Предприятията трябва да бъдат жизнеспособни след преструктурирането (което означава, че в известна степен са били в затруднено положение); този критерий подлежи на проверка от страна на банките.
(44)
Министерско решение № 1648/В.22/13.1.1994 г. предвижда, както следва:
а)
за нови заеми за оборотен капитал, отпуснати след 1 април 1993 г. на промишлени, занаятчийски и миннодобивни предприятия, промишлени животновъдни предприятия, хотели и корабни дружества, установени независимо от местонахождението на техните седалища по регистрация в департаментите Ксанти, Родопи и Еврос, лихвена субсидия в размер на 10 (десет) процентни пункта, която се покрива от сметката, създадена съгласно Закон № 128/75, и възлиза на не повече от 20 % от оборота на предприятието за предходната година или не повече от 50 % от поръчките за текущата година по отношение на лихвата, начислена от 1 април 1993 г. до 31 март 1996 г., с държавна гаранция до обща сума в размер на 100 000 000 GRD (293 470 EUR);
б)
общите задължения, било то изискуеми или не, към 31 декември 1993 г., възникнали в резултат на заеми за оборотен капитал и дългосрочни активи, отпуснати на промишлени, занаятчийски и миннодобивни предприятия, промишлени животновъдни предприятия, хотели и корабни дружества в Тракийския регион, ще бъдат преобразувани в нов заем със срок на погасяване десет години, платим на равни шестмесечни вноски (главница плюс лихва) от сметката, създадена съгласно Закон № 128/75, с държавна гаранция;
в)
включване в преструктурирания дълг на лихви за забавяне, изискуеми към 31 декември 1992 г. по заемите за дългосрочни активи или оборотен капитал.
(45)
Предприятията трябва да бъдат жизнеспособни след преструктурирането (което означава, че в известна степен са били в затруднено положение); този критерий подлежи на проверка от страна на банките.
(46)
В Министерско решение № 1648/B.22/13.1.1994 г. бяха внесени редица изменения посредством следните министерски решения: № 14237/B.664/6.4.1994, 235/B.21/4.1.1995, 44678/B.1145/3.7.1995, 14946/B.566/30.4.1996, 44446/B.1613/24.12.1996, 32576/B.1282/9.10.1997 (13), 11362/B.472/7.4.1997, 40412/B.1677/9.12.1997 (14), 42998/B.2026/15.12.1998, 19954/B.957/7.6.1999, 10123/B.507/17.3.1999, 6244/B.270/18.2.2000 и 35913/B.2043/24.10.2000 (15). Всички тези текстове изменят технически параметри, като например лихвени субсидии, гратисни периоди, срок на заемите и продължителност на периодите, след които неизплатените вноски стават дължими.
(47)
С Решение № 2003341/683/0025/17.2.94 се предоставя държавна гаранция за заеми за оборотен капитал, отпуснати след 1 април 1993 г. на промишлени, занаятчийски и миннодобивни предприятия, промишлени животновъдни предприятия, хотели и корабни дружества, установени, независимо от местонахождението на техните седалища по регистрация, в департаментите Ксанти, Родопи и Еврос, до обща сума в размер на 100 000 000 GRD (293 470 EUR) на предприятие, както и за дългове (капитал и лихви), възникнали от преструктурирането на неизплатени към 31 декември 1993 г. дългове в резултат на стари заеми, отпуснати съгласно разпоредбите на Съвместно решение № 1648/G.G.54/B.22/13.1.94.
(48)
В Решение № 2003341/683/0025/17.2.94 бяха внесени редица изменения посредством следните решения: № 2022973/3968/0025/18.5.94, 2043231/6673/0025/11.7.95, 2030175/4446/0025/10.6.1996, 2087184/49/0025/11.7.97, 2016123/2133/0025/6.3.1998, 2090373/11216/0025/1.6.98 (16), 2/21857/0025/7.10.1999, 2/14774/0025/31.5.2000, 2/82257/0025/18.12.2000, 2/7555/0025/25.5.2001, 2/61352/0025/31.1.2002 и 2/64046/0025/2003/28.1.2004. Всички тези текстове предоставят държавна гаранция в случай на прилагане на мерките, предвидени от различните решения, изменящи Министерско решение № 1648/B.22/13.1.1994 (вж. съображение 46).
(49)
От решенията в горепосочения списък, Министерско решение № 2/82257/0025/18.12.2000 предвижда, че за да бъдат приложими неговите разпоредби, предприятията трябва да бъдат жизнеспособни сами по себе си (а не след преструктуриране, какъвто е случаят по отношение на другите министерски решения, посочени в настоящото решение), което предполага липса на затруднено положение.
(50)
Министерско решение № 2041901/16.5.1989 предвижда лихвена субсидия в размер на три процентни пункта, която се покрива от общата сметка, създадена съгласно Закон № 128/75, върху неизплатените суми, дължими по заемите за оборотен капитал, отпуснати на или след 1 април 1989 г. на търговски и занаятчийски предприятия, чиито седалища по регистрация се намират в департаментите Еврос, Лесбос, Самос, Хиос и Додеканезите.
(51)
Министерско решение № 2078809/10.10.89 предвижда лихвена субсидия в размер на три процентни пункта, която се покрива от общата сметка, създадена съгласно Закон № 128/75, върху неизплатените суми, дължими по заемите за оборотен капитал, отпуснати на или след 1 април 1989 г. на търговски и занаятчийски предприятия, чиито седалища по регистрация се намират в департаментите Родопи, Ксанти и Самос.
(52)
Министерски решения № 9034/B.289/10.2.2003 и 37497/B.1232/2.6.2003 допълват разпоредбите на решенията, посочени в съображения 50 и 51, като уточняват обхвата и някои технически параметри, свързани с предвидените лихвени субсидии.
III. ОСНОВАНИЯ ЗА ОТКРИВАНЕ НА ПРОЦЕДУРА ПО РАЗСЛЕДВАНЕ
(53)
По отношение на въпросните схеми за помощ Комисията изразява съмнения не само относно липсата на държавна помощ, а и относно съвместимостта с вътрешния пазар на помощта, която според Комисията действително е налице.
а) Обосновка на откриването на първата процедура
(54)
Първата процедура бе открита поради следните причини:
а)
при искане да предоставят обяснение във връзка с въпросната помощ гръцките органи заявиха, че не е представено уведомление за министерските решения, които представляват правно основание за мерките за помощ, тъй като са счели, че помощта, която привеждат в действие, не представлява държавна помощ по смисъла на член 87, параграф 1 от Договора за ЕО; те също заявиха, че макар и да не са запознати с точния брой на получателите, сумите на въпросните мерки за помощ вероятно попадат в обхвата на правилото „de minimis“;
б)
тъй като правилото „de minimis“ не се е прилагало в селскостопанския сектор към момента на прилагане на мерките за помощ и решенията, които представляват правно основание на въпросните мерки за помощ, са били насочени към предприятията, изправени пред проблеми с ликвидността, Комисията счете, че помощта следва да бъде анализирана с оглед на различните правила, приложими по отношение на оздравяването и преструктурирането на предприятия в затруднение от влизането в сила на първото от гореспоменатите решения; наличната информация обаче не позволи да се установи до каква степен са спазени тези правила;
в)
отново по отношение на селскостопанския сектор наличната информация не позволи да се определи дали държавната гаранция е предоставена в съответствие с различните правила, приложими по отношение на държавната помощ под формата на гаранции от влизането в сила на първото от горепосочените решения;
г)
в промишления и занаятчийския сектор правилото „de minimis“ безспорно е било приложимо, но тъй като гръцките органи не бяха запознати с броя на получателите в рамките на мерките, въведени чрез тези министерски решения, и тъй като праговете на помощта „de minimis“ се изчисляват за тригодишен период, а не за еднократна мярка, бе невъзможно да се прецени дали предвидената във въпросните решения помощ може действително да попада в обхвата на правилото „de minimis“; в този контекст мерките за помощ трябваше да бъдат анализирани също и въз основа на правилата за оздравяване и преструктуриране на предприятия в затруднение, приложими от влизането в сила на първото от упоменатите решения; наличната информация обаче не позволи да се установи до каква степен са спазени тези правила;
д)
и по отношение на тези сектори наличната информация не позволи да се определи дали държавната гаранция е предоставена в съответствие с различните правила, приложими по отношение на държавната помощ под формата на гаранции от влизането в сила на първото от горепосочените решения;
б) Обосновка на откриването на втората процедура
(55)
Втората процедура бе открита поради следните причини:
а)
при искане да предоставят обяснение във връзка с въпросната помощ гръцките органи заявиха, че макар и да не им е известен точният брой на получателите, сумите на въпросната помощ вероятно попадат в обхвата на правилото „de minimis“; въпреки това, съвсем отделно от факта, че до 1 януари 2005 г. правилото „de minimis“ не се е прилагало по отношение на селскостопанския сектор, Комисията не разполагаше с данни, които биха ѝ позволили да установи до каква степен сумите, получени от селскостопанските предприятия по силата на Министерско решение № 66336/B.1398 и измененията към него, са могли да попадат в приложното поле на Регламент (ЕО) № 1860/2004 на Комисията от 6 октомври 2004 г. относно прилагането на членове 87 и 88 от Договора за ЕО спрямо минималните помощи в секторите на земеделието и рибарството (17), който въвежда правилото „de minimis“ в земеделския сектор;
б)
като се има предвид, че тези решения са били насочени към предприятия в затруднение, помощта трябваше да бъде анализирана с оглед на различните правила, приложими по отношение на оздравяването и преструктурирането на предприятия в затруднение от влизането в сила на първото от горните решения, т.е. от 21 септември 1993 г.; наличната информация обаче не позволи да се определи до каква степен са спазени тези правила;
в)
отново по отношение на селскостопанския сектор наличната информация не позволи да се определи дали държавната гаранция е предоставена в съответствие с различните правила, приложими по отношение на държавната помощ под формата на гаранции от 21 септември 1993 г.;
г)
в промишления и занаятчийския сектор правилото „de minimis“ безспорно е било приложимо, но тъй като гръцките органи не бяха запознати с броя на получателите в рамките на мерките, въведени чрез тези министерски решения, и тъй като праговете на помощта „de minimis“ се изчисляват за тригодишен период, а не за еднократна мярка, бе невъзможно да се прецени дали предвидената във въпросните решения помощ може действително да попада в обхвата на правилото „de minimis“; в този контекст мерките за помощ трябваше да бъдат анализирани също и въз основа на правилата за оздравяване и преструктуриране на предприятия в затруднение, които са били приложими от 21 септември 1993 г.; наличната информация обаче не позволи да се установи до каква степен са спазени тези правила;
д)
по отношение на тези сектори наличната информация не позволи да се определи дали държавната гаранция е предоставена в съответствие с различните правила, приложими по отношение на държавната помощ под формата на гаранции от 21 септември 1993 г.;
в) Обосновка на откриването на третата процедура
(56)
Третата процедура бе открита поради следните причини:
а)
както при откриване на първата и втората процедура, гръцките органи посочиха в представената от тях информация, че въпросните суми вероятно попадат в обхвата на правилото „de minimis“; въпреки това, съвсем отделно от факта, че до 1 януари 2005 г. правилото „de minimis“ не се е прилагало по отношение на селскостопанския сектор, Комисията не разполагаше с данни, които биха ѝ позволили да установи до каква степен сумите, получени от селскостопанските предприятия по силата на решенията, представляващи правно основание на въпросната схема за помощ, са могли да попадат в приложното поле на Регламент (ЕО) № 1860/2004;
б)
като се има предвид, че тези министерски решения са били насочени към предприятия в затруднение, помощта трябваше да бъде анализирана с оглед на различните правила, приложими по отношение на оздравяването и преструктурирането на предприятия в затруднение от влизането в сила на първото от горните решения; наличната информация обаче не позволи да се определи до каква степен са спазени тези правила;
в)
в промишления, хотелиерския и занаятчийския сектор правилото „de minimis“ безспорно е било приложимо, но тъй като гръцките органи не посочиха броя на получателите на помощта и тъй като праговете на помощта „de minimis“ се изчисляват за тригодишен период, а не за еднократна мярка, бе невъзможно да се прецени дали предвидената във въпросните решения помощ може действително да попада в обхвата на правилото „de minimis“; в този контекст мерките за помощ трябваше да бъдат анализирани също и въз основа на правилата за оздравяване и преструктуриране на предприятия в затруднение, приложими от влизането в сила на първото от упоменатите решения; наличната информация обаче не позволи да се установи до каква степен са спазени тези правила;
г)
във въгледобивния и корабния сектор правилото „de minimis“ се е прилагало едва от влизането в сила на Регламент (ЕО) № 69/2001 на Комисията от 12 януари 2001 г. относно прилагането на членове 87 и 88 от Договора за ЕО към помощта de minimis (18); поради причините, представени в буква в) обаче, мерките за помощ трябваше да бъдат анализирани също и въз основа на различните правила, приложими по отношение на оздравяването и преструктурирането на предприятия в затруднение от влизането в сила на първото от горните решения; наличната информация обаче не позволи да се установи до каква степен са спазени тези правила;
д)
в сектора на морския транспорт правилото „de minimis“ не е било приложимо; следователно мерките за помощ трябваше да бъдат анализирани въз основа на правилата, прилагани от влизането в сила на първото от горните решения по отношение на оздравяване и преструктуриране на предприятия в затруднение; наличната информация обаче не позволи да се установи до каква степен са спазени тези правила;
е)
в никой от горните сектори наличната информация не позволи да се определи дали държавната гаранция е предоставена в съответствие с различните правила, които са се прилагали от влизането в сила на първото от горните решения по отношение на държавната помощ под формата на гаранции;
ж)
Решение № 2041901/16.5.1989 и решенията, посочени в съображения 51 и 52 по-горе, предвиждат помощ в департаменти, различни от Родопи, Еврос и Ксанти, и не бе възможно да се установи дали системата на помощ, която са въвели, разширява системата, прилагана в горепосочените три департамента, или е отделна система; във всеки случай въз основа на наличната информация не бе възможно да се установи дали са спазени правилата за държавна помощ (правилата относно регионалната помощ или правилото „de minimis“);
з)
ако министерските решения, посочени в буква ж), са представлявали разширение на системата за помощ, приложима в департаментите Родопи, Ксанти и Еврос, не бе възможно да се определи дали планираните мерки за помощ могат да попадат в обхвата на правилото „de minimis“ или да бъдат счетени за съвместими с разпоредбите, уреждащи отпускането на помощ за оздравяване и преструктуриране на предприятия в затруднение;
и)
ако министерските решения, посочени в буква ж), са представлявали независима система за помощ, бе необходимо - тъй като в разпоредбите им липсваха подробности в това отношение - да се проучи съвместимостта на прилагането на системата по отношение на стабилни предприятия и по отношение на предприятия в затруднение; при анализа бяха изведени следните заключения:
-
за предприятията в затруднения не бе възможно да се определи дали планираните мерки за помощ могат да попадат в обхвата на правилото „de minimis“ или да бъдат счетени за съвместими с разпоредбите, уреждащи отпускането на помощ за оздравяване и преструктуриране на предприятия в затруднение,
-
за стабилните предприятия бе невъзможно да се определи дали оборотният капитал, осигурен чрез заем, заедно с предоставената лихвена субсидия, е послужил за финансиране на допустими инвестиции по смисъла на правилата на Съюза за регионална помощ.
IV. МНЕНИЕ НА ГРЪЦКИТЕ ОРГАНИ ОТНОСНО ОТКРИВАНЕТО НА ОФИЦИАЛНАТА ПРОЦЕДУРА
а) Мнение на гръцките органи относно откриването на първата процедура
(57)
С писмо от 9 август 2004 г. гръцките органи декларираха следното:
а)
консолидирането на заемите е административен инструмент, който не води до високи разходи за публичните органи;
б)
изчисляването на лихвата на шестмесечие вече е подкрепено от съдебната практика на националния Върховен съд, който се е произнесъл, че тримесечното изчисление е незаконно, представлява злоупотреба и допринася за налагане на извънредна тежест за длъжниците;
в)
предоставянето на държавната гаранция не може да се приеме за помощ, тъй като използването ѝ зависи от особено строги мерки за главния длъжник;
г)
по време на референтния период лихвените проценти в Гърция са били много по-високи от средните проценти в останалата част на Съюза и са останали такива въпреки лихвените субсидии; следователно не е налице нарушаване на конкуренцията, още повече, че е имало изискване предприятията получатели да бъдат жизнеспособни; освен това лихвените субсидии са били финансирани от нарочна сметка, отделна от държавния бюджет;
д)
като се има предвид запазването на дълга и на лихвата, предоставянето на гратисни периоди не може да бъде счетено за мярка за помощ - то представлява просто преструктуриране на погасяването във времето, което е обосновано въз основа на икономическата ситуация;
е)
Министерско решение № 72742/B1723 (вж. съображение 42 по-горе) не води до допълнителни разходи във връзка с тези, наложени от първоначалното решение, което представлява основание за въпросната схема;
ж)
освобождаването на обезпеченията посредством Министерско решение № 2071670/11297 не може да се приеме за мярка за помощ по отношение на предприятията, тъй като първите са съобразени с нивото на преструктурираните заеми; освен това гаранцията от гръцката държава не покрива всички видове разходи, наложени върху заемополучателите от банките;
з)
Министерско решение № 69836/B1451 и измененията му засягат най-общо преработващите предприятия и не посочват конкретно преработващите предприятия в селскостопанския сектор, които попадат в приложното поле на Регламент (ЕИО) № 866/90 на Съвета от 29 март 1990 г. относно подобряването на условията за преработка и за пускане в продажба на селскостопанските продукти (19), Регламент (ЕО) № 951/97 на Съвета от 20 май 1997 г. относно подобряването на условията за преработка и за пускане в продажба на селскостопанските продукти (20) и Регламент (ЕО) № 1257/99 на Съвета от 17 май 1999 г. относно подпомагане на развитието на селските райони от Европейския фонд за ориентиране и гарантиране на земеделието (ФЕОГА) (21); тези регламенти са прилагани посредством реализирането на оперативни програми по втората и третата рамка за подпомагане от Общността; предприятията, които са направили инвестиции и са получили помощ за тази цел от Министерство на развитието на селските райони и храните, не са отговаряли на условията за преструктуриране на дълга, тъй като това не е било предвидено; правилото „de minimis“ също не се e прилагало, тъй като за получаване на субсидия операторите е трябвало да са извършили дейност и да са покрили разходите;
и)
позоваването на правилото „de minimis“ служи единствено, за да илюстрира факта, че повечето от предоставените мерки за помощ са били под прага за „de minimis“, без да се посочва конкретно селскостопанският сектор;
й)
критерият „жизнеспособност след преструктуриране“ не се е отразил върху цялостната оценка на жизнеспособността на предприятието, изготвена от кредитната институция, тъй като допустимостта за преструктуриране се определя непосредствено след проучването на жизнеспособността;
к)
преструктурирането засяга стари заеми и не представлява финансиране за нови инвестиции;
л)
по отношение на общия еквивалент на помощта за преструктуриране, по-голямата част от мерките за помощ представляват малки суми, областите, за които тези мерки са предназначени (Кастория и Евбея), са необлагодетелствани райони по смисъла на Директива 75/268/ЕИО на Съвета от 28 април 1975 г. относно земеделието в планински и полупланински райони, както и в някои необлагодетелствани райони (22), като държавата като цяло попада в обхвата на цел 1;
м)
лихвеният процент, приложен по отношение на новите заеми, е същият като този при последната емисия гръцки съкровищни бонове; лихвената субсидия не засяга целия срок на преструктурирания заем, а само първите критични години; разликата между процентите не е много голяма (1 до 2 пункта);
н)
схемата е съществувала между 30 юни 1993 г. и 30 юни 2003 г.
б) Мнение на гръцките органи относно откриването на втората процедура
(58)
С писмо от 18 август 2005 г. гръцките органи изложиха следните аргументи, повечето от които вече са били представени в техния отговор относно откриването на първата процедура (вж. предходното съображение):
а)
консолидирането на заемите е административен инструмент, който не води до високи разходи за публичните органи (тук органите добавят, че целта на този инструмент не е избирателно предоставяне на помощ);
б)
изчисляването на лихвата на шестмесечие вече е подкрепено от съдебната практика на националния Върховен съд, който се е произнесъл, че тримесечното изчисление е незаконно, представлява злоупотреба и допринася за налагане на извънредна тежест за длъжниците;
в)
по време на референтния период лихвените проценти в Гърция са били много по-високи, отколкото в останалата част на Съюза и са останали такива въпреки приложените лихвени субсидии;
г)
предоставянето на държавната гаранция не може да се счете за помощ, тъй като, дори ако бъде използвана, тя зависи от особено строги мерки за главния длъжник;
д)
лихвата за забавяне и лихвените субсидии са били финансирани от нарочна сметка (сметка, създадена съгласно Закон № 128/75), отделна от държавния бюджет;
е)
като се има предвид запазването на дълга и на лихвата, предоставянето на гратисни периоди не може да бъде счетено за мярка за помощ - то представлява просто преструктуриране на погасяването във времето, което е обосновано въз основа на икономическата ситуация;
ж)
разпоредбите на Министерско решение № 66336/B.1398/1993 и измененията му предвиждат възможността за помощ за предприятия, установени в департаментите Флорина и Килкис, без големи разходи за публичните органи и при условие че въпросните предприятия се считат за жизнеспособни; следователно те не нарушават конкуренцията по смисъла на член 87 от Договора за ЕО; освен това следва да се припомни, че департаментите Флорина и Килкис имат обща граница с бивша югославска република Македония и че по време на референтния период (90-те години на XX век) са били силно засегнати в резултат на войната и нестабилността в региона;
з)
последно, в горепосоченото решение се упоменават промишлени и занаятчийски предприятия; според гръцките органи селскостопански предприятия не са засегнати от тези разпоредби.
в) Мнение на гръцките органи относно откриването на третата процедура
(59)
С писмо от 10 май 2006 г. гръцките органи представиха следните аргументи:
а)
засегнатите от въпросните решения департаменти са били в затруднено икономическо положение, което се е характеризирало с ниски нива на стопанска дейност и по-високи нива на безработица в сравнение с останалата част от страната; тази ситуация е била утежнена от военното положение в съседни държави (например Косово); в този смисъл конкуренцията не е могла да бъде нарушена и следователно мерките за помощ, предоставени под формата на преструктуриране на дълга и лихвени субсидии, са могли да се възползват от дерогацията, предвидена в член 87, параграф 3, букви а) и в) от Договора за ЕО;
б)
мерките за помощ са били съсредоточени върху решаване на проблеми като липса на динамика на местния пазар, свиване на пазара на труда и спад в търсенето, както и върху дългосрочното икономическо развитие;
в)
по отношение на аргумента на Комисията, че условията на търговия в Общността може да са били нарушени предвид високото ниво на конкуренция в селскостопанския сектор, от всички проучени решения единствено Решение № 1648/B22/13.1.1994 засяга промишлени животновъдни предприятия; освен това през периода 1995-2004 г. производството на месо в департаментите Еврос, Родопи и Ксанти е заемало само малък дял от селскостопанското производство във въпросните департаменти и макар брутният вътрешен продукт (БВП) на тези департаменти да e отбелязал ръст през периода (както в абсолютни стойности, така и на глава на населението), той е останал далеч под средното за страната ниво;
г)
Министерски решения № 2041901/16.5.1989 и 2078809/1989, които предвиждат лихвени субсидии във връзка със заемите за оборотен капитал за предприятия в департаментите Лесбос, Самос, Хиос и Додеканезите, също предвиждат, че предприятията трябва да бъдат жизнеспособни преди и след преструктурирането на дълговете им;
д)
от компетентните органи в Гърция беше поискано да съберат данни относно получателите и действително отпуснатата помощ, но те заявиха, че не са в състояние;
е)
лихвените субсидии се финансират от сметка, създадена съгласно Закон № 128/75, която не представлява държавен ресурс, тъй като е сметка, предназначена основно за преразпределяне на средства.
г) Писма от гръцките органи от 15 и 29 март 2011 г.
(60)
С писма от 15 и 29 март 2011 г. гръцките органи първо обявяват датите на изтичане на действието на първоначалните министерски решения, уреждащи въпросните схеми. Датите са както следва:
а)
30 юни 2003 г. за Решение № 69836/B1461 (департаменти Кастория и Евбея);
б)
30 юни 2000 г. за Решение № 66336/B/398/14-9-1993 (департаменти Флорина и Килкис);
в)
31 декември 2005 г. за Решение № 1648/B.22/13.1.94 (департаменти Ксанти, Родопи и Еврос);
г)
31 декември 2004 г. за Решение № 2041901/16-5-1989 (департаменти Родопи, Еврос, Ксанти и Додеканезите; острови Лесбос, Самос и Хиос).
(61)
След това гръцките органи посочват, че критерият за жизнеспособност на предприятията след преструктурирането не е бил единственият разглеждан фактор; по-скоро е извършвана цялостна оценка на жизнеспособността на предприятията преди и след преструктурирането.
(62)
Писмата също съдържат таблици, в които се посочва еквивалентът на помощта на въпросните мерки, получени от всяко предприятие получател, с цел илюстриране на процента предприятия, за които мерките за помощ могат да попадат в обхвата на схема „de minimis“. Гръцките органи обаче сочат, че по отношение на мерките за помощ, предоставени съгласно Министерски решения № 2041901/16-5-1989 (департаменти Ксанти, Родопи и Еврос, Самос, Лесбос, Хиос и Додеканезите) и 1648/B.22/13.1.94 (Ксанти, Родопи и Еврос), наличните данни се отнасят единствено до периода 2004-2007 г. Данните, предоставени във връзка с мерките за помощ, осигурени съгласно Министерско решение № 69836/B1461 (департаменти Кастория и Евбея), са свързани с периода 1993-1998 г., а данните във връзка с мерките за помощ, предоставени съгласно Министерско решение № 66336/B/398/14-9-1993 (департаменти Флорина и Килкис) са свързани с периода 1993-2001 г. Тези данни са поискани от кредитните институции, някои от които не са дали отговор. Гръцките органи считат обаче, че събраните данни са близки до общия размер на предоставената помощ, тъй като банките, които са отговорили, са основните кредитодатели във въпросните департаменти. Според гръцките органи анализът на данните сочи, че въпросната помощ е под прага „de minimis“ в 73,55 % до 99,46 % от случаите в зависимост от разглеждания тригодишен период и от разглежданото решение.
(63)
Последно, гръцките органи заявяват, че предприятията за производство, преработка и търговия със селскостопански продукти не отговарят на условията за помощта и че с израза „миннодобивни предприятия“ в действителност се обозначават предприятията за добив на мрамор и каменодобив.
V. ОЦЕНКА
V.I. НАЛИЧИЕ НА ПОМОЩ
(64)
Съгласно член 107, параграф 1 от Договора всяка помощ, предоставена от държава-членка или чрез ресурси на държава-членка, под каквато и да било форма, която нарушава или заплашва да наруши конкуренцията чрез поставяне в по-благоприятно положение на определени предприятия или производството на някои стоки, доколкото засяга търговията между държавите-членки, е несъвместима с вътрешния пазар. В абсолютно изражение въпросните мерки за помощ отговарят на това определение в смисъл, че са предоставени от държавата или чрез държавни ресурси, предназначени са за определени предприятия (предприятия в селскостопанския, занаятчийския, промишления, хотелиерския, миннодобивния - вж. съображение 63 - и корабния сектор в гореспоменатите департаменти) и поставят в по-благоприятно положение тези предприятия посредством мерки като преструктуриране на заемите им, намаляване на размера на вноските чрез удължаване на срока за погасяване, лихвени субсидии и предоставяне на гаранции, което може да засегне търговията (23) и да наруши конкуренцията (24).
(65)
Гръцките органи се опитаха да покажат, че въпросните мерки за помощ могат да попадат в обхвата на схема „de minimis“ и следователно не представляват държавна помощ по смисъла на член 107, параграф 1 от ДФЕС. Въпреки това, отделно от факта, че правилото „de minimis“ не е приложимо във всички засегнати сектори през периода на действие на министерските решения, които представляват правно основание на въпросните схеми (това беше и една от причините за откриване на въпросните процедури), данните са непълни, както бе признато от самите гръцки органи (вж. съображение 62). Освен това сумите на помощта „de minimis“ варират в различните сектори (не са еднакви в промишления и в селскостопанския сектор) и представените таблици сочат, че гръцките органи не са били запознати в достатъчна степен с тази разлика. Най-накрая, Комисията отбелязва, че въпреки твърденията на гръцките органи, че предприятията за селскостопанско производство, преработка и търговия не отговарят на условията за въпросните схеми за помощ, споменатите по-горе таблици ясно сочат, че някои предприятия от тези сектори действително са получили помощ, за която се счита, че попада в обхвата на схема „de minimis“, макар и ясно да надвишава допустимия праг.
(66)
Комисията припомня, че всяка индивидуална помощ, отпусната по схема за помощ, която към момента на отпускането е отговаряла на условията, заложени в приложимия регламент „de minimis“, се приема, че не представлява държавна помощ по смисъла на член 107, параграф 1 от Договора.
(67)
При първото предоставяне от гръцките органи на въпросните мерки за помощ в селскостопанския сектор, не са съществували разпоредби на Съюза относно помощта „de minimis“.
(68)
Първите разпоредби, приети в тази връзка, са заложените в Регламент (ЕО) № 1860/2004 (25).
(69)
В съответствие с Регламент (ЕО) № 1860/2004, който се отнася както за първичното селскостопанско производство, така и за преработката и търговията със селскостопански продукти, помощта, която не надвишава таван от 3 000 EUR за получател за произволен тригодишен период, не засяга търговията между държавите-членки, не нарушава и не заплашва да наруши конкуренцията и следователно не попада под разпоредбите на член 107, параграф 1 от Договора.
(70)
Съгласно член 5 от Регламент (ЕО) № 1860/2004 същият се прилага за помощи, предоставени преди влизането в сила на регламента, ако тези помощи отговарят на условията, предвидени в членове 1 и 3 от него.
(71)
На 1 януари 2008 г. Регламент (ЕО) № 1860/2004 бе заменен с Регламент (ЕО) № 1535/2007 на Комисията от 20 декември 2007 година за прилагане на членове 87 и 88 от Договора за ЕО към помощите de minimis в сектора на производството на селскостопански продукти (26), който повиши размера на помощта de minimis до 7 500 EUR на получател за период от три фискални години, независимо от формата и целта на помощите в рамките на максималния размер за държава-членка, който отговаря на 0,75 % от годишното производство.
(72)
Член 6, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 1535/2007 гласи, че „настоящият регламент се прилага по отношение на помощите, предоставени преди 1 януари 2008 г. на предприятията от сектора на производство на селскостопански продукти, при условие че горепосочените помощи отговарят на всички условия, определени в членове 1-4, с изключение на изискването за изрично позоваване на настоящия регламент съгласно член 4, параграф 1, първа алинея“. Регламентът обаче се прилага единствено по отношение на първичното селскостопанско производство.
(73)
По отношение на преработката и търговията със селскостопански продукти, правилото „de minimis“, в сила от 1 януари 2007 г., е заложено в Регламент (ЕО) № 1998/2006 на Комисията от 15 декември 2006 г. за прилагане на членове 87 и 88 от Договора към минималната помощ (27).
(74)
Член 2, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 1998/2006 определя на 200 000 EUR за получател за период от три данъчни години максималната сума, до която помощта не засяга търговията между държавите-членки, не нарушава, нито застрашава да наруши конкуренцията и следователно не попада в приложното поле на член 107, параграф 1 от Договора.
(75)
Член 5, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 1998/2006 предвижда, че „настоящият регламент се прилага към помощите, предоставени преди влизането му в сила на предприятия, осъществяващи дейност в отрасъл „транспорт“ и на предприятия, осъществяващи дейност по преработка и търговия със селскостопански продукти, ако съответната помощ изпълнява всички условия, посочени в член 1 и член 2.“
(76)
Следователно Комисията няма да разглежда помощта, предоставена съгласно анализираните министерски решения, като държавна помощ, ако не надвишава следните нива за получател:
а)
при първично селскостопанско производство: 3 000 EUR за тригодишен период, ако към момента на отпускането помощта отговаря на разпоредбите на Регламент (ЕО) № 1860/2004 или 7 500 EUR за период от три данъчни години, ако към момента на отпускането отговаря на разпоредбите на Регламент (ЕО) № 1535/2007,
б)
при преработка и търговия със селскостопански продукти: 3 000 EUR за тригодишен период, ако към момента на отпускането помощта отговаря на разпоредбите на Регламент (ЕО) № 1860/2004 или 200 000 EUR за период от три данъчни години, ако към момента на отпускането отговаря на разпоредбите на Регламент (ЕО) № 1998/2006.
(77)
Комисията обаче припомня, че предприятията в затруднение не отговарят на условията на Регламенти (ЕО) № 1998/2006 и № 1535/2007.
(78)
В секторите, различни от селскостопанския сектор (т.е. в този случай различните сектори, упоменати в това решение, с изключение на корабния сектор, който ще бъде разгледан в съображения 80 и 81 по-долу (28)), правилото „de minimis“, заложено в Съобщение на Комисията от 20 май 1992 г. - Насоки на Общността относно държавните помощи за малки и средни предприятия (29) (наричани по-долу „Насоките от 1992 г.“), се е прилагало към момента на предоставяне на въпросните мерки за помощ. Съобщението предвижда „еднократните плащания на помощ до 50 000 ECU по отношение на даден вид разходи и схеми, по които размерът на помощта, която може да получи определено предприятие по отношение на даден вид разходи за период от три години, е ограничен до тази сума, вече не се счита за подлежащ на задължение за уведомление по член 93, параграф 3 [от Договора за ЕО] (30), при условие че решението за отпускане на помощ или схемата за помощ съдържат изрично условие, че всяка допълнителна помощ, която същото предприятие може да получи по отношение на същия вид разходи от други източници или по други схеми, не увеличава общата помощ, получена от предприятието, над ограничението от 50 000 ECU.“ Това правило бе впоследствие изменено с известие на Комисията от 1996 г. относно правилото „de minimis“ за държавна помощ (31) (наричано по-долу „Известие от 1996 г.“), в което размерът на помощта „de minimis“ за същия период се определя на 100 000 ECU, а впоследствие с Регламент (ЕО) № 69/2001, в който размерът на помощта за същия период се определя на 100 000 EUR.
(79)
Поради датите на изтичане на действието на анализираните схеми (последната от които е 31 декември 2005 г.) и неприложимостта със задна дата на регламентите по отношение на секторите, упоменати в съображение 78, Комисията няма да разглежда като държавна помощ помощта, предоставена съгласно анализираните решения, която не надвишава следните размери за получател:
а)
50 000 ECU за тригодишен период между 19 август 1992 г. и 5 март 1996 г., ако към момента на предоставяне помощта е отговаряла на разпоредбите на Насоките от 1992 г.;
б)
100 000 ECU/EUR за тригодишен период между 6 март 1996 г. и 1 февруари 2001 г., ако към момента на предоставяне помощта е отговаряла на приложимите разпоредби на Известието от 1996 г.;
в)
100 000 EUR за тригодишен период между 2 февруари 2001 г. и 31 декември 2005 г., ако към момента на предоставяне помощта е отговаряла на приложимите разпоредби на Регламент (ЕО) № 69/2001.
(80)
Най-накрая, в корабостроителния сектор правилото „de minimis“ се прилага едва от влизането в сила на Регламент (ЕО) № 69/2001.
(81)
Следователно Комисията няма да счита за държавна помощ помощта, отпусната съгласно анализираните министерски решения, която не надвишава 100 000 EUR за получател и за тригодишен срок за периода 2 февруари 2001-30 юни 2007 г., ако към момента на отпускането помощта е отговаряла на съответните разпоредби на Регламент (ЕО) № 69/2001.
(82)
Другите аргументи, представени от гръцките органи за обосновка на липсата на държавна помощ, не могат да бъдат приети от Комисията поради следните причини, валидни във всеки случай, в който се цитират споменатите аргументи:
а)
като твърдят, че консолидирането на заема не води до високи разходи за публичните органи (вж. по-конкретно съображение 57, буква а) и съображение 58, буква а), гръцките органи признават, че операцията налага разходи за държавата или с други думи се използват държавни ресурси;
б)
до влизането в сила на Известието за прилагане на членове 87 и 88 от Договора за създаване на Европейската общност по отношение на държавните помощи под формата на гаранции (32) (наричано по-долу „Известие от 2000 г.“), се приема, че всички гаранции включват елемент на държавна помощ (вж. съображение 105, буква а)); в Известието от 2000 г. се посочва, че може да се приеме, че дадена гаранция не представлява държавна помощ по смисъла на член 107, параграф 1 от Договора, когато получателите не са заемополучатели във финансово затруднение и по принцип биха могли да получат заем при пазарни условия от финансовите пазари без намеса от страна на държавата, гаранцията е свързана с конкретна финансова транзакция, отнася се за фиксирана максимална сума, не покрива повече от 80 % от неизплатения заем или друго финансово задължение (с изключение на облигации или подобни инструменти), не е с неограничен срок, условията на схемата са основани на реалистична оценка на риска, така че премиите, изплащани от предприятията получатели, я превръщат с голяма вероятност в самофинансираща се схема, схемата предвижда условията, при които да се предоставят бъдещите гаранции, и цялостното финансиране по схемата да подлежи на преглед поне веднъж годишно, а премиите да покриват както обичайните рискове, свързани с предоставянето на гаранция, така и административните разходи по схемата, включително когато държавата предоставя първоначален капитал за стартиране на схемата, обичайна възвращаемост на този капитал; гръцките органи обаче не представиха документация, която да доказва приложимостта на този сценарий в настоящия случай;
в)
по отношение на конкуренцията предоставянето на гратисни периоди (вж. съображение 57, буква д) и съображение 58, буква е) не представлява единствено преструктуриране на погасяването в течение на времето, тъй като намалява сумата, която подлежи на погасяване към определен момент, и следователно осигурява временно финансово облекчение за получателя;
г)
дори ако, както твърдят гръцките органи, сметката, създадена съгласно Закон № 128/75 и използвана за финансиране на лихвените субсидии (вж. съображение 57, буква г), съображение 58, буква д) и съображение 59, буква е), не е част от бюджета на гръцката държава, тя все пак представлява държавен ресурс (33);
д)
предоставянето на лихвени субсидии по заеми дава предимство на предприятията получатели, дори и ако във въпросната държава лихвените проценти са високи;
е)
освобождаването на предоставените с цел получаване на гаранцията обезпечения (вж. съображение 57, буква ж), макар че може да не включва преки разходи за гръцката държава съгласно Министерско решение № 2071670/11297, съдържа елемент на помощ, тъй като чрез осигуряване на тази възможност държавата не само предлага на предприятията получатели възможността да ползват капитал, а и ги освобождава от една от предпоставките за получаване на гаранция от нея;
ж)
фактът, че лихвените проценти са били високи в Гърция (вж. съображение 57, буква г) не означава липса на помощ в смисъл, че независимо от икономическия контекст, в който е извършено преструктурирането с лихвени субсидии, отпускането на помощта само по себе си оказва въздействие на облекчаване на получателите от тежест, която обичайно трябва да поемат при упражняване на дейността си.
(83)
С оглед на всички тези елементи Комисията може да заключи единствено, че мерките за помощ, които не попадат в приложното поле и не изпълняват предпоставките за отпускане на помощ „de minimis“ по съображения 68-81, действително попадат в приложното поле на член 107, параграф 1 от Договора.
V.II. СЪВМЕСТИМОСТ НА ПОМОЩТА
(84)
Въпреки това в ситуациите, предвидени в член 107, параграфи 2 и 3 от Договора, някои видове помощ могат да бъдат счетени за съвместими с вътрешния пазар чрез дерогация.
(85)
В разглеждания случай е необходимо да се проучи в контекста на всяка открита процедура, кое освобождаване може да е приложимо във всеки от засегнатите сектори (като се прави разграничение между селскостопанския сектор и другите сектори).
V.II.1 ПОМОЩ ЗА ДЕПАРТАМЕНТИТЕ КАСТОРИЯ И ЕВБЕЯ, РАЗГЛЕДАНА ПРИ ОТКРИВАНЕТО НА ПЪРВАТА ПРОЦЕДУРА
а) Селскостопански сектор
(86)
С оглед на естеството на отпуснатата помощ единственото освобождаване, на което може да се разчита, за да се докаже съвместимостта на помощта с вътрешния пазар, е предвиденото в член 107, параграф 3, буква в) от Договора, съгласно което помощите, които имат за цел да улеснят развитието на някои икономически дейности или на някои икономически региони, доколкото тези помощи не засягат по неблагоприятен начин условията на търговия до степен, която противоречи на общия интерес, могат да се приемат за съвместими с вътрешния пазар.
(87)
Тъй като за въпросната помощ не е постъпило уведомление, за да бъде приложимо това освобождаване е много важно тя да отговаря на правилата за държавна помощ, приложими към момента на отпускането на помощта. Според информацията, предоставена от гръцките органи, въпросната схема действа от 30 юни 1993 г. до 30 юни 2003 г. Съвместимостта на въпросната схема с вътрешния пазар следователно ще бъде проучена с оглед на правилата за държавна помощ, приложими през този период.
(88)
Една от причините, въз основа на които Комисията взе решение да открие процедурата, предвидена в член 108, параграф 2 от Договора, е, че помощта изглежда е била предназначена за предприятия в затруднение. В тази връзка гръцките органи посочват в писмото си от 9 август 2004 г., че критерият „жизнеспособност след преструктуриране“ няма абсолютно никакво отражение върху цялостната оценка на жизнеспособността на предприятието, извършена от кредитната институция, тъй като решението относно допустимостта за преструктуриране е взето непосредствено след проучването на жизнеспособността. Този аргумент бе повторен в писмата от 15 и 29 март 2011 г. (вж. съображение 61).
(89)
Комисията счита, че това обяснение не позволява да се изключи възможността помощта да е била отпусната на предприятия в затруднение, тъй като дори решението относно допустимостта за преструктуриране да е взето непосредствено след проучването на жизнеспособността, както твърдят гръцките органи, самото проучване е било съсредоточено върху перспективите за жизнеспособност на получателите след преструктурирането. Това означава, че е възможно кандидатите да са били в затруднение към момента на проучването, но въпреки това да са били допуснати до схемата, тъй като институцията, извършваща проучването, е прогнозирала евентуално връщане към жизнеспособност след преструктурирането на дълга (Комисията подчерта това доказателство и в съображение 23 от решението си за откриване на процедурата, предвидена в член 108, параграф 2 от Договора, тъй като в преамбюла на Министерско решение № 2045909/7931/0025 се посочва нуждата от подпомагане на предприятия, които изпитват затруднения, свързани с паричните потоци, в департаментите Кастория и Евбея).
и) Правила, приложими към помощта за оздравяване и преструктуриране на предприятия в затруднение по време на въпросния период
I. От 1 октомври 1993 г. до 31 декември 1997 г.
(90)
Помощта за фирми в затруднение се регулира с редица правила. Към момента на влизане в сила на Министерско решение № 69836/B1461 политиката на Комисията бе да приема, че този вид помощ в селскостопанския сектор е оперативна помощ, която може да бъде счетена за съвместима с вътрешния пазар единствено ако са изпълнени следните три условия:
а)
такава помощ трябваше да засяга финансовите разходи по заеми, сключени за финансиране на вече осъществени инвестиции;
б)
кумулираният еквивалент на помощта за всички помощи, предоставени при отпускането на заема, и въпросната помощ не можеше да надвишава процента, допускан по принцип от Комисията, т.е.:
i)
за инвестиции в първично селскостопанско производство: 35 % или 75 % за необлагодетелствани райони по смисъла на Директива 75/268/ЕИО
ii)
за инвестиции в преработка и търговия със селскостопански продукти: 55 % или 75 % в регионите по цел 1 за проекти, които отговарят на секторните програми или на една от целите на член 1 от Регламент (ЕИО) № 866/90 (34), и 35 % (или 50 % в регионите по цел 1) за други проекти, които не са изключени въз основа на критериите за подбор по точка 2 от приложението към Решение 90/342/ЕИО на Комисията от 7 юни 1990 г. относно установяването на критерии за подбор, приложими към инвестиции за подобряване на условията на преработка и продажба на земеделските и горските продукти (35) (или Решение 94/173/ЕО на Комисията (36), което го замени).
в)
въпросната помощ можеше да бъде платена единствено след промени на лихвените проценти за новите сключени заеми, така че да се вземат предвид вариациите в лихвените проценти (в такива случаи размерът на помощта е трябвало да бъде по-малък от или равен на разликата в лихвените проценти върху новите заеми) или е трябвало да засяга земеделски стопанства, които дават гаранция за жизнеспособност, особено когато финансовата тежест, произтичаща от съществуващи заеми, е заплашвала жизнеспособността на стопанствата или ги е излагала на риск от несъстоятелност.
(91)
С писмото си от 9 август 2004 г. гръцките органи заявяват, че Решение № 69836/B1451 и неговите последващи изменения засягат предприятията за преработка като цяло и не посочват конкретно предприятията за преработка в селското стопанство, които са обхванати от Регламенти (ЕИО) № 866/90, (ЕО) № 951/97 и (ЕО) № 1257/1999, че цяла Гърция е регион по цел 1 и че предприятията, които са инвестирали и следователно са получили помощ от Министерство на развитие на селските райони и храните, не са могли да се възползват от преструктуриране на дълга, тъй като това не е било предвидено. Освен това те добавят, че по отношение на общия еквивалент на помощта за преструктурирането, в повечето случаи са отпуснати единствено малки суми и че преструктурирането е свързано с предходни заеми и следователно с инвестиции, които вече са направени.
(92)
Преди всичко обясненията, представени от гръцките органи, не са достатъчни, за да позволят на Комисията да изключи възможността някои предприятия за преработка в селското стопанство да са получили помощ по Министерско решение № 69836/B1451 и последващите му изменения, защото фактът, че не се посочват конкретно гореспоменатите предприятия, не сочи непременно, че те не са принадлежали на общата категория от предприятия за преработка (промишлени предприятия), които попадат в приложното поле на решението.
(93)
По отношение на съответствието с условията, посочени в съображение 90, Комисията установява, че Решение № 69836/B1451 и неговите последващи изменения засяга преструктурирането на заеми за инвестиции или за оборотен капитал.
(94)
По отношение на преструктурирането на инвестиционни заеми въз основа на информацията, предоставена от гръцките органи, Комисията установява, че е изпълнено условието, посочено в съображение 90, буква а), тъй като тези заеми засягат вече осъществени инвестиции.
(95)
Комисията установи също, че е изпълнено и второто алтернативно условие, посочено в съображение 90, буква в), тъй като предприятията получатели трябва да бъдат считани за жизнеспособни след преструктуриране въз основа на оценка, извършена от финансовите институции.
(96)
Информацията на разположение на Комисията обаче не е достатъчна, за да премахне съмненията, че е изпълнено условието, посочено в съображение 90, буква б), тъй като гръцките органи обясняват в писмото си от 9 август 2004 г., че предприятията, ангажирани в преработката и търговията със селскостопански продукти, са обхванати inter alia от разпоредбите на Регламенти (ЕИО) № 866/90 и (ЕО) № 951/97 и че тези регламенти се прилагат съобразно съдържащите се в тях разпоредби, което означава, че помощта може вече да е отпусната с максималния интензитет, предвиден в гореспоменатите регламенти (75 % за региони по цел 1, което се отнася до цяла Гърция), и че е възможно в резултат на натрупване на помощта въпросната схема да е довела до надвишаване на предвидения интензитет.
(97)
По отношение на преструктурирането на заеми за оборотен капитал не е имало възможност за прилагане на схемата в съответствие с всички условия, предвидени в съображение 90, тъй като първото условие (буква а) ясно посочва, че заемите трябва да бъдат свързани с инвестиции.
II. От 1 януари 1998 г. до 30 юни 2000 г.
(98)
През 1997 г. условията, заложени в съображение 90, бяха заменени с условията от Съобщение на Комисията - Насоки на Общността за държавните помощи за оздравяване и преструктуриране на предприятия в затруднение (наричани по-долу „Насоки от 1997 г.“) (37). Точка 4.4 от гореспоменатите Насоки гласи, че „По отношение на селскостопанския сектор тези Насоки ще влязат в сила на 1 януари 1998 г. по отношение на новите държавни помощи. За съществуващите помощи влизането в сила ще бъде на същата дата или, в случай че Комисията е открила процедура съгласно член 93, параграф 2 от Договора [за ЕО] срещу една или повече държави-членки в този контекст, след като Комисията приеме окончателно решение по отношение на засегнатата държава-членка (държави-членки) съгласно член 93, параграф 2 от Договора [за ЕО].“
(99)
Насоките от 1997 г., съвсем нови за селскостопанския сектор, предвиждат inter alia:
а)
помощ за оздравяване: мерки за ликвидност, оправдани от сериозни социални затруднения и състоящи се от гаранции за заеми или заеми с обичайни търговски лихвени проценти, ограничени до размера, необходим за поддържане на функционирането на предприятието (например за покриване на разходите за надници и заплати и текущи доставки), изплащани единствено за периода, необходим за изготвяне на необходимите и реалистични мерки за възстановяване, и без неблагоприятно отражение върху положението в промишления и селскостопанския сектор в други държави-членки;
б)
помощ за преструктуриране: отпускането на помощ, свързана с план за преструктуриране, предвиждащ намаляване на капацитета или окончателно затваряне на производствени мощности, при наличието на структурен свръхкапацитет в сектора (намаляването на капацитета трябва да бъде в допълнение към всяко друго намаление, приложимо при липсата на помощ за преструктуриране), като единственото освобождаване от това условие е в случаите, когато, взети в своята съвкупност, решенията, приети в полза на всички получатели през всеки последователен 12-месечен период, не включват количество на продукта, което надвишава определен процент от общото годишно производство на този продукт в държавата (3 % за целевите мерки за определена категория продукти или оператори и 1,5 % за нецелевите мерки).
(100)
На държавите-членки е позволено да искат прилагането на тези селскостопански разпоредби вместо разпоредбите от Насоките от 1997 г. за сектори, различни от селското стопанство (строги условия, приложими в тези сектори, и по-специално по отношение на плана за преструктуриране и приноса на получателя за преструктурирането - вж. съображения 109-121 от раздел б) по-долу, „Неселскостопански сектор“).
(101)
В писмото си от 9 август 2004 г. гръцките органи не предоставиха информация, която да позволи на Комисията да установи, че схемата за помощ е адаптирана, за да бъде приведена в съответствие с тези разпоредби, и че следователно помощта, отпусната през въпросния период, е отпусната в съответствие със съответните условия, заложени в Насоките от 1997 г., което означава или описаните в съображение 99, буква б) по-горе условия, или условията, заложени за секторите, различни от селското стопанство (представяне на план за преструктуриране за възстановяване на жизнеспособността въз основа на реалистични хипотези в разумни времеви рамки, смекчаване на въздействието върху конкурентите, спазване на принципа за еднократност на помощта („един път - последен път“), намаляване на капацитета при структурен свръхкапацитет в засегнатия сектор и помощ, пропорционална на разходите и ползите от преструктурирането, като се покриват и социалните разходи по преструктурирането).
III. От 1 юли 2000 г. до 30 юни 2003 г.
(102)
На 9 октомври 1999 г. Насоките от 1997 г. бяха заменени от Насоки на Общността за държавните помощи за оздравяване и преструктуриране на предприятия в затруднение (наричани по-долу „Насоки от 1999 г.“) (38). Точка 6.3 от Насоките от 1999 г. гласи, че „държавите-членки трябва да адаптират своите съществуващи схеми за помощ за оздравяване и преструктуриране, които се очаква да останат в действие след 30 юни 2000 г., с цел да ги приведат в съответствие с Насоките […] след тази дата.“ Освен това „за да може да се осъществи мониторинг от страна на Комисията върху процеса на адаптиране, държавите-членки трябва да ѝ предадат списък с всички такива схеми преди 31 декември 1999 г. След това, и във всеки случай преди 30 юни 2000 г., те трябва да изпратят на Комисията достатъчно информация, за да ѝ дадат възможност да провери дали схемите действително са изменени в съответствие с Насоките.“
(103)
Насоките от 1999 г. също включват специфичен раздел за преструктуриране на предприятия в затруднение в селскостопанския сектор. В сравнение с Насоките от 1997 г. този раздел дава определение на структурен свръхкапацитет в сектора, ограничава освобождаването, посочено в съображение 99, буква б), до предприятията в първичния сектор (което води до автоматичното изискване за намаляване на капацитета в подсектора на преработката и търговията със селскостопански продукти) и въвежда условието за еднократност („един път - последен път“), което означава, че помощта за преструктуриране може да бъде отпусната само веднъж.
(104)
В писмото си от 9 август 2004 г. гръцките органи не представиха информация, която да позволи на Комисията да установи, че схемата за помощ е адаптирана, за да бъде приведена в съответствие с тези разпоредби, и че следователно помощта, отпусната по време на въпросния период, е отпусната в съответствие със съответните условия, заложени в Насоките от 1999 г., с други думи след представяне на план за преструктуриране, който води до затварянето на капацитет при структурен свръхкапацитет, като при необходимост се прилага ограниченото освобождаване, посочено в съображение 103, и въз основа на принципа за еднократност („един път - последен път“).
ii) Гаранции
(105)
Друг фактор за решението на Комисията за откриване на процедурата, предвидена в член 108, параграф 2 от Договора, е въпросът за съвместимостта на евентуалната помощ, предоставена под формата на гаранции. Гръцките органи представиха редица коментари в писмото си от 9 август 2004 г. (вж. съображение 57, букви в) и ж)). Комисията обаче счита, че е необходимо да се отбележи следното във връзка с тези коментари:
а)
по отношение на буква в) фактът, че предоставянето на гаранция подлежи на строги условия сам по себе си не изключва съществуването на държавна помощ - напротив, правилата, които се прилагат по време на действието на въпросната схема, както е посочено в писмата до държавите-членки реф. № SG(89) D/4328 от 5 април 1989 г. и SG(89) D/12772 от 12 октомври 1989 г. и точка 38 от Съобщение на Комисията до държавите-членки относно прилагането на членове 92 и 93 от Договора за ЕИО и член 5 от Директива 80/723/ЕИО на Комисията по отношение на публичните предприятия в производствения сектор (39), ясно гласят, че „… всички гаранции, дадени от държавата пряко или, чрез делегиране, посредством финансови институции, [попадат] в приложното поле на член 92, параграф 1 от Договора за ЕИО“, и налагат прилагането на условия, които могат да включват обявяването на предприятието в несъстоятелност. Макар да е вярно, че гореспоменатите писма бяха заменени през 2000 г. от Известие на Комисията за прилагане на членове 87 и 88 от Договора за създаване на Европейската общност по отношение на държавните помощи под формата на гаранции, в което са заложени условията, позволяващи да бъде изключено съществуването на държавна помощ, никаква част от информацията, представена в писмото на гръцките органи от 9 август 2004 г., не сочи, че гаранциите са предоставени при тези условия;
б)
дори ако гръцките органи бяха предоставили информацията, имаща за цел да покаже, че предоставените гаранции изпълняват условията за изключване на наличието на държавна помощ, Комисията не би могла да приеме обосновката, тъй като, например, освобождаването се прилага единствено ако предприятията получатели не са във финансово затруднение;
в)
по отношение на буква ж) фактът, че гаранцията не покрива някои разходи, по никакъв начин не сочи, че са изпълнени всички условия, при които помощта, свързана с предоставянето на гаранция, може да се счита за съвместима с вътрешния пазар; още повече трябва да се признае, че никоя част от останалата информация, представена от гръцките органи с писмото им от 9 август 2004 г., не сочи, че са изпълнени условията.
(106)
След тези разяснения Комисията следователно счита, че по време на действието на въпросната схема гаранциите са представлявали част от пакет инструменти за отпускане на помощ за предприятия в затруднение и че в резултат на това тяхната съвместимост е свързана с процеса на преструктуриране като цяло, за който, както подробно бе посочено в анализа на съображения 94-104, гръцките органи не са предоставили достатъчно информация, за да премахнат съмненията, изразени от Комисията при откриването на процедурата, предвидена по член 108, параграф 2 от Договора (тези констатации по отношение на гаранциите са валидни както по отношение на трите процедури, посочени в настоящото решение, така и по отношение на всички упоменати сектори, с изключение на гаранциите, предвидени в Министерско решение № 2/82257/0025 от 18 декември 2000 г., които, с оглед на използвания критерий за жизнеспособност - жизнеспособност преди преструктурирането на дълга - ще бъдат проучени отделно).
(107)
Никой от другите аргументи, изложени от гръцките органи в писмото от 9 август 2004 г. (приложен лихвен процент, въпроса с евентуалното съществуване на допълнителни разходи, произтичащи от министерските решения, които представляват неразделна част от правното основание за схемата, честота на изчисляване на лихвата), не съдържат елемент, който да промени позицията на Комисията, както е представена по-горе.
(108)
Тъй като информацията, представена от гръцките органи, не премахва съмненията, изразени от Комисията при откриването на процедурата, предвидена в член 108, параграф 2 от Договора, Комисията може единствено да стигне до заключението, че въпросната схема е несъвместима с общия пазар.
б) Неселскостопански сектор
(109)
Както и при селскостопанския сектор, Комисията трябваше да проучи въпросната помощ с оглед на правилата, приложими по отношение на помощта за оздравяване и преструктуриране на предприятия в затруднение.
(110)
Към момента на влизане в сила на Министерско постановление № 69836/B1461, т.е. 1 октомври 1993 г., въпросните правила са били заложени в Осмия доклад за политиката в областта на конкуренцията, и по-специално в точки 177, 227 и 228 от него.
(111)
В точка 177 от доклада се посочва, че макар и да има нужда от мерки за оздравяване с цел да бъде осигурена глътка въздух, като през това време бъдат разработени по-дългосрочни решения за затрудненията на дружеството, тези мерки не следва да възпрепятстват необходимото намаляване на капацитета и следователно следва да бъдат ограничени до случаите, при които са необходими за справяне с належащи социални проблеми.
(112)
В точка 227 от доклада се посочва, че помощта за оздравяване може да бъде обоснована съгласно Договора, когато е свързана с преструктуриране, имащо за цел да възстанови дългосрочната жизнеспособност на предприятието и/или засегнатите региони, и когато се прилага достатъчно целенасочено по отношение на даден регион или отрасъл, за да може да бъде оценено нейното въздействие.
(113)
В точка 228 от доклада се разяснява допълнително позицията на Комисията по отношение на помощта за оздравяване и се дефинира помощта за преструктуриране.
(114)
Помощта за оздравяване трябва:
а)
да се състои от мерки за ликвидност под формата на гаранции за заеми или заеми с обичайни търговски лихвени проценти;
б)
да бъде ограничена до размера, необходим, за поддържане на функционирането на предприятието и за покриване на разходите за надници и заплати и текущи доставки;
в)
да се изплаща единствено за периода, необходим (най-общо шест месеца) за изготвяне на необходимите и реалистични мерки за възстановяване;
г)
да бъде обоснована въз основа на сериозни социални затруднения, като поддържането на функционирането на предприятието не трябва да има неблагоприятно въздействие върху положението в промишления сектор в други държави-членки.
(115)
Помощта за преструктуриране трябва също да е обвързана строго с прилагането на добра програма за преструктуриране и/или преобразуване и надлежно и ефективно да служи за възстановяване на жизнеспособността на засегнатото производство, интензитетът и размерът на помощта трябва да бъдат ограничени до строгия минимум за поддържане на предприятието по време на неизбежния преходен период преди такава програма да започне да действа, което означава, че съответният период на помощта трябва да бъде ограничен и подкрепата да бъде постепенно намалявана.
(116)
Тези условия бяха заменени от Насоките на Общността от 1994 г. за държавните помощи за оздравяване и преструктуриране на предприятия в затруднение (40), които влязоха в сила на 23 декември 1994 г. (наричани по-долу „Насоките от 1994 г.“), и впоследствие от Насоките от 1997 г., които влязоха в сила на 1 януари 1998 г., а на по-късен етап от Насоките от 1999 г., които се прилагат от 1 юли, като вземат предвид периода на адаптиране, даден на държавите-членки по отношение на схемите за помощ (вж. съображения 98 и 102).
(117)
Насоките от 1994 г. потвърждават политиката на Комисията по отношение на помощта за оздравяване (вж. съображение 114) и определят по-подробно съдържанието и отраженията на плановете за преструктуриране, които следва да бъдат представени (перспектива за възстановяване на жизнеспособността въз основа на реалистични хипотези в рамките на разумни срокове, смекчаване на въздействието върху конкурентите, спазване на принципа за еднократност, намаляване на капацитета в случай на структурен свръхкапацитет във въпросния сектор и помощ, пропорционална на разходите и ползите от преструктурирането, като се покриват и социалните разходи по преструктурирането).
(118)
В сферата на неселскостопанските сектори Насоките от 1997 г., които произтичат от редовния преглед на политиката на Комисията в областта на оздравяване и преструктуриране на предприятия в затруднение, потвърждават съдържанието на Насоките от 1994 г.
(119)
В Насоките от 1999 г. се прилагат по-строги условия по отношение на отпускането на помощ за оздравяване чрез въвеждането на установена времева рамка за представяне на план за преструктуриране. По отношение на преструктурирането Насоките са далеч по-рестриктивни по отношение на малките и средните предприятия и предвиждат възможността за задължително намаляване на капацитета, дори и при липсата на структурен свръхкапацитет в сектора.
(120)
Тъй като обясненията, представени от гръцките органи в писмото им от 9 август 2004 г., са валидни както по отношение на селскостопанския, така и по отношение на неселскостопанския сектор, Комисията може само да стигне до заключението, както вече е направила по отношение на селскостопанския сектор, че информацията, представена от гръцките органи, не позволява на Комисията да установи, че са изпълнени различните условия, заложени в Насоките от 1994 г., 1997 г. и 1999 г. (например, нищо не показва, че предприятията получатели са представили план за преструктуриране, който включва необходимите компенсаторни мерки). Тази констатация е валидна и по отношение на съответствието с разпоредбите, заложени в Осмия доклад за политиката в областта на конкуренцията.
(121)
При липсата на доказателства за съответствието с горепосочените разпоредби, Комисията не може да установи, че помощта е отпусната след представяне на план за преструктуриране, който включва всички елементи, изисквани съгласно различните правила, посочени по-горе (и по-специално перспективата за възстановяване на жизнеспособността въз основа на реалистични хипотези в рамките на разумни срокове, смекчаване на въздействията върху конкурентите, спазване на принципа за еднократност, намаляване на капацитета и помощ, пропорционална на разходите и ползите от преструктурирането, като се покриват и социалните разходи по преструктурирането). Следователно съмненията, които Комисията е изразила при откриването на процедурата, предвидена в член 108, параграф 2 от Договора, остават валидни и Комисията може единствено да стигне до заключението, че въпросната схема е несъвместима с общия пазар.
V.II.2 ПОМОЩ ЗА ПРЕДПРИЯТИЯТА В ДЕПАРТАМЕНТИТЕ ФЛОРИНА И КИЛКИС, РАЗГЛЕДАНА ПРИ ОТКРИВАНЕТО НА ВТОРАТА ПРОЦЕДУРА
а) Селскостопански сектор
(122)
В писмото си от 18 август 2005 г. гръцките органи твърдят, че основното решение, уреждащо предоставянето на помощта (Министерско решение № 66336/B.1398/1993), засяга промишлените и занаятчийските предприятия и че никоя разпоредба от него не засяга селскостопанските предприятия.
(123)
Комисията взема предвид тази информация и затова смята за ненужно да разглежда въпросната схема с оглед на правилата, приложими по отношение на държавната помощ за селскостопанския сектор към момента на отпускане на помощта.
б) Неселскостопански сектор
(124)
Комисията, която към момента на откриване на процедурата считаше, че схемата е предназначена за предприятия в затруднение, тъй като Министерско решение № 66336/B.1398/1993 гласи, че предприятията трябва да бъдат жизнеспособни след преструктуриране (което само по себе си не изключва възможността предприятията да бъдат в затруднение при приемането им по схемата), трябва да анализира съвместимостта на въпросната помощ с оглед на правилата за помощта за оздравяване и преструктуриране на предприятия в затруднение, приложими към момента на отпускане на помощта.
(125)
Правилата за помощ за оздравяване и преструктуриране на предприятия в затруднение, приложими към момента на отпускане на въпросната помощ, в хронологичен ред са разпоредбите, заложени в точки 177, 227 и 228 от Осмия доклад за политиката в областта на конкуренцията, Насоките от 1994 г. и Насоките от 1997 г.
(126)
По отношение на съответствието с разпоредбите от точки 177, 227 и 228 от Осмия доклад за политиката в областта на конкуренцията и Насоките от 1994 г., 1997 г. и 1999 г. обясненията, представени от гръцките органи в писмото им от 18 август 2005 г., са идентични с обясненията, изтъкнати като обосновка на отпускането на помощта в департаментите Кастория и Евбея (аргументите на гръцките органи, посочени подробно в съображение 57, букви а)-е), са същите като представените в съображение 56, букви а)-д). Следователно анализът на Комисията в съображения 110-121 е валиден и при въпросния случай, което значи, че съмненията, изразени от Комисията при откриване на процедурата, предвидена в член 108, параграф 2 от Договора, не са премахнати и Комисията може единствено да стигне до заключението, че въпросната схема е несъвместима с общия пазар.
(127)
В писмото си от 18 август 2005 г. гръцките органи се опитаха да обосноват въпросната помощ и въз основа на факта, че департаментите Флорина и Килкис граничат с бивша югославска република Македония и че местните предприятия са били силно засегнати в резултат от нестабилността и войната в региона.
(128)
Това позоваване на извънредни обстоятелства можеше да позволи прилагането на член 107, параграф 2, буква б) от Договора, съгласно който помощта за отстраняване на щети, причинени от природни бедствия или други извънредни събития, е съвместима с вътрешния пазар. Гръцките органи обаче не представиха доказателства за затрудненията, които според твърденията им предприятията в двата департамента са изпитвали, или за причинно-следствената връзка между тези затруднения и нестабилността в региона, причинена от събитията в Югославия. Освен това Комисията не разполага с информация, която да показва, че обстоятелствата, посочени от гръцките органи, са могли да оказват описаните въздействия през целия жизнен цикъл на схемата. Най-накрая Комисията се пита защо схемата се е прилагала единствено по отношение на някои сектори от икономиката в двата департамента, макар да е логично посочените обстоятелства да са засегнали всички местни предприятия, независимо от сектора.
(129)
С оглед на тези фактори Комисията не може да разбере как член 107, параграф 2, буква б) от Договора може да е приложим по отношение на въпросната схема за помощи. Следователно Комисията може единствено да стигне до заключението, че и в този случай въпросната схема е несъвместима с общия пазар.
V.II.3 ПОМОЩ В ДЕПАРТАМЕНТИТЕ РОДОПИ, ЕВРОС, КСАНТИ, ЛЕСБОС, САМОС, ХИОС И ДОДЕКАНЕЗИТЕ, РАЗГЛЕДАНА ПРИ ОТКРИВАНЕТО НА ТРЕТАТА ПРОЦЕДУРА
(130)
С оглед на факта, че Комисията е посочила в решението си за откриване на процедурата, че въз основа на наличната информация не може да се определи дали двете министерски решения от 1989 г. и последващите ги решения (описани подробно в съображения 50-52 по-горе) представляват независима схема за помощ или са неразделна част от цялостната система, анализирана в различните открити процедури, и като се има предвид, че писмото от 10 май 2006 г. от гръцките органи не представя обяснение в тази връзка, съвместимостта с вътрешния пазар на помощта, предвидена в разглежданите министерски решения, ще бъде оценена отделно. Гаранциите, предвидени в Министерско решение № 2/82257/0025 от 18 декември 2000 г. (вж. съображение 49), също ще бъдат разгледани отделно, тъй като последното предвижда, че предприятията получатели трябва да бъдат жизнеспособни, а не жизнеспособни след преструктуриране, както е при посочените по-горе случаи.
(131)
Във връзка с министерските решения, посочени в съображения 44-52, анализът ще се състои от две основни части - селскостопанска и неселскостопанска - както при схемите, разгледани при първите две процедури, но неселскостопанската част ще бъде разделена на няколко подчасти - промишлен, хотелиерски и занаятчийски сектори, от една страна, и корабния сектор, от друга страна. Въгледобивният сектор, който също бе разгледан при откриването на процедурата, предвидена в член 108, параграф 2 от Договора, няма да бъде разгледан тук, тъй като гръцките органи обясняват в писмата си от 15 и 29 март 2011 г., че съответните добивни дейности засягат мрамор и каменодобив, което означава, че засегнатите предприятия попадат в обхвата на анализа на промишления сектор.
а) Селскостопански сектор
(132)
Комисията трябва да проучи схемата с оглед на правилата, приложими по отношение на държавните помощи за оздравяване и преструктуриране на предприятия в затруднение към момента на отпускането на помощта.
(133)
По отношение на селскостопанския сектор въпросните правила са предвидени в съображения 90 и 98-103. Като се има предвид, че действието на въпросната схема изтича на 31 декември 2005 г., Насоките на Общността от 2004 г. относно държавната помощ за оздравяване и преструктуриране на предприятия в затруднение (41) (наричани по-долу: „Насоки от 2004 г.“) следва да бъдат добавени към списъка с приложими разпоредби; Насоките от 2004 г. влизат в сила на 10 октомври 2004 г., като въвеждат по-строги условия от установените в Насоките от 1999 г. (а именно като потвърждават, че приносът на получателя по отношение на преструктурирането трябва да бъде реален и да не включва помощ). Освен това с оглед на естеството на получателите (промишлени животновъдни предприятия и млекопроизводителни стопанства) са налице основания да се счита, че схемата вероятно е обхващала както първично производство (само животновъдство), така и преработка/търговия (като стопанства с линия за преработка на място).
(134)
По отношение на съответствието със самите условия Комисията установи, че Министерско решение № 1648/B22 от 13 януари 1994 г. и неговите последващи изменения предвиждат преструктуриране на заеми, които могат да се използват за инвестиции или оборотен капитал.
(135)
По отношение на преструктурирането на заеми, свързани с инвестиции, в писмото си от 10 май 2006 г. гръцките органи не представят информация, която да позволи на Комисията да потвърди, че преструктурираните заеми действително са свързани с вече осъществени инвестиции. Вследствие на това Комисията не може да установи, че е изпълнено условието, предвидено в съображение 90, буква а).
(136)
По подобен начин Комисията не може въз основа на наличната информация да стигне без всякакво съмнение до заключението, че е налице пълно съответствие с условието, предвидено в съображение 90, буква б), тъй като в писмото си от 10 май 2006 г. Гърция не е представила подробности в тази връзка.
(137)
По отношение на изискването, заложено в съображение 90, буква в), Комисията установи, че е налице втората алтернатива, тъй като предприятията получатели е трябвало да бъдат жизнеспособни след преструктурирането въз основа на оценка, извършена от банките.
(138)
По отношение на преструктурирането на заеми, използвани за оборотен капитал, не е имало възможност за прилагане на въпросната схема в съответствие с всички условия, предвидени в съображение 90, тъй като в първото условие (буква а) изрично се посочва, че заемите трябва да бъдат свързани с инвестиции.
(139)
Във връзка с помощта, отпусната от 1 януари 1998 г. до датата на приложимост на Насоките от 2004 г., извършеният в съображения 98-104 анализ също се прилага по същество в настоящия случай, тъй като в писмото си от 10 май 2006 г. Гърция не представи информация, която да позволи на Комисията да потвърди, че с оглед на получаването на въпросната помощ е бил представен план за преструктуриране, включващ и задължителния принос.
(140)
Най-накрая по отношение на помощта, отпусната от датата на прилагане на Насоките от 2004 г. Комисията може само да отбележи, че в писмото си от 10 май 2006 г. Гърция не представи факти, които да позволят на Комисията да потвърди, че с оглед на получаването на въпросната помощ е бил представен план за преструктуриране, включващ и задължителния принос. Следователно Комисията не е в състояние да премахне всички съмнения, изразени при откриването на процедурата, предвидена в член 108, параграф 2 от Договора, и затова е принудена да стигне до заключението, че въпросната схема е несъвместима с общия пазар.
(141)
В писмото си от 10 май 2006 г. гръцките органи се стремят да обосноват въпросната помощ с войната в съседни региони. Гърция изрази становището, че поради ситуацията помощта отговаря на изискванията за освобождаване по член 107, параграф 3, букви а) и в) от Договора (вж. съображение 59, буква а).
(142)
Комисията не може да приеме този аргумент поради няколко причини:
а)
от регулаторна гледна точка наличието на конфликт се приема за извънредно събитие, което може да попадне само в приложното поле на член 107, параграф 2, буква б) от Договора, според който помощта, предназначена за отстраняване на щети, причинени от природни бедствия или други извънредни събития, е съвместима с вътрешния пазар;
б)
в селскостопанския сектор съвместимостта на мерките за помощ се оценява с оглед на изключението, предвидено в член 107, параграф 3, буква в) от Договора, в който е заложено, че помощите, които имат за цел да улеснят развитието на някои икономически дейности или на някои икономически региони, доколкото тези помощи не засягат по неблагоприятен начин условията на търговия до степен, която противоречи на общия интерес, могат да се считат за съвместими с вътрешния пазар, а не с оглед на изключението, предвидено в член 107, параграф 3, буква а) от Договора, което предвижда, че помощите за насърчаване на икономическото развитие на региони, където жизненото равнище е необичайно ниско или където има високо равнище на непълна заетост, както и на регионите, посочени в член 349 (42), като се вземе предвид структурната, икономическата и социалната ситуация в тях, могат да се приемат за съвместими с вътрешния пазар;
в)
за прилагането на тази дерогация е било необходимо помощта да бъде отпусната съобразно с правилата, уреждащи помощите за оздравяване и преструктуриране на предприятия в затруднение, а по-горе вече бе показано, че случаят не е такъв.
(143)
Комисията не е в състояние да потвърди приложимостта на член 107, параграф 2, буква б) от Договора поради следните основания:
а)
в писмото си от 10 май 2006 г. Гърция правилно посочи, че общият БВП и този на глава от населението в засегнатите департаменти е бил много нисък в сравнение с други региони в държавата през периода, обхванат от схемата, но заяви и това, че БВП е отбелязал известен растеж през същия период, което сочи, че войната в съседните региони не е оказала катастрофално въздействие върху икономиката на засегнатите територии;
б)
както показва описанието на правното основание на схемата, някои промени са въведени в схемата почти десет години след края на военните действия в съседните региони; следователно не може да се приеме, че Гърция е била принудена да сe намеси поради войната в граничните райони и че в резултат на това е налице причинно-следствена връзка между нея и затрудненията на предприятията (един пример е достатъчен, за да илюстрира тази забележка: Министерско решение № 2/64046/0025/2003 от 28 януари 2004 г., посочено в съображение 48, обхваща заемите, които са могли да теглят промишлени предприятия - с други думи евентуално промишлени животновъдни предприятия - до 31 декември 2004 г.).
(144)
По отношение на другите мнения, представени от гръцките органи в писмото им от 10 май 2006 г., Комисията подчертава следното (тези коментари, с изключение на буква б), се отнасят и до всички други сектори, посочени в откритата процедура):
а)
проблеми като липсата на динамика на местните пазари или спад в търсенето не могат да бъдат решени с отпускането на помощи на предприятия в затруднение без преструктуриране. Структурните мерки са по-подходящо средство за подкрепа;
б)
делът на производството на месо в засегнатите департаменти от общото производство в Гърция няма никаква връзка с риска от нарушаване на конкуренцията, който произтича от помощта, отпусната извън установената регулаторна рамка (в настоящия случай помощта, отпусната на предприятия в затруднение без план за преструктуриране); съгласно съдебната практика на Съда, когато финансовата помощ, отпусната от държава-членка, укрепва позицията на предприятие в сравнение с неговите конкуренти (което се наблюдава по същество в настоящия случай), тази помощ може да създаде конкурентно предимство пред другите предприятия, които не се възползват от такава подкрепа (43);
в)
въпросът с жизнеспособността на предприятията по смисъла на двете министерски решения, издадени през 1989 г., ще бъде разгледан по-нататък в настоящото решение;
г)
аргументът, според който сметката, създадена по Закон № 128/75, не представлява държавен ресурс, е разгледан в съображение 82, буква г).
(145)
С оглед на тези съображения Комисията е принудена да стигне до заключението, че въпросната схема е несъвместима с вътрешния пазар.
б) Промишлен, занаятчийски и хотелиерски сектор
(146)
Комисията трябва да проучи въпросната схема с оглед на правилата, уреждащи помощта за оздравяване и преструктуриране на предприятия в затруднение.
(147)
Както в случая на помощта, посочена в първите две процедури, правилата, приложими по отношение на оздравяването и преструктурирането на предприятия в затруднение към момента на отпускането на въпросната помощ, в хронологичен ред са точки 177, 227 и 228 от Осмия доклад за политиката в областта на конкуренцията и Насоките от 1994 г., 1997 г. и 1999 г. Тъй като в разглеждания случай режимът изтича на 31 декември 2005 г. в някои департаменти, към списъка трябва да се добавят Насоките от 2004 г.
(148)
Информацията, изпратена от гръцките органи в писмото им от 10 май 2006 г. и изложена в съображение 59, не включва подробности по отношение на съответствието с правилата, уреждащи оздравяването и преструктурирането на предприятия в затруднение. Следователно Комисията не е в състояние да потвърди дали е налице съответствие с точки 177, 227 и 228 от Осмия доклад за политиката в областта на конкуренцията и Насоките от 1994 г., 1997 г., 1999 г. и 2004 г.
(149)
Следователно Комисията не е в състояние да премахне всички съмнения, изразени при откриването на процедурата, предвидена в член 108, параграф 2 от Договора, и затова е принудена да стигне до заключението, че въпросната схема е несъвместима с общия пазар.
в) Корабен сектор
(150)
Съвместимостта на въпросната схема с вътрешния пазар ще бъде оценена от две гледни точки, като се вземе предвид факта, че терминът „корабен сектор“ обхваща както корабостроене, така и транспорт с кораби.
(151)
Комисията трябва да проучи въпросната схема с оглед на правилата, уреждащи помощта за оздравяване и преструктуриране на предприятия в затруднение.
(152)
По отношение на корабостроенето правилата, приложими по отношение на оздравяването и преструктурирането на предприятия в затруднение след влизането в сила на Министерско решение № 1648/B.22 от 13 януари 1994 г., са следните:
а)
до 31 декември 1998 г.: Директива 90/684/ЕИО на Съвета от 21 декември 1990 г. относно помощите в областта на корабостроенето (44);
б)
от 1 януари 1999 г. до 31 декември 2003 г.: Регламент (ЕО) № 1540/98 на Съвета от 29 юни 1998 г. за установяване на нови правила за помощ за корабостроенето (45);
в)
от 1 януари 2004 г.: Рамка за държавната помощ за корабостроенето (46).
(153)
В писмото си от 10 май 2006 г. гръцките органи не представиха информация, която би позволила на Комисията да установи, че въпросната схема за помощи е била прилагана съгласно правилата, приложими при оздравяване и преструктуриране на предприятия в затруднение в този сектор. Следователно Комисията не е в състояние да разсее съмненията, изразени при откриването на процедурата, предвидена в член 108, параграф 2 от Договора, и затова е принудена да стигне до заключението, че въпросната схема е несъвместима с вътрешния пазар.
(154)
По подобен начин във връзка с морския транспорт Комисията трябва да проучи въпросната схема с оглед на правилата, уреждащи помощта за оздравяване и преструктуриране на предприятия в затруднение.
(155)
От влизането в сила на Министерско решение № 1648/B.22 от 13 януари 1994 г. правилата, уреждащи оздравяването и преструктурирането на предприятия в затруднение в корабната индустрия, са и продължават да бъдат следните:
а)
финансови и данъчни мерки, отнасящи се до използването на кораби, вписани в регистъра на Общността (47);
б)
Насоките на Общността относно държавните помощи за морския транспорт от 1997 г. (48)
в)
Насоките на Общността относно държавните помощи за морския транспорт от 2004 г. (49)
(156)
В писмото си от 10 май 2006 г. гръцките органи отново не представиха информация, която би позволила на Комисията да установи, че въпросната схема за помощи е била прилагана съгласно правилата, приложими при оздравяването и преструктурирането на предприятия в затруднение в този сектор. Следователно Комисията не е в състояние да разсее съмненията, изразени при откриването на процедурата, предвидена в член 108, параграф 2 от Договора, и затова е принудена да стигне до заключението, че въпросната схема е несъвместима с вътрешния пазар.
г) Помощ, отпусната в департаментите Лесбос, Самос, Хиос и Додеканезите, която е посочена и в третата процедура
(157)
В рамката на процедурата, предвидена в член 108, параграф 2 от Договора, Комисията разгледа две хипотези, тъй като не разполагаше с достатъчно информация:
а)
помощта, предвидена в Министерско решение № 2041901 от 16 май 1989 г. и Министерско решение № 2078809 от 10 октомври 1989 г. и техните изменения, попада в обхвата на същата рамка, както установената съгласно решенията, посочени в съображения 44-48.
б)
помощта е била част от система за финансиране, която не е установена върху същите основи.
(158)
В писмото си от 10 май 2006 г. Гърция заяви, че двете министерски решения, издадени през 1989 г., предвиждат предприятията да бъдат жизнеспособни преди и след преструктуриране на дълговете им. Комисията не може да подкрепи това твърдение, тъй като след повторно проучване изглежда, че никое от двете въпросни решения не предвижда изискването предприятията да са жизнеспособни преди и след преструктурирането на дълговете. Следователно Комисията ще оцени съвместимостта на помощта, която попада в приложното поле на двете решения и техните изменения, като се основава не само върху двете хипотези, заложени в съображение 157, а и без да изключва - при втората хипотеза - че помощта може да е била отпусната на предприятия в затруднение.
(159)
По отношение на първата хипотеза, заложена в съображение 157, Комисията е принудена да установи, че ако двете министерски решения, издадени през 1989 г., и техните изменения попадат в същата рамка, както установената от министерските решения, посочени в съображения 44-48, анализът, извършен в съображения 146-149, остава валиден, обясненията, представени от Гърция в писмото ѝ от 10 май 2006 г., не премахват съмненията, изразени при откриването на процедурата, предвидена в член 108, параграф 2 от Договора, и Комисията е принудена да стигне до заключението, че въпросната схема е несъвместима с вътрешния пазар.
(160)
Във връзка с втората хипотеза са разгледани два сценария: помощта е отпусната на предприятия в затруднение или помощта е отпусната на жизнеспособни предприятия.
(161)
При първия сценарий извършеният по съображения 146-149 анализ остава валиден, а обясненията, представени от Гърция в писмото ѝ от 10 май 2006 г., не премахват съмненията, изразени от Комисията при откриване на процедурата, предвидена в член 108, параграф 2 от Договора, и затова Комисията е принудена да стигне до заключението, че въпросният режим е несъвместим с вътрешния пазар.
(162)
При втория сценарий Комисията също отбелязва, че обясненията на Гърция в писмата ѝ от 10 май 2006 г., 15 март 2011 г. и 29 март 2011 г. не позволяват на Комисията да установи дали оборотният капитал, използващ субсидирани заеми, е финансирал допустими инвестиции по смисъла на правилата на Съюза относно регионалната помощ (след влизането в сила на Министерско решение № 2041901 от 16 май 1989 г. приложимите правила са Съобщение на Комисията относно начина на прилагане на член 92, параграф 3, букви а) и в) по отношение на регионалната помощ (50), следвано от Насоките от 1998 г. относно националната регионална помощ (51)). Затова Комисията е принудена да стигне до заключението, че въпросната схема е несъвместима с вътрешния пазар.
(163)
В случай, че този оборотен капитал не е финансирал допустими инвестиции по смисъла на правилата на Съюза относно националната регионална помощ, Комисията трябва да провери дали помощта, отпусната за този капитал, която в такъв случай се квалифицира като оперативна помощ, може да бъде обявена за съвместима съгласно приложимите разпоредби на правилата на Съюза относно националната регионална помощ. С оглед на това Комисията желае да подчертае, че от засегнатата държава-членка зависи да изпълни задължението за сътрудничество, което има към Комисията, като осигури всички необходими елементи, за да може Комисията да провери съвместимостта на въпросната помощ (52). Тъй като информацията в различните писма, представени от Гърция, не позволява на Комисията да провери съответствието с разпоредбите в правилата на Съюза относно националната регионална помощ, Комисията може единствено да стигне до заключението, че въпросната схема е несъвместима с вътрешния пазар.
(164)
Гаранцията, предоставена съгласно Решение № 2/82257/0025 от 18 декември 2000 г., не може да бъде считана за инструмент в помощ на преструктурирането на предприятие в затруднение, както гаранцията, предвидена в другите министерски решения, упоменати в настоящото решение, тъй като в Министерско решение № 2/82257/0025 се предвижда, че тя може да бъде предоставена единствено на жизнеспособни сами по себе си предприятия, а не на предприятия, които са жизнеспособни след преструктуриране на дълга. Следователно гаранцията следва да се проучи с оглед на приложимите правила за държавна помощ.
(165)
От влизането в сила на Министерско решение № 2/82257/0025 от 18 декември 2000 г. до 31 декември 2005 г. (датата на изтичане на срока на действие на схемата) гаранциите се уреждат от Съобщението от 2000 г.
(166)
В съобщението от 2000 г. се предвижда задължението на Комисията да оценява съвместимостта на помощта, свързана с предоставянето на гаранция, въз основа на правилата, приложими по отношение на други форми на помощ и заложени в различните рамки и насоки, приложими в засегнатите сектори. Освен това гаранцията може да се приеме единствено ако мобилизацията ѝ е договорно обвързана със специфични условия, които могат да стигнат дори до задължителното обявяване в несъстоятелност на предприятието получател или друга подобна процедура.
(167)
В настоящия случай гръцките органи не са представили никаква информация относно предоставените гаранции. В резултат на това Комисията не е в състояние да ги оцени с оглед на различните правила, приложими в засегнатите сектори, или да установи дали тази мярка за помощ може да е надвишавала максималните интензитети на помощта, приложими в съответните случаи по отношение на предприятия, които не са в затруднение (освен това в отговора си във връзка с третата процедура Гърция не е представила информация относно съответствието с тези различни правила).
(168)
При тези обстоятелства Комисията не е в състояние да стигне до заключението, че отпуснатата помощ под формата на гаранции съгласно Министерско решение № 2/82257/0025 от 18 декември 2000 г. е съвместима с вътрешния пазар.
VI. ЗАКЛЮЧЕНИЕ
(169)
Комисията отбелязва, че Гърция незаконно е приложила въпросните мерки за помощ в нарушение на член 108, параграф 3 от Договора. Горният анализ сочи, че помощта не може да бъде обявена за съвместима с вътрешния пазар, тъй като Гърция не е представила информация, която да доказва съответствие с различните упоменати правила, и следователно Комисията не е в състояние да разсее съмненията, изразени при откриването на различните процедури. В тази връзка Комисията припомня, че засегнатата държава-членка носи отговорността за изпълнение на задължението за сътрудничество, което има към Комисията, като предоставя всички елементи, необходими за проверка на съвместимостта на въпросната помощ.
(170)
В съответствие с член 14, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 659/1999 на Съвета от 22 март 1999 г. за установяване на подробни правила за прилагането на член 93 от Договора за ЕО (53) при вземането на отрицателни решения в случаи на неправомерна помощ, Комисията трябва да реши съответната държава-членка да вземе всички необходими мерки за възстановяване на помощта от получателя (в настоящия случай всички предприятия, които са се възползвали от разпоредбите на разглежданите министерски решения). Гърция трябва да вземе всички необходими мерки за възстановяването на несъвместимата помощ, отпусната на получателите. Съгласно разпоредбите на точка 42 от известието на Комисията „Към ефективно прилагане на решенията на Комисията, разпореждащи на държавите-членки да възстановят неправомерна и несъвместима държавна помощ“ (54) Гърция разполага с четиримесечен срок, считано от уведомяването за настоящото решение, за да го изпълни. Помощта, която подлежи на възстановяване, включва лихви, изчислени съгласно Регламент (ЕО) № 794/2004 на Комисията от 21 април 2004 г. за прилагането от Регламент (ЕО) № 659/1999 на Съвета относно определянето на подробни правила за прилагането на член 93 от Договора за създаване на Европейската общност (55).
(171)
Настоящото решение трябва да бъде приложено незабавно, по-специално по отношение на възстановяването на всички индивидуални помощи, отпуснати по схемата за помощ, като се изключат индивидуалните помощи, отпуснати за специфични проекти, които към момента на отпускането на помощта са отговаряли на всички условия, установени в разпоредбите „de minimis“ или за освобождаване, приложими съгласно членове 1 и 2 от Регламент (ЕО) № 994/98 на Съвета от 7 май 1998 г. по прилагането на членове 92 и 93 от Договора за създаване на Европейската общност към някои категории хоризонтална държавна помощ (56) или съгласно схема за помощ, одобрена от Комисията.
(172)
В член 15 от Регламент (ЕО) № 659/1999 е заложено, че правомощията на Комисията за възстановяване на помощ са предмет на давностен срок от десет години. Този давностен срок започва да тече в деня, в който неправомерната помощ е предоставена на получателя, било като индивидуална помощ или като помощ по схема за помощ. Всяко действие, предприето от Комисията или от дадена държава-членка, която действа по искане на Комисията, по отношение на неправомерната помощ, прекъсва давностния срок и от всяко прекъсване тече нов срок.
(173)
В настоящия случай датите, до които може да се върне Комисията за целите на възстановяването, са както следва:
а)
по отношение на помощта, посочена в първата процедура: 1 октомври 1993 г. с оглед на факта, че първото действие на Комисията датира от 27 май 2003 г., докато Министерско решение № 69836/B1461, прието на 14 септември 1993 г., е обнародвано в гръцкия държавен вестник на 1 октомври 1993 г. и е влязло в сила на същата дата;
б)
по отношение на помощта, посочена във втората процедура: 22 април 1994 г. с оглед на факта, че първото действие на Комисията датира от 22 април 2004 г.;
в)
по отношение на помощта, посочена в третата процедура: 12 ноември 1994 г. с оглед на факта, че първото действие на Комисията датира от 12 ноември 2004 г.,
ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
Член 1
Схемите за помощ под формата на преструктуриране на дълга, неправомерно приведени в действие от Гърция в нарушение на член 108, параграф 3 от Договора за функционирането на Европейския съюз в департаментите Кастория, Евбея, Флорина, Килкис, Родопи, Еврос, Ксанти и Додеканезите и на островите Лесбос, Самос и Хиос, са несъвместими с вътрешния пазар.
Член 2
Индивидуалната помощ, отпусната по някоя от схемите, посочени в член 1, не се квалифицира като помощ, ако към момента на отпускането ѝ отговаря на условията, установени с някой от регламентите, приети съгласно член 2 от Регламент (ЕО) № 994/98, приложими към момента на отпускането на помощта.
Член 3
1. Гърция възстановява от получателите несъвместимата помощ, отпусната съгласно схемите, посочени в член 1.
2. Върху сумите, които подлежат на възстановяване, се начислява лихва, считано от датата, на която са предоставени на разположение на получателите, до действителното им възстановяване.
3. Лихвите се изчисляват с натрупване в съответствие с глава V от Регламент (ЕО) № 794/2004.
4. Гърция анулира всички неизплатени плащания на помощ по схемата, посочена в член 1, считано от датата на уведомяване за настоящото решение.
Член 4
Възстановяването на помощта, отпусната по схемите, посочени в член 1, е незабавно и ефективно.
Гърция осигурява прилагането на настоящото решение в срок от четири месеца от датата, на която е уведомена за него.
Член 5
1. В срок от два месеца от уведомяването за настоящото решение Гърция изпраща на Комисията следната информация:
а)
списък на получателите, които са получили помощ по схемите, посочени в член 1, и общия размер, получен от всеки от тях по въпросната схема;
б)
общия размер (главница и лихви), който следва да бъде възстановен от всеки получател в случай на помощ, която не може да бъде включена в обхвата на правилото „de minimis“;
в)
подробно описание на вече предприетите мерки за изпълнение на настоящото решение и на планираните такива;
г)
документи, доказващи, че на получателите е наредено да възстановят помощта.
2. Гърция информира редовно Комисията за напредъка по националните мерки, предприети за прилагане на настоящото решение, до пълното възстановяване на помощта, предоставена съгласно схемата, посочена в член 1. При поискване от страна на Комисията Гърция незабавно предоставя информация за вече предприетите и планираните мерки за изпълнение на настоящото решение. Тя предоставя и подробна информация относно сумите на помощта и лихвите, които вече са възстановени от получателите.
Член 6
Адресат на настоящото решение е Република Гърция.
Съставено в Брюксел на 19 октомври 2011 година.
KOMMISSIONENS BESLUT
av den 19 oktober 2011
om de stödordningar nr C23/04 (f.d. NN 153/03), C 20/05 (f.d. NN 70/04) och C 50/05 (f.d. NN 20/05) som Grekland har genomfört till förmån för departementen Kastoria, Evia, Florina, Kilkis, Rodopi, Evros, Xanthi och Dodekanesos och öarna Lesbos, Samos och Chios (omfördelning av skulder)
[delgivet med nr C(2011) 7252]
(Endast den grekiska texten är giltig)
(Text av betydelse för EES)
(2012/307/EU)
EUROPEISKA KOMMISSIONEN HAR ANTAGIT DETTA BESLUT
med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artikel 108.2 första stycket,
med beaktande av avtalet om Europeiska ekonomiska samarbetsområdet, särskilt artikel 62.1 a,
efter att i enlighet med nämnda artikel 108.2 första stycket i fördraget ha gett berörda parter tillfälle att yttra sig (1) och med beaktande av dessa synpunkter, och
av följande skäl:
I. FÖRFARANDE
(1)
Efter att ha fått information om att stöd hade beviljats 1993 och under efterföljande år till företag i departementen Kastoria och Evia i samband med omförhandling av skulder uppmanade kommissionen de grekiska myndigheterna i en skrivelse av den 27 maj 2003 att inom fyra veckor överlämna texten till den rättsliga grunden för denna åtgärd, tillsammans med all annan information som behövdes för att göra en undersökning enligt artiklarna 87 och 88 i EG-fördraget (3).
(2)
Genom en skrivelse av den 10 juli 2003, registrerad som mottagen den 17 juli 2003, överlämnade Greklands ständiga representation vid Europeiska unionen en skrivelse från de grekiska myndigheterna till kommissionen där de begärde en månads förlängning av den period som avses i skäl 1.
(3)
Genom en skrivelse av den 4 augusti 2003, registrerad som mottagen den 6 augusti 2003, överlämnade Greklands ständiga representation vid Europeiska unionen den information till kommissionen som den hade begärt i sin skrivelse av den 27 maj 2003.
(4)
Efter en granskning av information konstaterades det att stödet hade beviljats utan godkännande av kommissionen. Därför beslutade kommissionen att inleda ett förfarande avseende icke anmält stöd, registrerat som ärende nummer NN 153/03.
(5)
Genom en skrivelse av den 21 juni 2004 (4) underrättade kommissionen Grekland om sitt beslut att inleda ett förfarande enligt artikel 88.2 i EG-fördraget (C 23/04) (nedan kallat inledandet av det första förfarandet).
(6)
Kommissionens beslut om att inleda förfarandet har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning (5). Kommissionen har uppmanat berörda parter att inkomma med sina synpunkter på stödet i fråga.
(7)
Kommissionen har inte mottagit några synpunkter från berörda tredje parter.
(8)
Genom en skrivelse av den 13 juli 2004, registrerad som mottagen den 19 juli 2004, begärde Greklands ständiga representation vid Europeiska unionen att de grekiska myndigheternas tidsfrist för att lämna in sina synpunkter på inledandet av det första förfarandet skulle förlängas med en månad.
(9)
Kommissionen beviljade den begärda förlängningen genom ett fax av den 6 augusti 2004.
(10)
Genom en skrivelse av den 9 augusti 2004, registrerad som mottagen den 10 augusti 2004, överlämnade Greklands ständiga representation vid Europeiska unionen de grekiska myndigheternas synpunkter på inledandet av det första förfarandet till kommissionen.
(11)
Vid granskningen av den information som de grekiska myndigheterna lämnade i sin skrivelse av den 4 augusti 2003 konstaterades att stödet i fråga även gällde departementen Florina och Kilkis, utöver departementen Kastoria och Evia. Därför begärde kommissionen kompletterande upplysningar om dessa stödordningar från de grekiska myndigheterna genom ett fax av den 22 april 2004.
(12)
Genom en skrivelse av den 26 maj 2004 begärde Greklands ständiga representation vid Europeiska unionen att de grekiska myndigheternas tidsfrist för att lämna in de begärda kompletterande uppgifterna skulle förlängas med en månad.
(13)
Kommissionen beviljade den begärda förlängningen genom ett fax av den 7 juni 2004.
(14)
Genom en skrivelse av den 1 juli 2004, registrerad som mottagen samma dag, överlämnade Greklands ständiga representation vid Europeiska unionen den information till kommissionen som den hade begärt i sitt fax av den 22 april 2004.
(15)
Efter en granskning av informationen konstaterades det att stödet hade beviljats utan godkännande av kommissionen. Därför beslutade kommissionen att inleda ett förfarande avseende icke anmält stöd, registrerat som ärende nummer NN 70/04.
(16)
Genom en skrivelse av den 9 juni 2005 (7) underrättade kommissionen Grekland om sitt beslut att inleda ett förfarande enligt artikel 88.2 i EG-fördraget i fråga om de stödåtgärder som beviljats i departementen Florina och Kilkis (C 20/05) (nedan kallat inledandet av det andra förfarandet).
(17)
Kommissionens beslut om att inleda förfarandet har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning (8). Kommissionen har uppmanat berörda parter att inkomma med sina synpunkter på stödet i fråga.
(18)
Kommissionen har inte mottagit några synpunkter från berörda tredje parter.
(19)
Genom en skrivelse av den 24 juni 2005, registrerad som mottagen den 28 juni 2005, begärde Greklands ständiga representation vid Europeiska unionen att de grekiska myndigheternas tidsfrist för att lämna in sina synpunkter på inledandet av det första förfarandet skulle förlängas med två månader.
(20)
Kommissionen beviljade den begärda förlängningen genom ett fax av den 13 juli 2005.
(21)
Genom en skrivelse av den 18 augusti 2005, registrerad som mottagen den 24 augusti 2005, överlämnade Greklands ständiga representation vid Europeiska unionen de grekiska myndigheternas synpunkter på inledandet av det andra förfarandet till kommissionen.
(22)
Vid granskningen av den information som de grekiska myndigheterna lämnat i skrivelsen av den 1 juli 2004 konstaterades att stöd också hade beviljats i andra departement än dem som hade omfattas av inledandet av de två första förfarandena. Därför begärde kommissionen kompletterande upplysningar om dessa stödordningar från de grekiska myndigheterna genom ett fax av den 12 november 2004.
(23)
Genom en skrivelse av den 13 december 2004, registrerad som mottagen den 15 december 2004, begärde Greklands ständiga representation vid Europeiska unionen att Europeiska kommissionen skulle förlänga de grekiska myndigheternas tidsfrist för att lämna in de begärda kompletterande uppgifterna med en månad.
(24)
Kommissionen beviljade den begärda förlängningen genom ett fax av den 6 januari 2005.
(25)
Genom en skrivelse av den 27 januari 2005, registrerad som mottagen den 1 februari 2005, överlämnade Greklands ständiga representation vid Europeiska unionen den information till kommissionen som den hade begärt i sin skrivelse av den 12 november 2004.
(26)
Efter en granskning av informationen konstaterades det att stödet hade beviljats utan godkännande av kommissionen. Därför beslutade kommissionen att inleda ett förfarande avseende icke anmält stöd, registrerat som ärende nummer NN 20/05.
(27)
Genom en skrivelse av den 22 december 2005 (10) underrättade kommissionen Grekland om sitt beslut att inleda ett förfarande enligt artikel 88.2 i EG-fördraget i fråga om de stödåtgärder som beviljats i departementen Rodopi, Evia, Xanthi och Dodekanesos och öarna Lesbos, Samos och Chios (C 50/05) (nedan kallat inledandet av det tredje förfarandet).
(28)
Kommissionens beslut om att inleda förfarandet har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning (11). Kommissionen har uppmanat berörda parter att inkomma med sina synpunkter på stödet i fråga.
(29)
Kommissionen har inte mottagit några synpunkter från berörda tredje parter.
(30)
Genom en skrivelse av den 23 januari 2006, registrerad som mottagen den 25 januari 2006, begärde Greklands ständiga representation vid Europeiska unionen att de grekiska myndigheternas tidsfrist för att lämna in sina synpunkter på inledandet av det första förfarandet skulle förlängas med tre månader.
(31)
Kommissionen beviljade den begärda förlängningen genom ett fax av den 3 februari 2006.
(32)
Genom en skrivelse av den 10 maj 2006, registrerad som mottagen den 11 maj 2006, överlämnade Greklands ständiga representation vid Europeiska unionen de grekiska myndigheternas synpunkter på inledandet av det tredje förfarandet till kommissionen.
(33)
Efter att på nytt ha granskat samtliga inlämnade rättsliga grunder begärde kommissionen genom ett fax av den 12 januari 2011 att de grekiska myndigheterna skulle göra ytterligare förtydliganden av det berörda stödet.
(34)
Genom ett e-postmeddelande av den 7 februari 2011 begärde Greklands ständiga representation vid Europeiska unionen att kommissionen skulle förlänga den tidsfristen med ytterligare 40 arbetsdagar.
(35)
Kommissionen beviljade en förlängning på 20 arbetsdagar genom ett fax av den 17 februari 2011.
(36)
Genom e-postmeddelanden av den 15 mars 2011 och den 29 mars 2011 vidarebefordrade Greklands ständiga representation vid Europeiska unionen de begärda förtydligandena till kommissionen.
II. BESKRIVNING
(37)
Genom ministerbeslut nr 69836/B1461 av den 30 september 1993 ges företag möjlighet att omvandla sina sammanlagda skulder den 30 juni 1993 till ett nytt lån med en löptid på tio år. Beslutet gäller oavsett om skulderna förfallit till betalning eller ej och omfattar skulder till följd av alla typer av lån (till rörelsekapital och anläggningstillgångar), i drakmer eller i utländsk valuta, till industriföretag och hantverksföretag som är etablerade och bedriver verksamhet i departementen Kastoria och Evia, oberoende av var de har sitt registrerade huvudkontor. Även bankgarantier i drakmer eller utländsk valuta som utfärdats för dessa företags räkning omfattas. Det nya lånet ska betalas tillbaka halvårsvis i lika stora avbetalningar (amortering plus ränta) eller i lika stora amorteringar (enkel amortering). Räntan ska beräknas varje halvår enligt den ränta som tillämpas för omstruktureringen vid den tidpunkten (räntan för det nya lånet är den ränta som tillämpats för den senaste tolvmånaders statsobligation som emitterats före varje ränteberäkningsperiod för det berörda lånet, plus två procentenheter, med en nedsättning på tio procentenheter under de första fem åren) och debiteras det konto som har inrättats enligt lag nr 128/75 (12).
(38)
De berörda företagen kan också under fem år få en räntesänkning med tio procentenheter för de av sina utestående skulder i drakmer eller utländsk valuta den 30 juni 1993 som gäller investeringar i anläggningstillgångar eller rörelsekapital.
(39)
Företagen måste vara bärkraftiga efter omstruktureringen (vilket antyder att de befunnit sig i någon form av svårigheter). Detta kriterium kontrollerades av bankerna.
(40)
Genom ministerbeslut nr 2035824/5887 av den 1 juni 1994, 2045909/7431/0025 av den 26 augusti 1994, 2071670/11297 av den 9 november 1994 och 72742/B1723 av den 8 december 1994 ändrades de amorteringsfria perioder och räntesänkningar som var knutna till de nya lånen och lånen täcktes av en statlig garanti.
(41)
Genom ministerbeslut nr 66336/B1398 av den 14 september 1993 införs samma stödåtgärder och villkor som beskrivs i skäl 37. Där föreskrivs också att en statlig garanti ska beviljas för kapitalbelopp och ränta för de omstrukturerade skulderna hos industriföretag och hantverksföretag i departementen Florina och Kilkis. Enligt beslutet ska staten även täcka den ränta för icke betalda skulder som var tillämplig den 31 december 1992 för lån till rörelsekapital eller investeringskapital i de företagen, inom de budgetramar som fastställs i lag nr 128/75.
(42)
Beslut nr 66336/B1398 av den 14 september 1993 ändrades genom beslut nr 30755/B1199 av den 21 juli 1994, beslut nr 60029/B1541 av den 23 september 1994, beslut nr 72742/B1723 av den 8 december 1994, beslut nr 236/B22 av den 4 januari 1995, beslut nr 8014/B285 av den 28 februari 1995, beslut nr 44678/B1145 av den 3 juli 1995, beslut nr 44446/B1613 av den 24 december 1996, beslut nr 40410/B1678 av den 9 december 1997, beslut nr 10995/B546 av den 24 mars 1999, beslut nr 12169/B736 av den 22 mars 2000 och beslut nr 35913/B2043 av den 24 oktober 2000. Genom dessa olika beslut ändras löptiden för lånen, de amorteringsfria perioder och de räntesänkningar som är knutna till de nya lånen. Dessutom förlängs den period efter vilken utestående betalningar måste göras.
(43)
Företagen måste vara bärkraftiga efter omstruktureringen (vilket antyder att de befunnit sig i någon form av svårigheter). Detta kriterium kontrollerades av bankerna.
(44)
I ministerbeslut nr 1648/B.22/13.1.1994 föreskrivs följande:
a)
För nya lån till rörelsekapital som beviljas från och med den 1 april 1993 till industri-, hantverks- och gruvföretag, industriella djuruppfödningsföretag, hotellföretag samt sjöfartsföretag som är etablerade (oavsett var deras registrerade huvudkontor ligger) i departementen Xanthi, Rodopi och Evros beviljas en räntesänkning på 10 (tio) procentenheter som tas ut från det konto som har inrättats enligt lag nr 128/75, upp till en sats på 20 % av företagets omsättning föregående år eller 50 % av order för det innevarande året, med avseende på ränta som bokförts den 1 april 1993-31 mars 1996, med en statlig garanti på sammanlagt 100 000 000 grekiska drakmer (293 470 euro).
b)
De sammanlagda skulderna, oavsett om de förfallit till betalning eller ej, den 31 december 1993 till följd av lån till rörelsekapital och anläggningstillgångar som beviljats industri-, hantverks- och gruvföretag, industriella djuruppfödningsföretag, hotellföretag samt sjöfartsföretag i regionen Trakien ska omvandlas till ett nytt lån med en löptid på tio år som ska betalas tillbaka halvårsvis i lika stora avbetalningar (amortering plus ränta), från det konto som har inrättats enligt lag nr 128/75 med en statlig garanti.
c)
Ränta på obetalda skulder för lån till anläggningstillgångar eller rörelsekapital den 31 december 1992 ska inkluderas i den omstrukturerade skulden.
(45)
Företagen måste vara bärkraftiga efter omstruktureringen (vilket antyder att de befunnit sig i någon form av svårigheter). Detta kriterium kontrollerades av bankerna.
(46)
Ministerbeslut nr 1648/B.22/13.1.1994 ändrades genom följande ministerbeslut: nr 14237/B.664/6.4.1994, 235/B.21/4.1.1995, 44678/B.1145/3.7.1995, 14946/B.566/30.4.1996, 44446/B.1613/24.12.1996, 32576/B.1282/9.10.1997 (13), 11362/B.472/7.4.1997, 40412/B.1677/9.12.1997 (14), 42998/B.2026/15.12.1998, 19954/B.957/7.6.1999, 10123/B.507/17.3.1999, 6244/B.270/18.2.2000 och 35913/B.2043/24.10.2000 (15). Samtliga dessa ändringsakter justerar tekniska parametrar som räntesänkningar, amorteringsfria perioder, löptid för lån och perioder efter vilka utestående betalningar måste göras.
(47)
Genom beslut nr 2003341/683/0025/17.2.94 beviljas en statlig garanti för lån till rörelsekapital som har beviljats från och med den 1 april 1993 till industri-, hantverks- och gruvföretag, industriella djuruppfödningsföretag, hotellföretag samt sjöfartsföretag som är etablerade (oavsett var deras registrerade huvudkontor ligger) i departementen Xanthi, Rodopi och Evros, upp till ett sammanlagt belopp på 100 000 000 grekiska drakmer (293 470 euro) per företag. Dessutom beviljas en statlig garanti för utestående skulder (kapitalbelopp och ränta) den 31 december 1993 till följd av omstruktureringen av skulder från gamla lån som har beviljats i enlighet med gemensamt beslut nr 1648/G.G.54/B.22/13.1.94.
(48)
Beslut nr 2003341/683/0025/17.2.94 ändrades genom följande beslut: nr 2022973/3968/0025/18.5.94, 2043231/6673/0025/11.7.95, 2030175/4446/0025/10.6.1996, 2087184/49/0025/11.7.97, 2016123/2133/0025/6.3.1998, 2090373/11216/0025/1.6.98 (16), 2/21857/0025/7.10.1999, 2/14774/0025/31.5.2000, 2/82257/0025/18.12.2000, 2/7555/0025/25.5.2001, 2/61352/0025/31.1.2002 och 2/64046/0025/2003/28.1.2004. I alla dessa beslut beviljas den statliga garantin vid tillämpningen av de beslut som föreskrivs i de olika besluten om ändring av ministerbeslut nr 1648/B.22/13.1.1994 (se skäl 46).
(49)
Enligt ministerbeslut nr 2/82257/0025/18.12.2000 i listan ovan måste företagen vara bärkraftiga i sig (och inte efter omstruktureringen, vilket är fallet för de andra ministerbeslut som nämns i det här beslutet) för att bestämmelserna i det beslutet ska vara tillämpliga, vilket förutsätter att de berörda företagen inte är i svårigheter.
(50)
Genom ministerbeslut nr 2041901/16.5.1989 beviljas en räntesänkning på tre procentenheter, som tas ut från det gemensamma konto som har inrättats enligt lag nr 128/75, på utestående betalningar i fråga om lån till rörelsekapital som har beviljats från och med den 1 april 1989 till industriföretag och hantverksföretag med registrerade huvudkontor i departementen Evros, Lesbos, Samos, Chios och Dodekanesos.
(51)
Genom beslut nr 2078809/10.10.1989 beviljas en räntesänkning på tre procentenheter, som tas ut från det gemensamma konto som har inrättats enligt lag nr 128/75, på utestående betalningar i fråga om lån till rörelsekapital som har utfärdats från och med den 1 april 1989 till industriföretag och hantverksföretag med registrerade huvudkontor i departementen Rodopi, Xanthi and Samos.
(52)
Genom ministerbesluten nr 9034/B.289/10.2.2003 och 37497/B.1232/2.6.2003 utvidgas bestämmelserna i de beslut som anges i skälen 50 och 51 genom att räckvidden och vissa tekniska parametrar för de föreskrivna räntesänkningarna fastställs närmare.
III. SKÄLEN TILL ATT FÖRFARANDET INLEDDES
(53)
När det gäller de berörda stödordningarna tvivlade kommissionen inte bara på att det inte förekommit statligt stöd utan också på att det stöd som kommissionen ansåg hade förekommit var förenligt med den inre marknaden.
a) Skäl för att inleda det första förfarandet
(54)
Det första förfarandet inleddes av följande skäl:
a)
När de grekiska myndigheterna uppmanades att förklara det berörda stödet hävdade de att de ministerbeslut som är den rättsliga grunden för stödåtgärderna inte anmäldes eftersom de ansåg att stödet inte var statligt stöd i den mening som avses i artikel 87.1 i EG-fördraget. Dessutom hävdade de att de berörda stödbeloppen sannolikt utgjorde stöd av mindre betydelse, även om de inte kände till det exakta antalet stödmottagare.
b)
Eftersom reglerna för stöd av mindre betydelse inte gällde för jordbrukssektorn när stödåtgärderna beviljades och de beslut som utgör den rättsliga grunden för de berörda stödåtgärderna var avsedda att bistå företag med likviditetsproblem ansåg kommissionen att stödet borde bedömas mot bakgrund av de olika regler som var tillämpliga för undsättning och omstrukturering av företag i svårigheter från och med ikraftträdandet av det första av ovannämnda beslut. De tillgängliga uppgifterna möjliggjorde dock ingen bedömning av i vilken omfattning dessa regler hade följts.
c)
Inte heller för jordbrukssektorn gick det att utifrån de tillgängliga uppgifterna avgöra om den statliga garantin hade beviljats i enlighet med de olika regler som var tillämpliga på statligt stöd i form av garantier från och med ikraftträdandet av det första av ovannämnda beslut.
d)
Regeln om stöd av mindre betydelse var naturligtvis tillämplig för industri- och hantverkssektorn, men eftersom de grekiska myndigheterna inte kände till antalet mottagare för de åtgärder som införts genom dessa ministerbeslut och eftersom taken för stöd av mindre betydelse beräknas för en treårsperiod och inte för en engångsåtgärd, gick det inte att avgöra om det stöd som införts genom det berörda beslutet verkligen kunde omfattas av reglerna för stöd av mindre betydelse. I detta sammanhang måste stödåtgärderna också bedömas på grundval av de regler för undsättning och omstrukturering av företag i svårigheter som varit tillämpliga sedan det första av de berörda besluten trädde i kraft. Det gick dock inte att bedöma i vilken utsträckning dessa regler hade följts med hjälp av de uppgifter som fanns tillgängliga.
e)
För dessa sektorer var det inte möjligt att avgöra om den statliga garantin hade beviljats i enlighet med de olika regler som var tillämpliga på statligt stöd i form av garantier från och med ikraftträdandet av det första av ovannämnda beslut utifrån de tillgängliga uppgifterna.
b) Skäl för att inleda det andra förfarandet
(55)
Det andra förfarandet inleddes av följande skäl:
a)
När de grekiska myndigheterna uppmanades att förklara stödet i fråga hävdade de att de berörda stödbeloppen sannolikt omfattades av regeln om stöd av mindre betydelse, även om de inte kände till det exakta antalet stödmottagare. Alldeles bortsett från att regeln om stöd av mindre betydelse började tillämpas på jordbrukssektorn först den 1 januari 2005 hade kommissionen inte tillgång till några uppgifter som gjorde det möjligt att kontrollera i vilken omfattning de belopp som jordbruksföretagen tagit emot enligt ministerbeslut nr 66336/B.1398 kunde ha omfattats av kommissionens förordning (EG) nr 1860/2004 av den 6 oktober 2004 om tillämpningen av artiklarna 87 och 88 i EG-fördraget på stöd av mindre betydelse inom jordbrukssektorn (17), där det infördes en regel om stöd av mindre betydelse inom jordbrukssektorn.
b)
Eftersom besluten syftade till att bistå företag i svårigheter måste stödet bedömas mot bakgrund av de olika tillämpliga reglerna för undsättning och omstrukturering av företag i svårigheter sedan ikraftträdandet av det första av ovannämnda beslut, det vill säga sedan den 21 september 1993. Det är dock inte möjligt att med hjälp av de tillgängliga uppgifterna avgöra i vilken omfattning dessa regler har följts.
c)
Inte heller för jordbrukssektorn gick det att utifrån de tillgängliga uppgifterna avgöra om den statliga garantin hade beviljats i enlighet med de olika regler som var tillämpliga på statligt stöd i form av garantier från och med den 21 september 1993.
d)
Regeln om stöd av mindre betydelse var naturligtvis tillämplig för industri- och hantverkssektorn, men eftersom de grekiska myndigheterna inte kände till antalet mottagare för de åtgärder som införts genom dessa beslut och eftersom taken för stöd beräknas för en treårsperiod och inte för en engångsåtgärd, gick det inte att avgöra om det stöd som införts genom det berörda beslutet verkligen kunde omfattas av reglerna för stöd av mindre betydelse. I detta sammanhang måste stödåtgärderna också bedömas på grundval av de regler för undsättning och omstrukturering av företag i svårigheter som varit tillämpliga sedan den 21 december 1993. Det gick dock inte att bedöma i vilken utsträckning dessa regler hade följts med hjälp av de uppgifter som fanns tillgängliga.
e)
För dessa sektorer gick det inte att utifrån de tillgängliga uppgifterna avgöra om den statliga garantin hade beviljats i enlighet med de olika regler som var tillämpliga på statligt stöd i form av garantier från och med den 21 september 1993.
c) Skäl för att inleda det tredje förfarandet
(56)
Det tredje förfarandet inleddes av följande skäl:
a)
Liksom för det första och andra förfarandet angav de grekiska myndigheterna i den information som de lämnade att beloppen i fråga sannolikt omfattades av regeln om stöd av mindre betydelse. Alldeles bortsett från att regeln om stöd av mindre betydelse började tillämpas på jordbrukssektorn först den 1 januari 2005 hade kommissionen inte tillgång till några uppgifter som gjorde det möjligt att kontrollera i vilken omfattning de belopp som jordbruksföretagen tagit emot enligt ministerbeslut nr 66336/B.1398 kunde ha omfattats av kommissionens förordning (EG) nr 1860/2004.
b)
Eftersom dessa ministerbeslut syftade till att bistå företag i svårigheter måste stödet bedömas mot bakgrund av de olika reglerna för undsättning och omstrukturering av företag i svårigheter som hade tillämpats sedan ikraftträdandet av det första av ovannämnda beslut. Det är dock inte möjligt att med hjälp av de tillgängliga uppgifterna avgöra i vilken omfattning dessa regler har följts.
c)
Regeln om stöd av mindre betydelse var naturligtvis tillämplig för industri-, hotell- och hantverkssektorn, men eftersom de grekiska myndigheterna inte angav antalet stödmottagare och eftersom taken för stöd av mindre betydelse beräknas för en treårsperiod och inte för en engångsåtgärd, gick det inte att avgöra om det stöd som införts genom det berörda beslutet verkligen kunde omfattas av reglerna för stöd av mindre betydelse. I detta sammanhang måste stödåtgärderna också bedömas på grundval av de regler för undsättning och omstrukturering av företag i svårigheter som varit tillämpliga sedan det första av de berörda besluten trädde i kraft. Det gick dock inte att bedöma i vilken utsträckning dessa regler hade följts med hjälp av de uppgifter som fanns tillgängliga.
d)
Inom kol- och sjöfartssektorerna började regeln om stöd av mindre betydelse att tillämpas först i och med ikraftträdandet av kommissionens förordning (EG) nr 69/2001 av den 12 januari 2001 om tillämpningen av artiklarna 87 och 88 i EG-fördraget på stöd av mindre betydelse (18). Av de skäl som anges i led c måste stödåtgärderna dock också bedömas på grundval av de regler för undsättning och omstrukturering av företag i svårigheter som varit tillämpliga sedan det första av de berörda besluten trädde i kraft. Det gick dock inte att bedöma i vilken utsträckning dessa regler hade följts med hjälp av de uppgifter som fanns tillgängliga.
e)
Inom sjöfartssektorn tillämpades ingen regel om stöd av mindre betydelse. Stödåtgärderna måste därför bedömas på grundval av de regler för undsättning och omstrukturering av företag i svårigheter som varit tillämpliga sedan det första av de berörda besluten trädde i kraft. Det gick dock inte att bedöma i vilken utsträckning dessa regler hade följts med hjälp av de uppgifter som fanns tillgängliga.
f)
De tillgängliga uppgifterna gjorde det inte möjligt att avgöra för någon av de ovannämnda sektorerna om den statliga garantin hade beviljats i enlighet med de olika regler som hade tillämpats för statligt stöd i form av garantier sedan det första av de berörda besluten trädde i kraft.
g)
Genom beslut nr 2041901/16.5.1989 och de beslut som avses i skälen 51 och 52 införs stöd i andra departement än Rodopi, Evros och Xanthi och det gick inte att undersöka om det stödsystem som infördes var en utvidgning av det system som tillämpades i de ovannämnda departementen eller om det var ett separat system. I vilket fall som helst var det inte möjligt att utifrån de tillgängliga uppgifterna avgöra om reglerna om statligt stöd (reglerna om regionalt stöd eller stöd av mindre betydelse) hade följts.
h)
Om de ministerbeslut som avses i led g utgjorde en utvidgning av det stödsystem som tillämpades för departementen Rodopi, Xanthi och Evros gick det inte att avgöra om de planerade stödåtgärderna kunde omfattas av reglerna om stöd av mindre betydelse eller anses vara förenliga med bestämmelserna för stöd till undsättning och omstrukturering av företag i svårigheter.
i)
Om de ministerbeslut som avses i led g utgjorde ett oberoende stödsystem måste det, med hänsyn till avsaknaden av närmare uppgifter om detta, undersökas om tillämpningen av beslutet på sunda företag och företag i svårigheter var förenlig med bestämmelserna. Analysen gav följande slutsatser:
-
För företag i svårigheter var det inte möjligt att avgöra om de planerade stödåtgärderna kunde omfattas av reglerna för stöd av mindre betydelse eller anses vara förenliga med bestämmelserna om stöd till undsättning och omstrukturering av företag i svårigheter.
-
För sunda företag var det inte möjligt att avgöra om det rörelsekapital som anskaffats genom ett lån tillsammans med den beviljade räntesänkningen hade använts för att finansiera stödberättigande investeringar i den mening som avses i unionens bestämmelser om regionalstöd.
IV. SYNPUNKTER FRÅN DE GREKISKA MYNDIGHETERNA PÅ INLEDANDET AV DET FORMELLA FÖRFARANDET
a) Synpunkter från de grekiska myndigheterna på inledandet av det första förfarandet
(57)
I sin skrivelse av den 9 augusti 2004 gjorde de grekiska myndigheterna följande påpekanden:
a)
Konsolideringen av lånen är ett administrativt verktyg som inte leder till höga kostnader för de offentliga myndigheterna.
b)
Beräkningen av räntan per halvårsperiod har redan fastställts i nationella högsta domstolens rättspraxis, i och med att domstolen förklarade att kvartalsvisa ersättningar var olagliga och utgjorde ett missbruk samt en alltför stor börda för gäldenärerna.
c)
Beviljandet av den statliga garantin kan inte betraktas som stöd eftersom den endast får användas på särskilt stränga villkor för huvudgäldenären.
d)
Under referensperioden var räntorna i Grekland mycket högre än de genomsnittliga räntorna i EU och låg kvar på en hög nivå trots sänkningarna. Därför förekom ingen snedvridning av konkurrensen, särskilt inte eftersom de mottagande företagen måste vara bärkraftiga. Dessutom finansierades sänkningarna genom ett särskilt konto som var fristående från statsbudgeten.
e)
Beviljandet av amorteringsfria perioder kan inte betraktas som stöd eftersom skulden och räntan var oförändrad. Åtgärden innebär enbart en omstrukturering av återbetalningen över tid och är motiverad med hänsyn till den ekonomiska situationen.
f)
Ministerbeslut nr 72742/B1723 (se skäl 42) ledde inte till några extra kostnader jämfört med det ursprungliga beslut som utgör grunden för ordningen i fråga.
g)
Frisläppandet av säkerheter genom ministerbeslut nr 2071670/11297 kan inte betraktas som en stödåtgärd för företag eftersom de är anpassade till de omstrukturerade lånens nivå. Dessutom täcker den grekiska statens garanti inte alla typer av avgifter som bankerna tar ut av låntagarna.
h)
Ministerbeslut nr 69836/B1451 med ändringar gällde bearbetningsföretag i allmänhet och avsåg inte särskilt bearbetningsföretag inom jordbrukssektorn, som omfattades av rådets förordningar (EEG) nr 866/90 av den 29 mars 1990 om förbättring av villkoren för bearbetning och saluföring av jordbruksprodukter (19), (EG) nr 951/97 av den 20 maj 1997 om förbättring av villkoren för bearbetning och saluföring av jordbruksprodukter (20) och (EG) nr 1257/1999 av den 17 maj 1999 om stöd från Europeiska utvecklings- och garantifonden för jordbruket (EUGFJ) (21). Dessa förordningar tillämpades genom operativa program under gemenskapens andra och tredje stödramar. Företag som hade gjort investeringar och tagit emot stöd från ministeriet för landsbygdsutveckling och livsmedel i detta syfte hade inte rätt att få sina skulder omstrukturerade, eftersom detta inte hade föreskrivits i bestämmelserna. Regeln om stöd av mindre betydelse tillämpades inte heller eftersom aktörerna måste ha utfört arbete och burit kostnaderna för detta för att få bidrag.
i)
Hänvisningen till regeln om stöd av mindre betydelse var endast avsedd att illustrera att flertalet av de beviljade stödåtgärderna låg under tröskeln för stöd av mindre betydelse, utan att hänvisa särskilt till jordbrukssektorn.
j)
Kriteriet ”bärkraft efter omstruktureringen” påverkar inte kreditorganets övergripande bedömning av företagets bärkraft eftersom rätten till omstrukturering avgörs direkt efter undersökningen av bärkraften.
k)
Omstruktureringen gällde gamla lån och utgjorde inte finansiering av nya investeringar.
l)
När det gäller den övergripande bidragsekvivalenten för omstruktureringen utgjorde den överväldigande majoriteten av stödåtgärderna små belopp. Dessutom avsåg åtgärderna endast områden (Kastoria och Evia) som var mindre gynnade områden i den mening som avses i rådets direktiv 75/268/EEG av den 28 april 1975 om jordbruk i bergsområden och i vissa mindre gynnade områden (22) och landet som helhet omfattas av mål 1.
m)
Den räntesats som tillämpades på nya lån var samma räntesats som gällde för den senaste emissionen av grekiska statsobligationer. Räntesänkningen gäller inte det omstrukturerade lånets hela löptid utan endast de två första, kritiska åren. Skillnaden mellan räntesatserna var inte särskilt stor (1-2 punkter).
n)
Stödordningen var i kraft den 30 juni 1993-30 juni 2003.
b) Synpunkter från de grekiska myndigheterna på inledandet av det andra förfarandet
(58)
Genom en skrivelse av den 18 augusti 2005 överlämnade de grekiska myndigheterna följande synpunkter. Flertalet av dem hade redan framförts i deras svar på inledandet av det första förfarandet (se föregående skäl):
a)
Konsolideringen av lånen är ett administrativt verktyg som inte leder till höga kostnader för de offentliga myndigheterna (här tillägger myndigheterna att syftet med detta verktyg inte är att bevilja selektivt stöd).
b)
Beräkningen av räntan per halvårsperiod har redan fastställts i nationella högsta domstolens rättspraxis, i och med att domstolen förklarade att kvartalsvisa ersättningar var olagliga och utgjorde ett missbruk samt en alltför stor börda för gäldenärerna.
c)
Under referensperioden var räntorna i Grekland mycket högre än de genomsnittliga räntorna i EU och låg kvar på en hög nivå trots sänkningarna.
d)
Beviljandet av den statliga garantin kan inte betraktas som stöd eftersom den, även om den utnyttjas, endast får användas på särskilt stränga villkor för huvudgäldenären.
e)
Nedsättningarna av räntor på obetalda skulder och av räntor finansierades genom ett särskilt konto (konto inrättat enligt lag nr 128/75) som var fristående från statsbudgeten.
f)
Beviljandet av amorteringsfria perioder kan inte betraktas som stöd eftersom skulden och räntan var oförändrad. Åtgärden innebär enbart en omstrukturering av återbetalningen över tid och är motiverad med hänsyn till den ekonomiska situationen.
g)
Bestämmelserna i ministerbeslut nr 66336/B.1398/1993 och dess ändringar medgav stöd till företag som var etablerade i departementen Florina och Kilkis utan höga kostnader för de offentliga myndigheterna och på villkor att de berörda företagen ansågs vara bärkraftiga. Därför innebar stöden inte någon snedvridning av konkurrensen i den mening som avses i artikel 87 i EG-fördraget. Dessutom bör det påpekas att departementen Florina och Kilkis gränsar till f.d. jugoslaviska republiken Makedonien och att dessa områden drabbades svårt av kriget och instabiliteten i området under referensperioden (1990-talet).
h)
Slutligen avser beslutet industri- och hantverksföretag. Enligt de grekiska myndigheterna berörs inga jordbruksföretag av dessa bestämmelser.
c) Synpunkter från de grekiska myndigheterna på inledandet av det tredje förfarandet
(59)
I en skrivelse av den 10 maj 2006 gjorde de grekiska myndigheterna följande påpekanden:
a)
De departement som omfattades av de berörda besluten befann sig i en svår ekonomisk situation med låg ekonomisk verksamhet och högre arbetslöshet än i resten av landet. Situationen förvärrades av kriget i grannländerna (till exempel i Kosovo). Konkurrensen riskerade alltså inte att snedvridas och de stöd som beviljades i form av omstrukturering och nedsättning av skulder kunde alltså omfattas av det undantag som anges i artikel 87.3 a och c i EG-fördraget.
b)
Stödåtgärderna syftade till att lösa problem som till exempel bristen på dynamik i de lokala marknaderna, den krympande arbetsmarknaden och den minskande efterfrågan, samt bidra till den långsiktiga ekonomiska utvecklingen.
c)
När det gäller kommissionens argument att handeln inom gemenskapen kunde ha påverkats med hänsyn till den stora konkurrensen inom jordbrukssektorn är det endast beslut nr 1648/B22/13.1.1994, av alla beslut som granskats, som berör industriella djuruppfödningsföretag. Under perioden 1995-2004 stod köttproduktionen dessutom endast för en liten andel av jordbruksproduktionen i departementen Evros, Rodopi och Xanthide, och även om dessa departements bruttonationalprodukt (BNP) ökade under den perioden (i såväl absoluta tal som per capita), var den fortfarande betydligt lägre än det nationella genomsnittet.
d)
I ministerbesluten nr 2041901/16.5.1989 och 2078809/1989, där det föreskrivs räntesänkningar för lån till rörelsekapital för företag i departementen Lesbos, Samos, Chios och Dodekanesos, fastställs också att företagen måste vara bärkraftiga före och efter omstruktureringen av deras skulder.
e)
De behöriga myndigheterna i Grekland uppmanades att samla in uppgifter om mottagarna och det stöd som verkligen beviljades, men de hävdade att de inte kunde göra detta.
f)
Räntesänkningarna finansieras genom ett konto som har inrättats enligt lag nr 128/75 och som inte är en statlig resurs eftersom kontot främst är avsett för omfördelning av medel.
d) Skrivelser från de grekiska myndigheterna av den 15 och 29 mars 2011
(60)
Genom skrivelser av den 15 och den 29 mars 2011 meddelade de grekiska myndigheterna för det första att de ursprungliga ministerbesluten om de berörda stödordningarna hade upphört att gälla följande datum:
a)
Den 30 juni 2003 för beslut nr 69836/B1461 (departementen Kastoria och Evia).
b)
Den 30 juni 2000 för beslut nr 66336/B/398/14-9-1993 (departementen Florina och Kilkis).
c)
Den 31 december 2005 för beslut nr 1648/B.22/13.1.94 (departementen Xanthi, Rodopi och Evros).
d)
Den 31 december 2004 för beslut nr 204901/16-5-1989 (departementen Rodopi, Evros, Xanthi och Dodekanesos samt öarna Lesbos, Samos och Chios).
(61)
Därefter angav de grekiska myndigheterna att kriteriet i fråga om företagens bärkraft efter omstruktureringen inte var den enda faktor som beaktades. I stället gjordes en övergripande bedömning av företagens bärkraft före och efter omstruktureringen
(62)
Skrivelserna innehåller också tabeller över bidragsekvivalenterna för de stöd som varje berört företag har tagit emot, för att visa procentandelen företag för vilka stödåtgärderna skulle kunna ingå i en ordning för stöd av mindre betydelse. De grekiska myndigheterna anger emellertid att de tillgängliga uppgifterna för de stödåtgärder som beviljats enligt ministerbesluten nr 2041901/16-5-1989 (departementen Xanthi, Rodopi och Evros, Samos, Lesbos, Chios och Dodekanesos) och 1648/B.22/13.1.94 (Xanthi, Rodopi och Evros) endast gäller perioden 2004-2007. Uppgifterna för stödåtgärder som beviljats enligt ministerbeslut nr 69836/B1461 (departementen Kastoria och Evia) avser perioden 1993-1998 och i fråga om stödåtgärder som beviljats enligt ministerbeslut nr 66336/B/398/14-9-1993 (departementen Florina och Kilkis) gäller uppgifterna perioden 1993-2001. Dessa uppgifter begärdes in från kreditinstituten, som i vissa fall inte svarade. De grekiska myndigheterna anser dock att de insamlade uppgifterna ligger nära det sammanlagda beviljade stödbeloppet eftersom de banker som faktiskt svarade är de viktigaste långivarna till de berörda departementen. Enligt de grekiska myndigheterna visar analysen av uppgifterna att stödet i fråga ligger under gränsen för stöd av mindre betydelse i 73,55-99,46 % av fallen, beroende på vilken treårsperiod och vilket beslut som avses.
(63)
Slutligen hävdar de grekiska myndigheterna att företag som producerar, bearbetar och saluför jordbruksprodukter inte var stödberättigade och att uttrycket ”gruvföretag” egentligen avser marmor- och stenbrytningsföretag.
V. BEDÖMNING AV STÖDET
V.I FÖREKOMSTEN AV STÖD
(64)
Enligt artikel 107.1 i fördraget är stöd som ges av en medlemsstat eller med hjälp av statliga medel, av vilket slag det än är, som snedvrider eller hotar att snedvrida konkurrensen genom att gynna vissa företag eller viss produktion, oförenligt med den inre marknaden i den utsträckning det påverkar handeln mellan medlemsstaterna. I absoluta tal motsvarar den berörda stödåtgärden denna definition i den bemärkelsen att de beviljas av staten eller med statliga resurser, är avsedda för vissa företag (företag inom jordbrukssektorn, hantverkssektorn, industrisektorn, hotellsektorn, gruvsektorn - se skäl 63 - och sjöfartssektorn i de ovannämnda departementen) och gynnar dessa företag genom åtgärder som till exempel omstrukturering av deras lån, minskning av avbetalningarnas storlek genom förlängning av återbetalningstiden, räntesänkningar och beviljande av garantier och kan påverka handeln (23) och snedvrida konkurrensen (24).
(65)
De grekiska myndigheterna ville visa att de berörda stödåtgärderna kunde omfattas av reglerna för stöd av mindre betydelse och därmed inte var statligt stöd i den mening som avses i artikel 107.1 i EUF-fördraget. Alldeles bortsett från att regeln om stöd av mindre betydelse inte var tillämplig för alla de sektorer som berördes under giltighetstiden för de ministerbeslut som utgör den rättsliga grunden för ordningarna i fråga (vilket var ett av skälen till att förfarandena inleddes) är uppgifterna ofullständiga, vilket de grekiska myndigheterna själva medger (se skäl 62). Dessutom varierar beloppen för stöd av mindre betydelse mellan de olika sektorerna (de skiljer sig åt mellan industri- och jordbrukssektorerna) och de tabeller som har lämnats tyder på att de grekiska myndigheterna inte har varit tillräckligt medvetna om denna skillnad. Slutligen noterar kommissionen att det trots att de grekiska myndigheterna hävdar att företag som producerar, bearbetar och saluför jordbruksprodukter inte var berättigade till stöd inom ramen för de berörda stödordningarna framgår tydligt av dessa tabeller att vissa företag inom dessa sektorer verkligen fick stöd som ansågs vara stöd av mindre betydelse trots att de uppenbart överskred den tillåtna nivån.
(66)
Kommissionen påminner om att varje individuellt stöd som beviljas inom ramen för en stödordning och som vid den tidpunkt då stödet beviljas uppfyller de villkor som fastställs i en tillämplig förordning om stöd av mindre betydelse inte betraktas som statligt stöd i den mening som avses i artikel 107.1 i fördraget.
(67)
När de grekiska myndigheterna första gången beviljade stödet i fråga inom jordbrukssektorn fanns det inga unionsbestämmelser om stöd av mindre betydelse.
(68)
De första bestämmelserna om detta antogs i förordning (EG) nr 1860/2004 (25).
(69)
Enligt förordning (EG) nr 1860/2004, som avser såväl primärproduktion som bearbetning och saluföring av jordbruksprodukter, påverkar stöd på högst 3 000 euro per stödmottagare under en treårsperiod inte handeln mellan medlemsstaterna och hotar inte eller hotar att snedvrida konkurrensen och omfattas därför inte av artikel 107.1 i fördraget.
(70)
Enligt artikel 5 i förordning (EG) nr 1860/2004 gäller detsamma för stöd som har beviljats före förordningens ikraftträdande, förutsatt att villkoren i artiklarna 1 och 3 i den förordningen är uppfyllda.
(71)
Den 1 januari 2008 ersattes förordning (EG) nr 1860/2004 av kommissionens förordning (EG) nr 1535/2007 av den 20 december 2007 om tillämpningen av artiklarna 87 och 88 i EG-fördraget på stöd av mindre betydelse inom sektorn för produktion av jordbruksprodukter (26). Genom den förordningen höjs beloppet för stöd av mindre betydelse till 7 500 euro per stödmottagare under en period av tre beskattningsår, oberoende av stödform eller mål för stödet, inom gränserna för det högsta tillåtna beloppet per medlemsstat, som motsvarar 0,75 % av den årliga produktionen.
(72)
I artikel 6.1 i förordning (EG) nr 1535/2007 anges följande: ”Denna förordning ska tillämpas på stöd som beviljats företag inom sektorn för produktion av jordbruksprodukter före den 1 januari 2008, under förutsättning att stöden uppfyller samtliga villkor i artiklarna 1-4, med undantag för den uttryckliga hänvisning till denna förordning som avses i artikel 4.1 första stycket.” Denna förordning gäller emellertid endast primärproduktion av jordbruksprodukter.
(73)
När det gäller bearbetning och saluföring av jordbruksprodukter fastställs den tillämpliga regeln för stöd av mindre betydelse från och med den 1 januari 2007 i kommissionens förordning (EG) nr 1998/2006 av den 15 december 2006 om tillämpningen av artiklarna 87 och 88 i fördraget på stöd av mindre betydelse (27).
(74)
I artikel 2.2 i förordning (EG) nr 1998/2006 fastställs en gräns på 200 000 per stödmottagare under en period av tre beskattningsår för det belopp där stödet inte påverkar handeln mellan medlemsstaterna och inte snedvrider eller hotar att snedvrida konkurrensen och därmed inte omfattas av artikel 107.1 i fördraget.
(75)
I artikel 5.1 i förordning (EG) nr 1998/2006 fastställs följande: ”Denna förordning skall gälla stöd som har beviljats innan förordningen träder i kraft och ges till företag verksamma inom transportsektorn och företag verksamma inom bearbetning och saluföring av jordbruksprodukter, om stödet uppfyller de villkor som fastställs i artiklarna 1 och 2 …”
(76)
Därför kommer kommissionen inte att betrakta stöd som beviljats enligt de berörda ministerbesluten som statligt stöd om det inte överskrider följande nivåer per mottagare:
a)
För primärproduktion av jordbruksprodukter: 3 000 euro per treårsperiod, om stödet när det beviljades uppfyllde bestämmelserna i förordning (EG) nr 1860/2004, eller 7 500 euro per period av tre beskattningsår, om stödet när det beviljades uppfyllde bestämmelserna i förordning (EG) nr 1535/2007.
b)
För bearbetning och saluföring av jordbruksprodukter: 3 000 euro per treårsperiod, om stödet när det beviljades uppfyllde bestämmelserna i förordning (EG) nr 1860/2004, eller 200 000 euro per period av tre beskattningsår, om stödet när det beviljades uppfyllde bestämmelserna i förordning (EG) nr 1998/2006.
(77)
Kommissionen påminner emellertid om att företag i svårigheter inte omfattas av bestämmelserna i förordningarna (EG) nr 1998/2006 och (EG) nr 1535/2007.
(78)
I andra sektorer än jordbrukssektorn (det vill säga i det här fallet de olika sektorer som nämns i det här beslutet, med undantag av sjöfartssektorn som kommer att behandlas i skälen 80 och 81 (28)), var de regler för stöd av mindre betydelse som anges i kommissionens meddelande av den 20 maj 1992 - gemenskapens riktlinjer för statligt stöd till små och medelstora företag (29) (nedan kallade 1992 års riktlinjer) tillämpliga när de berörda stödåtgärderna beviljades. I meddelandet anges att utbetalning av ett ”tillfälligt stöd som inte överstiger 50 000 ecu för en viss typ av utgifter och stödordningar enligt vilka det stöd som ett visst företag kan få för en viss typ av utgifter och under en period på tre år till högst detta belopp inte längre måste anmälas enligt artikel 93.3 [i EG-fördraget] (30), förutsatt att beviljandet av stödet eller formerna för stödordningen inbegriper ett uttryckligt villkor som innebär att ytterligare stöd som beviljas samma företag för samma typ av utgifter från andra finansieringskällor eller inom ramen för andra stödordningar inte får medföra att det totala stödbeloppet till företaget blir högre än gränsen på 50 000 ecu”. Denna bestämmelse ändrades därefter genom kommissionens meddelande 1996 om försumbart stöd (31) (nedan kallat 1996 års meddelande), där beloppet för stöd av mindre betydelse fastställdes till 100 000 ecu för samma period och därefter genom förordning (EG) nr 69/2001 där beloppet fastställdes till 100 000 euro för samma period.
(79)
Med hänsyn till den tidpunkt då de undersökta ordningarna upphörde att gälla (den senaste upphörde att gälla den 31 december 2005) och den icke-retroaktiva tillämpligheten av förordningarna med avseende på de sektorer som anges i skäl 78, kommer kommissionen inte att betrakta stöd som beviljats enligt de berörda besluten som statligt stöd upp till följande belopp per mottagare:
a)
50 000 ecu per treårsperiod mellan den 19 augusti 1992 och den 5 mars 1996, förutsatt att stödet uppfyllde bestämmelserna i 1992 års riktlinjer när det beviljades.
b)
100 000 ecu/euro per treårsperiod mellan den 6 mars 1996 och den 1 februari 2001, förutsatt att stödet uppfyllde relevanta bestämmelser i 1996 års meddelande när det beviljades.
c)
100 000 euro per treårsperiod mellan den 2 februari 2001 och den 31 december 2005, förutsatt att stödet uppfyllde relevanta bestämmelser i förordning (EG) nr 69/2001 när det beviljades.
(80)
Slutligen har regeln om stöd av mindre betydelse för varvsindustrin endast varit tillämplig sedan förordning (EG) nr 69/2001 trädde i kraft.
(81)
Därför kommer kommissionen inte att betrakta stöd som har beviljats enligt de berörda ministerbesluten och som inte överskrider 100 000 euro per mottagare och treårsperiod under perioden den 2 februari 2001-30 juni 2007 som statligt stöd, förutsatt att stödet uppfyllde relevanta bestämmelser i förordning (EG) nr 69/2001 när det beviljades.
(82)
De övriga argument som de grekiska myndigheterna har framfört som belägg för att det inte är fråga om statligt stöd kan inte godtas av kommissionen av nedanstående skäl, vilket gäller i samtliga fall där dessa argument har framförts:
a)
Genom att hävda att konsolideringen av lånen inte leder till höga kostnader för de offentliga myndigheterna (se framför allt skälen 57 a och 58 a) erkänner de grekiska myndigheterna att åtgärden medför en kostnad för staten, det vill säga utnyttjar statliga medel.
b)
Innan kommissionens tillkännagivande om tillämpningen av artiklarna 87 och 88 i EG-fördraget på statligt stöd i form av garantier (32) (nedan kallat 2000 års tillkännagivande) trädde i kraft ansågs alla garantier innehålla statligt stöd (se skäl 105 a). I 2000 års tillkännagivande anges att en garanti kan anses inte utgöra statligt stöd i den mening som avses i artikel 107.1 i fördraget om mottagarna inte befinner sig i ekonomiska svårigheter och i princip skulle kunna få ett lån till marknadsmässiga villkor på finansmarknaderna utan något statligt ingripande. Garantin ska också vara knuten till en bestämd finansiell transaktion, avse ett fastställt högsta belopp, inte täcka mer än 80 % av det utestående lånet eller den finansiella förpliktelsen (med undantag för obligationer och liknande instrument) och ha en begränsad varaktighet. Vidare ska garantiordningen bygga på en realistisk riskbedömning, så att de premier som betalas av de stödmottagande företagen med all sannolikhet gör garantiordningen självfinansierande. I garantiordningen ska det anges att de villkor enligt vilka nya garantier kan beviljas och den övergripande finansieringen av garantiordningen ska ses över minst en gång om året och premierna ska täcka både de normala risker som är förbundna med beviljandet av garantin och de administrativa kostnaderna för garantiordningen, inklusive en normal räntabilitet på kapitalet i de fall staten tillhandahåller startkapitalet för att ta garantiordningen i bruk. De grekiska myndigheterna har dock inte överlämnat någon dokumentation som visar att detta scenario är tillämpligt i det här fallet.
c)
När det gäller konkurrensen innebär beviljandet av amorteringsfria perioder (se skälen 57 e och 58 f) inte någon enkel omstrukturering av återbetalningar över tid, eftersom det minskar återbetalningsbördan vid en viss tidpunkt och därför ger mottagaren en tillfällig ekonomisk lättnad.
d)
Även om det konto som inrättats enligt lag nr 128/75 och som används för att finansiera räntesänkningar (se skälen 57 d, 58 e och 59 f) precis som de grekiska myndigheterna hävdar inte ingår den grekiska statsbudgeten, är det icke desto mindre en statlig resurs (33).
e)
Beviljandet av en räntesänkning för lån ger mottagarföretagen en fördel, även om räntorna är höga i landet i fråga.
f)
Frisläppandet av de säkerheter som ställts för att få garantin (se skäl 57 g) kanske inte medför några direkta utgifter för den grekiska staten i enlighet med ministerbeslut nr 2071670/11297, men innehåller ändå statligt stöd eftersom staten genom att erbjuda denna möjlighet inte bara ger mottagarföretagen möjlighet att anskaffa kapital utan också avstår från en av förutsättningarna för att få garantin.
g)
Det faktum att räntorna var höga i Grekland (se skäl 57 d) betyder inte att det inte förekommit stöd eftersom beviljandet av stödet i sig innebär en lättnad i den börda som mottagarna normalt skulle ha behövt bära vid utövandet av sin verksamhet, oberoende av i vilket ekonomiskt sammanhang som omstruktureringarna och nedsättningarna genomfördes.
(83)
Därför kan kommissionen bara konstatera att stödåtgärder som inte omfattas av och uppfyller villkoren för att bevilja stöd av mindre betydelse enligt skälen 68-81 faktiskt omfattas av artikel 107.1 i fördraget.
V.II STÖDETS FÖRENLIGHET MED BESTÄMMELSERNA
(84)
I de fall som anges i artikel 107.2 och 107.3 i fördraget kan emellertid vissa typer av stöd genom undantag betraktas som förenliga med den inre marknaden.
(85)
I det här fallet måste man för varje inlett förfarande undersöka vilket undantag som skulle kunna vara tillämpligt för var och en av de berörda sektorerna (och göra åtskillnad mellan jordbrukssektorn och andra sektorer).
V.II.1 STÖD TILL DEPARTEMENTEN KASTORIA OCH EVIA, BEHANDLAT NÄR DET FÖRSTA FÖRFARANDET INLEDDES
a) Jordbrukssektorn
(86)
Mot bakgrund av egenskaperna hos det beviljade stödet är det endast det undantag som anges i artikel 107.3 c i fördraget som skulle kunna användas för att visa att stödet är förenligt med den inre marknaden. Enligt den artikeln kan stöd för att underlätta utveckling av vissa näringsverksamheter eller vissa regioner, när det inte påverkar handeln i negativ riktning i en omfattning som strider mot det gemensamma intresset, anses vara förenligt med den gemensamma marknaden.
(87)
Eftersom det berörda stödet är icke-anmält stöd kan detta undantag endast vara tillämpligt om stödet uppfyllde de regler om statligt stöd som var i kraft när stödet beviljades. Enligt de upplysningar som de grekiska myndigheterna lämnat var den berörda ordningen i kraft den 30 juni 1993-30 juni 2003. Därför ska den berörda ordningens förenlighet med den inre marknaden granskas mot bakgrund av de regler om statligt stöd som var tillämpliga under den perioden.
(88)
Ett av skälen till att kommissionen beslutade att inleda det förfarande som föreskrivs i artikel 108.2 i fördraget var att stödet föreföll vara avsett för företag i svårigheter. I detta avseende angav de grekiska myndigheterna i sin skrivelse av den 9 augusti 2004 att kriteriet om bärkraft efter omstruktureringen absolut inte hade något samband med kreditinstitutets övergripande bedömning av företagets bärkraft, eftersom beslutet om berättigande till omstrukturering fattades direkt efter det att undersökningen av bärkraften hade utförts. Detta argument upprepades i skrivelserna av den 15 och 29 mars 2011 (se skäl 61).
(89)
Kommissionen anser att denna förklaring inte gör det möjligt att utesluta att stöd beviljades företag i svårigheter. Även om beslutet om berättigande till omstrukturering fattades direkt efter det att undersökningen av bärkraften hade genomförts, så som de grekiska myndigheterna hävdar, var undersökningen i sig inriktad på mottagarnas eventuella bärkraft efter omstruktureringen. Detta innebär att det är möjligt att sökande befann sig i svårigheter när undersökningen gjordes men ändå fick delta i ordningen eftersom det institut som gjorde undersökningen förutspådde att företaget kunde bli bärkraftigt på nytt efter omstruktureringen av skulderna (kommissionen framhöll också detta belägg i skäl 23 till sitt beslut att inleda det förfarande som föreskrivs i artikel 108.2 i fördraget eftersom det i ingressen till ministerbeslut nr 2045909/7931/0025 hänvisades till behovet av att stödja företag som hade problem med kassaflödet i departementen Kastoria och Evia).
i) Tillämpliga regler för stöd till undsättning och omstrukturering av företag i svårigheter under den berörda perioden
I. 1 oktober 1993-31 december 1997
(90)
Stöd till företag i svårigheter omfattas av en mängd regler. När ministerbeslut nr 69836/B1461 hade kommissionen som praxis att betrakta den här typen av stöd inom jordbrukssektorn som driftsstöd, som endast kunde anses vara förenligt med den inre marknaden om följande tre villkor var uppfyllda:
a)
Stödet måste gälla finansiella kostnader för lån som hade tagits för att finansiera redan genomförda investeringar.
b)
Den sammanlagda bidragsekvivalenten för varje stöd som beviljades när lånet togs och det berörda stödet fick inte överskrida den procentandel som kommissionen i allmänhet godkände, det vill säga:
i)
För investeringar i primärproduktion av jordbruksprodukter: 35 % eller 75 % i mindre gynnade områden i den mening som avses i direktiv 75/268/EEG.
ii)
För investeringar i bearbetning och saluföring av jordbruksprodukter: 55 % eller 75 % mål 1-områden för projekt som var förenliga med sektorsprogrammen eller med ett av målen för artikel 1 i förordning (EEG) nr 866/90 (34) och 35 % (eller 50 % i mål 1-områden) för andra projekt som inte var uteslutna på grundval av urvalskriterierna i punkt 2 i bilagan till kommissionens beslut 90/342/EEG av den 7 juni 1990 om de urvalskriterier som skall fastställas för investeringar avsedda att förbättra villkoren för förädling och saluföring av jordbruks- och skogsbruksprodukter (35) (eller kommissionens beslut 94/173/EG (36) som ersatte detta beslut).
c)
Stödet i fråga kunde endast betalas ut efter förändringar i avgifterna för de nya lån som togs, för att ta hänsyn till variationer i räntesatser (i sådana fall måste stödbeloppet vara mindre än eller lika med skillnaden i räntesatserna för de nya lånen) eller måste gälla jordbruksföretag som gav bärkraftsgarantier, särskilt om den finansiella bördan till följd av de befintliga lånen riskerade att hota företagens bärkraft eller leda till att de riskerade konkurs.
(91)
I sin skrivelse av den 9 augusti 2004 hävdade de grekiska myndigheterna att beslut nr 69836/B1451 med efterföljande ändringar gällde bearbetningsföretag i allmänhet och inte hänvisade specifikt till jordbruksbearbetningsföretag som omfattades av förordningarna (EEG) nr 866/90, (EG) nr 951/97 och (EG) nr 1257/1999, att hela Grekland är ett mål 1-område och att de företag som hade gjort investeringar och därför hade fått stöd från ministeriet för landsbygdsutveckling och livsmedel inte kunde komma i fråga för omstruktureringen av skulder eftersom detta inte att föreskrivits i beslutet. När det gällde den övergripande bidragsekvivalenten för omstruktureringen hävdade de vidare att endast små stödbelopp hade beviljats i de flesta fall och att omstruktureringen gällde tidigare lån och därmed redan gjorda investeringar.
(92)
De grekiska myndigheternas förklaringar är framför allt inte tillräckliga för att kommissionen ska kunna utesluta att vissa jordbruksbearbetningsföretag fick stöd inom ramen för ministerbeslut nr 69836/B1451 med efterföljande ändringar, eftersom det faktum att det inte gjordes någon specifik hänvisning till dessa företag inte måste innebära att de inte ingick i den generiska kategorin bearbetningsföretag (industriföretag), som omfattades av beslutet.
(93)
När det gäller uppfyllandet av de villkor som avses i skäl 90 konstaterar kommissionen att beslut nr 69836/B1451 med efterföljande ändringar gällde omstrukturering av lån till investeringar eller rörelsekapital.
(94)
När det gäller omstruktureringen av investeringslån konstaterar kommissionen på grundval av de uppgifter som lämnats av de grekiska myndigheterna att det villkor som anges i skäl 90 led a har uppfyllts, eftersom dessa lån gällde redan gjorda investeringar.
(95)
Dessutom konstaterar kommissionen att det andra alternativa villkor som anges i skäl 90 led c har uppfyllts eftersom mottagarföretagen måste bedömas vara bärkraftiga efter omstruktureringen på grundval av en bedömning av finansinstituten.
(96)
Den information som kommissionen har tillgång till är dock inte tillräcklig för att det ska gå att bortom allt tvivel fastställa att det villkor som avses i skäl 90 led b har uppfyllts, eftersom de grekiska myndigheterna i sin skrivelse av den 9 augusti 2004 förklarade att företag som bearbetade och saluförde jordbruksprodukter omfattades av bland annat bestämmelserna i förordningarna (EEG) nr 866/90 och (EG) nr 951/97 och att dessa förordningar tillämpades i enlighet med bestämmelserna i dem. Detta innebär att stöd redan kunde ha beviljats upp till den högsta nivå som fastställs i dessa förordningar (75 % för mål 1-områden, vilket gäller för hela Grekland) och att det är möjligt att tillämpningen av den berörda ordningen på grund av kumulering av stöd kunde ha lett till att denna stödnivå överskreds.
(97)
När det gäller omstrukturering av lån till rörelsekapital kunde den ordningen inte ha tillämpats i enlighet med samtliga de villkor som anges i skäl 90 eftersom det i det första villkoret (led a) uttryckligen anges att lånen måste var knutna till investeringar.
II. 1 januari 1998-30 juni 2000
(98)
År 1997 ersattes de villkor som beskrivs i skäl 90 av bestämmelserna i kommissionens meddelande Gemenskapens riktlinjer för statligt stöd till undsättning och omstrukturering av företag i svårigheter (nedan kallade 1997 års riktlinjer) (37). I punkt 4.4 i dessa riktlinjer anges följande: ”Vad gäller jordbrukssektorn (och endast denna sektor), kommer riktlinjerna emellertid att träda i kraft den 1 januari 1988 för nya statliga stöd. För befintliga stöd kommer ikraftträdandet att äga rum samma dag eller, om kommissionen har inlett förfarandet enligt artikel 93.2 i [EG-]fördraget mot en eller flera medlemsstater i samband med detta, när kommissionen har fattat ett slutgiltigt beslut gentemot den berörda medlemsstaten eller de berörda medlemsstaterna på grundval av artikel 93.2 i [EG-]fördraget.”
(99)
I 1997 års riktlinjer infördes bland annat följande helt nya regler för jordbrukssektorn:
a)
Undsättningsstöd: Likviditetsåtgärder som vidtas på grundval av allvarliga sociala problem och som utgörs av likvida medel i form av lånegarantier eller lån med normal marknadsränta, ska begränsas till vad som är nödvändigt för att upprätthålla driften i företaget (till exempel täcka lönekostnader och kostnader för insatsvaror), endast betalas ut för den tid (i allmänhet inte överstigande sex månader) som krävs för att utarbeta de åtgärder som är nödvändiga och praktiskt möjliga för att åstadkomma en återhämtning, inte ha några negativa effekter för industrins eller jordbrukets situation i andra medlemsstater.
b)
Omstruktureringsstöd: Beviljande av stöd som är knutet till en omstruktureringsplan som leder till kapacitetsminskning eller oåterkallelig stängning av produktionskapacitet där det finns strukturell överskottskapacitet inom sektorn (kapacitetsminskningen måste gå utöver den minskning som skulle göras utan omstruktureringsstödet). Det enda undantaget till detta är fall där samtliga beslut som fattats till förmån för alla stödmottagare ett givet år inte inbegriper en varukvantitet som överstiger 3 % av den årliga totala kvantiteten av sådan produktion i det landet (3 % för åtgärder som riktas mot en viss kategori av produkter eller aktörer och 1,5 % för andra åtgärder).
(100)
Medlemsstaterna fick begära att dessa jordbruksbestämmelser skulle tillämpas i stället för bestämmelserna i 1997 års riktlinjer för andra sektorer än jordbruket (stränga villkor gällde för de sektorerna, särskilt i fråga om omstruktureringsplanen och stödmottagarens bidrag till omstruktureringen - se skälen 109-121 i avsnitt b om andra sektorer än jordbrukssektorn).
(101)
De grekiska myndigheterna lämnade i sin skrivelse av den 9 augusti 2004 ingen information som gjorde det möjligt för kommissionen att fastställa att stödordningen hade anpassats för att uppfylla dessa bestämmelser och att det stöd som beviljades under den berörda perioden alltså beviljades i enlighet med de relevanta villkoren i 1997 års riktlinjer, det vill säga antingen de villkor som beskrivs i skäl 99 led b eller villkoren för andra sektorer än jordbrukssektorn (inlämning av en omstruktureringsplan för att återställa lönsamheten på grundval av realistiska antaganden inom en rimlig tid, minskning av effekterna för konkurrenterna, respekt för principen ”för första och sista gången”, kapacitetsminskning när det gällde strukturell överskottskapacitet inom den berörda sektorn och stöd i proportion till omstruktureringskostnaderna och till de sociala kostnaderna för omstruktureringen).
III. 1 juli 2000-30 juni 2003
(102)
Riktlinjerna från 1997 ersattes den 9 oktober 1999 av gemenskapens riktlinjer för statligt stöd till undsättning och omstrukturering av företag i svårigheter (nedan kallade 1999 års riktlinjer) (38). I punkt 6.3 i 1999 års riktlinjer anges följande: ”Medlemsstaterna skall anpassa de av sina befintliga ordningar för stöd till undsättning och omstrukturering som är i kraft efter den 30 juni 2000 så att de efter den dagen är i överensstämmelse med dessa riktlinjer …”. Vidare anges att för att ”kommissionen skall kunna kontrollera att anpassningen genomförs, skall medlemsstaterna före den 31 december 1999 lämna in en förteckning över samtliga sådana ordningar till kommissionen. Därefter, och senast den 30 juni 2000, skall de översända upplysningar som är tillräckligt utförliga för att kommissionen skall kunna kontrollera om ordningarna anpassats till dessa riktlinjer.”
(103)
I 1999 riktlinjer fanns också ett särskilt avsnitt om omstrukturering av företag i svårigheter inom jordbrukssektorn. Jämfört med 1997 års riktlinjer innehöll detta avsnitt en definition av strukturell överskottskapacitet inom sektorn och det undantag som avses i skäl 99 led b begränsades till företag inom primärproduktionssektorn (vilket ledde till att delsektorn för bearbetning och saluföring av jordbruksprodukter automatiskt omfattades av ett krav på kapacitetsminskning). Dessutom infördes villkoret ”första och sista gången”, vilket innebar att omstruktureringsstöd endast kunde beviljas en gång.
(104)
I sin skrivelse av den 9 augusti 2004 kunde de grekiska myndigheterna inte lämna någon information som gjorde det möjligt för kommissionen att konstatera att stödordningen hade anpassats för att uppfylla dessa bestämmelser och att det stöd som beviljats under den berörda perioden alltså hade beviljats enligt de gällande villkoren i 1999 års riktlinjer, det vill säga efter inlämnandet av en omstruktureringsplan som innebar stängning av kapacitet vid fall av strukturell överskottskapacitet, tillämpning av det begränsade undantag som avses i skäl 103 vid behov samt tillämpning av principen om ”första och sista gången”.
ii) Garantier
(105)
En annan faktor i kommissionens beslut att inleda det förfarande som anges i artikel 108.2 i fördraget är frågan om förenligheten i eventuellt stöd som beviljats i form av garantier. De grekiska myndigheterna lämnade ett antal synpunkter i sin skrivelse av den 9 augusti 2004 (se skäl 57 leden c och g). Kommissionen måste dock ge följande kommentarer till dessa synpunkter:
a)
När det gäller led c utesluter det faktum att beviljandet av garantierna omfattas av stränga villkor inte i sig förekomsten av statligt stöd. I de bestämmelser som var tillämpliga under den berörda stödordningens löptid, såsom de anges i skrivelserna till medlemsstaterna SG(89) D/4328 av den 5 april 1989 och SG(89) D/12772 av den 12 oktober 1989 samt i punkt 38 i kommissionens meddelande till medlemsstaterna om tillämpning av artiklarna 92 [EEG] och 93 [EEG] samt i artikel 5 i kommissionens direktiv 80/723/EEG på offentliga företag inom tillverkningssektorn (39), anges det tvärtom tydligt att alla garantier som lämnas av staten direkt eller genom delegering via finansiella institut omfattas av artikel 92.1 i EEG-fördraget och det föreskrivs att villkor ska tillämpas som kan innebära att företaget sätts i konkurs. Även om det är sant att ovannämnda skrivelser ersattes år 2000 av kommissionens tillkännagivande om tillämpningen av artiklarna 87 och 88 i EG-fördraget på statligt stöd i form av garantier där det fastställs villkor för att kunna utesluta förekomsten av statligt stöd, finns det inga uppgifter i de grekiska myndigheternas skrivelse av den 9 augusti 2004 som visar att de beviljade garantierna uppfyller några av de villkoren.
b)
Även om de grekiska myndigheterna hade lämnat uppgifter i syfte att visa att de beviljade garantierna uppfyllde villkoren för att utesluta statligt stöd hade kommissionen inte kunnat godkänna motiveringen eftersom, för att bara nämna ett exempel, undantaget endast gäller om mottagarföretagen inte befinner sig i svårigheter.
c)
När det gäller led g innebär det faktum att garantin inte täcker vissa avgifter inte på något sätt att samtliga villkor har uppfyllts för att det stöd som en beviljad garanti innebär ska kunna anses vara förenligt med den inre marknaden. Dessutom framgår det inte av några andra uppgifter som de grekiska myndigheterna lämnat i sin skrivelse av den 9 augusti 2004 att villkoren har uppfyllts.
(106)
Därför anser kommissionen att garantierna under hela den berörda stödordningens löptid ingick i ett paket av instrument för att bevilja stöd till företag i svårigheter och att stödets förenlighet med bestämmelserna därför är knuten till omstruktureringsprocessen i sin helhet. Som framgår av analysen i skälen 94-104 har de grekiska myndigheterna inte lämnat tillräckliga uppgifter för att undanröja de tvivel som kommissionen uttryckte när den inledde det förfarande som anges i artikel 108.2 i fördraget (dessa slutsatser om garantierna gäller även för de tre förfaranden som avses i detta beslut och för alla nämnda sektorer, med undantag för de garantier som föreskrivs i ministerbeslut nr 2/82257/0025 av den 18 december 2000, som kommer att granskas separat med hänsyn till det kriterium för bärkraft som använts - bärkraft före omstrukturering av skuld).
(107)
Inget av de övriga argument som de grekiska myndigheterna framförde i sin skrivelse av den 9 augusti 2004 (tillämpad ränta, frågan om eventuella ytterligare utgifter till följd av ministerbeslut som utgjorde en oskiljaktig del av den rättsliga grunden för stödordningen, hur ofta räntan beräknas) tillför något som ändrar kommissionens ståndpunkt, som beskrivs ovan.
(108)
Eftersom den information som lämnats av de grekiska myndigheterna inte undanröjer de tvivel som kommissionen uttryckte när den inledde det förfarande som anges i artikel 108.2 i fördraget kan kommissionen endast konstatera att stödordningen i fråga är oförenlig med den gemensamma marknaden.
b) Andra sektorer än jordbrukssektorn
(109)
Precis som i fråga om jordbrukssektorn måste kommissionen undersöka det berörda stödet mot bakgrund av de regler som är tillämpliga på stöd till undsättning och omstrukturering av företag i svårigheter.
(110)
När ministerbeslut nr 69836/B1461 trädde i kraft, det vill säga den 1 oktober 1993 fastställdes de berörda reglerna i den åttonde rapporten om konkurrenspolitiken, särskilt i punkterna 177, 227 och 228 i denna.
(111)
I punkt 177 i rapporten anges att det kan behövas undsättningsåtgärder för att skapa andrum för att ta fram mer långsiktiga lösningar på ett företags problem, men att dessa åtgärder inte bör hindra eventuella nödvändiga kapacitetsminskningar och därför bör begränsas till fall där de är nödvändiga för att hantera akuta sociala problem.
(112)
I punkt 227 fastställs att undsättningsstöd kan vara befogat i enlighet med fördraget när det är kopplat till omstruktureringsstöd för att återställa det berörda företagets och/eller de berörda regionernas långsiktiga bärkraft och när de tillämpas tillräckligt specifikt för att göra det möjligt att bedöma dess effekter.
(113)
I punkt 228 i rapporten förtydligas kommissionens ståndpunkt ytterligare i fråga om undsättningsstöd och det ges en definition av omstruktureringsstöd.
(114)
Undsättningsstöd måste
a)
bestå av likviditet i form av lånegarantier eller lån med normala affärsmässiga räntor,
b)
begränsa sig till vad som är nödvändigt för att fortsätta driften av företaget, för att täcka lönekostnader och normala insatsvaror,
c)
betalas ut endast under den period som är nödvändig (i regel sex månader) för att utforma omstruktureringsåtgärder,
d)
kunna motiveras med allvarliga sociala problem och företagets fortsatta drift får inte leda till några negativa effekter för näringslivet i de andra medlemsstaterna.
(115)
Omstruktureringsstöd ska vara helt avhängigt av genomförandet av en sund omstrukturering eller ett sunt omställningsprogram och stödet bör vederbörligen och effektivt tjäna till att återställa den berörda produktionens bärkraft. Stödandelen och stödbeloppet ska begränsas till det absoluta minimum som är nödvändigt för att ge företaget stöd under den oundvikliga övergångsperioden innan programmet kommer igång. Stödet ska således ges under en begränsad tidsperiod och ska gradvis minskas.
(116)
Dessa villkor ersattes 1994 av gemenskapens riktlinjer för statligt stöd till undsättning och omstrukturering av företag i svårigheter (40), som trädde i kraft den 23 december 1994 (nedan kallade 1994 års riktlinjer), och därefter av 1997 års riktlinjer, som trädde i kraft den 1 januari 1998, och därefter av 1999 års riktlinjer som tillämpades från och med den 1 juli 2000, med hänsyn till den anpassningsperiod som medlemsstaterna beviljades i fråga om stödordningar (se skälen 98 och 102).
(117)
I 1994 års riktlinjer bekräftas kommissionens linje i fråga om undsättningsstöd (se skäl 114) och där fastställs mer detaljerat vilket innehåll och vilka effekter de omstruktureringsplaner som ska lämnas in bör ha (utsikterna till återupprättad lönsamhet på grundval av realistiska antaganden inom rimlig tid, begränsning av effekterna på konkurrenter, begränsning av effekterna för konkurrenter, respekt för principen om ”första och sista gången”, kapacitetsminskning i fråga om strukturell överskottskapacitet inom den berörda sektorn samt stöd i proportion till omstruktureringskostnaderna samt fördelar som också omfattar de sociala kostnaderna för omstruktureringen).
(118)
När det gäller andra sektorer än jordbrukssektorn upprepas innehållet i 1994 års riktlinjer i 1997 års riktlinjer, som var ett resultat av den regelbundna översynen av kommissionens politik för undsättning och omstrukturering av företag i svårigheter.
(119)
I 1999 års riktlinjer tillämpas strängare villkor för att bevilja undsättningsstöd genom att det införs en fast tidsfrist för att lämna in omstruktureringsplanen. När det gäller omstrukturering är riktlinjerna mycket mer restriktiva för små och medelstora företag och det införs en möjlighet att kräva obligatorisk kapacitetsminskning även när det inte föreligger strukturell överskottskapacitet inom sektorn.
(120)
Eftersom de förklaringar som de grekiska myndigheterna lämnat i sin skrivelse av den 9 augusti 2004 gäller såväl jordbrukssektorn som andra sektorer kan kommissionen endast konstatera - liksom den gjorde för jordbrukssektorn - att inga av de uppgifter som lämnats av de grekiska myndigheterna gör det möjligt för kommissionen att fastställa att de olika villkor som fastställs i 1994, 1997 och 1999 års riktlinjer var uppfyllda (för att bara ta ett exempel finns det inget som tyder på att stödmottagarna lämnade in någon omstruktureringsplan med de kompensationsåtgärder som krävdes). Denna slutsats gäller även i fråga om efterlevnaden av de bestämmelser som anges i den åttonde rapporten om konkurrenspolitiken.
(121)
Eftersom det saknas belägg för att ovannämnda bestämmelser har följts kan kommissionen inte fastställa att stödet beviljades efter inlämnade av en omstruktureringsplan som innehöll alla de delar som krävs enligt de olika regler som avses ovan (särskilt möjligheten till återupprättad lönsamhet på grundval av realistiska antaganden inom en rimlig tid, begränsning av effekterna på konkurrenter, respekt för principen om ”första och sista gången”, kapacitetsminskning och stöd i proportion till omstruktureringskostnaderna och fördelar som även omfattar de sociala kostnaderna för omstruktureringen). De tvivel som kommissionen uttryckte när den inledde det förfarande som anges i artikel 108.2 i fördraget kvarstår därför och kommissionen kan endast konstatera att stödordningen i fråga är oförenlig med den gemensamma marknaden.
V.II.2 STÖD TILL DEPARTEMENTEN FLORINA OCH KILKIS, BEHANDLAT NÄR DET ANDRA FÖRFARANDET INLEDDES
a) Jordbrukssektorn
(122)
I sin skrivelse av den 18 augusti 2005 hävdade de grekiska myndigheterna att det grundläggande beslutet om att bevilja stöd (ministerbeslut nr 66336/B.1398/1993) gällde industri- och hantverksföretag och att inga bestämmelser i det beslutet därför gällde jordbruksföretag.
(123)
Kommissionen noterar denna information och anser därför att den berörda stödordningen inte behöver granskas mot bakgrund av de regler som var tillämpliga på statligt stöd inom jordbrukssektorn när stödet beviljades.
b) Andra sektorer än jordbrukssektorn
(124)
Kommissionen, som när förfarandet inleddes ansåg att stödordningen var riktad mot företag i svårigheter eftersom det i ministerbeslut nr 66336/B.1398/1993 angavs att företagen måste vara bärkraftiga efter omstruktureringen (vilket i sig inte uteslöt att företagen var i svårigheter när de godkändes för stödordningen), måste undersöka om stödet i fråga är förenligt med de regler för undsättning och omstrukturering av företag i svårigheter som gällde när stödet beviljades.
(125)
De regler för undsättning och omstrukturering av företag i svårigheter som gällde när det berörda stödet beviljades var, i kronologisk ordning, bestämmelserna i punkterna 177, 227 och 228 i den åttonde rapporten om konkurrenspolitiken, 1994 års riktlinjer och 1997 års riktlinjer.
(126)
När det gäller efterlevnaden av bestämmelserna i punkterna 177, 227 och 228 i den åttonde rapporten om konkurrenspolitiken och 1994, 1997 och 1999 års riktlinjer är de förklaringar som de grekiska myndigheterna lägger fram i sin skrivelse av den 18 augusti 2005 identiska med dem som lades fram för att motivera beviljandet av stöd i departementen Kastoria och Evia (de grekiska myndigheternas argument beskrivs närmare i skäl 57 leden a-f och är desamma som anges i skäl 56 leden a-e). Kommissionens analys i skälen 110-121 är alltså lika giltig i det här fallet, vilket innebär att de tvivel som kommissionen uttryckte när den inledde det förfarande som föreskrivs i artikel 108.2 i fördraget kvarstår och att kommissionen endast kan konstatera att den berörda stödordningen är oförenlig med den gemensamma marknaden.
(127)
I sin skrivelse av den 18 augusti 2005 försökte de grekiska myndigheterna också motivera stödet i fråga med att departementen Florina och Kilkis angränsar till den f.d. jugoslaviska republiken Makedonien och att de lokala företagen drabbades svårt av kriget i den regionen.
(128)
Denna hänvisning till exceptionella händelser hade kunnat göra det möjligt att tillämpa artikel 107.2 b i fördraget, enligt vilken stöd för att avhjälpa skador som orsakats av naturkatastrofer eller exceptionella händelser är förenligt med den inre marknaden. De grekiska myndigheterna har emellertid inte lämnat några belägg för de svårigheter som de hävdar att företagen i de båda departementen hade och inte heller har de visat något orsakssamband mellan dessa svårigheter och instabiliteten i området till följd av händelserna i Jugoslavien. Kommissionen har inte heller fått någon information som pekar på att de händelser som de grekiska myndigheterna hänvisar till kunde ha fått de beskrivna effekterna under stödordningens hela löptid. Slutligen undrar kommissionen varför stödordningen endast tillämpades för vissa ekonomiska sektorer i de båda departementen med tanke på att de händelser som man hänvisar till logiskt sett borde ha påverkat alla lokala företag oberoende av sektor.
(129)
Därför kan kommissionen inte se hur artikel 107.2 b i fördraget skulle kunna tillämpas på stödordningen i fråga. Kommissionen kan därför bara än en gång konstatera att den berörda stödordningen är oförenlig med den gemensamma marknaden.
V.II.3 STÖD TILL DEPARTEMENTEN RODOPI, EVROS, XANTHI, LESBOS, SAMOS, CHIOS OCH DODEKANESOS, BEHANDLAT NÄR DET TREDJE FÖRFARANDET INLEDDES
(130)
Med tanke på att kommissionen i beslutet om att inleda förfarandet angav att den, med hänsyn till den tillgängliga informationen, inte skulle kunna avgöra huruvida de båda ministerbesluten 1989 och efterföljande beslut (beskrivs närmare i skälen 50-52) var en fristående stödordning eller ingick i det övergripande system som granskades i de olika inledda förfarandena, och med tanke på att skrivelsen av den 10 maj 2006 från de grekiska myndigheterna inte innehöll någon förklaring om detta, kommer förenligheten med den inre marknaden för det stöd som föreskrivs i dessa ministerbeslut att undersökas separat. De garantier som föreskrivs i ministerbeslut nr 2/82257/0025 av den 18 december 2000 (se skäl 49) kommer också att undersökas separat eftersom det där föreskrivs att stödmottagarna måste vara bärkraftiga och inte bärkraftiga efter omstruktureringen, som i de övriga fall som beskrivs i det här beslutet.
(131)
När det gäller de ministerbeslut som avses i skälen 44-52 kommer analysen att bestå av två huvuddelar, en jordbruksdel och en övrig del, precis som för de stödordningar som undersöktes i de båda första förfarandena, men den övriga delen kommer att delas upp i flera underavsnitt - industri-, hotell- och hantverkssektorerna å ena sidan och sjöfartssektorn å andra sidan. Kolsektorn, som också togs upp i beslutet om att inleda det förfarande som föreskrivs i artikel 108.2 i fördraget, kommer inte att granskas här eftersom de grekiska myndigheterna i sina skrivelser av den 15 och 29 mars 2011 förklarade att de berörda utvinningsverksamheterna gällde marmor och sten, vilket innebär att de berörda företagen omfattas av granskningen av industrisektorn.
a) Jordbrukssektorn
(132)
Kommissionen måste granska stödordningen mot bakgrund av de regler som gällde för statligt stöd till undsättning och omstrukturering av företag i svårigheter när stödet beviljades.
(133)
När det gäller jordbrukssektorn har de berörda reglerna beskrivits i skälen 90 och 98-103. Eftersom den berörda stödordningen upphörde att gälla den 31 december 2005 bör gemenskapens riktlinjer för statligt stöd till undsättning och omstrukturering av företag 2004 (41) (nedan kallade 2004 års riktlinjer) läggas till förteckningen över tillämpliga förordningar. 2004 års riktlinjer trädde i kraft den 10 oktober 2004 och skärpte de villkor som fastställts i 1999 kårs riktlinjer (särskilt i fråga om att mottagarens bidrag till omstruktureringen måste vara reellt och fritt från stöd). Med hänsyn till mottagarnas egenskaper (industriella djuruppfödningsföretag och mjölkgårdar) finns det dessutom skäl att anta att stödordningen kan ha täckt både primärproduktion (enbart djuruppfödning) och bearbetning/saluföring (till exempel gårdar med bearbetningsanläggning på platsen).
(134)
När det gäller efterlevnaden av villkoren i sig konstaterar kommissionen att det i ministerbeslut nr 1648/B22 av den 13 januari 1994 och efterföljande ändringar föreskrivs omstrukturering av lån som kunde användas till investeringar eller rörelsekapital.
(135)
När det gäller omstruktureringen av lån knutna till investeringar lämnade de grekiska myndigheterna i sin skrivelse av den 10 maj 2006 inga upplysningar som gjorde det möjligt för kommissionen att bekräfta att de omstrukturerade lånen verkligen var knutna till redan gjorda investeringar. Därför kan kommissionen inte konstatera att villkoret i skäl 90 led a har uppfyllts.
(136)
Inte heller kan kommissionen säkert konstatera på grundval av den tillgängliga informationen att villkoret i skäl 90 led b har uppfyllts helt och hållet, eftersom Grekland inte lämnade några närmare uppgifter på denna punkt i sin skrivelse av den 10 maj 2006.
(137)
När det gäller kravet i skäl 90 led c konstaterar kommissionen att det andra alternativet är uppfyllt, eftersom stödmottagarna måste vara bärkraftiga efter omstruktureringen baserat på en bedömning som gjordes av bankerna.
(138)
När det gäller omstrukturering av lån till rörelsekapital kunde den berörda ordningen inte heller ha tillämpats i enlighet med samtliga de villkor som anges i skäl 90 eftersom det i det första villkoret (skäl 90 led a) uttryckligen anges att lånen måste var knutna till investeringar.
(139)
När det gäller det stöd som beviljats från och med den 1 januari 1998 fram till dess att 2004 års riktlinjer började tillämpas, gäller analysen i skälen 98-104 också i detta fall eftersom Grekland i sin skrivelse av den 10 maj 2006 inte lämnade någon information som gjorde det möjligt för kommissionen att bekräfta att det hade lämnats in en omstruktureringsplan tillsammans med det obligatoriska bidraget för att få stödet i fråga.
(140)
När det slutligen gäller det stöd som beviljats från och med den dag då 2004 års riktlinjer trädde i kraft kan kommissionen bara påpeka att Grekland i sin skrivelse av den 10 maj 2006 inte lämnade några upplysningar som gjorde det möjligt för kommissionen att bekräfta att en omstruktureringsplan hade lämnats in tillsammans med det obligatoriska bidraget för att få stödet i fråga. Därför kan kommissionen inte undanröja alla tvivel som den gav uttryck för när den inledde det förfarande som föreskrivs i artikel 108.2 fördraget och tvingas därför konstatera att stödordningen i fråga är oförenlig med den gemensamma marknaden.
(141)
I sin skrivelse av den 10 maj 2006 försökte de grekiska myndigheterna motivera stödet i fråga med hänvisning till kriget i grannområdet. Grekland ansåg att detta innebar att stödet kunde omfattas av det undantag som föreskrivs i artikel 107.3 a och c i fördraget (se skäl 59 led a).
(142)
Kommissionen kan inte godta detta argument av flera skäl:
a)
Ur regleringssynpunkt betraktas förekomsten av en konflikt som en exceptionell händelse som endast kan omfattas av artikel 107.2 b i fördraget, där det föreskrivs att stöd som är avsett att avhjälpa skador som orsakats av naturkatastrofer eller andra exceptionella händelser är förenligt med den inre marknaden.
b)
Inom jordbrukssektorn bedöms stödåtgärdernas förenlighet mot bakgrund av det undantag som föreskrivs i artikel 107.3 c i fördraget, där det fastställs att stöd för att underlätta utveckling av vissa näringsverksamheter eller vissa regioner, när det inte påverkar handeln i negativ riktning i en omfattning som strider mot det gemensamma intresset, kan anses vara förenligt med den inre marknaden. Dessa stödåtgärder kan alltså inte bedömas mot bakgrund av det undantag som föreskrivs i artikel 107.3 a i fördraget, där det fastställs att stöd för att främja den ekonomiska utvecklingen i regioner där levnadsstandarden är onormalt låg eller där det råder allvarlig brist på sysselsättning och i de regioner som avses i artikel 349 (42), med hänsyn till deras strukturella, ekonomiska och sociala situation kan anses förenligt med den inre marknaden.
c)
För att detta undantag ska vara tillämpligt måste stödet ha beviljats i enlighet med reglerna om undsättning och omstrukturering av företag i svårigheter, men det har visats ovan att så inte var fallet.
(143)
Kommissionen kan av följande skäl inte fastställa att artikel 107.2 b i fördraget är tillämplig:
a)
I sin skrivelse av den 10 maj 2006 påpekade Grekland mycket riktigt att den totala BNP och BNP per capita i de berörda departementen var mycket låg i förhållande till andra områden i landet under den period som stödordningen omfattade, men hävdade också att BNP ökade något under samma period, vilket visar att kriget i grannregionerna inte hade någon katastrofal inverkan på ekonomierna i de områden som berördes.
b)
Som framgår av beskrivningen av den rättsliga grunden för stödordningen gjordes vissa förändringar i ordningen nästan tio år efter det att fientligheterna upphörde i grannområden. Det går alltså inte att säga att Grekland var tvunget att ingripa på grund av att det var krig i grannområdena och att det fanns ett orsakssamband mellan detta och företagens svårigheter (ett enda exempel räcker för att illustrera detta; ministerbeslut nr 2/64046/0025/2003 av den 28 januari 2004 som det hänvisas till i skäl 48 täcker lån som kunde tas av industriföretag - det vill säga eventuellt av industriella djuruppfödningsföretag - till och med den 31 december 2004).
(144)
När det gäller de grekiska myndigheternas övriga kommentarer i sin skrivelse av den 10 maj 2006 vill kommissionen betona följande (dessa synpunkter gäller med undantag för led b även för alla andra sektorer som avses i det inledda förfarandet).
a)
Problem som bristande dynamik i lokala marknader eller minskad efterfrågan kan inte lösas genom stöd till företag i svårigheter utan omstrukturering. Strukturella åtgärder är en lämpligare stödmetod.
b)
De berörda departementens andel av den sammanlagda köttproduktionen i Grekland har absolut ingenting att göra med risken för snedvridning av konkurrensen till följd av stöd som beviljas utanför det fastställda regelverket (i detta fall stöd till företag i svårigheter utan någon omstruktureringsplan). Enligt domstolens rättspraxis kan ett finansiellt stöd som beviljas av en medlemsstat och som stärker ett företags ställning i förhållande till konkurrenterna (vilket sker i detta fall) skapa en konkurrensfördel gentemot andra företag som inte främjas av detta stöd (43).
c)
Frågan om företagens bärkraft i den mening som fastställs i de båda ministerbeslut som utfärdades 1989 kommer att behandlas senare i detta beslut.
d)
Argumentet att det konto som inrättats enligt lag nr 128/75 inte är en statlig resurs behandlades i skäl 82 led d.
(145)
Mot bakgrund av ovanstående måste kommissionen konstatera att den berörda stödordningen är oförenlig med den inre marknaden.
b) Industrisektorn, hantverkssektorn och hotellsektorn
(146)
Kommissionen måste undersöka stödordningen i fråga mot bakgrund av de regler som är tillämpliga på stöd till undsättning och omstrukturering av företag i svårigheter.
(147)
Precis som för det stöd som avses i de två första förfarandena var de regler som gällde för undsättning och omstrukturering av företag i svårigheter när stödet i fråga beviljades i kronologisk ordning punkterna 177, 227 och 228 i den åttonde rapporten om konkurrenspolitiken samt 1994, 1997 och 1999 års riktlinjer. I detta fall bör även 2004 års riktlinjer läggas till eftersom stödordningen upphörde att gälla den 31 december 2005 i vissa departement.
(148)
Den information som de grekiska myndigheterna överlämnade i sin skrivelse av den 10 maj 2006 och som återges i skäl 59 innehåller inga närmare uppgifter om efterlevnaden av reglerna för undsättning och omstrukturering av företag i svårigheter. Därför kan kommissionen inte kontrollera om bestämmelserna i punkterna 177, 227 och 228 i den åttonde rapporten om konkurrenspolitiken samt 1994, 1997, 1999 och 2004 års riktlinjer följdes.
(149)
Därför kan kommissionen inte undanröja alla tvivel som den gav uttryck för när den inledde det förfarande som föreskrivs i artikel 108.2 fördraget och tvingas därför konstatera att stödordningen i fråga är oförenlig med den gemensamma marknaden.
c) Sjöfartssektorn
(150)
Den berörda stödordningens förenlighet med den inre marknaden kommer att bedömas ur två synvinklar som återspeglar att begreppet sjöfartssektorn omfattar både varvsindustri och sjötransporter.
(151)
Kommissionen måste undersöka stödordningen i fråga mot bakgrund av de regler som är tillämpliga på stöd till undsättning och omstrukturering av företag i svårigheter.
(152)
När det gäller varvsindustrin har de tillämpliga reglerna för undsättning och omstrukturering av företag i svårigheter sedan ikraftträdandet av ministerbeslut nr 1648/B.22 av den 13 januari 1994 varit följande:
a)
Till och med den 31 december 1998: Rådets direktiv 90/684/EEG av den 21 december 1990 om stöd till varvsindustrin (44).
b)
1 januari 1999-31 december 2003: Rådets förordning (EG) nr 1540/98 av den 29 juni 1998 om fastställande av nya regler för stöd till varvsindustrin (45).
c)
Från och med den 1 januari 2004: Rambestämmelser för statligt stöd till varvsindustrin (46).
(153)
I sin skrivelse av den 10 maj 2006 lämnade de grekiska myndigheterna ingen information som gjorde det möjligt för kommissionen att konstatera att den berörda stödordningen hade tillämpats i enlighet med reglerna för undsättning och omstrukturering av företag i svårigheter inom denna sektor. Därför kan kommissionen inte undanröja de tvivel som den gav uttryck för när den inledde det förfarande som föreskrivs i artikel 108.2 fördraget och tvingas därför konstatera att stödordningen i fråga är oförenlig med den inre marknaden.
(154)
Kommissionen kommer även när det gäller sjötransporter att undersöka stödordningen i fråga mot bakgrund av de regler som är tillämpliga på stöd till undsättning och omstrukturering av företag i svårigheter.
(155)
Sedan ministerbeslut nr 1648/B.22 av den 13 januari 1994 trädde i kraft har de tillämpliga reglerna för undsättning och omstrukturering av företag i svårigheter inom sjöfartssektorn varit och är fortfarande följande:
a)
Finansiella och skattemässiga åtgärder för gemenskapsregistrerade fartyg som bedriver sjöfartsverksamhet (47).
b)
Gemenskapens riktlinjer för statligt stöd till sjötransport (48).
c)
Gemenskapens riktlinjer för statligt stöd till sjötransport 2004 (49).
(156)
I sin skrivelse av den 10 maj 2006 lämnade de grekiska myndigheterna ingen information som gjorde det möjligt för kommissionen att konstatera att den berörda stödordningen hade tillämpats i enlighet med reglerna för undsättning och omstrukturering av företag i svårigheter inom denna sektor. Därför kan kommissionen inte undanröja de tvivel som den gav uttryck för när den inledde det förfarande som föreskrivs i artikel 108.2 i fördraget och tvingas därför konstatera att stödordningen i fråga är oförenlig med den inre marknaden.
d) Stöd till departementen Lesbos, Samos, Chios och Dodekanesos, som också avses i det tredje förfarandet
(157)
Inom ramen för det förfarande som föreskrivs i artikel 108.2 i fördraget arbetade kommissionen enligt två hypoteser, eftersom den saknade tillräckliga uppgifter:
a)
Det stöd som föreskrevs i ministerbeslut nr 2041901 av den 16 maj 1989 och i ministerbeslut nr 2078809 av den 10 oktober 1989 samt ändringarna av dessa beslut omfattades av samma regelverk som det som fastställs i de beslut som anges i skälen 44-48.
b)
Stödet ingick i ett finansieringssystem som inte inrättades på samma grunder.
(158)
I sin skrivelse av den 10 maj 2006 hävdade Grekland att det fastställdes i de båda ministerbesluten från 1989 att företagen måste vara bärkraftiga före och efter omstruktureringen av deras skulder. Kommissionen kan inte godta detta påstående eftersom en förnyad granskning visar att det inte föreskrivs i något av de båda besluten att företagen måste vara bärkraftiga före och efter omstruktureringen av skulder. Därför kommer kommissionen att bedöma förenligheten i det stöd som omfattas av de två besluten med efterföljande ändringar inte bara med utgångspunkt i de två hypoteser som anges i skäl 157, utan också genom att i den andra hypotesen utesluta att stödet kan ha beviljats företag i svårigheter.
(159)
När det gäller den första hypotes som beskrivs i skäl 157 måste kommissionen, om de två ministerbesluten från 1989 och deras ändringar omfattas av samma rambestämmelser som fastställs genom de ministerbeslut som avses i skälen 44-48, konstatera att analysen i skälen 146-149 fortfarande är giltig, att Greklands förklaringar i skrivelsen av den 10 maj 2006 inte undanröjer kommissionens tvivel när den inledde det förfarande som föreskrivs i artikel 108.2 och att kommissionen tvingas konstatera att stödordningen i fråga är oförenlig med den inre marknaden.
(160)
När det gäller den andra hypotesen måste två scenarier undersökas: stöd beviljades företag i svårigheter eller stöd beviljades bärkraftiga företag.
(161)
I det första scenariot är analysen i skälen 146-149 fortfarande giltig, Greklands förklaringar i skrivelsen av den 10 maj 2006 undanröjer inte kommissionens tvivel när den inledde det förfarande som föreskrivs i artikel 108.2 och kommissionen tvingas därför konstatera att stödordningen i fråga är oförenlig med den inre marknaden.
(162)
I det andra scenariot konstaterar kommissionen också att Greklands förklaringar i skrivelserna av den 10 maj 2006, den 15 mars 2011 och den 29 mars 2011 inte gör det möjligt för kommissionen att kontrollera om det rörelsekapital som anskaffats genom subventionerade lån har finansierat stödberättigande investeringar i den mening som avses i unionens regler om regionalstöd (sedan ministerbeslut nr 2041901 av den 16 maj 1989 trädde i kraft har de tillämpliga reglerna varit kommissionens meddelande om metoderna för tillämpning av artikel 92.3 a och 92.3 c på regionala stöd (50), följda av 1998 års riktlinjer för statligt regionalstöd 1998 (51)). Kommissionen måste därför dra slutsatsen att stödordningen i fråga är oförenlig med den inre marknaden.
(163)
Om detta rörelsekapital inte finansierade stödberättigande investeringar i den mening som fastställs i unionens regler för statligt regionalstöd måste kommissionen kontrollera om det stöd som beviljats för att anskaffa detta kapital, och som i så fall är driftsstöd, kan anses vara förenligt med de relevanta bestämmelserna i unionens regler för statligt regionalstöd. Här vill kommissionen understryka att det är upp till den berörda medlemsstaten att uppfylla sin skyldighet att samarbeta med kommissionen genom att överlämna all information som kommissionen behöver för att kontrollera att stödet i fråga är förenligt med bestämmelserna (52). Eftersom informationen i de olika skrivelser som Grekland har översänt inte gör det möjligt för kommissionen att kontrollera efterlevnaden av bestämmelserna i unionens regler för statligt regionalstöd kan kommissionen endast konstatera att stödordningen i fråga är oförenlig med den inre marknaden.
(164)
Den garanti som beviljats enligt beslut nr 2/82257/0025 av den 18 december 2000 kan inte anses vara ett instrument för att stödja omstruktureringen av ett företag i svårigheter i likhet med den garanti som föreskrivs i andra beslut som det hänvisas till i det här beslutet, eftersom det fastställs i ministerbeslut nr 2/82257/0025 att denna garanti endast får beviljas bärkraftiga företag och inte till företag som är bärkraftiga efter omstrukturering av skulder. Garantin bör därför granskas mot bakgrund av de tillämpliga reglerna för statligt stöd.
(165)
Från och med att ministerbeslut nr 2/82257/0025 av den 18 december 2000 trädde i kraft och fram till och med den 31 december 2005 (när stödordningen upphörde att gälla) omfattades garantierna av 2000 års meddelande.
(166)
I 2000 års meddelande fastställs att kommissionen måste bedöma förenligheten i stöd som är knutet till en garanti på grundval av de regler som tillämpas för andra stödformer och som fastställs i de olika regelverk och riktlinjer som är tillämpliga för sektorerna i fråga. Garantin kan dessutom endast godkännas om mobiliseringen av den är knuten genom avtal till specifika villkor som kan vara så långtgående som obligatorisk konkurs för mottagarföretaget eller ett liknande förfarande.
(167)
I det föreliggande fallet har de grekiska myndigheterna inte lämnat in någon information om de beviljade garantierna. Därför kan kommissionen inte bedöma garantin mot bakgrund av de olika regler som är tillämpliga i de berörda sektorerna eller kontrollera om stödåtgärden kunde ha överskridit de högsta tillåtna stödnivåer som i förekommande fall var tillämpliga för företag som inte befann sig i svårigheter (Grekland lämnade inte heller någon information om efterlevnaden av de olika reglerna i sitt svar på det tredje förfarandet).
(168)
Under dessa omständigheter kan kommissionen inte konstatera att det stöd som beviljats i form av garantier enligt ministerbeslut nr 2/82257/0025 av den 18 december 2000 är förenligt med den inre marknaden.
VI. SLUTSATSER
(169)
Kommissionen konstaterar att Grekland olagligen har genomfört stödåtgärderna i fråga i strid med artikel 108.3 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt. Analysen ovan visar att stödet inte kan förklaras förenligt med den inre marknaden eftersom Grekland inte har lämnat några upplysningar som visar att de olika nämnda reglerna har följts och kommissionen därmed inte har kunnat undanröja de tvivel som den uttryckte när den inledde de olika förfarandena. Här påminner kommissionen om att det är den berörda medlemsstatens ansvar att uppfylla sin skyldighet att samarbeta med kommissionen genom att överlämna all information den behöver för att kontrollera att stödet i fråga är förenligt med bestämmelserna.
(170)
Enligt artikel 14.1 i rådets förordning (EG) nr 659/1999 av den 22 mars 1999 om tillämpningsföreskrifter för artikel 93 i EG-fördraget (53) ska kommissionen när den fattar negativa beslut i fråga om olagligt stöd, besluta att den berörda medlemsstaten ska vidta alla nödvändiga åtgärder för att återkräva stödet från mottagaren (i det här fallet alla företag som har främjats av bestämmelserna i de granskade ministerbesluten). Grekland ska vidta alla nödvändiga åtgärder för att återkräva det oförenliga stödet från mottagarna. I enlighet med bestämmelserna i punkt 42 i kommissionens tillkännagivande Effektivare verkställande av kommissionsbeslut som ålägger medlemsstater att återkräva olagligt och oförenligt statligt stöd (54) har Grekland en tidsfrist på fyra månader efter delgivningen av detta beslut för att genomföra det. Det stöd som ska återkrävas ska omfatta ränta som ska beräknas i enlighet med kommissionens förordning (EG) nr 794/2004 av den 21 april 2004 om genomförande av rådets förordning (EG) nr 659/1999 om tillämpningsföreskrifter för artikel 93 i EG-fördraget (55).
(171)
Detta beslut ska genomföras utan dröjsmål, särskilt med avseende på återkravet av allt individuellt stöd som har beviljats inom ramen för stödordningen, med undantag för individuellt stöd som har beviljats särskilda projekt som när stödet beviljades uppfyllde alla villkor i den tillämpliga förordningen om stöd av mindre betydelse eller om undantag enligt artiklarna 1 och 2 i rådets förordning (EG) nr 994/98 av den 7 maj 1998 om tillämpningen av artiklarna 92 och 93 i fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen på vissa slag av övergripande statligt stöd (56), eller beviljats inom ramen för en stödordning som godkänts av kommissionen.
(172)
I artikel 15 i förordning (EG) nr 659/1999 fastställs emellertid att en preskriptionstid ska gälla för kommissionens befogenheter att återkräva stöd. Preskriptionstiden ska börja den dag då det olagliga stödet beviljas mottagaren antingen som individuellt stöd eller på grundval av en stödordning. Preskriptionstiden ska avbrytas av varje åtgärd avseende det olagliga stödet som vidtas av kommissionen eller av en medlemsstat som agerar på kommissionens begäran. Vid varje avbrott ska tiden börja räknas på nytt.
(173)
I det föreliggande fallet får kommissionen gå tillbaka till följande datum i fråga om återkrav:
a)
Det stöd som avses i det första förfarandet: Den 1 oktober 1993, med hänsyn till att kommissionens första åtgärd vidtogs den 27 maj 2003 medan ministerbeslut nr 69836/B1461, som antogs den 14 september 1993, offentliggjordes i Greklands officiella tidning den 1 oktober 1993 och trädde i kraft samma dag.
b)
Det stöd som avses i det andra förfarandet: Den 22 april 1994, med hänsyn till att kommissionens första åtgärd vidtogs den 22 april 2004.
c)
Det stöd som avses i det tredje förfarandet: Den 12 november 1994, med hänsyn till att kommissionens första åtgärd vidtogs den 12 november 2004.
HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
Artikel 1
Det stöd i form av omstrukturering av skulder som Grekland olagligen har genomfört i departementen Kastoria, Evia, Florina, Kilkis, Rodopi, Evros, Xanthi och Dodekanesos samt öarna Lesbos, Samos och Chios i strid med artikel 108.3 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt är oförenligt med den inre marknaden.
Artikel 2
Individuellt stöd som har beviljats enligt någon av de stödordningar som avses i artikel 1 utgör inte stöd om det, vid den tidpunkt det beviljades, uppfyller villkoren i den förordning som har antagits i enlighet med artikel 2 i förordning (EG) nr 994/98, och som var tillämplig vid den tidpunkt då stödet beviljades.
Artikel 3
1. Grekland ska från stödmottagaren återkräva det oförenliga stöd som har beviljats inom ramen för de stödordningar som avses i artikel 1.
2. Det stöd som ska återkrävas ska innefatta ränta från den dag då stödet ställdes till stödmottagarnas förfogande till den dag det har återbetalats.
3. Räntan ska beräknas som sammansatt ränta enligt kapitel V i förordning (EG) nr 794/2004.
4. Grekland ska upphöra med alla utbetalningar av utestående stöd enligt den stödordning som avses i artikel 1, med verkan från den dag då detta beslut antas.
Artikel 4
Återkravet av det stöd som beviljats enligt den stödordning som avses i artikel 1 ska genomföras omedelbart och effektivt.
Grekland ska säkerställa att detta beslut genomförs inom fyra månader efter den dag då detta beslut har delgivits.
Artikel 5
1. Inom två månader efter den dag då detta beslut har delgivits ska Grekland lämna följande uppgifter till kommissionen:
a)
En förteckning över de stödmottagare som har tagit emot stöd enligt de stödordningar som avses i artikel 1 och det totala stödbelopp som var och en av dem har tagit emot genom stödordningen.
b)
Det totala belopp (kapital och räntor) som ska återkrävas från varje stödmottagare i det fall stödet inte kan omfattas av regeln om stöd av mindre betydelse.
c)
En detaljerad beskrivning av de åtgärder som redan har vidtagits eller som planeras för att rätta sig efter detta beslut.
d)
Dokument som visar att stödmottagarna har anmodats att betala tillbaka stödet.
2. Grekland ska hålla kommissionen underrättad om utvecklingen vad gäller de nationella åtgärder som har vidtagits för att genomföra detta beslut till dess att återkravet av det stöd som avses i artikel 1 har slutförts. Grekland ska på kommissionens begäran omgående lämna uppgifter om de åtgärder som redan har vidtagits eller som planeras för att rätta sig efter detta beslut. Grekland ska också lämna detaljerade uppgifter om de stödbelopp och räntebelopp som redan har återkrävts från stödmottagarna.
Artikel 6
Detta beslut riktar sig till Republiken Grekland.
Utfärdat i Bryssel den 19 oktober 2011.