РЕШЕНИЕ № 1105/2011/ЕС НА ЕВРОПЕЙСКИЯ ПАРЛАМЕНТ И НА СЪВЕТА
от 25 октомври 2011 година
относно списъка на документите за пътуване, които дават право на притежателя им да премине външните граници и върху които може да се поставя виза, и относно създаването на механизъм за създаването на този списък
ЕВРОПЕЙСКИЯТ ПАРЛАМЕНТ И СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взеха предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 77, параграф 2 от него,
като взеха предвид предложението на Европейската комисия,
след предаване на проекта на законодателния акт на националните парламенти,
в съответствие с обикновената законодателна процедура (1),
като имат предвид, че:
(1)
Въз основа на член 17, параграф 3, буква а) от Конвенцията за прилагане на споразумението от Шенген от 14 юни 1985 г. (2), с решения SCH/Com-ex (98) 56 (3) и SCH/Com-ex (99) 14 (4) се въведе Ръководството за документите за пътуване, които дават право на притежателя им да премине външните граници, и върху които може да се поставя виза. Тези решения следва да се адаптират към институционалната и правна рамка на Съюза.
(2)
Списъкът на документи за пътуване, издадени от трети държави, следва да бъде наблюдаван систематично, за да се гарантира, че органите на държавите-членки, отговорни за обработката на молбите за виза и за граничния контрол, разполагат с точна информация за документите за пътуване, представяни от граждани на трети държави. Обменът на информация между държавите-членки за издавани документи за пътуване и за признаването от страна на държавите-членки на тези документи за пътуване, както и предоставянето на целия сборник на обществеността, следва да се модернизират и направят по-ефикасни.
(3)
Целта на списъка на документите за пътуване е двояка: от една страна, той позволява на органите за граничен контрол да проверяват дали даден документ за пътуване е признат за целите на преминаването на външните граници, както е установено в член 5, параграф 1, буква а) от Регламент (ЕО) № 562/2006 на Европейския парламент и на Съвета от 15 март 2006 г. за създаване на Кодекс на Общността за режима на движение на лица през границите (Кодекс на шенгенските граници) (5); от друга страна, той позволява на консулския персонал да проверява дали държавите-членки признават даден документ за пътуване за целите на нанасянето на визов стикер.
(4)
Съгласно член 48, параграф 1, буква в) от Регламент (ЕО) № 810/2009 на Европейския парламент и на Съвета от 13 юли 2009 г. за създаване на Визов кодекс на Общността (Визов кодекс) (6) в рамките на местното шенгенско сътрудничество следва да се изготви пълен списък на документи за пътуване, издавани от държавата домакин.
(5)
Следва да се създаде механизъм, гарантиращ непрекъснатото актуализиране на списъка на документи за пътуване.
(6)
Предвид важното значение на сигурността на документите за пътуване за евентуалното им признаване Комисията, подпомагана от експерти от държавите-членки, следва да представи техническа оценка, когато това е целесъобразно.
(7)
Държавите-членки са и следва да останат компетентни за признаването на документи за пътуване за целите на разрешаване на притежателя да премине външните граници и за нанасянето на визов стикер.
(8)
Държавите-членки следва да уведомят за своята позиция по отношение на всички документи за пътуване и да се стремят да хармонизират своите позиции относно различните видове документи за пътуване. Тъй като пропускът на дадена държава-членка да уведоми за своята позиция по отношение на даден документ за пътуване може да създаде проблеми на притежателите на този документ за пътуване, следва да се създаде механизъм, който да задължава държавите-членки да заявят своята позиция относно признаването или непризнаването на тези документи. Този механизъм не следва да изключва възможността държавите-членки във всеки един момент да уведомят за промяна в своята позиция.
(9)
В дългосрочен план следва да бъде създадена онлайн база данни, съдържаща образци на всички документи за пътуване, за да се улесни проверката на даден документ за пътуване от страна на органите за граничен контрол и консулския персонал. Тази база данни следва да се актуализира в съответствие с всички промени в предходно указано признаване или непризнаване на даден документ за пътуване от държавите-членки.
(10)
С информационна цел Комисията следва да изготви неизчерпателен списък на известните фиктивни и осигуряващи прикритие паспорти, за които са я уведомили държавите-членки. Включените в списъка фиктивни и осигуряващи прикритие паспорти не следва да подлежат на признаване или непризнаване. Те не следва да дават право на притежателите им да преминават външните граници и върху тях не могат да се поставят визи.
(11)
С цел да се осигурят еднакви условия за съставянето и актуализирането на списъка на документите за пътуване на Комисията следва да бъдат предоставени изпълнителни правомощия. Тези правомощия следва да бъдат упражнявани в съответствие с Регламент (ЕС) № 182/2011 на Европейския парламент и на Съвета от 16 февруари 2011 г. за установяване на общите правила и принципи относно реда и условията за контрол от страна на държавите-членки върху упражняването на изпълнителните правомощия от страна на Комисията (7).
(12)
За съставянето и актуализирането на списъка на документите за пътуване следва да бъде използвана процедурата по консултиране, тъй като тези актове представляват единствено сборник от издаваните документи за пътуване.
(13)
По отношение на Исландия и Норвегия настоящото решение представлява развитие на разпоредбите на достиженията на правото от Шенген по смисъла на Споразумението, сключено от Съвета на Европейския съюз, от една страна, и Република Исландия и Кралство Норвегия, от друга страна, за асоциирането на последните в процеса на изпълнение, прилагане и развитие на достиженията на правото от Шенген (8), които попадат в областта, посочена в член 1, букви А, Б и В от Решение 1999/437/ЕО на Съвета от 17 май 1999 г. относно определени условия по прилагането на посоченото споразумение (9).
(14)
По отношение на Швейцария настоящото решение представлява развитие на разпоредбите на достиженията на правото от Шенген по смисъла на Споразумението между Европейския съюз, Европейската общност и Конфедерация Швейцария относно асоциирането на Конфедерация Швейцария към изпълнението, прилагането и развитието на достиженията на правото от Шенген (10), които попадат в областта, посочена в член 1, букви А, Б и В от Решение 1999/437/ЕО, във връзка с член 3 от Решение 2008/146/ЕО на Съвета (11).
(15)
По отношение на Лихтенщайн настоящото решение представлява развитие на разпоредбите на достиженията на правото от Шенген по смисъла на Протокола между Европейския съюз, Европейската общност, Конфедерация Швейцария и Княжество Лихтенщайн относно присъединяването на Княжество Лихтенщайн към Споразумението между Европейския съюз, Европейската общност и Конфедерация Швейцария относно асоциирането на Конфедерация Швейцария към изпълнението, прилагането и развитието на достиженията на правото от Шенген, които попадат в областта, посочена в член 1, букви А, Б и В от Решение 1999/437/ЕО, във връзка с член 3 от Решение 2011/350/ЕС на Съвета (12).
(16)
В съответствие с членове 1 и 2 от Протокол № 22 относно позицията на Дания, приложен към Договора за Европейския съюз и към Договора за функционирането на Европейския съюз, Дания не участва в приемането на настоящото решение и не е обвързана от него, нито от неговото прилагане. Доколкото настоящото решение представлява развитие на достиженията на правото от Шенген, в срок от шест месеца след вземането на решение от Съвета относно настоящото решение Дания взема решение, в съответствие с член 4 от посочения протокол, дали да го въведе в националното си право.
(17)
Настоящото решение представлява развитие на разпоредбите на достиженията на правото от Шенген, в които Обединеното кралство не участва, в съответствие с Решение 2000/365/ЕО на Съвета от 29 май 2000 г. относно искането на Обединеното кралство Великобритания и Северна Ирландия да участва в някои разпоредби от достиженията на правото от Шенген (13); следователно Обединеното кралство не участва в неговото приемането и не е обвързано от него, нито от неговото прилагане.
(18)
Настоящото решение представлява развитие на разпоредбите на достиженията на правото от Шенген, в които Ирландия не участва в съответствие с Решение 2002/192/ЕО на Съвета от 28 февруари 2002 г. относно искането на Ирландия да участва в някои разпоредби от достиженията на правото от Шенген (14); следователно Ирландия не участва в неговото приемане и не е обвързана от него, нито от неговото прилагане.
(19)
По отношение на Кипър настоящото решение представлява акт, който се основава на достиженията на правото от Шенген или по друг начин е свързан с тях по смисъла на член 3, параграф 2 от Акта за присъединяване от 2003 г.
(20)
Настоящото решение представлява акт, който се основава на достиженията на правото от Шенген или по друг начин е свързан с тях по смисъла на член 4, параграф 2 от Акта за присъединяване от 2005 г.,
ПРИЕХА НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
Член 1
Предмет и приложно поле
1. С настоящото решение се създава списък на документите за пътуване, които дават право на притежателя им да премине външните граници и върху които може да се поставя виза („списък на документите за пътуване“), както и механизъм за съставянето на този списък.
2. Настоящото решение се прилага към документите за пътуване като национален паспорт (обикновен, дипломатически, служебен/официален или специален паспорт), документ за пътуване за извънредни ситуации, документ за пътуване на бежанци или на апатриди, документ за пътуване, издаден от международни организации, или laissez-passer.
3. Настоящото решение не засяга компетентността на държавите-членки по отношение на признаването на документите за пътуване.
Член 2
Съставяне на списъка на документите за пътуване
1. Комисията изготвя списъка на документите за пътуване с помощта на държавите-членки въз основа на информацията, събрана в рамките на местното шенгенско сътрудничество, както е посочено в член 48, параграф 1, буква в) от Регламент (ЕО) № 810/2009.
2. Списъкът на документите за пътуване се изготвя в съответствие с процедурата по консултиране, посочена в член 8, параграф 2.
Член 3
Структура на списъка на документите за пътуване
1. Списъкът се разделя на три части.
2. Част I се състои от документи за пътуване, издадени от трети държави и териториални власти, изброени в приложения I и II към Регламент (ЕО) № 539/2001 на Съвета от 15 март 2001 г. за определяне на третите страни, чиито граждани трябва да притежават виза, когато преминават външните граници на държавите-членки, както и тези, чиито граждани са освободени от това изискване (15).
3. Част II се състои от следните документи за пътуване, издавани от държавите-членки, включително издаваните от държавите-членки на Европейския съюз, които не участват в приемането на настоящото решение, както и от държавите-членки на Европейския съюз, които все още не прилагат изцяло разпоредбите на достиженията на правото от Шенген:
а)
документи за пътуване, издавани на граждани на трети държави;
б)
документи за пътуване, издавани на бежанци съгласно Конвенцията за статута на бежанците на Организацията на обединените нации от 28 юли 1951 г.;
в)
документи за пътуване, издавани на апатриди съгласно Конвенцията за статута на апатридите на Организацията на обединените нации от 28 септември 1954 г.;
г)
документи за пътуване, издавани на лица, които не са граждани на никоя държава и които пребивават в държава-членка;
д)
документи за пътуване, издавани от Обединеното кралство на британски поданици, които не са граждани на Обединеното кралство Великобритания и Северна Ирландия за целите на правото на Съюза.
4. Част III се състои от документи за пътуване, издавани от международни организации.
5. Като общо правило, включването в списъка на даден документ за пътуване се прилага за всички серии на този документ, които са все още валидни.
6. Ако трета държава не издава определен вид документ за пътуване, това се указва чрез вписване на „не се издава“ в списъка на документите за пътуване.
Член 4
Уведомяване за признаването или непризнаването на включените в списъка документи за пътуване
1. В срок от три месеца след съобщаването на списъка на документите за пътуване държавите-членки уведомяват Комисията за своята позиция относно признаването или непризнаването на включените в списъка документи за пътуване.
2. Ако дадена държава-членка пропусне да уведоми за своята позиция в посочените в параграф 1 срокове, съответният документ за пътуване се счита за признат, докато държавата-членка не уведоми за позицията си за непризнаване.
3. В рамките на комитета, посочен в член 8, параграф 1, държавите-членки обменят информация за основанията за признаването или непризнаването на конкретни документи за пътуване, с оглед постигането на хармонизирана позиция.
4. Държавите-членки уведомяват Комисията за всички промени на предходно указано признаване или непризнаване на даден документ за пътуване.
Член 5
Нови издавани документи за пътуване
1. Държавите-членки уведомяват Комисията за нови документи за пътуване, посочени в член 3, параграф 3, букви а)-г).
2. Държавите-членки информират Комисията за нови документи за пътуване, издавани от трети държави, държави-членки и международни организации, посочени в член 3, параграф 2, член 3, параграф 3, буква д) и член 3, параграф 4. Комисията, в сътрудничество с държавите-членки, се стреми да събира образци на нови документи за пътуване за съвместното им ползване.
3. Комисията актуализира списъка на документите за пътуване в съответствие с нотификациите и получената информация и отправя молба към държавите-членки да съобщят своята позиция относно признаването или непризнаването в съответствие с член 4.
4. Актуализираният списък на документите за пътуване се изготвя в съответствие с процедурата по консултиране, посочена в член 8, параграф 2.
Член 6
Информация относно известните фиктивни и осигуряващи прикритие паспорти
Комисията също така съставя и актуализира неизчерпателен списък на известните фиктивни и осигуряващи прикритие паспорти въз основа на получавана от държавите-членки информация.
Член 7
Оценка на документите за пътуване
1. За да подпомогне държавите-членки при тяхната техническа оценка на документите за пътуване, Комисията може с помощта на експерти от държавите-членки да осигури технически анализ на документите за пътуване, като по-специално се вземат предвид съответните стандарти и препоръки на Международната организация за гражданско въздухоплаване.
2. Ако е уместно, в рамките на това могат да се анализират и условията и процедурите за издаване на документи за пътуване.
3. Резултатите от посочените в параграфи 1 и 2 оценки се съобщават на държавите-членки.
Член 8
Процедура на комитет
1. Комисията се подпомага от комитет (Комитет по документите за пътуване). Този комитет е комитет по смисъла на Регламент (ЕС) № 182/2011.
2. При позоваване на настоящия параграф се прилага член 4 от Регламент (ЕС) № 182/2011.
Член 9
Публикуване на списъците
Комисията предоставя списъка на документите за пътуване, включително нотификациите съгласно член 4, както и списъка, посочен в член 6, на разположение на държавите-членки и на обществеността посредством постоянно актуализирана електронна публикация.
Член 10
Отмяна
Решения SCH/Com-ex (98) 56 и SCH/Com-ex (99) 14 се отменят.
Член 11
Влизане в сила
1. Настоящото решение влиза в сила на двадесетия ден след публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
2. Настоящото решение се прилагат от датата на влизането му в сила с изключение на член 10, който се прилага от датата на първото публикуване от страна на Комисията на списъка на документите за пътуване.
Член 12
Адресати
Адресати на настоящото решение са държавите-членки в съответствие с Договорите.
Съставено в Страсбург на 25 октомври 2011 година.
EUROPAPARLAMENTETS OCH RÅDETS BESLUT nr 1105/2011/EU
av den 25 oktober 2011
om förteckningen över resehandlingar som möjliggör passage av de yttre gränserna och i vilka en visering kan införas samt om införandet av en mekanism för upprättande av denna förteckning
EUROPAPARLAMENTET OCH EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DETTA BESLUT
med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artikel 77.2,
med beaktande av Europeiska kommissionens förslag,
efter översändande av utkastet till lagstiftningsakt till de nationella parlamenten,
i enlighet med det ordinarie lagstiftningsförfarandet (1), och
av följande skäl:
(1)
På grundval av artikel 17.3 a i konventionen om tillämpning av Schengenavtalet av den 14 juni 1985 (2) upprättades genom besluten SCH/Com-ex (98) 56 (3) och SCH/Com-ex (99) 14 (4) en handbok om resehandlingar som möjliggör passage av de yttre gränserna och i vilka en visering kan införas. De besluten bör anpassas till unionens institutionella och rättsliga ram.
(2)
Förteckningen över resehandlingar utfärdade av tredjeland bör övervakas systematiskt för att säkerställa att medlemsstaternas myndigheter med ansvar för behandling av viseringsansökningar och gränskontroll förfogar över riktiga upplysningar om de resehandlingar som uppvisas av tredjelandsmedborgare. Utbytet av information mellan medlemsstaterna om utfärdade resehandlingar och om medlemsstaternas erkännande av dessa resehandlingar och tillgängliggörandet för allmänheten av denna information i sin helhet bör moderniseras och effektiviseras.
(3)
Förteckningen över resehandlingar har två syften: För det första ger den gränskontrollmyndigheterna möjlighet att kontrollera om en viss resehandling erkänns med avseende på passage av de yttre gränserna i enlighet med artikel 5.1 a i Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 562/2006 av den 15 mars 2006 om en gemenskapskodex om gränspassage för personer (kodex om Schengengränserna) (5). För det andra ger den konsulär personal möjlighet att kontrollera om medlemsstaterna erkänner en viss resehandling för påförande av ett viseringsmärke.
(4)
Enligt artikel 48.1 c i Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 810/2009 av den 13 juli 2009 om införande av en gemenskapskodex om viseringar (viseringskodex) (6) ska en uttömmande förteckning över resehandlingar som utfärdas av värdlandet upprättas inom ramen för det lokala Schengensamarbetet.
(5)
Det bör införas en mekanism som säkerställer att förteckningen över resehandlingar ständigt uppdateras.
(6)
Eftersom resehandlingarnas säkerhet är relevant, med avseende på ett eventuellt erkännande av dem, bör kommissionen vid behov tillhandahålla en teknisk bedömning med hjälp av experter från medlemsstaterna.
(7)
Medlemsstaterna bör förbli behöriga för erkännandet av resehandlingar med avseende på passage av de yttre gränserna och med avseende på påförande av ett viseringsmärke.
(8)
Medlemsstaterna bör meddela sina ställningstaganden beträffande samtliga resehandlingar och sträva efter att harmonisera ställningstagandena beträffande de olika typerna av resehandlingar. Eftersom innehavare av en resehandling kan få problem om en medlemsstat inte har meddelat sitt ställningstagande beträffande denna resehandling, bör det införas en mekanism som gör det obligatoriskt för medlemsstaterna att ta ställning till om de erkänner handlingarna eller inte. En sådan mekanism bör inte kunna hindra medlemsstaterna från att när som helst meddela ett ändrat ställningstagande.
(9)
På lång sikt bör det upprättas en onlinedatabas som innehåller provexemplar på alla resehandlingar i syfte att underlätta gränskontrollmyndigheternas och den konsulära personalens granskning av en viss resehandling. Databasen bör uppdateras i enlighet med eventuella ändringar av medlemsstaters tidigare ställningstagande till om en resehandling erkänns eller inte.
(10)
För informationsändamål bör kommissionen upprätta en icke uttömmande förteckning över kända låtsaspass och fiktiva pass som medlemsstaterna har uppmärksammat kommissionen på. Låtsaspassen och de fiktiva passen i denna förteckning bör inte omfattas av kravet på erkännande eller icke-erkännande. De bör inte ge innehavaren rätt att passera de yttre gränserna, och en visering bör inte införas i dem.
(11)
För att säkerställa enhetliga villkor för sammanställning och uppdatering av förteckningen över resehandlingar bör kommissionen tilldelas genomförandebefogenheter. Dessa befogenheter bör utövas i enlighet med Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 182/2011 av den 16 februari 2011 om fastställande av allmänna regler och principer för medlemsstaternas kontroll av kommissionens utövande av sina genomförandebefogenheter (7).
(12)
Det rådgivande förfarandet bör användas för upprättande och uppdatering av förteckningen över resehandlingar, eftersom sådana åtgärder endast innebär ett sammanställande av utfärdade resehandlingar.
(13)
När det gäller Island och Norge utgör detta beslut, i enlighet med avtalet mellan Europeiska unionens råd och Republiken Island och Konungariket Norge om dessa staters associering till genomförandet, tillämpningen och utvecklingen av Schengenregelverket (8), en utveckling av de bestämmelser i Schengenregelverket som omfattas av det område som avses i artikel 1 A, B och C i rådets beslut 1999/437/EG av den 17 maj 1999 om vissa tillämpningsföreskrifter för det avtalet (9).
(14)
När det gäller Schweiz utgör detta beslut, i enlighet med avtalet mellan Europeiska unionen, Europeiska gemenskapen och Schweiziska edsförbundet om Schweiziska edsförbundets associering till genomförandet, tillämpningen och utvecklingen av Schengenregelverket (10), en utveckling av de bestämmelser i Schengenregelverket som omfattas av det område som avses i artikel 1 A, B och C i beslut 1999/437/EG, jämfört med artikel 3 i rådets beslut 2008/146/EG (11).
(15)
När det gäller Liechtenstein utgör detta beslut, i enlighet med protokollet mellan Europeiska unionen, Europeiska gemenskapen, Schweiziska edsförbundet och Furstendömet Liechtenstein om Furstendömet Liechtensteins anslutning till avtalet mellan Europeiska unionen, Europeiska gemenskapen och Schweiziska edsförbundet om Schweiziska edsförbundets associering till genomförandet, tillämpningen och utvecklingen av Schengenregelverket, en utveckling av de bestämmelser i Schengenregelverket som omfattas av det område som avses i artikel 1 A, B och C i beslut 1999/437/EG, jämförd med artikel 3 i rådets beslut 2011/350/EU (12).
(16)
I enlighet med artiklarna 1 och 2 i protokollet (nr 22) om Danmarks ställning, fogat till fördraget om Europeiska unionen och fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, deltar Danmark inte i antagandet av detta beslut, som inte är bindande för eller tillämpligt på Danmark. Eftersom detta beslut är en utveckling av Schengenregelverket ska Danmark, i enlighet med artikel 4 i det protokollet, inom sex månader efter det att rådet har beslutat om detta beslut, besluta huruvida landet ska genomföra det i sin nationella lagstiftning.
(17)
Detta beslut utgör en utveckling av de bestämmelser i Schengenregelverket i vilka Förenade kungariket inte deltar i enlighet med rådets beslut 2000/365/EG av den 29 maj 2000 om en begäran från Förenade konungariket Storbritannien och Nordirland om att få delta i vissa bestämmelser i Schengenregelverket (13). Förenade kungariket deltar därför inte i antagandet av detta beslut, som inte är bindande för eller tillämpligt på Förenade kungariket.
(18)
Detta beslut utgör en utveckling av de bestämmelser i Schengenregelverket i vilka Irland inte deltar i enlighet med rådets beslut 2002/192/EG av den 28 februari 2002 om en begäran från Irland om att få delta i vissa bestämmelser i Schengenregelverket (14). Irland deltar därför inte i antagandet av beslutet, som inte är bindande för eller tillämpligt på Irland.
(19)
När det gäller Cypern utgör detta beslut en akt som är en utveckling av Schengenregelverket eller som på annat sätt har samband med detta i den mening som avses i artikel 3.2 i 2003 års anslutningsakt.
(20)
Detta beslut utgör en akt som utvecklar Schengenregelverket eller som på annat sätt har samband med detta i den mening som avses i artikel 4.2 i 2005 års anslutningsakt.
HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
Artikel 1
Syfte och tillämpningsområde
1. Genom detta beslut fastställs en förteckning över resehandlingar som möjliggör passage av de yttre gränserna och i vilka en visering kan införas (förteckningen över resehandlingar) och en mekanism för upprättande av förteckningen.
2. Detta beslut ska tillämpas på resehandlingar såsom ett nationellt pass (vanligt pass, diplomatpass, tjänstepass/officiellt pass eller särskilt pass), en provisorisk resehandling, en resehandling för en flykting eller statslös person, en resehandling som utfärdats av internationella organisationer eller en passersedel.
3. Detta beslut ska inte påverka medlemsstaternas behörighet att erkänna resehandlingar.
Artikel 2
Upprättande av förteckningen över resehandlingar
1. Kommissionen ska upprätta förteckningen över resehandlingar med bistånd från medlemsstaterna på grundval av information som samlats in inom ramen för det lokala Schengensamarbetet, såsom anges i artikel 48.1 c i förordning (EG) nr 810/2009.
2. Förteckningen över resehandlingar ska upprättas i enlighet med det rådgivande förfarande som avses i artikel 8.2.
Artikel 3
Strukturen på förteckningen över resehandlingar
1. Förteckningen över resehandlingar ska bestå av tre delar.
2. Del I ska bestå av resehandlingar utfärdade av de tredjeländer och territoriella enheter som förtecknas i bilagorna I och II till rådets förordning (EG) nr 539/2001 av den 15 mars 2001 om fastställande av förteckningen över tredje länder vars medborgare är skyldiga att inneha visering när de passerar de yttre gränserna och av förteckningen över de tredjeländer vars medborgare är undantagna från detta krav (15).
3. Del II ska bestå av följande resehandlingar utfärdade av medlemsstaterna, inklusive sådana som utfärdats av de medlemsstater i Europeiska unionen som inte deltar i antagandet av detta beslut och av de medlemsstater i Europeiska unionen som ännu inte till fullo tillämpar bestämmelserna i Schengenregelverket:
a)
Resehandlingar utfärdade till tredjelandsmedborgare.
b)
Resehandlingar utfärdade till flyktingar enligt Förenade nationernas konvention angående flyktingars rättsliga ställning av den 28 juli 1951.
c)
Resehandlingar utfärdade till statslösa personer enligt Förenade nationernas konvention om statslösa personers rättsliga ställning av den 28 september 1954.
d)
Resehandlingar utfärdade till personer som inte är medborgare i något land och som är bosatta i en medlemsstat.
e)
Resehandlingar utfärdade av Förenade kungariket till brittiska medborgare som inte är medborgare i Förenade konungariket Storbritannien och Nordirland i den mening som avses i unionslagstiftningen.
4. Del III ska bestå av resehandlingar utfärdade av internationella organisationer.
5. I regel gäller upptagandet i förteckningen av en viss resehandling samtliga serier av den resehandlingen som fortfarande är giltiga.
6. Om ett tredjeland inte utfärdar en viss typ av resehandling, ska detta anges genom att ”utfärdas ej” skrivs in i förteckningen över resehandlingar.
Artikel 4
Underrättelse om erkännande eller icke-erkännande av förtecknade resehandlingar
1. Inom tre månader från översändandet av förteckningen över resehandlingar ska medlemsstaterna för var och en av resehandlingarna underrätta kommissionen om huruvida de erkänner den förtecknade resehandlingen eller inte.
2. Om en medlemsstat underlåter att meddela sitt ställningstagande inom den tidsfrist som avses i punkt 1 ska resehandlingen i fråga anses vara erkänd till dess att medlemsstaten meddelar att den inte erkänner den.
3. Inom ramen för den kommitté som avses i artikel 8.1 ska medlemsstaterna utbyta information om skälen till att de erkänner eller inte erkänner en viss resehandling i syfte att nå en harmoniserad ståndpunkt.
4. Medlemsstaterna ska underrätta kommissionen om varje ändring av ett tidigare ställningstagande till om en viss resehandling erkänns eller inte.
Artikel 5
Utfärdande av nya resehandlingar
1. Medlemsstaterna ska underrätta kommissionen om nya resehandlingar enligt artikel 3.3 a-d.
2. Medlemsstaterna ska informera kommissionen om nya resehandlingar utfärdade av tredjeländer, medlemsstater och internationella organisationer enligt artikel 3.2, 3.3 e och 3.4. Kommissionen ska i samarbete med medlemsstaterna sträva efter att samla in provexemplar på nya resehandlingar i syfte att dela med sig av dem.
3. Kommissionen ska uppdatera förteckningen över resehandlingar i enlighet med de underrättelser och den information som den mottar och ska begära att medlemsstaterna meddelar sitt ställningstagande till erkännande eller icke-erkännande i enlighet med artikel 4.
4. Den uppdaterade förteckningen över resehandlingar ska upprättas i enlighet med det rådgivande förfarande som avses i artikel 8.2.
Artikel 6
Information om kända låtsaspass och fiktiva pass
Kommissionen ska också upprätta och uppdatera en icke uttömmande förteckning över kända låtsaspass och fiktiva pass på grundval av information som den har fått av medlemsstaterna.
Artikel 7
Bedömning av resehandlingar
1. För att bistå medlemsstaterna vid deras tekniska bedömning av resehandlingar får kommissionen med hjälp av experter från medlemsstaterna företa en teknisk analys av resehandlingarna med särskilt beaktande av Internationella civila luftfartsorganisationens relevanta normer och rekommendationer.
2. I tillämpliga fall får även villkoren och förfarandena för utfärdande av resehandlingar analyseras i samband med detta.
3. Resultatet av de analyser som avses i punkterna 1 och 2 ska meddelas medlemsstaterna.
Artikel 8
Kommittéförfarande
1. Kommissionen ska biträdas av en kommitté (kommittén för resehandlingar). Denna kommitté ska vara en kommitté i den mening som avses i förordning (EU) nr 182/2011.
2. När det hänvisas till denna punkt ska artikel 4 i förordning (EU) nr 182/2011 tillämpas.
Artikel 9
Offentliggörande av förteckningarna
Kommissionen ska göra förteckningen över resehandlingar, inklusive underrättelserna enligt artikel 4, och den förteckning som avses i artikel 6, tillgängliga för medlemsstaterna och allmänheten via en ständigt uppdaterad elektronisk publikation.
Artikel 10
Upphävanden
Besluten SCH/Com-ex (98) 56 och SCH/Com-ex (99) 14 ska upphävas.
Artikel 11
Ikraftträdande
1. Detta beslut träder i kraft den tjugonde dagen efter det att det har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning.
2. Beslutet ska tillämpas från och med ikraftträdandedagen, utom artikel 10 som ska tillämpas från och med dagen för kommissionens första offentliggörande av förteckningen över resehandlingar.
Artikel 12
Adressater
Detta beslut riktar sig till medlemsstaterna i enlighet med fördragen.
Utfärdat i Strasbourg den 25 oktober 2011.