РЕГЛАМЕНТ (ЕС) № 420/2011 НА КОМИСИЯТА
от 29 април 2011 година
за изменение на Регламент (ЕО) № 1881/2006 за определяне на максимално допустимите количества на някои замърсители в храните
(текст от значение за ЕИП)
ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз,
като взе предвид Регламент (ЕИО) № 315/93 на Съвета от 8 февруари 1993 г. за установяване на общностни процедури относно замърсителите в храните (1), и по-специално член 2, параграф 3 от него,
като има предвид, че:
(1)
В Регламент (ЕО) № 1881/2006 на Комисията от 19 декември 2006 г. за определяне на максимално допустимите количества на някои замърсители в храните (2) са установени максимално допустимите количества на замърсители в редица храни.
(2)
Предвид съществуващите различия в тълкуванията във връзка с размера на подлежащата на изследване проба от крабове с цел съпоставка с максимално допустимите количества на кадмий, следва да се изясни, че максимално допустимите количества на кадмий в ракообразните, посочени в приложението към Регламент (ЕО) № 1881/2006, се прилагат за мускулно месо от крайници (крака и щипки) и корем. При крабовете и крабоподобните ракообразни максимално допустимите количества се прилагат само за крайници. В това определение не се включват други части от ракообразните, като например главогръда при крабовете и неядивните части (черупка, опашка). Главогръдът обхваща храносмилателните органи (хепатопанкреас), които са известни с високото си съдържание на кадмий. Тъй като съществува вероятност в някои държави-членки потребителите да консумират редовно части от главогръда, може да е от полза предоставянето на съвети за потребителите на равнище държава-членка да ограничат консумацията си на тези части с цел да се намали експозицията на кадмий. На уебсайта на главна дирекция „Здравеопазване и потребители“ на Европейската комисия беше публикувана информационна бележка по този въпрос (3).
(3)
Поради съображения за последователност размерът на пробата от ракообразни, за която се прилагат максимално допустимите количества от други замърсители (олово, живак, диоксини и PCB и полициклични ароматни въглеводороди), следва да бъде съответно изменен.
(4)
Двучерупчестите мекотели, като например зелените двучерупчести миди и стридите, имат свойството да натрупват кадмий подобно на морските водорасли. Тъй като прахът от зелени двучерупчести миди и прахът от стриди, подобно на изсушените морски водорасли, се продава като хранителна добавка, максимално допустимото количество на кадмий в изсушените двучерупчести мекотели следва да бъде същото като понастоящем установеното за изсушените морски водорасли и производните им продукти.
(5)
Разпоредбите относно листното зеле следва да бъдат приведени в съответствие с тези за другите листни зеленчуци. Следователно листното зеле следва да бъде изключено от прилаганото по принцип максимално допустимо количество на кадмий за „зеленчуци и плодове“ в точка 3.2.15. и следва да бъде включено в точка 3.2.17.
(6)
Не би било реалистично прилаганото по принцип максимално допустимо количество на олово и кадмий в плодовете и зеленчуците да бъде прилагано и за морските водорасли, които по принцип могат да съдържат и по-големи количества. Следователно морските водорасли следва да бъдат изключени от прилаганите по принцип максимално допустими количества за олово и кадмий в плодовете и зеленчуците (точки 3.1.10 и 3.2.15). Следва да бъдат събрани повече данни за случаи на наличие, за да може да бъде взето решение относно необходимостта от определяне на специфични по-реалистични максимално допустими количества олово и кадмий в морските водорасли.
(7)
Съществува известна непоследователност по отношение на наименованията на групите от храни/продукти, изброени в Регламент (ЕО) № 1881/2006 и наименованията на групите от храни/продукти, изброени в Регламент (ЕО) № 396/2005 на Европейския парламент и на Съвета от 23 февруари 2005 г. относно максимално допустимите граници на остатъчни вещества от пестициди във и върху храни или фуражи от растителен или животински произход и за изменение на Директива 91/414/ЕИО на Съвета (4). Тъй като Регламент (ЕО) № 1881/2006 се отнася за групите от продукти, изброени в Регламент (ЕО) № 396/2005, тези наименования следва да бъдат приведени в съответствие с посочения регламент.
(8)
Целесъобразно е да бъдат актуализирани разпоредбите относно мониторинга и докладването, като се вземат предвид скорошните препоръки във връзка с мониторинга на етилкарбамат (5), перфлуороалкилираните вещества (6) и акриламид (7). Тъй като Решение 2006/504/ЕО на Комисията (8) беше отменено и заменено с Регламент (ЕО) № 1152/2009 на Комисията (9), позоваването на Решение 2006/504/ЕО следва да бъде заменено с позоваване на Регламент (ЕО) № 1152/2009. Също така следва да бъде изяснено кои данни се докладват пред Комисията и кои - пред ЕОБХ.
(9)
Мерките, предвидени в настоящия регламент, са в съответствие със становището на Постоянния комитет по хранителната верига и здравето на животните и не бяха обект на възражение от страна на Европейския парламент и Съвета,
ПРИЕ НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
Член 1
Регламент (ЕО) № 1881/2006 се изменя, както следва:
1.
Член 9 се изменя, както следва:
а)
параграфи 2 и 3 се заменят със следното:
„2. Държавите-членки и заинтересованите страни съобщават всяка година на Комисията резултатите от предприетите проучвания, включително и данните за случаи на наличие и за напредъка по отношение на изпълнението на превантивните мерки, за да се избегне замърсяването с охратоксин А, деоксиниваленол, зеараленон, фумонизин В1 и В2, Т-2 и НТ-2 токсини. Комисията предоставя тези резултати на държавите-членки. Свързаните данни за случаи на наличие се докладват пред ЕОБХ.
3. Държавите-членки докладват пред Комисията констатациите си относно наличието на афлатоксини, формулирани в съответствие с Регламент (ЕО) № 1152/2009 на Комисията (10). Държавите-членки докладват пред ЕОБХ относно констатациите си за наличие на фуран, етилкарбамат, перфлуороалкилирани вещества и акриламид, формулирани в съответствие с препоръки 2007/196/ЕО (11), 2010/133/ЕС (12), 2010/161/ЕС (13) и 2010/307/ЕС (14) на Комисията.
б)
добавя се следният параграф 4:
„4. Данните за случаи на наличие на замърсители, събрани от държавите-членки, следва по целесъобразност също да бъдат докладвани пред ЕОБХ.“
2.
Приложението се изменя в съответствие с приложението към настоящия регламент.
Член 2
Настоящият регламент влиза в сила на двадесетия ден след публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави-членки.
Съставено в Брюксел на 29 април 2011 година.
KOMMISSIONENS FÖRORDNING (EU) nr 420/2011
av den 29 april 2011
om ändring av förordning (EG) nr 1881/2006 om fastställande av gränsvärden för vissa främmande ämnen i livsmedel
(Text av betydelse för EES)
EUROPEISKA KOMMISSIONEN HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING
med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt,
med beaktande av rådets förordning (EEG) nr 315/93 av den 8 februari 1993 om fastställande av gemenskapsförfaranden för främmande ämnen i livsmedel (1), särskilt artikel 2.3, och
av följande skäl:
(1)
I kommissionens förordning (EG) nr 1881/2006 av den 19 december 2006 om fastställande av gränsvärden för vissa främmande ämnen i livsmedel (2) fastställs gränsvärden för främmande ämnen i en rad livsmedel.
(2)
Med hänsyn till de olika tolkningarna när det gäller vilken del av krabbor som ska analyseras för jämförelse med gränsvärdet för kadmium bör det följaktligen klargöras att det gränsvärde för kadmium i skaldjur som fastställs i bilagan till förordning (EG) nr 1881/2006 gäller muskelkött från bihang (ben och klor) och mage. För krabbor och liknande skaldjur gäller gränsvärdet endast bihangen. Denna definition utesluter andra delar av skaldjur, t.ex. ryggskölden på krabbor och oätliga delar (skal, svans). Ryggskölden omfattar matsmältningsorganen (hepatopancreas) som man vet innehåller höga halter av kadmium. Eftersom konsumenterna i vissa medlemsstater regelbundet kan äta delar av ryggskölden kan det på medlemsstatsnivå vara lämpligt med konsumentråd om att begränsa intaget av dessa delar för att minska exponeringen för kadmium. Ett meddelande om detta har lagts ut på Europeiska kommissionens webbplats för generaldirektoratet för hälso- och konsumentfrågor (3).
(3)
Av konsekvensskäl bör de delar av skaldjur som gränsvärdet gäller ändras i enlighet med detta för andra främmande ämnen (bly, kvicksilver, dioxiner och PCB samt polycykliska aromatiska kolväten).
(4)
I musslor, t.ex. grönmusslor och ostron, liksom i alger kan det ske en anrikning av kadmium. Eftersom pulver av grönmussla, ostron och torkade alger säljs som kosttillskott bör gränsvärdet för kadmium i torkade musslor vara detsamma som det gällande gränsvärdet för torkade alger och produkter som framställts av alger.
(5)
Bestämmelserna för bladbildande kål bör anpassas till bestämmelserna för andra bladgrönsaker. Bladbildande kål bör därför inte omfattas av det standardiserade gränsvärdet i punkt 3.2.15 för kadmium i grönsaker och frukt utan i stället införas i punkt 3.2.17.
(6)
De standardiserade gränsvärdena för bly och kadmium i frukt och grönsaker är inte realistiska för alger, som naturligt kan innehålla högre halter. Alger bör därför medges undantag från de standardiserade gränsvärdena för bly och kadmium i frukt och grönsaker (punkterna 3.1.10 och 3.2.15). Fler uppgifter om förekomsten bör samlas in för att man ska kunna avgöra om det behövs särskilda, mer realistiska gränsvärden för bly och kadmium i alger.
(7)
Namnen på livsmedel/produktgrupper i förordning (EG) nr 1881/2006 överensstämmer inte alltid med namnen på livsmedel/produktgrupper i Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 396/2005 av den 23 februari 2005 om gränsvärden för bekämpningsmedelsrester i eller på livsmedel och foder av vegetabiliskt och animaliskt ursprung och om ändring av rådets direktiv 91/414/EEG (4). Eftersom det i förordning (EG) nr 1881/2006 hänvisas till de produktgrupper som förtecknas i förordning (EG) nr 396/2005 bör dessa namn anpassas till den förordningen.
(8)
Bestämmelserna om övervakning och rapportering bör uppdateras med hänsyn till de nya övervakningsrekommendationerna avseende etylkarbamat (5), perfluorerade alkylsulfonater (6) och akrylamid (7). Eftersom kommissionens beslut 2006/504/EG (8) har upphävts och ersatts av kommissionens förordning (EG) nr 1152/2009 (9) bör hänvisningen till beslut 2006/504/EG ersättas med en hänvisning till förordning (EG) nr 1152/2009. Dessutom bör det klargöras vilka uppgifter som ska rapporteras till kommissionen och vilka som ska rapporteras till Efsa.
(9)
De åtgärder som föreskrivs i denna förordning är förenliga med yttrandet från ständiga kommittén för livsmedelskedjan och djurhälsa, och varken Europaparlamentet eller rådet har motsatt sig dem.
HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
Artikel 1
Förordning (EG) nr 1881/2006 ska ändras på följande sätt:
1.
Artikel 9 ska ändras på följande sätt:
a)
Punkterna 2 och 3 ska ersättas med följande:
”2. Medlemsstaterna och berörda parter ska årligen meddela kommissionen resultaten av utförda undersökningar och framsteg som gjorts avseende tillämpningen av förebyggande åtgärder i syfte att undvika kontaminering med ochratoxin A, deoxynivalenol, zearalenon, fumonisin B1 och B2, T-2-toxin och HT-2-toxin. Kommissionen ska se till att medlemsstaterna får tillgång till dessa resultat. Uppgifter om förekomsten ska rapporteras till Efsa.
3. Medlemsstaterna ska till kommissionen rapportera de resultat från undersökningar avseende aflatoxiner som erhållits i enlighet med kommissionens förordning (EG) nr 1152/2009 (10). Medlemsstaterna bör till Efsa rapportera de resultat från undersökningar avseende furan, etylkarbamat, perfluorerade alkylsulfonater och akrylamid som erhållits i enlighet med kommissionens rekommendationer 2007/196/EG (11), 2010/133/EU (12), 2010/161/EU (13) och 2010/307/EU (14).
b)
Följande punkt ska läggas till som punkt 4:
”4. Uppgifter om förekomst som samlats in av medlemsstaterna bör i förekommande fall också rapporteras till Efsa.”
2.
Bilagan ska ändras i enlighet med bilagan till denna förordning.
Artikel 2
Denna förordning träder i kraft den tjugonde dagen efter det att den har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning.
Denna förordning är till alla delar bindande och direkt tillämplig i alla medlemsstater.
Utfärdad i Bryssel den 29 april 2011.