РЕШЕНИЕ НА КОМИСИЯТА
от 23 март 2011 година
относно Държавна помощ C 39/07, приведена в действие от Италия в полза на Legler S.p.A.
(нотифицирано под номер C(2011) 1758)
(само текстът на италиански език е автентичен)
(текст от значение за ЕИП)
(2012/51/ЕС)
ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз (наричан по-долу „Договорът“), и по-специално член 108, параграф 2, първа алинея от него,
като взе предвид Споразумението за Европейското икономическо пространство, и по-специално член 62, параграф 1, буква а) от него,
като взе предвид решението на Комисията да започне процедурата, предвидена в член 108, параграф 2 от Договора (1),
като покани заинтересованите страни да представят мненията си в съответствие с посочените разпоредби и като взе предвид представените мнения,
като има предвид, че:
I. ПРОЦЕДУРА
(1)
На 5 април 2007 г., шест месеца след като бе предоставена помощ за оздравяване, одобрена от Комисията за съвместима с вътрешния пазар (2), Италия уведоми за план за преструктуриране на Legler S.p.A.
(2)
На 25 септември 2007 г. Комисията откри официалната процедура по разследване във връзка с плана за преструктуриране (3). Забележките на Италия бяха получени на 30 ноември 2007 г.
(3)
На 10 декември 2007 г. Комисията получи мнение от една заинтересована страна. Тя изпрати това мнение на Италия с писмо на 3 март 2008 г. Италия представи своето становище с писмо на 20 май 2008 г.
(4)
На 23 юли 2008 г. италианските органи оттеглиха уведомлението за помощта за преструктуриране, като заявиха, че са се отказали от него.
(5)
Комисията поиска допълнителна информация от италианските органи на 8 август 2008 г., 22 октомври 2008 г., 9 февруари 2009 г., 4 септември 2009 г. и 17 март 2010 г., а италианските органи отговориха с писма на 26 септември 2008 г., 1 декември 2008 г., 3 юни 2009 г., 6 октомври 2009 г., 24 февруари 2010 г. и 20 април 2010 г.
II. ОПИСАНИЕ
II.1. Получател
(6)
Legler S.p.A. е дружеството майка на италианска група за производство на текстил (наричано по-долу „Legler“, „групата“ или „дружеството“), основано през 1863 г., което към момента на откриването на официалната процедура по разследване се състоеше от няколко правни субекта, а именно: Legler Ottana S.p.A., Legler Siniscola S.p.A. и Legler Macomer S.p.A.. Legler S.p.A. притежава миноритарно дялово участие в Legler Maroc SA и дял в размер на 40 % в Legler Ottana S.p.A. Мажоритарният акционер в Legler S.p.a е холдинговото дружество Piltar Ltd (наричано по-долу „Piltar“).
(7)
През 2007 г. в Legler са работили 1 213 (4) души и е имало производствени обекти в района на Сардиния (в Macomer - провинция Ористано и в Siniscola и Ottana - провинция Нуоро) и в района на Ломбардия (в Ponte San Pietro - провинция Бергамо). Оборотът на групата е бил 101 млн. EUR през 2006 г. и 30,9 млн. EUR през септември 2007 г.
(8)
Основната дейност на Legler е била изработване на висококачествен деним, сектор, в който дружеството е било водещо в Италия и Германия и важен доставчик на Франция и Бенелюкс. Според италианските органи пазарът на деним се състои от два сегмента: прет-а-порте за известни марки (това е бил основният сектор на Legler) и продукти за масовия пазар, където конкуренцията е най-вече ценова. Основните конкуренти на Legler са базирани в Италия, Гърция, Франция, Тунис, Турция и Япония. Legler е започнало изпитва затруднения през 2003, когато значителна част от продукцията е била пренасочена към Азия или страните от Южното Средиземноморие.
(9)
На 30 май 2007 г. на заседание на съвета на SFIRS S.p.A., инвестиционна компания в района на Сардиния, е взето решение SFIRS да откупи дълг на Legler S.p.A. и Legler Siniscola S.p.A.с номинална стойност 17 млн. EUR от Intex S.p.A., в процес на прекратяване, за сумата от 450 000 EUR.
(10)
На същото заседание SFIRS също така взе решение да преобразува част в размер на 14,5 млн. EUR от дълга на Legler от 17 млн. EUR в дял от собствения капитал на Legler.
(11)
На 31 май 2007 г. на заседание на акционерите на Legler бе извършена замяна на дълг срещу капитал. Чрез преобразуване на част от дълга на Legler (на номинална стойност от 14,5 млн. EUR) в капитал на Legler, SFIRS придоби 49 % от обикновените акции (и 100 % от привилегированите акции (5)) в Legler S.p.A. Останалите 51 % останаха в Piltar.
(12)
През януари 2008 г. SFIRS взе решение да продаде своя дял в Legler S.p.A. и оставащия дълг на група Legler и публикува покана за изразяване на интерес за съвместното закупуване на капитала и дълга на Legler.
(13)
Спечелилата оферта, подадена от дружеството Ferratex s.r.l. (наричано по-долу „Ferratex“), беше на обща стойност от 2 000 001 EUR. Според италианските органи тази цена отразява пазарната стойност на общите вземания на SFIRS от Legler и неговите дъщерни дружества, оценена от независим експерт на 2 млн. EUR, плюс символичната цена от 1 EUR за дяла на SFIRS в капитала на Legler, също въз основа на оценката на независимия експерт. Продажбата беше извършена на 25 януари 2008 г.
(14)
При все това Legler преустанови дейност във всичките си производствени обекти в периода между декември 2007 г. и август 2008 г. и всички обекти са спрени от този момент насам.
(15)
На 23 юли 2008 г. Legler S.p.a промени своето име на Texfer S.p.A. Дъщерните дружества в Сардиния също бяха преименувани съответно на Texfer Ottana S.p.A., Texfer Siniscola S.p.A. и Texfer Macomer S.p.A..
(16)
На 18 август 2008 г. дружеството майка на групата беше обявено в несъстоятелност от компетентния съд, а на 13 ноември 2008 г. започна процедурата по колективна несъстоятелност, известна като „amministrazione straordinaria“, по отношение на дружеството майка и неговите дъщерни дружества.
(17)
Legler не успя да изплати заема за оздравяване в рамките на крайния срок, поради което банката задейства гаранцията за помощта за оздравяване малко след това. В съответствие с това на 16 септември 2008 г. компетентното министерство възстанови заема плюс лихвата.
(18)
На 21 октомври 2010 г. Texfer S.p.A. беше обявено в несъстоятелност, както и Texfer Ottana S.p.A., Texfer Siniscola S.p.A. и Texfer Macomer S.p.A, но на 17 и 18 ноември 2010 г..
(19)
През 2006 г. собственият капитал на Legler беше отрицателен на стойност от - 8,6 млн. EUR, докато през 2005 г. все още е бил положителен на стойност от 17,2 млн. EUR Дружеството отчете загуби от 25,9 млн. EUR през 2006 г. и 28,1 млн. EUR през 2005 г. Неговият оборот беше 101,4 млн. EUR през 2006 г., докато през 2005 г. той бе 124,2 млн. EUR. Стойността на EBITDA беше - 10,9 през 2006 г. и - 0,7 през 2005 г. Разходите за плащане на лихви също нарастваха.
(20)
На 30 ноември 2007 г. собственият капитал на Legler беше отрицателен на стойност 16,3 млн. EUR. Загубите през периода 2003-2007 г. достигнаха 94,9 млн. EUR и положението на дружеството неизменно се влошаваше с растящи загуби и намаляващ оборот.
(21)
На 13 ноември 2008 г. групата бе подложена на процедурата за колективна несъстоятелност съгласно националното законодателство, която приключи с обявяване в несъстоятелност (виж съображения 16-18).
II.2. Мерки за преструктуриране
(22)
Планът за преструктуриране (piano industriale), за който Италия отправи уведомление (наричан по-долу „планът“), обхваща тригодишен период (2007-2009 г.) и се състои от три мерки: i) 13 млн. EUR под формата на средносрочна гаранция за периода на преструктуриране, която заменя шестмесечната гаранция, разрешена като помощ за оздравяване (6), ii) 13,2 млн. EUR под формата на директна безвъзмездна помощ и iii) 13 млн. EUR под формата на преобразуване на дълг в капитал. На 31 май 2007 г. обаче SFIRS замени дълг срещу капитал на номинална стойност 14,5 млн. EUR.
(23)
Макар че италианските органи представиха план за преструктуриране (piano industriale) за периода 2007-2009 г., те заявиха, че действителният период на преструктуриране ще бъде от 1 юни 2007 г. до края на 2012 г. Единствените предоставени данни за определяне на напредъка по преструктурирането на дружеството от 2009 до 2012 г. бяха паричните потоци и развитието на задълженията на новосъздаденото дружество (NewCo).
(24)
В тази по-обща времева рамка общите разходи за създаване на ново дружество от сливането на Legler S.p.A. и неговите дъщерни дружества в Сардиния възлизат на 106,2 млн. EUR, включително 86,7 млн. EUR за широкообхватно реорганизиране на групата, докато остатъкът е бил предназначен за възстановяване капитала и за покриване загубите.
(25)
Дейността на NewCo е трябвало да бъде съсредоточена в традиционния основен бизнес на дружеството, т.е. висококачествен деним, а другите две производствени линии (рипсени кадифета и рипсени и вътъчни плюшове, както и плътен памук) е трябвало да бъдат закрити. Географското разположение на групата също ще бъде съсредоточено само в два производствени обекта (Siniscola и Ottana), разположени в един и същи район. Останалите активи е трябвало да бъдат продадени, така че Legler да осигури собствения си принос и за намали разходите за енергия, транспорт и персонал. Производственият обект в Macomer не беше включен в плана (7).
(26)
Освен това в плана беше предвидено привличането на нов акционер заедно с SFIRS и беше посочена необходимостта да се получат кредитни линии от частни източници за финансиране на предвидената реорганизация.
II.3. Основания за откриване на процедурата
(27)
В своето решение да открие процедурата Комисията изрази съмнения дали замяната на дълг срещу капитал не включва елементи на държавна помощ. Комисията изрази съмнения дали частен инвеститор би приел да замени своето вземане срещу акции в дружеството при тези обстоятелства, особено при положение, че изглежда част от дейностите на дружеството са били преустановени за няколко месеца и италианските органи не са представили на Комисията съпоставителен сценарий, подкрепящ тезата на SFIRS, че инвестирането в Legler и поемането на разходите за неговото преструктуриране е по-изгодно от прекратяването на групата.
(28)
Що се отнася до съвместимостта на помощта с вътрешния пазар въз основа на Насоките на общността за държавните помощи за оздравяване и преструктуриране на предприятия в затруднение (8) (наричани по-долу „насоките за оздравяване и преструктуриране“), Комисията изтъква на първо място въпроса дали затрудненията на Legler са могли да бъдат отстранени от мажоритарния акционер Piltar и дали в рамките на групата е имало произволно разпределяне на разходи.
(29)
На второ място Комисията изрази съмнение дали планът ще може да възстанови жизнеспособността на дружеството в дългосрочен план, тъй като планираната продажба на активи и производствени линии изглежда доста неопределена и много от предположенията за бъдещите условия на дейност изглеждат нереалистични предвид преустановяването на производството на Legler. Комисията също така изрази съмнения дали предложените компенсаторни мерки са действителни и надхвърлят мерките, необходими за възстановяване на жизнеспособността, дали нивото на собствения принос е достатъчно и дали е бил спазен принципът за еднократност на помощта(„one time, last time“).
(30)
На последно място Комисията поиска от италианските органи да предоставят информация относно изразените съмнения (произход на кредита на SFIRS, подробна информация относно Piltar и относно разпределянето на разходите в рамките на групата, относно компенсаторните мерки, действителната вероятност Legler да намери нов акционер и достъпа до частно финансиране, необходимо за реорганизиране на Legler).
III. МНЕНИЯ НА ЗАИНТЕРЕСОВАНИ СТРАНИ
(31)
С писмо от 14 декември 2007 г. една заинтересована страна представи своето мнение по решението за откриване на процедурата. Тази трета страна заяви, че въпросните мерки биха довели до нарушаване на конкуренцията и изтъкна, че в сектора се наблюдава значителен свръхкапацитет. Тя предостави данни за капацитета на производство на деним в световен мащаб за 2006 г., които показаха световен свръхкапацитет от 27 %.
IV. МНЕНИЕ НА ИТАЛИЯ
(32)
Първо, италианските органи обясниха как SFIRS е станало мажоритарен акционер в Legler. През март 2007 г. SFIRS откупи дълг на Legler S.p.a и Legler Siniscola S.p.A. от дружеството Intex S.p.A., в процес на прекратяване, за сумата от 450 000 EUR. На 31 май 2007 г. SFIRS преобразува част от този дълг с номинална стойност от 14,5 млн. EUR в собствен капитал на Legler и по този начин се сдоби с 49 % от обикновените акции на Legler (като Piltar запази останалите 51 %) и 100 % от привилегированите акции (9).
(33)
Второ, италианските органи обясниха, че Piltar е просто инструмент, който се контролира от физически лица. То бе създадено изключително с цел придобиване на дялово участие в Legler и не се е занимавало с друга стопанска дейност. Италианските органи добавиха, че Piltar още преди много време категорично е заявило, че не планира да подпомогне дружеството финансово и че възнамерява постепенно да продаде своя дял в групата. В действителност изглежда, че заедно с дяла от 49 % SFIRS също така е получило право да изкупи останалите 51 % от обикновените акции на Legler.
(34)
Трето, италианските органи обещаха да предоставят информация относно компенсаторните мерки.
(35)
Четвърто, Италия заяви, че пазарните сегменти, към които е насочен планът за преструктуриране на Legler с цел възстановяване на финансова жизнеспособност, описани в съображение 25, показват окуражителни тенденции. Италианските органи също така изтъкнаха намерението на дружеството да осигури частни кредитни линии и нов акционер за финансиране на част от плана и заявиха, че вече са предприети стъпки в тази посока.
(36)
Освен това, в отговор на мнението на третата страна, италианските органи изтъкнаха, че пазарният дял на Legler през 2006 г. е бил едва 0,27 %. Те добавиха, че като компенсаторна мярка в плана се предвижда намаляване на капацитета на дружеството с 22 % в сравнение с 2006 г. и намаляване с 40 % в сравнение с 2005 г. Поради това те считат, че помощта не би могла да наруши конкуренцията до степен, която да противоречи на общия интерес.
(37)
В своите писма след оттеглянето на плана за преструктуриране италианските органи заявиха, че замяната на дълг срещу капитал няма да се не се определя като държавна помощ по смисъла на член 107, параграф 1 от Договора, тъй като SFIRS е действало в съответствие с принципа за инвеститор в условията на пазарна икономика. Според италианските органи частен инвеститор би действал по същия начин, за да избегне несъстоятелността и да си възстанови поне част от своя кредит по най-ефективния начин, т.е. чрез преобразуването му в капитал и преструктурирането на дружеството заедно с нов частен инвеститор и нова кредитна линия.
V. ОЦЕНКА
(38)
Съгласно член 8, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 659/1999 на Съвета (10), съответната държава-членка може да оттегли уведомлението по смисъла на член 2 в разумен срок преди Комисията да вземе решение съгласно членове 4 или 7.
(39)
В случаите когато Комисията започне официалната процедура по разследване, Комисията закрива тази процедура в съответствие с член 8, параграф 2 от същия регламент.
(40)
Комисията отбелязва, че пряката безвъзмездна помощ в размер на 13,2 млн. EUR не е била приведена в действие от Италия и че Италия е преустановила този проект за помощ. Тъй като планът за преструктуриране беше оттеглен, официалната процедура по разследване, открита по тази мярка, вече не обслужва никаква цел.
(41)
Тъй като Италия неправомерно е привела в действие другите две мерки за преструктуриране, предмет на уведомление, с оглед закриване на официалната процедура по разследване Комисията трябва да определи дали те представляват държавна помощ по смисъла на член 107, параграф 1 от Договора и, ако отговорът е да, дали тази помощ е съвместима с вътрешния пазар.
(42)
Член 107, параграф 1 от Договора гласи, че всяка помощ, предоставена от държава-членка или чрез ресурси на държава-членка, под каквато и да било форма, която нарушава или заплашва да наруши конкуренцията чрез поставяне в по-благоприятно положение на определени предприятия или производството на някои стоки, доколкото засяга търговията между държавите-членки, е несъвместима с вътрешния пазар.
(43)
Когато държавна помощ по смисъла на член 107, параграф 1 от Договора предстои да бъде предоставена или вече е предоставена на дружество в затруднение, съвместимостта на тази помощ трябва да се оцени въз основа на насоките за оздравяване и преструктуриране. В съответствие с това помощта може да се счете за съвместима въз основа на член 107, параграф 3, буква в) от Договора само ако са спазени условията в насоките за оздравяване и преструктуриране.
V.1. Наличие на помощ
(44)
Гаранцията за помощта за оздравяване в размер на 13 млн. EUR не беше прекратена след изтичане на шестмесечния период, за който беше одобрена от Комисията, а остана в сила след като бе оттеглено уведомлението на плана (вж. съображение 17).
(45)
За удължаването на гаранцията за помощта за оздравяване беше подадено уведомление като за мярка, предоставена от ресурсите на компетентното министерство и финансирана от държавния бюджет. Поради това тя е предоставена с държавни ресурси и може да се вмени на държавата. Гаранцията представлява избирателно предимство, тъй като осигурява достъп на Legler до финансови ресурси, които то в противен случай нямаше да получи с оглед на финансовото му положение. По този начин гаранцията облекчи Legler от разходите, които то щеше да понесе в противен случай. В допълнение, тъй като Legler е предприело процес на преструктуриране, насочен към възобновяване на производството, помощта е била в състояние да наруши конкуренцията на вътрешния пазар и да засегне търговията между държавите-членки. Отрицателният ефект от мярката беше изтъкнат от трета страна, която също така изтъкна, че в сектора се наблюдава свръхкапацитет.
(46)
Поради това Комисията счита, че удължаването на гаранцията за помощта за оздравяване, която също така е мярка за преструктуриране, представлява държавна помощ по смисъла на член 107, параграф 1 от Договора.
(47)
При определянето на размера на помощта Комисията припомня параграф 4.1, буква а) от известието за гаранции (11), който гласи, че „за предприятия в затруднение пазарен гарант би изискал висока премия в момента на предоставяне на гаранцията, в зависимост от очаквания процент на неизпълнение. Ако вероятността заемополучателят да не е в състояние да си изплати заема стане особено висока, този пазарен процент може да не съществува и в изключителни обстоятелства елементът на помощ при гаранцията може да се окаже толкова висок колкото сумата, ефективно покрита от гаранцията“.
(48)
В контекста на тежкото финансово положение на Legler в момента на предоставяне на гаранцията (растящи загуби, намаляващ оборот и отрицателен собствен капитал, както е описано в съображения 19-21 и съображение 52), Комисията счита, че е много малко вероятно дружеството да е в състояние да получи банков заем на пазара без държавна намеса; поради това Комисията заключава, че размерът на помощта отговаря на пълния размер на заема (12).
(49)
Комисията отбелязва, че замяната е бил извършена от SFIRS, публична организация, чийто главен акционер, регион Сардиния, упражнява доминиращо влияние върху неговите решения (13). Италия никога не е отричала този факт. Поради това Комисията заключава, че въпросната мярка може да се вмени на държавата и е била предоставена с държавни ресурси. Тази мярка също така е избирателна, тъй като облагодетелства само едно дружество, Legler. В допълнение, тъй като Legler е предприело процес на преструктуриране, насочен към възобновяване на производството, помощта е била в състояние да наруши конкуренцията на вътрешния пазар и да засегне търговията между държавите-членки. Потенциалното нарушаващо въздействие на помощта също така беше подчертано в мнението на трета страна, която освен това изтъкна, че в сектора се наблюдава свръхкапацитет.
(50)
В своя отговор Италия заяви, че въпросната мярка не предоставя предимство на Legler, тъй като според нея мярката е в съответствие с принципа на инвеститора в условията на пазарна икономика.
(51)
В съответствие с установената съдебна практика (14) с цел да се определи дали Legler е получило предимство от държавни ресурси е необходимо да се проучи дали при подобни обстоятелства един частен инвеститор с характеристики, сравними с тези на SFIRS, би имал желание да извърши подобна замяна за дълг срещу капитал, като се вземе предвид наличната информация и предвидимото развитие на ситуацията към датата, на която е извършена сделката.
(52)
Първо, въз основа на финансовите отчети на Legler Комисията отбелязва, че през 2007 г. дружеството е разполагало с капитал в размер на 1,8 млн. EUR и отрицателен собствен капитал в размер на -16,2 млн. EUR; през периода 2003-2007 г. загубите са достигнали 94,9 млн. EUR и положението на дружеството очевидно се е влошавало с нарастващи загуби и намаляващ оборот.
(53)
Комисията също така отбелязва, че въпреки критичното финансово положение, описано по-горе, SFIRS не е извършило цялостен анализ на разходите и ползите и оценка на риска от сделката. Всъщност въпреки многобройните искания на Комисията в тази връзка италианските органи така и не представиха съпоставителен сценарий, който доказва, че изборът на SFIRS е бил за предпочитане пред сценарий на прекратяване на Legler.
(54)
В действителност Банка д’Италия отправи подобни забележки в доклад (15), публикуван след разследване на дейността на SFIRS. В този доклад се критикува поведението на SFIRS поради непълния предварителен анализ на замяната на дълг срещу капитал и противоречието, свързано с „инвестиция“, която не предлага конкретни възможности за възстановяване.
(55)
Независимо от тази оценка финансовото положение на дружеството е било такова, че нито един разумен частен инвеститор в условията на пазарна икономика не би извършил подобна сделка.
(56)
В това отношение Комисията също така отбелязва, че планът за преструктуриране (Piano Industriale), за който дружеството е подало уведомление, не може да се счита за реалистична основа за прогнозиране на бъдещите резултати на дружеството. Сам по себе си фактът, че планът не обхваща целия, а само част от периода за преструктуриране и не предоставя информация относно последващия напредък по преструктурирането (вж. съображение 23), ясно показва, че такава липса на информация би разубедила всеки частен инвеститор да извърши въпросната сделка.
(57)
Второ, що се отнася до реалните възможности на SFIRS да възстанови парите, които Legler му е дължало, в действителност SFIRS е отслабило своята позиция да поиска възстановяване, като е станало акционер чрез замяната на дълг срещу капитал, в сравнение с предишната си позиция на привилегирован кредитор.
(58)
Стойността на и бъдещите възможности във връзка с инвестицията на собствен капитал на SFIRS към момента на замяната на дълг срещу капитал изглеждат твърде ограничени, за да компенсират рисковете, описани по-горе, особено в контекста на критичното финансово положение на дружеството. Това е ясно подчертано в независима оценка на дружеството, при която му е дадена символична стойност от 1 EUR.
(59)
От горепосоченото може да се заключи, че при извършването на замяната на дълг срещу кредит SFIRS не е действало като частен инвеститор при нормални пазарни условия. Частен инвеститор не би извършил такава сделка без надеждна и реалистична предварителна оценка, която да покаже, че би било по-изгодно да се извърши замяна на дълг срещу кредит вместо да се запази позицията си на привилегирован кредитор на дружеството.
(60)
Поради това с извършването на замяната на дълг срещу капитал SFIRS е предоставило предимство на Legler.
(61)
От предходното следва, че замяната на дълг срещу кредит представлява държавна помощ по смисъла на член 107, параграф 1 от Договора.
(62)
Що се отнася до изчисляването на размера на помощта, трябва да се отбележи, че понятието „държавна помощ“ е ограничено до помощ, предоставена чрез публични средства. Размерът на помощта трябва да се изчисли въз основа на пазарната стойност на дълга, който SFIRS е преобразувало в капитал на Legler. Поради това, ако общата номинална стойност на дълга на Legler към SFIRS е 17 млн. EUR, макар на деня преди замяната неговата пазарна стойност да е била 450 000 EUR, пазарната стойност на сделката, с която SFIRS е преобразувало 85,3 % от целия си кредит в капитал, т.е. номиналната стойност в размер на 14,5 млн. EUR, е била 383 850 EUR (т.e. 85,3 % от 450 000 EUR). Поради това предимството, предоставено с държавни ресурси, е 383 850 EUR. От друга страна номиналната стойност на подложения на замяна кредит не може да се разглежда като предимство освен от чисто счетоводна гледна точка.
V.2 Съвместимост на помощта с вътрешния пазар
(63)
Тъй като беше счетено, че двете мерки, предмет на уведомление, представляват държавна помощ по смисъла на член 107, параграф 1 от Договора, Комисията трябва да оцени дали тази помощ е съвместима с вътрешния пазар.
(64)
Съвместимостта на въпросните мерки за държавна помощ с вътрешния пазар трябва да се оцени въз основа на насоките за оздравяване и преструктуриране.
(65)
Що се отнася до публичната гаранция, с оглед да се оцени нейната съвместимост трябва да се направи разграничение между удължаването на помощта за оздравяване от една страна и от друга страна предоставянето на държавна помощ под формата на средносрочна гаранция, която също така е мярка за преструктуриране (за времетраенето на периода на преструктуриране).
(66)
Що се отнася до удължаването на помощта за оздравяване, в точка 26 от насоките се предвижда, че когато държавата-членка е представила план за преструктуриране в рамките на шест месеца от датата на разрешаването на помощта или - в случай на помощ, за която Комисията не е уведомена - от датата на прилагането на мярката, крайният срок за изплащане на заема или за прекратяване на гаранцията се удължава, докато Комисията вземе решение относно плана, освен ако Комисията не реши, че такова удължаване не е оправдано.
(67)
Уведомлението за плана за преструктуриране позволи помощта за оздравяване да продължи след шестмесечния срок. По-късно обаче Италия оттегли това уведомление. От точка 26 от насоките следва, че уведомлението за план за преструктуриране е условие sine qua non за удължаване на помощта за оздравяване. Поради това ако план за преструктуриране, за който е подадено уведомление, по-късно бъде оттеглен, разрешеното удължаване за помощта за оздравяване трябва да се преустанови.
(68)
От практиката за вземане на решения на Комисията (делата Ernault (16) и Huta Cynku (17)) следва, че ако Комисията не бъде уведомена нито за план за преструктуриране, нито за план за ликвидация, или ако планът за преструктуриране бъде оттеглен, както е в настоящия случай, удължаването на въпросната помощ за оздравяване не може да продължи след датата, на която държавата-членка оттегля уведомлението за плана за преструктуриране.
(69)
Тъй като средносрочната гаранция (за времетраенето на плана за преструктуриране), планирана като помощ за преструктуриране, предмет на уведомление, представлява удължаване на гаранцията за помощта за оздравяване, тя е била съвместима до момента, в който Италия оттегли уведомлението.
(70)
Поради това съвместимостта на удължената гаранция за държавната помощ с вътрешния пазар следва да се оцени, считано от деня след датата, на която Италия оттегли уведомлението (т.e. от 24 юли 2008 г.).
(71)
Предоставянето на държавна помощ на дружество в затруднение може да бъде счетено за съвместимо въз основа на член 107, параграф 3, буква в) от Договора само ако са спазени всички условия, определени в насоките за оздравяване и преструктуриране.
(72)
В съответствие с точка 12, буква а) и точка 14 от насоките за помощ за преструктуриране са допустими единствено предприятия в затруднение.
(73)
Съгласно точка 9 от насоките, дадено предприятие, независимо от неговата големина, се смята, че се намира в затруднено положение, когато то е неспособно, било чрез свои собствени ресурси или чрез средства, които може да получи от своите акционери или на пазара, да се справи със загуби, които без външна намеса от страна на публичните власти почти сигурно го обричат да се напусне бизнеса.
(74)
Съгласно точка 10 от насоките едно предприятие се смята, че се намира в затруднение при следните обстоятелства:
а)
в случай на дружество с ограничена отговорност, когато първоначално регистрираният му капитал е намалял с повече от половината и повече от една четвърт от този капитал е бил загубен през предходните 12 месеца,
б)
в случай на дружество, при което част от членовете носят неограничена отговорност за дълговете на дружеството, когато повече от половината капитал, посочен в баланса на предприятието, е изразходван и повече от една четвърт от този капитал е бил загубен през предходните 12 месеца,
в)
каквото и да е по вид предприятие, което отговаря на критериите на националното право за прилагане на процедура по обявяване в несъстоятелност.
(75)
От точка 10, буква а) от насоките за оздравяване и преструктуриране следва, че без външна намеса дадено дружество, което е загубила значителна част от своя уставен капитал, неизбежно ще се оттегли от бизнеса в краткосрочен или средносрочен план. В предишно решение (18) Комисията заключи, че дружество с отрицателен собствен капитал a fortiori ще се счита за дружество в затруднение. В своето решение по делото Biria (19) Общият съд също така потвърди, че сериозната загуба на капитал действително е признак за затруднение и че Комисията е била права да заключи, че дружество с отрицателен собствен капитал е дружество в затруднение.
(76)
Legler изпълнява критерия на точка 10, буква а) от насоките за оздравяване и преструктуриране, тъй като е отчело отрицателен собствен капитал през 2006 г. (вж. съображение 19).
(77)
Комисията също така отбелязва, че Legler вече е било считано за предприятие в затруднение по смисъла на точка 10, буква а) от насоките за оздравяване и преструктуриране към 22 май 2007 г., когато е била разрешена помощта за оздравяване.
(78)
Впоследствие финансовото положение на Legler не се е подобрило. Всъщност то е било обявено в несъстоятелност от компетентния съд през 2008 г. (вж. съображение 16).
(79)
Комисията също така констатира, че Legler не е новосъздадено предприятие по смисъла на точка 12 от насоките за оздравяване и преструктуриране.
(80)
В съответствие с точка 13 от насоките за оздравяване и преструктуриране предприятие, принадлежащо или поето от по-голяма икономическа група, обикновено не е допустимо за предоставяне на помощ за оздравяване или преструктуриране, освен когато може да се докаже, че затрудненията на предприятието са присъщи за него, а не са резултат от произволно разпределение на разходите в рамките на групата, като затрудненията са прекалено големи, за да може групата сама да се справи с тях.
(81)
Комисията отбелязва, че Piltar е било просто търговски инструмент, който не се е стремял към друга стопанска дейност освен притежаването на акции в Legler. Информацията, с която Комисията разполага, не навеждат на мисълта, че затрудненията на дружеството са резултат от произволно разпределяне на разходите в рамките на групата. Освен това, тъй като Piltar е било изцяло притежавано от частни лица и не е участвало в стопанските дейности освен със своята капиталова инвестиция в Legler, то не е било в състояние да допринесе за преструктурирането на Legler.
(82)
Въз основа на горепосоченото може да се заключи, че условията, определени в точка 9 от насоките за оздравяване и преструктуриране, са спазени.
(83)
Предвид факта, че Legler отговаря на критериите за помощ за преструктуриране, сега трябва да се оцени дали са изпълнени условията, определени в точки 32-51 от насоките за оздравяване и преструктуриране за съвместимост на помощта за преструктуриране.
(84)
Италия обаче оттегли плана за преструктуриране на Legler и поради това тя вече не е ангажирана с никакъв план за преструктуриране по смисъла на точка 35 от насоките за оздравяване и преструктуриране. В съответствие с това Комисията не може да оцени неправомерната помощ в контекста на критериите, определени в точки 32-51 от насоките за оздравяване и преструктуриране.
(85)
В допълнение Комисията изразява становището, че публичната гаранция и замяната на дълг срещу капитал не могат да се счетат за съвместими с вътрешния пазар въз основа на нито едно друго правно основание.
VI. ЗАКЛЮЧЕНИЕ
(86)
Официалната процедура по разследване съгласно член 108, параграф 2 от Договора по отношение на пряката безвъзмездна помощ в размер на 13,2 млн. EUR трябва да се прекрати, тъй като Италия оттегли своето уведомление и не възнамерява да работи повече по този проект за помощ.
(87)
Комисията заключава, че публичната гаранция и замяната на дълг срещу капитал попадат в обхвата на член 107, параграф 1 от Договора.
(88)
Тези две нови мерки бяха приведени в действие от Италия в нарушение на член 108, параграф 3 от Договора.
(89)
В съответствие с Договора и установената съдебна практика на Съда, когато дадена помощ бъде счетена за несъвместима с вътрешния пазар, Комисията е компетентна да реши дали съответната държава трябва да отмени или да измени помощта (20). Съдът също така нееднократно е постановявал, че задължението на дадена държава да отмени помощ, счетена от Комисията за несъвместима с общия пазар, цели да възстанови съществувалата преди това ситуация (21). В този контекст Съдът е постановил, че целта е постигната, когато получателят е изплатил сумите, предоставени чрез неправомерна помощ, като така се е отказал от преимуществото, което е имал над конкурентите си на пазара, и ситуацията от преди плащането на помощта е възстановена (22).
(90)
При следване на тази съдебна практика член 14 от Регламент (ЕО) № 659/99 на Съвета (23) гласи, че „когато са взети отрицателни решения в случаи с неправомерна помощ, Комисията решава съответната държава-членка да вземе всички необходими мерки за възстановяване на помощта от получателя.“
(91)
Следователно, тъй като въпросните мерки следва да се считат за неправомерни и несъвместими с вътрешния пазар, размерът на помощта на тези две мерки, т.е. съответно 13 млн. EUR и 383 850 EUR, трябва да се възстановяват с цел възстановяване на ситуацията, съществувала на пазара преди предоставянето на помощта.
(92)
Що се отнася до публичната гаранция, възстановяването следва да се извърши от деня след датата, на която Италия оттегли уведомлението на помощта за преструктуриране, т.е. от 24 юли 2008 г., и върху нея се начислява лихва до датата на действителното възстановяване.
(93)
Що се отнася до замяната на дълг срещу капитал, върху сумата, която подлежи на възстановяване, се начислява лихва от датата, на която помощта е била предоставена на разположение на получателя, т.е. от 31 май 2007 г. до датата на действителното възстановяване,
ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
Член 1
Официалната процедура по разследване съгласно член 108, параграф 2 от Договора по отношение на пряката безвъзмездна помощ в размер на 13,2 млн. EUR за дружеството Legler S.p.A. се закрива.
Член 2
Публичната гаранция в размер на 13 млн. EUR и съответно замяната на дълг срещу капитал в размер на 383 850 EUR, предоставени от Италия в разрез с член 108, параграф 3 от Договора в полза на Legler S.p.A., представляват държавна помощ, несъвместима с вътрешния пазар.
Член 3
1. Италия възстановява от получателя помощта, посочена в член 2.
2. Върху сумите, които следва да бъдат възстановени, се начислява лихва до датата на действителното възстановяване.
По отношение на публичната гаранция тази лихва се изчислява от деня след датата, на която Италия оттегли уведомлението за помощта за преструктуриране.
По отношение на замяната на дълг срещу капитал тази лихва се изчислява от датата, на която помощта е била предоставена на разположение на получателя.
3. Лихвата се изчислява с натрупване съгласно глава V от Регламент (ЕО) № 794/2004 на Комисията (24) и Регламент (ЕО) № 271/2008 на Комисията (25) за изменение на Регламент (ЕО) № 794/2004.
4. Италия анулира всички останали изплащания на помощта, посочена в член 2, считано от датата на уведомяване за настоящото решение.
Член 4
1. Възстановяването на помощта, посочена в член 2, се извършва незабавно и ефективно.
2. Италия прави необходимото настоящото решение да бъде изпълнено в срок от четири месеца от датата, на която е уведомено за него.
Член 5
1. В срок от два месеца след уведомлението за настоящото решение Италия изпраща следната информация на Комисията:
а)
общата сума (главница и лихви), подлежаща на възстановяване от получателя;
б)
подробно описание на вече предприетите или планирани мерки за спазване на настоящото решение;
в)
документи, доказващи, че на получателя е наредено да възстанови помощта.
2. Италия информира Комисията за напредъка по националните мерки, предприети за изпълнение на настоящото решение, до пълното възстановяване на помощта, посочена в член 2. При поискване от страна на Комисията Италия предоставя незабавно информация за вече предприетите или планираните мерки за изпълнение на настоящото решение. Тя предоставя също подробна информация относно сумите на помощта и лихвите, които вече са възстановени от получателя.
Член 6
Адресат на настоящото решение е Република Италия.
Съставено в Брюксел на 23 март 2011 година.
KOMMISSIONENS BESLUT
av den 23 mars 2011
om det statliga stöd nr C 39/07 som Italien har genomfört till förmån för Legler SpA
[delgivet med nr K(2011) 1758]
(Endast den italienska texten är giltig)
(Text av betydelse för EES)
(2012/51/EU)
EUROPEISKA KOMMISSIONEN HAR ANTAGIT DETTA BESLUT
med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artikel 108.2 första stycket,
med beaktande av avtalet om Europeiska ekonomiska samarbetsområdet, särskilt artikel 62.1 a,
med beaktande av kommissionens beslut att inleda det förfarande som anges i artikel 108.2 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt (1),
efter att i enlighet med nämnda artiklar ha gett berörda parter tillfälle att yttra sig och med beaktande av deras synpunkter, och
av följande skäl:
I. FÖRFARANDE
(1)
Den 5 april 2007, sex månader efter beviljandet av det statliga stöd som av kommissionen bedömts som förenligt med den inre marknaden (2), anmälde Italien en omstruktureringsplan för Legler SpA.
(2)
Den 25 september 2007 inledde kommissionen ett formellt granskningsförfarande avseende omstruktureringsplanen (3). Synpunkter från Italien mottogs den 30 november 2007.
(3)
Den 10 december 2007 mottog kommissionen synpunkter från en berörd part. Kommissionen vidarebefordrade synpunkterna till Italien genom en skrivelse av den 3 mars 2008. Italien gav sina synpunkter genom en skrivelse av den 20 maj 2008.
(4)
Den 23 juli 2008 drog de italienska myndigheterna tillbaka anmälan om omstruktureringsstöd och meddelade att man inte skulle fullfölja planen.
(5)
Kommissionen begärde ytterligare upplysningar från de italienska myndigheterna genom skrivelser av den 8 augusti 2008, den 22 oktober 2008, den 9 februari 2009, den 4 september 2009 och den 17 mars 2010, på vilka de italienska myndigheterna svarade genom skrivelser av den 26 september 2008, den 1 december 2008, den 3 juni 2009, den 6 oktober 2009, den 24 februari 2010 samt den 20 april 2010.
II. BESKRIVNING
II.1. Stödmottagare
(6)
Legler SpA är moderbolag till en italiensk textiltillverkande koncern (nedan kallad Legler, koncernen eller företaget) som grundades 1863 och som, vid den tidpunkt då det formella granskningsförfarandet inleddes, bestod av flera rättsubjekt, nämligen Legler Ottana SpA, Legler Siniscola SpA och Legler Macomer SpA. Legler SpA ägde en minoritetsandel i Legler Maroc SA och 40 % av Legler Ottana SpA. Merparten av aktierna i Legler SpA innehades av holdingföretaget Piltar Ltd (nedan kallat Piltar).
(7)
År 2007 hade Legler 1 213 (4) anställda och anläggningar i regionen Sardinien (i Macomer i provinsen Oristano samt i Siniscola och Ottana i provinsen Nuoro) och i regionen Lombardiet (i Ponte San Pietro i provinsen Bergamo). Koncernens omsättning uppgick till 101 miljoner euro 2006 och till 30,9 miljoner euro i september 2007.
(8)
Leglers huvudsakliga verksamhet var tillverkning av denim av hög kvalitet. Företaget hade varit en ledande aktör inom denna sektor i Italien och Tyskland och en viktig leverantör till Frankrike och Beneluxländerna. Enligt de italienska myndigheterna består denimmarknaden av två segment: konfektionssektorn för kända märken (detta var Leglers huvudsakliga sektor) och produkter för massmarknaden, där konkurrensen främst är prisbaserad. Leglers största konkurrenter fanns i Italien, Grekland, Frankrike, Tunisien, Turkiet och Japan. Leglers problem började 2003, då en betydande del av produktionen omlokaliserades till Asien eller till länder söder om Medelhavet.
(9)
Den 30 maj 2007 beslutades vid ett styrelsemöte inom SFIRS SpA, ett investeringsbolag i regionen Sardinien, att SFIRS skulle köpa en skuld från Intex SpA, som befann sig i likvidation, till ett pris av 450 000 euro. Skulden tillhörde Legler SpA och Legler Siniscola SpA och hade ett nominellt värde på 17 miljoner euro.
(10)
Vid samma möte beslutade SFIRS även att 14,5 miljoner euro av Leglers skuld på 17 miljoner euro skulle omvandlas till aktieinnehav i Legler.
(11)
Den 31 maj 2007 genomfördes utbytet av skuld mot aktieinnehav vid Leglers bolagsstämma. Genom att omlägga en del av Leglers skuld (till ett nominellt värde av 14,5 miljoner euro) till kapital köpte SFIRS 49 % av stamaktierna (och 100 % av preferensaktierna (5)) i Legler SpA Återstående 51 % behöll Piltar.
(12)
I januari 2008 beslutade SFIRS att avhända sig sitt aktieinnehav i Legler SpA samt Leglerkoncernens återstående skuld, och offentliggjorde en inbjudan att lämna anbud för uppköp av Leglers aktier och skulder.
(13)
Det vinnande anbudet lades av företaget Ferratex s.r.l. (nedan kallat Ferratex) och uppgick till totalt 2 000 001 euro. Enligt de italienska myndigheterna återspeglade detta pris marknadsvärdet på SFIRS totala intäkter från Legler och dess dotterbolag, vilket uppskattades av en oberoende expert till 2 miljoner euro, plus det symboliska priset 1 euro för SFIRS andel av Leglers aktier, som även det grundades på en oberoende experts bedömning. Försäljningen ägde rum den 25 januari 2008.
(14)
Legler stoppade dock verksamheten vid samtliga anläggningar mellan december 2007 och augusti 2008, och sedan dess har verksamheten legat nere vid samtliga anläggningar.
(15)
Den 23 juli 2008 bytte Legler SpA namn till Texfer SpA Dotterbolagen på Sardinien döptes också om till Texfer Ottana SpA, Texfer Siniscola SpA och Texfer Macomer SpA.
(16)
Den 18 augusti 2008 förklarades koncernens moderbolag insolvent av behörig domstol, och den 13 november 2008 underställdes företaget ett kollektivt insolvensförfarande, ett så kallat amministrazione straordinaria, tillsammans med sina dotterbolag.
(17)
Garantin om undsättningsstöd åberopades av banken kort efter det att Legler visat sig vara oförmöget att återbetala undsättningslånet inom den fastställda tidsfristen. Det behöriga ministeriet återbetalade följaktligen lånet plus ränta den 16 september 2008.
(18)
Den 21 oktober 2010 försattes Texfer SpA i konkurs. Den 17 och 18 november 2010 försattes även Texfer Ottana SpA, Texfer Siniscola SpA och Texfer Macomer SpA i konkurs.
(19)
Under 2006 hade Legler ett negativt eget kapital på - 8,6 miljoner euro, jämfört med ett positivt värde på 17,2 miljoner euro under 2005. Företaget rapporterade förluster på 25,9 miljoner euro under 2006 och 28,1 miljoner euro under 2005. År 2006 uppgick företagets omsättning till 101,4 miljoner euro, jämfört med 124,2 miljoner euro 2005. Rörelseresultatet före räntor, skatter och avskrivningar var - 10,9 under 2006 och - 0,7 under 2005. Dessutom steg räntekostnaderna.
(20)
Den 30 november 2007 hade Legler ett negativt eget kapital på 16,3 miljoner euro. Förlusterna för perioden 2003-2007 var 94,9 miljoner euro, och företagets situation hade försämrats stadigt med ökande förluster och sjunkande omsättning.
(21)
Den 13 november 2008 underställdes koncernen kollektiva insolvensförfaranden enligt nationell rätt, vilket slutade med att företaget försattes i konkurs (se skälen (16-18).
II.2. Omstruktureringsåtgärderna
(22)
Den omstruktureringsplan (piano industriale) som anmäldes av Italien (nedan kallad planen) omfattade en treårsperiod (2007-2009) och bestod av tre åtgärder: i) 13 miljoner euro i form av en garanti på medellång sikt för omstruktureringsperioden, som ersatte den sexmånadersgaranti som beviljats i statligt undsättningsstöd (6), ii) 13,2 miljoner euro i direktstöd, och iii) 13 miljoner euro i form av ett utbyte av skuld mot aktieinnehav. Den 31 maj 2007 genomförde dock SFIRS ett utbyte av skuld mot aktieinnehav till ett nominellt värde av 14,5 miljoner euro.
(23)
Trots att de italienska myndigheterna hade lämnat in en omstruktureringsplan (piano industriale) för perioden 2007-2009 hävdade de att den aktuella omstruktureringsperioden skulle löpa från den 1 juni 2007 till slutet av 2012. De enda uppgifter som tillhandahölls för att redovisa företagets omstrukturering från 2009 till 2012 var kassaflödet och skuldutvecklingen i det nystartade företaget (NewCo).
(24)
Inom denna bredare tidsram uppgick de totala kostnaderna för upprättandet av ett nytt företag från fusionen av Legler SpA och dess dotterbolag på Sardinien till 106,2 miljoner euro, varav 86,7 miljoner euro skulle gå till en omfattande omorganisering av koncernen, medan resten skulle användas för att återställa kapitalet och täcka förlusterna.
(25)
NewCo skulle fokusera på företagets traditionella kärnverksamhet, nämligen denim av hög kvalitet, medan de två andra produktionslinjerna (manchester och bomull) skulle läggas ner. Koncernens geografiska läge skulle också koncentreras till endast två anläggningar (Siniscola and Ottana), som ligger i samma region. Återstående tillgångar skulle säljas för att Legler skulle kunna lämna ett eget bidrag och minska energi-, transport- och personalkostnaderna. Anläggningen i Macomer omfattades inte av planen (7).
(26)
Enligt planen skulle även en ny aktieägare gå in tillsammans med SFIRS, och det angavs att man behövde kreditlinjer från privata källor för att omorganiseringen skulle kunna genomföras.
II.3. Angivande av skälen till att förfarandet inleddes
(27)
I sitt beslut att inleda förfarandet uttryckte kommissionen tvivel över huruvida utbytet av skuld mot aktieinnehav var fritt från inslag av statligt stöd. Kommissionen betvivlade att en privat investerare skulle ha gått med på att byta skulder mot aktier i företaget under rådande omständigheter, särskilt med tanke på att en del av företagets verksamhet hade legat nere under flera månader. De italienska myndigheterna hade dessutom inte försett kommissionen med något kontrafaktiskt scenario till stöd för SFIRS antagande att det var mer kostnadseffektivt att investera i Legler och betala omstruktureringskostnaderna än att försätta koncernen i konkurs.
(28)
När det gäller stödets förenlighet med den inre marknaden på grundval av gemenskapens riktlinjer för statligt stöd till undsättning och omstrukturering av företag i svårigheter (8) (nedan kallade riktlinjerna för undsättning och omstrukturering), undrade kommissionen för det första om Leglers svårigheter hade kunnat avhjälpas av den största aktieinnehavaren Piltar och om det hade förekommit en godtycklig kostnadsfördelning inom koncernen.
(29)
För det andra betvivlade kommissionen att planen skulle kunna återställa företagets lönsamhet på lång sikt, eftersom den planerade avyttringen av tillgångar och produktionslinjer verkade tämligen otydlig och många antaganden om villkoren för den framtida driften verkade orealistiska, med tanke på Leglers produktionsstopp. Kommissionen tvivlade också på att de föreslagna åtgärderna utgjorde faktiska kompensationsåtgärder och gick utöver det som var nödvändigt för att återställa lönsamheten, att nivån på det egna bidraget var tillräcklig och att principen ”för första och sista gången” hade respekterats.
(30)
Slutligen uppmanade kommissionen de italienska myndigheterna att lämna information om de frågor som uppstått (ursprunget för SFRS krediter, detaljerad information om Piltar och kostnadsfördelningen inom koncernen, kompensationsåtgärder, den faktiska sannolikheten för att Legler skulle finna en ny aktieinnehavare och tillgången till den privata finansiering som krävdes för Leglers omorganisering).
III. SYNPUNKTER FRÅN BERÖRDA PARTER
(31)
Genom en skrivelse av den 14 december 2007 lämnade en berörd part synpunkter på beslutet att inleda ett förfarande. Den tredje parten hävdade att åtgärderna i fråga skulle orsaka snedvridning av marknaden och påpekade att sektorn led av betydande överkapacitet. Den tillhandahöll statistik för världens samlade produktionskapacitet för denim under 2006, och enligt dessa siffror rådde en global överkapacitet på 27 %.
IV. KOMMENTARER FRÅN ITALIEN
(32)
För det första förklarade de italienska myndigheterna hur SIFRS kom att bli den största aktieinnehavaren i Legler. I mars 2007 köpte SFIRS skulderna för Legler SpA och Legler Siniscola SpA från företaget Intex SpA, som var försatt i konkurs, till ett pris av 450 000 euro. Den 31 maj 2007 omvandlade SFIRS en del av den skulden, som hade ett nominellt värde på 14,5 miljoner euro, till aktier i Legler och köpte därmed 49 % av Leglers stamaktier (Piltar behöll återstående 51 %) och 100 % av företagets preferensaktier (9).
(33)
För det andra förklarade de italienska myndigheterna att Piltar endast var ett affärsverktyg som kontrollerades av fysiska personer. Det bildades uteslutande i syfte att köpa aktieinnehav i Legler och bedrev ingen annan affärsverksamhet. De italienska myndigheterna tillade att Piltar länge klargjort att man inte planerade att stödja företaget finansiellt och att man hade för avsikt att successivt avyttra sina aktier i koncernen. Det verkar som om SFIRS utöver 49 % aktier även erhöll rätten att köpa återstående 51 % av Leglers stamaktier.
(34)
För det tredje lovade de italienska myndigheterna att tillhandahålla information om kompensationsåtgärderna.
(35)
För det fjärde konstaterade Italien att man hade sett en uppmuntrande utveckling inom de marknadssegment som omfattas av Leglers omstruktureringsplan för att återställa den ekonomiska lönsamheten, som beskrivs i skäl (25). De italienska myndigheterna nämnde också företagets avsikt att se till att privata kreditlinjer och nya aktieinnehavare finansierar en del av planen, och fastslog att åtgärder redan hade vidtagits i detta avseende.
(36)
Vidare påpekade de italienska myndigheterna som svar på tredje partens kommentarer, att Leglers marknadsandel under 2006 inte var större än 0,27 %. Myndigheterna tillade att planen, i egenskap av kompensationsåtgärd, inbegrep en 22-procentig minskning av företagets kapacitet jämfört med 2006 och en 40-procentig minskning jämfört med 2005. Därför ansåg myndigheterna att stödet inte skulle snedvrida konkurrensen i en utsträckning som skulle hota det allmänna intresset.
(37)
I de skrivelser som inlämnades efter återkallandet av omstruktureringsplanen hävdade de italienska myndigheterna att utbytet av skuld mot aktieinnehav inte skulle utgöra statligt stöd enligt artikel 107.1 i EUF-fördraget, eftersom SFIRS hade agerat i enlighet med principen om en privat investerare i en marknadsekonomi. Enligt de italienska myndigheterna skulle en privat investerare ha agerat på samma sätt för att undvika konkurs och återställa åtminstone en del av sina krediter på ett så effektivt sätt som möjligt, dvs. genom att omvandla de till kapital och omstrukturera företaget tillsammans med en ny privat investerare och en ny kreditlinje.
V. BEDÖMNING AV STÖDET
(38)
Enligt artikel 8.1 i rådets förordning (EG) nr 659/1999 (10) får den berörda medlemsstaten återkalla en anmälan i den mening som avses i artikel 2, om det sker i god tid innan kommissionen har fattat ett beslut enligt artikel 4 eller 7.
(39)
I detta fall, där kommissionen har inlett ett formellt granskningsförfarande, ska kommissionen avsluta detta förfarande i enlighet med artikel 8.2 i samma förordning.
(40)
Kommissionen noterar att direktstödet på 13,2 miljoner euro inte har genomförts av Italien och att Italien inte kommer att fullfölja detta stödprojekt. Eftersom omstruktureringsplanen har återkallats, tjänar det formella granskningsförfarande som inletts inte längre något syfte.
(41)
Eftersom Italien olagligt genomfört de två andra anmälda omstruktureringsåtgärderna måste kommissionen, för att kunna avsluta det formella granskningsförfarandet, fastställa huruvida åtgärderna utgör statligt stöd i den betydelse som avses i artikel 107.1 i EUF-fördraget och, om så är fallet, huruvida detta stöd är förenligt med den inre marknaden.
(42)
Enligt artikel 107.1 i EUF-fördraget är stöd som ges av en medlemsstat eller med hjälp av statliga medel, av vilket slag det än är, som snedvrider eller hotar att snedvrida konkurrensen genom att gynna vissa företag eller viss produktion, oförenligt med den inre marknaden i den utsträckning det påverkar handeln mellan medlemsstaterna.
(43)
I de fall statligt stöd i den betydelse som avses i artikel 107.1 i EUF-fördraget ska beviljas eller har beviljats ett företag i svårigheter, måste detta stöds förenlighet med den inre marknaden bedömas på grundval av riktlinjerna för undsättning och omstrukturering. Följaktligen kan stödet bedömas vara förenligt på grundval av artikel 107.3 c i EUF-fördraget endast om villkoren i riktlinjerna för undsättning och omstrukturering är uppfyllda.
V.1. Förekomsten av stöd
(44)
Garantin om undsättningsstöd till ett belopp av 13 miljoner euro upphörde inte att gälla vid slutet av den sexmånadersperiod för vilken kommissionen hade godkänt garantin, utan fortsatte att tillämpas efter det att anmälan om planen hade återkallats (se skäl 17).
(45)
Förlängningen av garantin om undsättningsstöd anmäldes som en åtgärd som beviljats medel från det behöriga ministeriet och som finansierats via statsbudgeten. Stödet gavs följaktligen med hjälp av statliga medel och kan därför tillskrivas staten. Garantin om undsättningsstöd utgör en selektiv förmån, eftersom den ger Legler tillgång till finansiella medel som företaget inte skulle ha erhållit på annat sätt, med tanke på dess ekonomiska situation. Undsättningsstödet befriade därmed Legler från de kostnader företaget annars skulle ha ådragit sig. Med tanke på att Legler höll på att genomföra en omstruktureringsprocess i syfte att återuppta produktionen riskerade stödet dessutom att snedvrida konkurrensen på den inre marknaden och påverka handeln mellan medlemsstaterna. Åtgärdens snedvridande effekt framhölls av en tredje part, som också påpekade att sektorn lider av överkapacitet.
(46)
Kommissionen anser därför att förlängningen av garantin om undsättningsstöd, som också är en omstruktureringsåtgärd, utgör statligt stöd i den betydelse som avses i artikel 107.1 i EUF-fördraget.
(47)
Vid fastställandet av stödbeloppet åberopar kommissionen punkt 4.1 a i tillkännagivandet om garantier (11), där kommissionen konstaterar att ”för företag i svårigheter skulle en eventuell garantigivare på marknaden ta ut en hög avgift när garantin beviljas med tanke på den förväntade risken för betalningsförsummelse. Om sannolikheten för att låntagaren inte kommer att kunna betala tillbaka lånet blir särskilt stor kan det hända att en sådan marknadsmässig avgift inte finns, och i undantagsfall kan stödinslaget i garantin visa sig vara lika stort som det belopp som garantin faktiskt täcker”.
(48)
Mot bakgrund av Leglers stora ekonomiska problem vid den tidpunkt då garantin gavs (ökade förluster, minskad omsättning och negativt eget kapital, se skäl 19-21 och 52) anser kommissionen att det var högst osannolikt att företaget skulle beviljas ett banklån på marknaden utan statligt ingripande. Kommissionen anser därför att stödbeloppet motsvarar hela lånebeloppet (12).
(49)
Kommissionen påpekar att bytet genomfördes av SFIRS, ett offentligt företag vars största aktieägare, regionen Sardinien, utövar ett betydande inflytande på företagets beslut (13). Italien har aldrig förnekat detta. Kommissionen drar därför slutsatsen att åtgärden i fråga kan hänföras till staten och att den beviljades med hjälp av statliga medel. Denna åtgärd är också selektiv, eftersom den gynnar ett visst företag, dvs. Legler. Eftersom Legler höll på att genomföra en omstrukturering i syfte att återuppta produktionen riskerade stödet dessutom att snedvrida konkurrensen på den inre marknaden och påverka handeln mellan medlemsstaterna. Åtgärdens potentiellt snedvridande effekt framhölls även i de kommentarer som inlämnades av en tredje part, som också påpekade att sektorn lider av överkapacitet.
(50)
I sitt svar hävdade Italien att åtgärden i fråga inte gav Legler någon konkurrensfördel, eftersom man anser att stödet tillhandahållits i enlighet med principen om en privat investerare i en marknadsekonomi.
(51)
För att fastställa huruvida Legler fått konkurrensfördelar med hjälp av statliga medel måste man, i enlighet med rättspraxis (14), överväga huruvida en privat investerare med liknande egenskaper som SFIRS under liknande omständigheter hade varit villig att genomföra ett liknande utbyte av skuld mot aktieinnehav, med hänsyn till den information som fanns tillgänglig och den utveckling som var att vänta vid tidpunkten för transaktionen.
(52)
Före det första noterar kommissionen utifrån Leglers redovisning att företaget 2007 hade ett kapital på 1,8 miljoner euro och ett negativt eget kapital på 16,2 miljoner euro. Under perioden 2003-2007 steg förlusterna till 94,9 miljoner euro och företagets situation förvärrades betydligt, med ökade förluster och minskad omsättning.
(53)
Kommissionen noterar också att SFIRS, trots den kritiska ekonomiska situation som beskrivs ovan, inte genomfört någon omfattande lönsamhetsanalys eller riskbedömning för transaktionen. Trots att kommissionen flera gånger begärt detta har Italien aldrig lämnat in ett väl underbyggt kontrafaktiskt scenario som visar att SFIRS val var att föredra framför alternativet att försätta Legler i konkurs.
(54)
Liknande kommentarer gjordes också av Italiens centralbank i en rapport (15) som publicerades efter en utredning av SFIRS verksamhet. I rapporten kritiserades SFIRS agerande, eftersom man inte gjort en tillfredsställande analys före utbytet av skuld mot aktieinnehav och för det motsägelsefulla beslutet att göra en ”investering” utan några konkreta utsikter att återfå de investerade pengarna.
(55)
Bortsett från denna bedömning var företagets ekonomiska situation sådan att ingen förnuftig privat investerare i en marknadsekonomi skulle ha genomfört en liknande transaktion.
(56)
I detta avseende noterar kommissionen också att den omstruktureringsplan (Piano Industriale) som företaget anmält inte kan betraktas som en realistisk grund för att förutse företagets framtida resultat. Enbart det faktum att planen inte omfattade hela utan endast en del av omstruktureringsperioden, och att den inte innehöll någon information om omstruktureringens vidare utveckling (se skäl 23), visar tydligt att en sådan brist på information skulle ha avskräckt en eventuell privat investerare från att genomföra den aktuella transaktionen.
(57)
När det gäller SFIRS reella utsikter att återfå de pengar som Legler är skyldigt, försämrade SFIRS faktiskt sin möjlighet att återkräva pengarna genom att byta ut skulderna mot aktieinnehav, jämfört med sin tidigare position som prioriterad fordringsägare.
(58)
SFIRS investering vid tidpunkten för utbytet av skuld mot aktieinnehav verkade ha ett alltför begränsat värde och tveksamma framtidutsikter för att uppväga de risker som angetts ovan, i synnerhet mot bakgrund av företagets kritiska ekonomiska situation. Detta blev särskilt tydligt vid den oberoende värderingen, där företaget gavs ett symboliskt värde på 1 euro.
(59)
Mot bakgrund av ovanstående omständigheter kan man dra slutsatsen att SFIRS i och med utbytet av skulder mot aktier inte agerade som en privat investerare skulle ha gjort under normala marknadsförhållanden. En privat investerare skulle inte ha genomfört en sådan transaktion utan att först göra en tillförlitlig och realistisk bedömning som visat att det skulle vara mer kostnadseffektivt att byta skulderna mot aktier i stället för att förbli företagets prioriterade fordringsägare.
(60)
Genom att byta ut skulder mot aktieinnehav gav SFIRS således Legler en konkurrensfördel.
(61)
Av ovanstående följer att utbytet av skulder mot aktieinnehav utgör statligt stöd i den mening som avses i artikel 107.1 i EUF-fördraget.
(62)
När det gäller beräkningen av stödbeloppet bör det noteras att begreppet statligt stöd är begränsat till stöd som ges med hjälp av statliga medel. Stödbeloppet måste beräknas på grundval av marknadsvärdet på den skuld som SFIRS omvandlade till aktier i Legler. Det nominella värdet på Leglers skuld till SFIRS var 17 miljoner euro och dess marknadsvärde dagen för utbytet var 450 000 euro. Den transaktion genom vilken SFIRS omvandlade 85,3 % av sina totala krediter, motsvarande ett nominellt värde på 14,5 miljoner euro, till aktier hade därmed ett marknadsvärde på 383 850 euro (dvs. 85,3 % av 450 000 euro). Den fördel som gavs med hjälp av statliga medel var därför 383 850 euro. Å andra sidan kan det nominella värdet på den utbytta skulden inte betraktas som en fördel annat än i strikt redovisningsmässig mening.
V.2. Stödets förenlighet med den inre marknaden
(63)
Eftersom de två anmälda åtgärderna har visat sig utgöra statligt stöd i den mening som avses i artikel 107.1 i EUF-fördraget måste kommissionen bedöma huruvida detta stöd är förenligt med den inre marknaden.
(64)
De statliga stödåtgärdernas förenlighet med den inre marknaden måste bedömas på grundval av riktlinjerna för undsättning och omstrukturering.
(65)
För att bedöma den statliga garantins förenlighet med den inre marknaden måste man skilja mellan förlängningen av undsättningsstödet och tillhandahållandet av en garanti på medellång sikt, som också är en omstruktureringsåtgärd (under omstruktureringsperioden).
(66)
När det gäller förlängningen av undsättningsstödet fastslås följande i punkt 26 i riktlinjerna: ”I de fall då medlemsstaten har tillhandahållit en omstruktureringsplan inom sex månader från dagen för godkännandet eller, i fråga om icke anmält stöd, från genomförandet av åtgärden, förlängs tidsfristen för återbetalningen av lånet eller avslutandet av garantin till dess att kommissionen har fattat sitt beslut om planen, om inte kommissionen beslutar att en sådan förlängning inte är motiverad.”
(67)
Anmälan av omstruktureringsplanen gjorde att undsättningsstödet kunde fortsätta längre än sex månader. Italien återkallade dock senare denna anmälan. Det framkommer i punkt 26 i riktlinjerna att anmälan av en omstruktureringsplan är ett nödvändigt villkor för att undsättningsstödet ska kunna förlängas. Om en anmäld omstruktureringsplan senare återkallas måste därför undsättningsstödet upphöra.
(68)
Det framgår av kommissionens beslutspraxis (målen Ernault (16) och Huta Cynku (17)) att om varken en omstruktureringsplan eller likvidationsplan har anmälts till kommissionen eller, som i detta fall, om omstruktureringsplanen återkallats, kan förlängningen av det aktuella undsättningsstödet inte fortsätta efter det datum då medlemsstaten återkallade anmälan om omstruktureringsplanen.
(69)
Eftersom garantin på medellång sikt (under omstruktureringsplanens löptid), som var avsedd att fungera som anmält omstruktureringsstöd, var en förlängning på garantin om undsättningsstöd var det förenligt till dess att Italien återkallade anmälan.
(70)
Därför bör den förlängda stödgarantins förenlighet med den inre marknaden bedömas från och med den dag då Italien återkallade sin anmälan (dvs. från och med den 24 juli 2008).
(71)
Beviljandet av statligt stöd till ett företag i svårigheter kan endast betraktas som förenligt på grundval av artikel 107.3 c i EUF-fördraget om samtliga villkor som fastställs i riktlinjerna för undsättning och omstrukturering har respekterats.
(72)
Enligt punkterna 12 a och 14 i riktlinjerna är endast företag i svårigheter berättigade till omstruktureringsstöd.
(73)
Enligt punkt 9 i riktlinjerna anses ett företag, oavsett storlek, vara i svårigheter om det inte med egna finansiella medel eller med medel från ägare/aktieägare eller långivare kan hejda förluster som utan ingripanden från de offentliga myndigheterna leder till att företaget med största sannolikhet försätts i konkurs.
(74)
Enligt punkt 10 i riktlinjerna anses ett företag vara i svårigheter under följande omständigheter:
a)
Om det är fråga om ett bolag med begränsat personligt ansvar för bolagsmännen, när över hälften av det tecknade kapitalet har förlorats och mer än en fjärdedel av detta kapital förlorats under de senaste tolv månaderna.
b)
Om det är fråga om ett bolag med obegränsat personligt ansvar för bolagets skuld för åtminstone några av bolagsmännen, när över hälften av det bokföringsmässiga egna kapitalet har förlorats och mer än en fjärdedel av detta kapital förlorats under de senaste tolv månaderna.
c)
För alla bolagsformer, när det uppfyller villkoren i nationell lagstiftning för att vara föremål för ett kollektivt insolvensförfarande.
(75)
Av punkt 10 a i riktlinjerna för undsättning och omstrukturering framgår att utan ingripanden från de offentliga myndigheterna kommer ett företag som har upplevt en omfattande förlust av det tecknade kapitalet med största sannolikhet att gå i konkurs på kort eller medellång sikt. I ett tidigare beslut (18) fastslog kommissionen att ett företag som har ett negativt eget kapital måste betraktas som ett företag i svårigheter. I sin dom i målet Biria (19) bekräftade tribunalen också att omfattande kapitalförluster verkligen är ett tecken på svårigheter, och att kommissionen haft rätt i sin slutsats att ett företag med negativt eget kapital är ett företag i svårigheter.
(76)
Legler uppfyllde kriteriet i punkt 10 a i riktlinjerna för undsättning och omstrukturering, eftersom företaget hade ett negativt eget kapital 2006 (se skäl 19).
(77)
Kommissionen noterar också att Legler redan betraktades som ett företag i svårigheter i den betydelse som avses i punkt 10 a i riktlinjerna för undsättning och omstrukturering den 22 maj 2007 när undsättningsstödet beviljades.
(78)
Leglers ekonomiska situation förbättrades inte därefter. Företaget försattes faktiskt i konkurs av behörig domstol 2008 (se skäl 16).
(79)
Kommissionen konstaterar också att Legler inte är ett nybildat företag i den mening som avses i punkt 12 i riktlinjerna för undsättning och omstrukturering.
(80)
Enligt punkt 13 i riktlinjerna för undsättning och omstrukturering är ett företag som ingår i eller håller på att tas över av en koncern i princip inte berättigat till stöd till undsättning och omstrukturering, förutom om det kan visas att det endast är det berörda företaget som är i svårigheter och att svårigheterna inte är en följd av godtycklig kostnadsfördelning inom koncernen och att företagets svårigheter är så allvarliga att de inte kan åtgärdas inom koncernen.
(81)
Kommissionen noterar att Piltar endast var ett affärsverktyg som inte bedrev någon affärsverksamhet utöver aktieinnehavet i Legler. I den information som kommissionen haft tillgång till finns inget som tyder på att företagets svårigheter varit ett resultat av godtycklig kostnadsfördelning inom koncernen. Eftersom Piltar helt ägdes av fysiska personer och inte bedrev någon affärsverksamhet utanför sina investeringar i Legler, hade företaget inte någon möjlighet att bidra till Leglers omstrukturering.
(82)
På grundval av ovanstående kan man dra slutsatsen att villkoren i punkt 9 i riktlinjerna för undsättning och omstrukturering är uppfyllda.
(83)
Med tanke på att Legler är berättigat till omstruktureringsstöd måste det nu avgöras om villkoren i punkterna 32-51 i riktlinjerna för undsättning och omstrukturering är uppfyllda.
(84)
Italien återkallade Leglers omstruktureringsplan, och har därför inte längre något åtagande avseende genomförandet av en omstruktureringsplan i den mening som avses i punkt 35 i riktlinjerna för undsättning och omstrukturering. Följaktligen kan kommissionen inte bedöma det olagliga stödet mot bakgrund av kriterierna i punkterna i 32-51 i riktlinjerna för undsättning och omstrukturering.
(85)
Kommissionen anser dessutom att den statliga garantin och utbytet av skulder mot aktieinnehav inte kan anses vara förenliga med den inre marknaden på någon annan rättslig grund.
VI. SLUTSATSER
(86)
Det formella granskningsförfarandet enligt artikel 108.2 i EUF-fördraget avseende det direkta stödet på 13,2 miljoner euro måste avslutas, eftersom Italien har återkallat sin anmälan och inte avser att fullfölja detta stödprojekt.
(87)
Kommissionen drar slutsatsen att den statliga garantin och utbytet av skuld mot aktieinnehav faller inom ramen för artikel 107.1 i EUF-fördraget.
(88)
Italien genomförde dessa två åtgärder i strid med artikel 108.3 i EUF-fördraget.
(89)
I enlighet med EUF-fördraget och domstolens rättspraxis har kommissionen befogenhet att besluta att den berörda medlemsstaten ska upphäva eller ändra stödet om den fastställer att en stödåtgärd inte är förenlig med den gemensamma marknaden (20). Domstolen har också konsekvent framhållit att en stats skyldighet att upphäva stöd som kommissionen har betraktat som oförenligt med den inre marknaden är avsett att återställa den situation som rådde innan stödet beviljades (21). I detta avseende har domstolen fastställt att målet har uppnåtts så snart mottagaren har återbetalat de belopp som har beviljats genom olagligt stöd, och på så sätt förlorat den fördel som mottagaren har åtnjutit gentemot sina konkurrenter på marknaden och därmed har den situation som rådde innan stödet betalades återställts (22).
(90)
Enligt ovanstående rättspraxis föreskrivs i artikel 14 i rådets förordning (EG) nr 659/99 (23) att kommissionen vid negativa beslut i fall av olagligt stöd ska besluta att den berörda medlemsstaten ska vidta alla nödvändiga åtgärder för att återkräva stödet från mottagaren.
(91)
Med hänsyn till att de aktuella åtgärderna betraktas som olagligt stöd som är oförenligt med den inre marknaden måste stödbeloppen för dessa två åtgärder, dvs. 13 miljoner euro respektive 383 850 euro, återkrävas för att återställa den situation som rådde på marknaden innan stödet beviljades.
(92)
När det gäller den statliga garantin ska återkrävandet därför gälla från dagen efter Italiens återkallande av anmälan om omstruktureringsstöd, dvs. från och med den 24 juli 2008, och innefatta ränta på det återkrävda stödet till och med den dag det har återbetalats.
(93)
När det gäller utbytet av skuld mot aktieinnehav ska det återkrävda beloppet innefatta ränta från och med den dag då stödet ställdes till stödmottagarens förfogande, dvs. från och med den 31 maj 2007 och till och med den dag det har återbetalats.
HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE:
Artikel 1
Det formella granskningsförfarandet enligt artikel 108.2 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt avseende det direktstöd på 13,2 miljoner euro som beviljats till förmån för företaget Legler SpA har avslutats.
Artikel 2
Den statliga garanti till ett belopp av 13 miljoner euro och det utbyte av skuld mot aktieinnehav till ett värde av 383 850 euro som Italien genomfört i strid med artikel 108.3 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt till förmån för Legler SpA utgör statligt stöd som är oförenligt med den inre marknaden.
Artikel 3
1. Italien ska återkräva det stöd som avses i artikel 2 från stödmottagaren.
2. Det stöd som ska återkrävas ska innefatta ränta till och med den dag det har återbetalats.
När det gäller den statliga garantin ska räntan beräknas från och med dagen efter Italiens återkallande av anmälan om omstruktureringsstöd.
När det gäller utbytet av skuld mot aktieinnehav ska ränta beräknas från och med den dag då stödet ställdes till stödmottagarens förfogande.
3. Räntan ska beräknas som sammansatt ränta enligt kapitel V i kommissionens förordning (EG) nr 794/2004 (24) och kommissiionens förordning (EG) nr 271/2008 (25) om ändring av förordning (EG) nr 794/2004.
4. Italien ska upphöra med alla utestående betalningar av det stöd som avses i artikel 2, med verkan från den dag då detta beslut antas.
Artikel 4
1. Återkravet av det stöd som avses i artikel 2 ska genomföras omedelbart och effektivt.
2. Italien ska säkerställa att detta beslut genomförs inom fyra månader efter den dag då detta beslut har delgivits.
Artikel 5
1. Inom två månader efter den dag då detta beslut har delgivits ska Italien lämna följande uppgifter till kommissionen:
a)
Det totala belopp (kapital och räntor) som ska återkrävas från stödmottagaren.
b)
En detaljerad beskrivning av de åtgärder som redan har vidtagits eller som planeras för att för att rätta sig efter detta beslut.
c)
Dokument som visar att stödmottagaren har anmodats att betala tillbaka stödet.
2. Italien ska hålla kommissionen underrättad om utvecklingen vad gäller de nationella åtgärder som har vidtagits för att genomföra detta beslut till dess att återkravet av det stöd som avses i artikel 2 har slutförts. Italien ska på kommissionens begäran omgående lämna uppgifter om de åtgärder som redan har vidtagits eller som planeras för att rätta sig efter detta beslut. Italien ska också lämna detaljerade uppgifter om de stödbelopp och räntebelopp som redan har återkrävts från stödmottagaren.
Artikel 6
Detta beslut riktar sig till Republiken Italien.
Utfärdat i Bryssel den 23 mars 2011.