РЕШЕНИЕ НА КОМИСИЯТА
от 5 април 2011 година
относно мерки C 11/09 (ex NN 53b/08, NN 2/10 и N 19/10), приведени в действие от нидерландската държава в полза на ABN AMRO Group NV (създадено в резултат на сливане между Fortis Bank Nederland и ABN AMRO N)
(нотифицирано под номер C(2011) 2114)
(само текстът на английски език е автентичен)
(текст от значение за ЕИП)
(2011/823/ЕС)
ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 108, параграф 2, първа алинея от него,
като прикани заинтересованите страни да представят мненията си (1) в съответствие с член 108, параграф 2 от Договора и като взе предвид техните мнения,
като има предвид, че:
1. ПРОЦЕДУРА
(1)
На 3 октомври 2008 г. нидерландската държава придоби Fortis Bank Nederland („FBN“) (а именно нидерландското банково дъщерно дружество на финансовото холдингово дружество Fortis SA/NV (2)), включително активите на ABN AMRO Holding, които са собственост на FBN („ABN AMRO N“) за сумата от 12,8 млрд. EUR. В рамките на същата сделка нидерландската държава също така замени Fortis Bank SA/NV, белгийското банково дъщерно дружество на Fortis SA/NV, в качеството си на кредитор по заеми, отпуснати на FBN с номинална стойност 16,1 млрд. EUR (3). Нидерландската държава също така предостави на FBN механизъм за краткосрочна ликвидност в размер на 45 млрд. EUR и се споразумя да обезщети Fortis SA/NV за разходи и задължения, които произтичат от споразумението между акционерите в консорциума („САК“). В САК се описват правата и задълженията на трите финансови институции (Fortis SA/NV, Banco Santander и Royal Bank of Scotland („RBS“) или трите „участника в консорциума“), които съвместно са участвали в търг за ABN AMRO Holding посредством новосъздаденото правно образувание „RFS Holdings“. На 7 октомври 2008 г. нидерландската държава уведоми Комисията за своите мерки от 3 октомври 2008 г. (а именно придобиването на FBN за сумата от 12,8 млрд. EUR, новацията на дългосрочните заеми с номинална стойност 16,1 млрд. EUR и механизма за краткосрочна ликвидност в размер на 45 млрд. EUR, наричани по-долу „интегрираните сделки от 3 октомври 2008 г.“) като мерки, които не представляват държавна помощ, за да получи правна сигурност по отношение на тези мерки. Тъй като мерките вече са били приведени в действие, Комисията регистрира делото като NN-дело (тоест NN53b/08).
(2)
По време на преговорите, довели до придобиването на FBN на 3 октомври 2008 г., нидерландската държава се позова на външния доклад за оценка, изготвен от […] (4), копие от който беше изпратено на Комисията на 15 октомври 2008 г.
(3)
С писмо от 30 октомври 2008 г. Комисията уведоми нидерландското министерство на финансите за своето предварително становище, че мерките от 3 октомври 2008 г. изглежда представляват държавна помощ, предоставена на FBN. На 20 ноември 2008 г. беше проведена среща между службите на Комисията и нидерландската държава.
(4)
На 21 ноември 2008 г. нидерландската държава взе официално решение да не отделя FBN от ABN AMRO N, а вместо това да се стреми към сливане на двете дружества („сливането“) съгласно по-ранните планове на Fortis SA/NV.
(5)
На 3 декември 2008 г. Комисията взе решение (5) („решението от 3 декември 2008 г.“), в което мерките, взети от нидерландската държава на 3 октомври 2008 г. в полза на Fortis Bank SA/NV, се обявяват за съвместима с общия пазар държавна помощ. При все това в съображение 4 от това решение изрично се посочва, че Комисията ще прецени в рамките на отделна процедура дали приложените мерки от 3 октомври 2008 г. също са включвали помощ, предоставена на FBN.
(6)
На 17 декември 2008 г. нидерландската държава уведоми Комисията за намерението си да придобие ABN AMRO N от FBN за 6,5 млрд. EUR. Придобиването се извърши на 24 декември 2008 г. На 2 февруари 2008 г. нидерландските власти уведомиха Комисията, че придобиването е мярка, която не представлява държавна помощ, с цел получаване на правна сигурност.
(7)
На 24 декември 2008 г. RBS, Banco Santander и нидерландската държава подписаха изменение към САК, с което нидерландската държава замени Fortis SA/NV в САК.
(8)
На 6 март 2009 г. нидерландската държава изпрати на Комисията доклад от комплексната проверка (6) за придобитото предприятие, който бе изготвен от […] по искане на нидерландската държава.
(9)
С решение от 8 април 2009 г. („решението от 8 април 2009 г.“) Комисията стартира процедурата, предвидена в член 108, параграф 2 от договора под дело номер C11/09 (ex-NN53b/08) по отношение на предполагаема помощ, предоставена на FBN и ABN AMRO N.
(10)
На 6 май 2009 г. Комисията получи писмена жалба от Van Lanschot Bank („жалбоподателят“), нидерландски конкурент на FBN и ABN AMRO N. Тази жалба бе препратена от Комисията на нидерландската държава на 22 юли 2009 г., като с нея бе поискано представянето на мнения. Нидерландската държава поиска удължаване на крайния срок до 20 август 2009 г. и изпрати подробен отговор на жалбоподателя на 22 септември 2009 г. Жалбоподателят предостави допълнителна информация с писма от 21 август 2009 г. и 28 август 2009 г. Тези писма бяха препратени на нидерландската държава на 23 септември 2009 г., а нидерландската държава отговори на 29 октомври 2009 г.
(11)
На 15 май 2009 г. нидерландската държава изпрати писмо на Комисията, с което отговори на редица въпроси, повдигнати в решението от 8 април 2009 г. Подробен отговор по същество - за който нидерландската държава поиска повече време - беше изпратен на Комисията на 11 август 2009 г.
(12)
В неофициален документ, изпратен на 15 юни 2009 г., и по време на последваща среща с Комисията на 16 юни 2009 г. нидерландската държава уведоми Комисията за намерението си да приведе в действие план за рекапитализация на стойност 2,5 млрд. EUR, който дава възможност на ABN AMRO N да се отдели от дружеството-майка ABN AMRO Bank (7). По време на тази среща нидерландската държава подчерта, че след първото вливане на капитал в размер на 2,5 млрд. EUR ще бъдат необходими допълнителни мерки, които засега не могат да бъдат количествено изразени.
(13)
В решението от 8 април 2009 г. Комисията прикани нидерландския финансов надзорен орган („DNB“) да изрази мнението си относно надеждността на FBN и съответно на ABN AMRO N. Комисията получи изисканата информация относно FBN чрез писмо от 18 юни 2009 г. и актуализация на тази информация на 5 януари 2010 г. Освен това нидерландската държава препрати писмо от DNB относно ABN AMRO N на 20 януари 2010 г.
(14)
На 6 юли 2009 г. ABN AMRO Bank - дружеството-майка на ABN AMRO N - изпрати писмо до Комисията, в което изрази мнение относно решението от 8 април 2009 г. Това писмо беше препратено на нидерландската държава на 22 юли 2009 г., а нидерландската държава отговори на 22 септември 2009 г.
(15)
На 9 юли 2009 г. нидерландската държава уведоми Комисията, че FBN е възстановило всички краткосрочни финансови средства, които е получило от нидерландската държава в рамките на механизма за ликвидност в размер на 45 млрд. EUR от 3 октомври 2008 г.
(16)
На 15 юли 2009 г. нидерландската държава уведоми Комисията за плановете на FBN за придобиване на Fortis Clearing Americas („FCA“) от Fortis Bank SA/NV.
(17)
На 17 юли 2009 г. нидерландската държава направи официално уведомление за план с мерки за рекапитализация на стойност 2,5 млрд. EUR (8), които представляват суап за кредитно неизпълнение („CDS“) с ефект на освобождаване на капитал в размер на 1,7 млрд. EUR („инструментът за освобождаване на капитал“ или „CRI“) и задължителна конвертируема облигация с фиксиран падеж („MCS“) в размер на 800 млн. EUR. Първоначално мерките бяха регистрирани под дело номер N429/09, но тъй като те бяха приведени в действие преди Комисията да е взела решение относно тях, делото беше преместено от регистъра на помощите, за които е постъпило уведомление, в регистъра на помощите, за които не е постъпило уведомление (под номер NN 2/10).
(18)
На 10 септември 2009 г. нидерландската държава изпрати неофициален документ на Комисията с актуална информация за процеса на разделяне и сведения, че допълнителните мерки за държавна помощ (които не са количествено изразени) ще бъдат неизбежни.
(19)
По време на среща с Комисията, проведена на 9 ноември 2009 г., нидерландската държава посочи, че FBN и ABN AMRO N ще се нуждаят от допълнителни мерки на стойност 4,39 млрд. EUR, като по този начин общият размер на мерките (включително мерките, за които е постъпило уведомление на 17 юли 2009 г.) ще стане 6,89 млрд. EUR. По-подробна информация за мерките беше представена в допълнение от 10 ноември 2009 г. към неофициалния документ от 10 септември 2009 г., както и в допълнителна обяснителна бележка от 13 ноември 2009 г.
(20)
На 26 ноември 2009 г. нидерландската държава предостави на Комисията доклад на […], в който се изразява мнение относно сделката от 24 декември 2008 г. Мнението също така съдържа материал с контекстуална информация, разясняващ […].
(21)
На 4 декември 2009 г. нидерландската държава предостави на Комисията първа версия (9) на план за преструктуриране на група ABN AMRO („планът за преструктуриране от декември 2009 г.“), новото образувание, което се получи в резултат от сливането на FBN и ABN AMRO N. В този план се описва стратегията на новото образувание и също така се посочват финансови прогнози за базов сценарий.
(22)
На 14 януари 2010 г. нидерландската държава направи официално уведомление за новите мерки за държавна помощ в размер на 4,39 млрд. EUR в допълнение към мерките, за които вече е било направено уведомление през юли 2009 г. Комисията регистрира новите мерки под номер N19/10.
(23)
С решение от 5 февруари 2010 г. („решението от 5 февруари 2010 г.“) Комисията реши да удължи процедурата по разследване C11/09, така че да включи мерките, регистрирани под номера NN2/10 и N19/10. В това решение Комисията временно одобри тези мерки като мерки за помощ за оздравяване до 31 юли 2010 г. Нидерландската държава изпрати на Комисията писмо, съдържащо ангажимент за забрана за заемане на лидерска позиция по отношение на цените, приложим до края на 2010 г.
(24)
На 23 март 2010 г. Комисията получи отговор от нидерландската държава - която поиска удължаване на крайния срок - във връзка с решението от 5 февруари 2010 г. Освен това нидерландската държава предостави допълнителна информация относно плана за преструктуриране от декември 2009 г. на новата група ABN AMRO, inter alia с финансови прогнози за най-лош възможен сценарий.
(25)
Комисията зададе допълнителни въпроси на 8 април 2010 г., на които беше даден отговор на 7 май 2010 г. Нидерландската държава също така предостави на Комисията допълнителна информация относно кръстосаните задължения, които са резултат от прилагането на компенсация за сливането (10) на 26 май 2010 г. На същия ден Комисията изпрати писмо по електронна поща с последващи въпроси, на които беше даден отговор на 9 юни 2010 г.
(26)
На 20 юли 2010 г. нидерландската държава поиска от Комисията да удължи срока на временното одобрение на мерките за помощ за оздравяване, регистрирани под номера NN2/2010 и N19/2010. Нидерландската държава също така изпрати писмо за удължаване на срока на ангажимента за забрана за заемане на лидерска позиция по отношение на цените до по-ранната от датите 30 юни 2011 г. или датата на приемането на окончателното решение на Комисията.
(27)
На 30 юли 2010 г. Комисията реши да удължи срока на временното одобрение на мерките за помощ за оздравяване, регистрирани под номера NN2/10 и N19/10 до датата на приключване на разследване C11/09 на Комисията.
(28)
На 20 август 2010 г. нидерландската държава изпрати на Комисията документ, в който тя разяснява подробно своята стратегия за излизане.
(29)
На 5 октомври 2010 г. нидерландската държава предостави бизнес план за отдела за частен собствен капитал на група ABN AMRO. Подобен план за отдел „Електроенергия, стоки и транспорт“ на група ABN AMRO беше изпратен на Комисията на 10 януари 2010 г.
(30)
На 15 октомври 2010 г. група ABN AMRO обяви, че ще се възползва от своята кол опция с цел прекратяване на инструмента за освобождаване на капитал, считано от 31 октомври 2010 г.
(31)
На 8 ноември 2010 г. нидерландската държава изпрати актуална версия („планът за преструктуриране от ноември 2010 г.“) - от 29 октомври 2010 г. - на плана за преструктуриране на група ABN AMRO от 4 декември 2009 г. На 10 януари 2011 г. нидерландската държава изпрати документ, в който се разяснява как групата ABN AMRO е актуализирала прогнозите от 8 ноември 2010 г. в сравнение с първоначалните прогнози от 4 декември 2009 г.
(32)
По време на процедурата многократно бяха осъществени обмен на информация, телеконференции и срещи между представителите на нидерландската държава, ABN AMRO N и FBN и Европейската комисия.
2. ПОДРОБНО ОПИСАНИЕ НА ПОЛУЧАТЕЛИТЕ И МЕРКИТЕ
2.1. Създаване на група ABN AMRO
(33)
През пролетта на 2007 г. участниците в консорциума създадоха ново правно образувание „RFS Holdings“ с цел придобиване на ABN AMRO Holding.
(34)
Участниците в консорциума възнамеряваха да разделят ABN AMRO Holding на три части, като договореностите за осъществяване на процеса на разделяне бяха изложени в „САК“.
(35)
С оглед да улеснят разделянето участниците в консорциума създадоха т.нар. „проследяващи дялови участия“, представляващи икономическата собственост върху предприятията, която се приписва на всеки участник в консорциума. В резултат на това RBS, Banco Santander и Fortis SA/NV станаха икономическите (11) собственици съответно на т.нар. дялово участие R, дялово участие S и дялово участие N („ABN AMRO R“, „ABN AMRO S“ и „ABN AMRO N“).
(36)
В състава на ABN AMRO R се включваха inter alia бизнес единицата („БЕ“) „Глобален бизнес и пазари“, БЕ „Азия“, БЕ „Глобални транзакционни услуги“ и международната мрежа, докато в състава на ABN AMRO S се включваха inter alia БЕ „Латинска Америка“ и БЕ „Antonveneta“ (Италия).
(37)
ABN AMRO N включваше в състава си БЕ „Нидерландия“ и БЕ „Частно банкиране“, както и International Diamond и Jewelry Group.
(38)
Елементите, които не бяха разпределени между отделните участници в консорциума, бяха обединени в т.нар. дялово участие ABN AMRO Z („ABN AMRO Z“), което остана отговорно например за функциите на централен офис. Всеки участник в консорциума притежаваше пропорционален дял (12) в ABN AMRO Z.
(39)
На 3 октомври 2008 г. нидерландската държава придоби FBN от Fortis Bank SA/NV срещу сумата от 12,8 млрд. EUR. В резултат от това придобиване нидерландската държава също така стана непряк собственик на ABN AMRO N, тъй като FBN беше законният собственик на ABN AMRO N в рамките на Fortis Bank SA/NV. На 3 октомври 2008 г. нидерландската държава също така се ангажира да обезщети Fortis SA/NV за всички разноски, които Fortis SA/NV ще понесе като последица от своето продължаващо участие като страна по САК. На 24 декември 2008 г. RBS, Banco Santander и нидерландската държава подписаха изменение към САК, с което нидерландската държава замени Fortis SA/NV в САК.
(40)
На 24 декември 2008 г. нидерландската държава придоби ABN AMRO N от FBN за сумата от 6,5 млрд. EUR, като по този начин стана пряк собственик на ABN AMRO N. Преди това придобиване нидерландската държава контролираше непряко ABN AMRO N чрез FBN.
(41)
Схема 1:
Разделяне на ABN AMRO N
(42)
На 21 ноември 2008 г. нидерландската държава взе решение да слее ABN AMRO N и FBN (което беше неизпълненото намерение на Fortis SA/NV). Сливането можеше да бъде извършено веднага след отделянето на ABN AMRO N от ABN AMRO Bank, неговото дружество-майка. Като първа стъпка дейностите на ABN AMRO N бяха прехвърлени към ново правно образувание в рамките на ABN AMRO Bank, което беше именувано ABN AMRO II.
(43)
На 6 февруари 2010 г. дружество ABN AMRO II беше отделено, както е описано в съображение 41, и преименувано на ABN AMRO Bank. Същевременно правното образувание, известно преди като ABN AMRO Bank, беше преименувано на „The Royal Bank of Scotland NV“ („RBS NV“) (виж схемата по-горе).
(44)
Преди новото образувание ABN AMRO Bank да може да се слее с FBN, то първо трябваше да приложи компенсация за сливането. Когато през 2007 г. Fortis SA/NV придоби ABN AMRO N, Комисията заключи (13) („решението за сливане“), че сливането между ABN AMRO N и FBN ще доведе до проблеми с концентрацията на нидерландския банков пазар, по-специално в сегментите на търговското банкиране и факторинга.
(45)
За да отстрани тези проблеми с концентрацията, Fortis SA/NV се ангажира да продаде редица свои дейности (тоест подразделението за факторинг IFN и дейностите по търговско банкиране на „New HBU“) на Deutsche Bank. Когато на 3 октомври 2008 г. нидерландската държава придоби FBN и ABN AMRO N, Fortis SA/NV все още не беше приключило планираната продажба на New HBU и IFN на Deutsche Bank. Веднага след като нидерландската държава реши да продължи с осъществяването на сливането между FBN и ABN AMRO N, тя поднови преговорите с Deutsche Bank (14). Продажбата на New HBU и IFN на Deutsche Bank приключи на 1 април 2010 г.
(46)
New HBU притежаваше активи на обща стойност от [10 - 20] млрд. EUR и в него работеха около [1 000 - 1 500] наети лица, изразени в еквивалент на пълно работно време („ЕПРВ“). New HBU включваше в състава си Hollandsche Bank Unie („HBU“) (търговска банка, собственост на ABN AMRO N), някои отдели за продажби на ABN AMRO (13 от общо 78) и някои звена за корпоративни клиенти на ABN AMRO (2 от общо 5).
(47)
ABN AMRO Bank и FBN се сляха официално, за да образуват група ABN AMRO на 1 юли 2010 г., както е описано в схема 2, която е част от съображение 49.
(48)
Нидерландската държава прехвърли управлението на своя дял в ABN AMRO Z на новото дружество ABN AMRO Bank, тъй като не искаше да отделя ресурси за ежедневното управление на това дялово участие. Независимо от това нидерландската държава остана законният собственик на ABN AMRO Z и има право да се възползва от всички потенциални печалби и също така носи отговорност за всички потенциални загуби на ABN AMRO Z (15).
(49)
Схема 2:
Създаване на група ABN AMRO
2.2. Бенефициери
2.2.1. Икономически дейности на ABN AMRO N и ABN AMRO Z
(50)
ABN AMRO N - самостоятелно третата най-голяма банка в Нидерландия след Rabobank и ING - се състои от БЕ „Нидерландия“ и БЕ „Частно банкиране“.
(51)
Първата бизнес единица, БЕ „Нидерландия“, предлага услуги за банкиране на дребно и търговско банкиране чрез клонова мрежа от 510 банкови учреждения и 78 консултантски клонове, както и чрез алтернативни канали като интернет, ATM (16) и телефонни центрове. БЕ „Нидерландия“ е наела на работа приблизително 19 000 лица, изразени в ЕПРВ.
(52)
В областта на банкирането на дребно БЕ „Нидерландия“ има силни специални привилегии сред клиентите в сегмента на „масовите продажби на дребно“ (повече от [3,5 - 5] млн. клиенти) и „банкирането за преференциални клиенти“ (повече от [250 000 - 420 000] клиенти) (17), на които тя предлага широка гама от продукти (каквито са спестовните продукти, инвестиционните продукти, ипотеките, застраховките, заемите по кредитни карти и плащанията).
(53)
В областта на търговското банкиране ABN AMRO N обслужва [300 000 - 400 000] клиенти, които са МСП (18), и [9 000 - 21 000] по-големи корпоративни клиенти (макар че съгласно условията на САК по-големите клиенти на ABN AMRO Bank бяха приписани на RBS) с широка гама от продукти (например кредити, управление на плащания и парични операции, спестовни продукти, управление на касови операции, управление на риск и застраховки, комплексни финансови решения и продукти, лизинг и факторинг).
(54)
Втората бизнес единица, БЕ „Частно банкиране“, е насочена към лица с нетни инвестиционни активи в размер на повече от 1 млн. EUR с различни продукти за управление на активите и планиране на имуществото. БЕ „Частно банкиране“ е изградила добре развита мрежа чрез органичен растеж в Нидерландия и Франция, както и чрез придобивания в Германия (Delbrück Bethmann Maffei) и Белгия (Bank Corluy). БЕ „Частно банкиране“ също така включва френското застрахователно предприятие Neuflize Vie.
(55)
Сред предприятията, придобити от нидерландската държава на 3 октомври 2008 г., се включва и International Diamond and Jewelry Group, подразделение, насочено към дружества, участващи в производството на бижута и търговията с диаманти.
(56)
ABN AMRO Z не съдържа оперативни активи, но включва inter alia данъчни активи, редица дялови участия (наред с другите в Saudi Hollandi Bank) и останалия портфейл за частен капитал. Що се отнася до задълженията, имаше разпоредба за уреждане на задълженията по отношение на Министерството на правосъдието на САЩ, други разпоредби (частично свързани с персонала) и междуфирмено финансиране на активите на дружеството. Както беше посочено в бележка под линия 11, делът, притежаван от нидерландската държава, представлява 33,81 % от ABN AMRO Z.
(57)
В таблица 1 по-долу са обобщени редица проформа ключови финансови данни за ABN AMRO N:
Таблица 1
Ключови финансови данни ABN AMRO N (в млн. EUR)
2008 г.
2009 г.
Общо приходи от дейността (19)
5 189
4 899
Нетна печалба
471
(117)
Възвращаемост на собствения капитал
6,7 %
-2,7 %
Съотношение разход-приход
73 %
77,5 %
Общо активи
183 539
202 084
Общо собствен капитал
7 044
4 278 (20)
RWA (21)
91 700
74 973 (22)
Съотношение от първи ред
9,4 %
10,2 % (23)
Съотношение на общия капитал или съотношение на Банката за международни разплащания (БМР)
12,6 %
14,8 %
Стабилност на финансирането/неликвидни активи
107 %
110 %
Източник: ABN AMRO Bank NV, Годишен преглед 2009 г., консолидиране на предишно ABN AMRO Z и частен собствен капитал, включително New HBU.
(58)
За 2009 финансова година ABN AMRO N отчете загуба от 117 млн. EUR. Загубата се дължеше на по-високите обезценки на заемите, натиска върху лихвените маржове, по-високите такси, свързани с нидерландската схема за гарантиране на депозити и разходите за разделяне и за интегриране (24). Ако се изключат разходите за разделяне и за интегриране, ABN AMRO N би отчела малка нетна печалба за 2009 г. в размер на 52 млн. EUR.
2.2.2. Fortis Bank Nederland (FBN)
(59)
Самостоятелно FBN беше четвъртата най-голяма банка на нидерландския пазар (след Rabobank, ING и ABN AMRO N, но преди SNS REAAL).
(60)
Нидерландската държава (и преди това Fortis SA/NV) пряко притежава 92,6 % от FBN, като структурата за инвестиции Fortis FBN(H) Preferred Investments BV притежава оставащия дял от 7,4 % под формата на преференциални акции. Нидерландската държава притежава 70 % от акциите в тази структура за инвестиции, като оставащите 30 % се притежават от няколко на брой частни инвеститори (25). Притежаваните от частни инвеститори преференциални акции са с номинална стойност 210 млн. EUR и (некумулативен) дивидент в размер на 5,85 % (26).
(61)
Дейностите на FBN са подразделени на три сегмента - банкиране на дребно, частно банкиране и банкиране за стопански субекти.
(62)
Дейностите в областта на банкирането на дребно включват традиционните дейности по банкиране на дребно (с мрежа от 157 клона, [2 - 3] млн. индивидуални клиенти и [20 000 - 60 000] клиенти, които са МСП) и също така Directbank (която предлага ипотечни решения чрез посредници) и продуктите в областта на потребителското кредитиране и разплащателните карти, предлагани съответно от Alfam и ICS.
(63)
Частното банкиране е развито най-вече под търговското наименование Fortis Mees Pierson и предлага услуги по управление на благосъстоянието (планиране на имуществото, инвестиране, предоставяне на заеми и застраховане) на сегментирана основа на [15 000 - 40 000] клиенти в цяла Нидерландия.
(64)
В рамките на бизнес единицата „Банкиране за стопански субекти“ на FBN има седем различни подразделения. В подразделението „Търговско банкиране“ (1) FBN има 23 бизнес центъра, предлагащи множество продукти на дружества с оборот до 250 млн. EUR. Дружества с оборот над 250 млн. EUR и публичният сектор се обслужват от друго подразделение - „Корпоративно и публично банкиране“ (2). Съществуват и подразделения „Инвестиционно банкиране“ (3) (27), „Специализирани финансови услуги“ (4) (28), „Електроенергия, стоки и транспорт“ (5), „Глобални пазари и институционално банкиране“ (6) (29) и „Клирингови средства и попечителство“ (7) (30).
(65)
В таблица 2 по-долу са обобщени редица ключови финансови данни за FBN:
Таблица 2
Основни финансови данни за FBN
(в млн. EUR)
2006 г.
2007 г.
2008 г. (31)
2009 г.
Общо приходи от дейността
3 473
3 553
3 096
2 171
Нетна печалба
1 157
1 296
-18 486
406
Възвращаемост на капитала (обичайна) (32)
20,1 %
8,9 %
4,9 %
0,7 %
Съотношение разход-приход
50,5 %
54,2 %
64,9 %
84,2 %
Общо активи
209 749
272 378
184 203
189 785
Общо собствен капитал
5 910
21 763
2 944
4 716
RWA
66 995
75 850
70 932
53 730 (33)
Съотношение от първи ред
8,6 %
11,2 %
7,4 %
12,5 %
Съотношение на общия капитал
10,5 %
11,2 %
11,2 %
16,7 %
Съотношение заем-депозит
167 %
237 %
208 %
Източник: Годишни доклади на FBN 2008/2009 г.
(66)
През 2008 г. FBN понесе загуба в размер на 18,5 млрд. EUR, но тази загуба беше до голяма степен свързана с извънредни елементи. Дружеството беше задължено да отчете нетна загуба в размер на 16,8 млрд. EUR по отношение на дела си в RFS Holdings и продажбата му и също така претърпя обезценка в размер на 922 млн. EUR (след данъчно облагане) в подразделението си Prime Fund Solutions поради измамата на Мадоф (34). Нетната базова печалба, с изключение на тези елементи, беше в размер на 604 млн. EUR, като беше почти изцяло реализирана през първата половина на 2008 г.
(67)
През 2009 г. FBN реализира нетна печалба в размер на 406 млн. EUR, подпомогната от две извънредни печалби (паричен сетълмент в размер на 362,5 млн. EUR с Fortis Capital Company) и възстановяване на провизии във връзка с Мадоф в размер на 16 млн. EUR. Нетната базова печалба намаля на 27 млн. EUR (35) (от 604 млн. EUR през 2008 г.).
2.2.3. Група ABN AMRO
(68)
На 1 юли 2010 г. група ABN AMRO, която беше създадена след сливането на FBN и ABN AMRO Bank (т.е. дейностите на ABN AMRO N), групира всички дейности на FBN и ABN AMRO N в две отделни бизнес единици: „Банкиране на дребно и частно банкиране“ и „Търговско банкиране и банкиране за стопански субекти“. През 2008 г. групата реализира проформа приходи от дейността в размер на 7,15 млрд. EUR и проформа активи на обща стойност 360 млрд. EUR. В съответствие с последните данни (36) група ABN AMRO има общ капитал в размер на 11,7 млрд. EUR съгласно МСФО (37).
(69)
Група ABN AMRO е добре диверсифицирана с приходи от дейността в размер на 4,2 млрд. EUR в „Банкиране на дребно и частно банкиране“ и приходи от дейността в размер на 2,8 млрд. EUR в „Търговско банкиране и банкиране за стопански субекти“. От географска гледна точка по-голямата част от приходите на група ABN AMRO (а именно [65 - 95] % от общата стойност на приходите) са с произход от Нидерландия.
(70)
В „Банкиране на дребно и частно банкиране“ интегрираната група ABN AMRO има пазарни дялове в размер на [15 - 20] % и [15 - 20] % (38) съответно в сегмента на „масовите продажби на дребно“ и сегмента на „банкирането за преференциални клиенти“ (39), което я прави трета по размер на нидерландския банков пазар по отношение на пазарния дял. В частното банкиране (с търговското наименование ABN AMRO Mees Pierson) група ABN AMRO безспорно е най-голямата на нидерландския пазар с пазарен дял от приблизително [30 - 40] % (40). В „Търговско банкиране и банкиране за стопански субекти“ пазарният дял на група ABN AMRO е около [15 - 25] % (41).
(71)
Група ABN AMRO вече не включва New HBU и факторинг дейностите на IFN, които бяха продадени в рамките на компенсацията за сливането на 1 април 2010 г.
(72)
Като част от процеса на преструктуриране, две малки подразделения на FBN (а именно Intertrust и Prime Fund Solutions („PFS“)) също бяха продадени и вече не са част от група ABN AMRO.
(73)
През септември 2009 г. FBN (и неговия партньор Banque Générale du Luxembourg („BGL“) (42) продаде Intertrust на Waterland - дружество, специализирано в областта на частния собствен капитал. Intertrust е една от най-големите компании в областта на доверителното и корпоративното управление в световен мащаб. В нея са наети 1 000 експерта в 19 държави, а приходите от дейността и RWA са съответно в размер на […] млн. EUR и […] млн. EUR.
(74)
През май 2010 г. FBN също така обяви продажбата на PFS на Credit Suisse. PFS предоставя услуги по финансиране на алтернативния отрасъл за управление на активи, включително например услуги по управление, банкиране, попечителство и финансиране. Неговите клиенти варират от малки специализирани дружества за управление на активи до големи институции в световен мащаб като пенсионни фондове и държавни инвестиционни фондове. PFS беше отговорно за провизията от 922 млн. EUR след данъчно облагане във връзка с измамата на Мадоф, която FBN регистрира през 2008 г. PFS има приходи в размер на […] млн. EUR и RWA в размер на […] млн. EUR.
(75)
На 4 март 2011 г. група ABN AMRO публикува резултатите си за 2010 данъчна година, които показаха нетна загуба от 414 млн. EUR. Като се изключат разходите за разделяне и за интегриране, група ABN AMRO отчете базова печалба в размер на 1 077 млн. EUR. Към 31 декември 2010 г. основното съотношение от първи ред, съотношението от първи ред и съотношението на общия капитал на група ABN AMRO бяха съответно 10,4 %, 12,8 % и 16,6 %. В консултация с нидерландската държава група ABN AMRO създаде дивидентна политика, насочена към изплащането на дивиденти в размер на 40 % от отчетената годишна печалба.
2.3. Описание на плана за преструктуриране от декември 2009 г. и на актуализирания план за преструктуриране от ноември 2010 г.
(76)
На 4 декември 2009 г. нидерландската държава предостави на Комисията плана за преструктуриране от декември 2009 г. През март 2010 г. беше предоставена допълнителна информация (43). Сливането на FBN и ABN AMRO N е в центъра на бизнес концепцията, разработена в плана за преструктуриране от декември 2009 г. Група ABN AMRO, новата банка, възникваща в резултат на плана за преструктуриране от декември 2009 г., ще бъде насочена към средния пазарен сегмент в Нидерландия (44) и ще бъде активна в „Банкиране на дребно и частно банкиране“ и „Търговско банкиране и банкиране за стопански субекти“.
(77)
Планът за преструктуриране от декември 2009 г. се основава на констатацията, че капиталовите нужди не са били свързани с базовите резултати на FBN и ABN AMRO N, а по-скоро с необходимостта от финансиране на съответното им разделяне от техните дружества-майки и предварителните разходи за интегриране при сливането.
(78)
В един съпоставителен сценарий без наличието на държавна помощ в плана за преструктуриране от декември 2009 г. се отчита, че без координираните усилия на правителствата от Бенелюкс Fortis SA/NV би претърпяло срив, което също би повлякло надолу FBN и ABN AMRO N.
(79)
Планът за преструктуриране от декември 2009 г. съдържа финансови прогнози за периода 2009-2012 г. с разбивка в следните подразделения: „Банкиране на дребно“, „Частно банкиране (Нидерландия)“, „Частно банкиране (Международно)“ и „Търговско банкиране и банкиране за стопански субекти“. Конкретно за 2012 г. група ABN AMRO също така изчисли потенциални данни за печалба, в които се изключват разходите за преход и се приема, че синергиите между разходите вече са отчетени за цялата година. Тези прогнози бяха предоставени за базов сценарий и за най-лош възможен сценарий.
(80)
На 8 ноември 2010 г. нидерландската държава актуализира финансовите прогнози за периода до 2012 г., съдържащи се в плана за преструктуриране от декември 2009 г., като включи допълнителни прогнози за 2013 г. в плана за преструктуриране от ноември 2010 г.
(81)
При базовия сценарий нидерландската държава изхожда от предположението, че обемът на дейността ще нарасне в съответствие с инфлацията. Предполага се, че разходите за персонала ще се увеличат с [1 - 6] % годишно, а другите разходи с по-умерен процент от [1 - 5] % годишно. Нидерландската държава също така предвижда, че провизиите за загуби по заеми на групата ABN AMRO ще започнат да намаляват в сравнение с високото ниво, отчетено през 2009 г.
(82)
При базовия сценарий в плана за преструктуриране от ноември 2010 г. група ABN AMRO реализира отрицателен нетен резултат в размер на […] млн. EUR през 2010 г. преди да се върне към реализирането на печалби от 2011 г. нататък (т.е. печалба в размер на […] млн. EUR през 2011 г.).
(83)
През 2012 г. и 2013 г. се очаква, че нетните печалби на група ABN AMRO ще се увеличат съответно на […] млн. EUR и […] млн. EUR, като ще се трансформират във възвръщаемост на собствения капитал (Return on Equity - ROE) (45) в размер на около […] %. Подобряването на рентабилността на група ABN AMRO ще бъде резултат от по-добри приходи от дейността (които би трябвало да се възстановят на предишното равнище след отчетената през 2009 г. слаба стойност), програмата за намаляване на разходите, която бавно следва да доведе до понижаване на разходите с 1,1 млрд. EUR преди данъчно облагане годишно и до нормализиране на провизиите за загуби по заеми след отбелязаната през 2009 г. висока стойност. През 2013 г. съотношението разход-приход на група ABN AMRO се очаква да бъде […] %.
(84)
Базов сценарий
Таблица 3
2009 г. (действителни данни)
2010 г. (П (46))
2011 г. (П)
2012 г. (П)
2012 г. потенциални данни (П)
2013 г. (П)
Приход от дейността
7 039
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
Нетни приходи от лихви
4 528
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
Нетни приходи от такси и комисиони
1 933
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
Други приходи
849
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
Разходи за дейността
-5 568
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
Разходи за дейността - обичайна стопанска дейност
-5 258
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
Разходи за дейността - разходи за преход
- 310
[…]
[…]
[…]
Оперативен резултат
1 471
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
Обезценки на заемите
-1 585
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
Печалба преди данъчно облагане
- 114
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
Данъци и малцинствени участия
45
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
Нетна печалба
-68
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
Базова нетна печалба
(ex разходи за преход)
163
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
(85)
При най-лошия възможен сценарий в плана за преструктуриране от ноември 2010 г. нидерландската държава изхожда от по-консервативни предположения, отколкото при базовия сценарий. Използвани са лихвени маржове, които са със 7,5 % по-ниски, отколкото при базовия сценарий, по-предпазливи прогнози за комисионите и таксите (растеж в размер на 4 % годишно за разлика от 7 % при базовия сценарий), по-ограничени синергии (въздействието на - […] млн. EUR върху печалбата за 2013 г.) и 15 % по-бавен темп на възстановяване на провизиите за загуби по заеми (въздействието на - […] млн. EUR върху печалбата за 2013 г.).
(86)
Въпреки че тези по-консервативни стойности биха довели до по-ниски резултати, група ABN AMRO все още би била в състояние да отчете печалба. При най-лошия възможен сценарий се предвижда базова нетна печалба в размер на […] млн. EUR и […] млн. EUR съответно за 2012 г. и 2013 г. (в сравнение със съответно […] млн. EUR и […] млн. EUR при базовия сценарий).
(87)
В плана си за преструктуриране от декември 2009 г. нидерландската държава също така засяга своята стратегия за излизане, като подчертава, че тя не възнамерява да остане дългосрочен инвеститор в група ABN AMRO.
(88)
С писмо от 20 август 2010 г. нидерландската държава предостави на Комисията по-подробна информация относно своята стратегия за излизане. Нидерландската държава обясни, че обмисля предлагане под формата на първично публично предлагане (IPO) (47), но си запазва отворени и други възможности, като например частна продажба на инвеститор или участник на пазара. В писмото си от 20 август 2010 г. нидерландската държава посочва, че първи дял в размер на между [0 - 50] - [10 - 60] % би могъл да бъде предложен за IPO най-рано през […], последван от вторично предлагане на други [0 - 50] - [10 - 60] % през 2015 г. Нидерландската държава иска да си възвърне обратно първоначалната инвестиция, увеличена с разходите за финансирането ѝ в размер на [2 - 5] %. Намерението на нидерландската държава е да намали дела си в група ABN AMRO на максимум [25 - 65] %, за предпочитане преди края на [2014 - 2018 г.]. Нидерландската държава изцяло се ангажира с пълно излизане от групата в крайна сметка. Окончателното решение относно IPO е оставено на нидерландския министър на финансите и ще зависи от пазарните обстоятелства, „готовността за IPO“ на група ABN AMRO и очакваните постъпления. На 24 януари 2011 г. нидерландското правителство също така представи публично своята стратегия за излизане (48).
(89)
Планът за преструктуриране от декември 2009 г. (както и актуализираният план за преструктуриране от ноември 2010 г.) показват, че - след прилагането на всички мерки за държавна помощ - група ABN AMRO е достатъчно капитализирана. През периода на преструктуриране предвижданите съотношения от първи ред следва стабилно да се задържат над […] % между 2009 г. и 2012 г. и да се увеличат допълнително на […] % през 2013 г.
(90)
В плана си за преструктуриране от декември 2009 г. нидерландската държава обяснява, че група ABN AMRO вече е продала редица предприятия. Освен продажбата на New HBU и IFN по време на процеса на компенсация за сливането, ABN AMRO N и FBN също така са продали Intertrust и PFS.
(91)
В сравнение с група ABN AMRO, Intertrust и PFS съвместно представляват [0 - 5] %, [0 - 5] % и [0 - 5] % съответно по отношение на предвижданите общи приходи от дейността, разходи и RWA.
(92)
По време на процеса на преструктуриране FBN също така осъществи придобиване, за да коригира несъответствие, произтичащо от разделянето на Fortis SA/NV. FBN беше законният собственик на БЕ „Брокерски услуги и услуги по клиринг и попечителство“ и на всички офиси, свързани с тази дейност, с изключение на офиса в Чикаго, който остана част от Fortis Bank SA/NV. С оглед да се коригира това несъответствие, свързано с разделянето, FBN придоби клона в Чикаго на Fortis Clearing Americas от Fortis Bank SA/NV на 31 юли 2009 г. на цена от приблизително […] млн. USD.
2.4. Описание на мерките
(93)
За идентифициране на отделните мерки за държавна помощ Комисията използва в настоящото решение същите буквени кодове както в решението си от 5 февруари 2010 г.
2.4.1. Мерки, обхванати от решението от 8 април 2009 г.
(94)
На 3 октомври 2008 г. нидерландската държава придоби FBN (включително и ABN AMRO N) от Fortis SA/NV срещу сумата от 12,8 млрд. EUR („мярка X“). Комисията не откри процедура по отношение на тази мярка, която като такава не е осигурила държавна помощ на FBN, дори и да е била част от сделка, с която на FBN да е била предоставена държавна помощ (виж съображение 32 от решението от 8 април 2009 г.).
(95)
По време на придобиването на FBN от нидерландската държава FBN в голяма степен е зависило от Fortis Bank SA/NV по отношение на своето финансиране. С оглед да се гарантира пълното разделяне на FBN от Fortis Bank SA/NV беше необходимо нидерландската държава да прекрати взаимоотношенията на финансиране между FBN и Fortis Bank SA/NV. За да прекрати съществуващите отношения, на 3 октомври 2008 г. нидерландската държава предостави на FBN механизъм за краткосрочна ликвидност в размер на 45 млрд. EUR („мярка Y1“). Този механизъм за ликвидност позволи на FBN да изплати на Fortis Bank SA/NV краткосрочните заеми в размер на 34 млрд. EUR. Освен това нидерландската държава замени Fortis Bank SA/NV като кредитор по дългосрочни заеми, отпуснати на FBN с номинална стойност в размер на 16,1 млрд. EUR при така наречената „новация“ („мярка Y2“) (49).
(96)
Механизмът за краткосрочна ликвидност, обхванат от мярка Y1, продължи да бъде в сила до края на юни 2009 г., Възнаграждението беше променяно няколко пъти докато тази мярка беше в сила. В периода между 6 октомври 2008 г. и 23 октомври 2008 г. нидерландската държава предостави на FBN краткосрочно финансиране при EONIA (50) (за овърнайт кредитиране с максимален размер от 5 млрд. EUR) или EURIBOR (51) (за по-дългосрочна ликвидност с максимален размер от 40 млрд. EUR) без никакъв допълнителен спред. След 23 октомври 2008 г. имаше кратък период (до 5 ноември 2008 г.), през който нидерландската държава прилагаше EONIA + 50 базисни пункта и EURIBOR + 50 базисни пункта. През този втори период този механизъм все още се прилагаше за суми с максимален размер от 5 млрд. EUR за овърнайт ликвидност и 40 млрд. EUR за по-дългосрочна ликвидност. В периода между 5 ноември 2008 г. и 1 март 2009 г. нидерландската държава промени възнаграждението на EONIA + 25 базисни пункта за овърнайт заеми, EURIBOR + 25 базисни пункта за заеми с падеж (52), по-малък от 3 месеца, и EURIBOR + 50 базисни пункта за заеми с падеж, по-голям от три месеца (53). След 1 март 2009 г. нидерландската държава разработи система от два етапа, с който да насърчи FBN да намали зависимостта си от държавата. Първият транш на финансиране (независимо от падежа) беше предоставен при EURIBOR + 25 базисни пункта, но след достигане на този праг FBN можеше да получи допълнителна ликвидност само при EURIBOR + 50 базисни пункта (54). Размерът на механизма за обща ликвидност и граничната сума на първия праг бяха постепенно намалени. На 9 юли 2009 г. нидерландската държава уведоми Комисията, че FBN е изплатила всичките си краткосрочни заеми на държавата.
(97)
Дългосрочните заеми, поети чрез новация от нидерландската държава (мярка Y2), възлизаха на 16,1 млрд. EUR, включително 8,15 млрд. EUR капитал от втори ред (от които 3 млрд. EUR капитал от „горен“ втори ред) и 7,95 млрд. EUR заеми с първостепенен ранг.
(98)
На 24 декември 2008 г. нидерландската държава придоби ABN AMRO N от FBN срещу сумата от 6,5 млрд. EUR („мярка Z“). Нидерландската държава не извърши плащане с парични средства в брой, а плати за закупуването чрез анулиране на дългосрочен дълг в размер на 6,5 млрд. EUR, който беше получен при интегрираните сделки от 3 октомври 2008 г. като част от мярка Y2. С други думи нидерландската държава се отказа от вземания в размер на 6,5 млрд. EUR от FBN като заплащане за ABN AMRO N (55).
2.4.2. Мерки, обхванати от решението от 5 февруари 2010 г.
(99)
Комисията беше уведомена през юли 2009 г. за някои от мерките, обхванати от решението от 5 февруари 2010 г. (56), а за останалите мерки беше уведомена през януари 2010 г. През юли 2009 г. нидерландската държава уведоми за инструмента за освобождаване на капитал или „CRI“ („мярка А“ с ефект на освобождаване на капитал в размер на 1,7 млрд. EUR), задължителна конвертируема облигация с фиксиран падеж („MCS“) в размер на 500 млн. EUR („мярка Б1“) и втори транш на MCS в размер на 300 млн. EUR („мярка Б2“).
(100)
През януари 2010 г. нидерландската държава уведоми за допълнителни капиталови мерки на стойност 4,39 млрд. EUR. Нидерландската държава закупи допълнителни MCS инструменти в размер на 2,28 млрд. EUR, за да покрие допълнителните разходи за разделяне (780 млн. EUR, „мярка Б3“), недостига на капитал, породен от продажбата на New HBU (300 млн. EUR, „мярка Б4“), както и разходите за интегриране (1,2 млрд. EUR, „мярка Б5“). С оглед да приведе капитала от първи ред на FBN в съответствие с регулаторните изисквания, нидерландската държава също така конвертира 1,35 млрд. EUR от капитала от втори ред на FBN, който вече притежаваше, в капитал от първи ред („мярка В“). Нидерландската държава също така изплати на другите участници в консорциума 740 млн. EUR в брой („мярка Г“), както беше предвидено в САК, за да уреди задължения, произтичащи единствено в хода на процеса на разделяне. На последно място нидерландската държава също така предостави гаранция за кръстосаните задължения, породени от продажбата на New HBU („мярка Д“).
(101)
Нидерландското правителство продаде чрез CDS кредитна защита на нидерландски ипотечен портфейл на ABN AMRO N, представляващ около [30 - 80] % от общия портфейл жилищни кредити на ABN AMRO N. Тази мярка имаше ефекта на намаляване на претеглените спрямо риска активи на ABN AMRO N.
(102)
Като заплащане за кредитната защита нидерландската държава получаваше годишна такса от 51,5 базисни пункта (изчислена като процент от стойността на портфейла в началото на всеки референтен период).
(103)
Тази такса беше изчислена чрез използването на методиката за определяне на разходите в капиталово изражение. Нидерландската държава определи колко капитал може да освободи ABN AMRO N посредством инструмента за освобождаване на капитал (а именно 1,7 млрд. EUR въз основа на изискванията на Базел I, които все още се прилагаха по време на прилагането на споразумението за CRI), и след това изчисли възвръщаемост от 10 % върху това освобождаване на капитал (а именно 10 % от 1,7 млрд. EUR), което се равняваше на 51,5 базисни пункта от първоначалната стойност на портфейла в размер на 34,5 млрд. EUR.
(104)
Всяка година ABN AMRO N запазваше транш „първа загуба“ от 20 базисни пункта (изчислени като процент от първоначалната стойност на портфейла).
(105)
ABN AMRO N запазваше вертикална част в размер на 5 % от оставащия риск.
(106)
Ценообразуването на инструмента за кредитна защита не се коригира след като ABN AMRO N напълно прие капиталовите изисквания на Базел II, въпреки че ефектът на освобождаване на капитал, породен от CRI, щеше да бъде значително по-малък.
(107)
По принцип договорът за CDS имаше падеж от седем години, но ABN AMRO N имаше кол опции, позволяващи му да прекрати договора на редица предварително определени референтни дати (например октомври 2010 г., януари 2011 г. и януари 2012 г.) (57).
(108)
Съгласно САК тримата партньори в консорциума трябваше да гарантират, че ABN AMRO Z ще остане достатъчно капитализирано. В този контекст нидерландската държава трябваше да участва с 2,2 млрд. EUR по отношение на недостига на капитал на ABN AMRO Z. Целта на CRI беше да позволи на ABN AMRO N да участва в това участие от 2,2 млрд. EUR в ABN AMRO Z.
(109)
Нидерландската държава предпочете неконвенционалното решение за CRI пред традиционното увеличаване на капитала, тъй като преди разделянето то не би могло да обособи капиталовите вноски в ABN AMRO Bank. С други думи, тъй като ABN AMRO N не беше отделно юридическо лице, от евентуална капиталова инжекция в ABN AMRO Bank биха могли да се възползват и другите двама участници в консорциума. Този ход на действие би могъл да има сериозни последици, особено при сценариите с увеличени затруднения.
(110)
След разделянето ABN AMRO N стана отделно юридическо лице (новата ABN AMRO Bank). Нидерландската държава продължи да носи отговорност съгласно САК за запълването на капиталовия недостиг от 2,2 млрд. EUR на ABN AMRO Z. Нидерландската държава взе решение, че ABN AMRO N следва да използва парични средства в брой от MCS инструментите (а именно мярка Б3, доколкото тя се отнасяше до разумния марж от 500 млн. EUR и 1,2 млрд. EUR на мярка Б5), за да инжектира 1,7 млрд. EUR в ABN AMRO Z, като същевременно продължава да прилага CRI в новата ABN AMRO Bank за покриване на разумния марж от 500 млн. EUR и разходите за интегриране в размер на 1,2 млрд. EUR.
(111)
На 15 октомври 2010 г. ABN AMRO Bank и нидерландската държава съобщиха, че прилагането на CRI ще бъде прекратено, считано от 30 октомври 2010 г. Действително, тъй като ABN AMRO Bank междувременно беше приложила изискванията на Базел II, привлекателността на и необходимостта от CRI намаля (58).
(112)
Тъй като CRI не беше достатъчен, за да се покрие целият капиталов недостиг в ABN AMRO Z в размер на 2,2 млрд. EUR, нидерландската държава предостави допълнителен капитал на ABN AMRO Bank чрез MCS.
(113)
Тази MCS беше категоризирана като хибриден капитал от първи ред с купон от 10 % и автоматично се конвертира в акции на ABN AMRO II по време на разделянето на ABN AMRO N от ABN AMRO Bank. От този момент нататък тя беше квалифицирана като основен капитал от първи ред. Конвертирането бе извършено по номинална стойност (59). Мярката позволи на ABN AMRO II (преименувано на ABN AMRO Bank) да участва с 500 млн. EUR в ABN AMRO Z.
(114)
С цел да се покрият разходите, свързани с разделянето на ABN AMRO N от ABN AMRO Bank, нидерландската държава закупи допълнителни MCS. През юли 2009 г. беше отправено уведомление за първия транш от около 300 млн. EUR (мярка Б2), а за останалите (а именно 780 млн. EUR) бе уведомено през януари 2010 г. (мярка Б3).
(115)
Цялата сума в размер на 1,08 млрд. EUR (а именно мерки Б2 и Б3 заедно) беше необходима за покриване на следните разходи:
-
480 млн. EUR за ясно определени разходи за разделяне;
-
90 млн. EUR за създаване на отдел „Парични пазари“; и
-
500 млн. EUR за осигуряване на разумен марж.
(116)
Нидерландската държава предостави допълнителна разбивка на разходите за разделяне, възлизащи на 480 млн. EUR. Те се отнасяха до излагането на кръстосани задължения ([0 - 200] млн. EUR), отмяната на договореностите за разпределение на риска ([0 - 200] млн. EUR), обратното изкупуване на секюритизирани облигации ([0 - 200] млн. EUR), прехвърлянето от ABN AMRO R на търговския пазарен риск на клиентите на ABN AMRO N ([0 - 200] млн. EUR), прекратяването на инструментите за освобождаване на капитал ([0 - 200] млн. EUR) и други разходи, свързани с разделянето и отмяната ([0 - 300] млн. EUR).
(117)
След разделянето от дружеството-майка ABN AMRO Bank, ABN AMRO II трябваше самостоятелно да създаде отдел „Парични пазари“, който струва 90 млн. EUR.
(118)
На последно място нидерландската държава инжектира още капитал в размер на 500 млн. EUR, за да се гарантира, че ABN AMRO N би могло да работи с известен марж над минималните регулаторни изисквания.
(119)
FBN и ABN AMRO N биха могли да се слеят само след решаването на проблемите с концентрацията, установени в решението за сливане. Поради това нидерландската държава реши да продаде New HBU и IFN на Deutsche Bank. Тази сделка обаче доведе до необходимост от допълнителен капитал в размер на 470 млн. EUR, с която ABN AMRO N не би могло да се справи самостоятелно. Нидерландската държава реши да помогне и инжектира 300 млн. EUR. под формата на MCS (60).
(120)
С оглед да се осъществи сливането ABN AMRO N и FBN (и след сливането - група ABN AMRO) трябваше да заплатят първоначалните разходи за интегриране в размер на 1,2 млрд. EUR (след данъчно облагане), свързани с разходите за съкращения, интегрирането на ИКТ платформи и преструктурирането на клоновата мрежа. Тъй като ABN AMRO N и FBN не бяха в състояние сами да финансират тези разходи, нидерландската държава реши да инжектира капитал под формата на MCS (61).
(121)
FBN бе задължено да увеличи капитала си от първи ред, след като DNB (62) беше посочил, че съществува капиталов недостиг от първи ред в размер на приблизително 1,26 млрд. EUR. След отделянето от неговото дружество-майка Fortis SA/NV, FBN също така трябваше да похарчи 90 млн. EUR за покриване на разходите за създаването на отдел „Ликвидност“, модели, свързани с Базел, лицензии и консултантски услуги.
(122)
Нидерландската държава предостави този допълнителен капитал чрез конвертирането на дълг от втори ред с номинална стойност 1,35 млрд. EUR в капитал от първи ред. Следователно сделката не включваше никакви нови парични средства в брой (63).
(123)
Когато участниците в консорциума договориха придобиването на ABN Amro Holding през 2007 г., те разбраха, че по онова време не всички факти са били известни. Поради това САК съдържаше редица общи принципи за уреждането на някои задължения за плащане, които биха станали ясни само по време на процес на разделяне. Конкретните суми произтичат от процес на договаряне, в който участваше нидерландската държава (а преди нея - Fortis SA/NV).
(124)
Общият размер от 740 млн. EUR се отнася до:
[…]
Тези изходящи парични потоци в известна степен се компенсират от факта, че нидерландското правителство получи […] от другите участници в консорциума, свързани с трудно възстановимите разходи.
(125)
Балансът на задълженията за плащане по отношение на другите участници в консорциума (а именно 740 млн. EUR) беше платен в брой, отчасти директно на другите участници в консорциума и отчасти на ABN AMRO Bank (сега RBS NV).
(126)
Дори и след продажбата на New HBU, ABN AMRO Bank (сега RBS NV) и ABN AMRO II (или неговите правоприемници) ще продължат да носят отговорност към кредиторите на New HBU, ако New HBU не е в състояние да изпълни задълженията си към своите кредитори. По същия начин New HBU ще трябва да поеме кръстосани задължения към кредиторите на ABN AMRO Bank и ABN AMRO II. Тъй като кръстосаните задължения произтичат от продажбата на New HBU, която беше резултат от решение на ABN AMRO II и неговите акционери, те носят отговорност и за намирането на решение. Предлаганото решение предполагаше, че нидерландската държава и Deutsche Bank (а именно купувачът на New HBU) са се договорили, че New HBU и ABN AMRO II взаимно ще се обезщетят за тези кръстосани задължения, като взаимно си предоставят обезпечение, така че да се намалят предизвиканите регулаторни капиталови изисквания до желаните 20 %. В резултат на това споразумение ABN AMRO II трябваше да предостави обезпечение на New HBU в размер до 950 млн. EUR (намаляващo с течение на времето с настъпването на падежа на базисните задължения) за задълженията на New HBU към ABN AMRO II и към ABN AMRO Bank (сега RBS NV). Тъй като ABN AMRO II не разполагаше със средствата за предоставяне на обезпечението, необходимо по отношение на задължението към ABN AMRO Bank (сега RBS NV), държавата предостави компенсация за изплатено обезщетение под формата на гаранция по дълга на ABN AMRO Bank (сега RBS NV).
(127)
Нидерландската държава оцени този риск, все едно е държавна гаранция върху подчинения дълг на ABN AMRO Bank (сега RBS NV). Ценообразуването - основано на препоръката на Европейската централна банка („ЕЦБ“) за рекапитализация (64) - беше определено на 200 базисни пункта плюс средния спред CDS (65).
(128)
В таблица 4 са обобщени мерките, оценени в настоящото решение. Колоната „Основание“ е същата като тази в таблица 1 в съображение (57) от решението от 5 февруари 2010 г. Както беше посочено в съображение 110, след разделянето на ABN AMRO N и ABN AMRO Bank на 6 февруари 2010 г. мерките и целите на мерките бяха променени. По-специално мярка А беше използвана от тази дата нататък за целите на мярка Б3 (доколкото се отнася до разумния марж) и мярка Б5 и обратното.
Таблица 4
Мерки за държавна подкрепа
Описание
Размер
(в млрд. EUR)
Основание
Правен субект, на който се предоставя мярката
Мерки, обхванати от решението от 8 април 2009 г.
Y1
Краткосрочно финансиране
45
FBN
Y2
Дългосрочно финансиране
16,1
FBN (за да се даде възможност за връщане на дълга към Fortis Bank SA/NV)
Z
Придобиване на ABN AMRO N
6,5
FBN (покупна цена, платена чрез опрощаване на задължение)
Капиталови мерки, за които е постъпило уведомление през юли 2009 г. и които са приведени в действие през юли/август 2009 г.
Мярка A
Инструмент за освобождаване на капитал
Защита чрез CDS върху портфейл от 34,5 млрд. EUR (с ефект на освобождаване на капитал в размер на 1,7 млрд. EUR)
За попълване на капиталовия недостиг на ABN AMRO Z
ABN AMRO Bank (понастоящем RBS NV) и прехвърлена на ABN AMRO II (понастоящем ABN AMRO Bank) на датата на разделяне
Мярка Б1
MCS
0,5
Мярка Б2
MCS
0,3
Първи транш разходи за разделяне
ABN AMRO Bank (понастоящем RBS NV) и прехвърлена на ABN AMRO II (понастоящем ABN AMRO Bank) при разделянето
Допълнителни капиталови мерки, за които е постъпило уведомление през януари 2010 г.
Мярка Б3
MCS
0,78
Втори транш разходи за разделяне и разумен марж в размер на 0,5 млрд. EUR
967 млн. EUR платени на ABN AMRO Bank (понастоящем RBS NV) и прехвърлена на ABN AMRO II (понастоящем ABN AMRO Bank) при разделянето, като остатъкът е изплатен директно на ABN AMRO II
Мярка Б4
MCS
0,3
Въздействие върху капитала, произтичащо от продажбата на New HBU
Мярка Б5
MCS
1,2
Разходи за интегриране
Мярка В
Замяна на капитал от втори ред с базов собствен капитал
1,35
Недостиг на капитал от първи ред на равнище FBN
FBN
Мярка Г
Плащане в брой на партньорите в консорциума
0,74
Задължения за плащане, произтичащи от САК
Други партньори в консорциума/ABN AMRO Bank (понастоящем RBS NV)
Мярка Д
Гаранция за задължения в размер на 950 млн. EUR
0,95
Кръстосани задължения, произтичащи от продажбата на New HBU
ABN AMRO II (понастоящем ABN AMRO Bank)
3. ОСНОВАНИЯ ЗА ЗАПОЧВАНЕ НА ПРОЦЕДУРАТА
3.1. Основания за започване на процедурата, изложени в решението от 8 април 2009 г.
(129)
В решението от 8 април 2009 г. Комисията започна процедура, тъй като имаше основания да счита, че мерки Y1, Y2 и Z (66) представляват държавна помощ в полза на FBN и ABN AMRO N. Комисията счете, че тези мерки са дали възможност на FBN и ABN AMRO N да останат на пазара и да извършват своята стопанска дейност. Тя имаше основания да счита, че тези мерки предоставят селективно предимство на FBN и ABN AMRO N.
(130)
В съображения 29 и 30 от решението от 8 април 2009 г. Комисията отбеляза, че мерки X, Y1 и Y2 са част от един и същи договор за продажба, който има за цел да отдели FBN от Fortis SA/NV. В решението от 3 декември 2008 г. вече беше направено заключение, че при сключването на този договор на 3 октомври 2008 г. нидерландската държава не е действала като нормален инвеститор в условията на пазарна икономика.
(131)
В съображение 33 от решението от 8 април 2009 г. Комисията заяви, че мярка Y1 изглежда предоставя предимство на FBN, тъй като то е получило финансиране в размер, какъвто не е могло да открие на пазарите, на които по това време е царял пълен безпорядък. Като отчита тези извънредни пазарни обстоятелства, Комисията също така изрази съмнение дали лихвените проценти, изисквани от нидерландската държава, биха били приемливи за частен инвеститор. Освен това Комисията отбеляза, че изглежда устойчивостта на новия доставчик на финансиране на FBN предоставя предимство на дружеството. FBN вече не е зависимо от дружество, изпитващо финансови затруднения и ограничения, свързани с ликвидността, каквото е Fortis SA/NV, а получава своето финансиране от нидерландската държава.
(132)
Комисията изрази съмнения дали мярка Y1 е съвместима със съобщението на Комисията „Прилагане на правила за държавна помощ към мерки, взети във връзка с финансовите институции в контекста на настоящата световна финансова криза“ („съобщението относно банковия сектор“) (67), тъй като тя не е нито пропорционална, нито ограничена до необходимия минимум. По-конкретни опасения бяха изразени в съображение 52 от решението от 8 април 2009 г. във връзка със съвместимостта на следните елементи: (1) възнаграждението, платено от FBN, (2) максималният период, през който FBN може да се възползва от финансирането, (3) максималният матуритет на въпросните инструменти и (4) размерът на механизма за ликвидност.
(133)
Освен това Комисията посочи, че мярка Y2 би могла да съдържа елементи на държавна помощ, ако към момента на придобиването Fortis Bank SA/NV се е намирало в положение, в което да изиска незабавно изплащане на дългосрочните заеми, в случай че собствеността на FBN се промени. Ако в действителност е била налице клауза за изплащане, свързана със собствеността, мярка Y2 е дала възможност на FBN да се възползва от дългосрочни заеми при предкризисни лихвени проценти. Мярка Y2 предполага, че FBN не е било задължено да намери алтернативен източник на финансиране при преобладаващите пазарни условия към този момент. Освен това, тъй като Fortis Bank SA/NV е имало право да поиска изплащане, изборът на нидерландската държава да предоставя по-скоро дългосрочни заеми, отколкото краткосрочни заеми, може да бъде поставен под въпрос. По тази причина в решението от 8 април 2009 г. Комисията изрази опасения, че мярка Y2 съдържа държавна помощ за по-дълъг период от този, който е строго необходим. С оглед да е в състояние да оцени елементите на държавна помощ, съдържащи се в мярка Y2, Комисията поиска от нидерландската държава да предостави повече информация относно договорните условия за предсрочно изплащане, предвидени в договорите за дългосрочни заеми.
(134)
В съображение 54 от решението от 8 април 2009 г. Комисията също така изрази съмнение дали нидерландската държава е предприела адекватни мерки за ограничаване на излишното нарушаване на конкуренцията в съответствие с точка (27) от съобщението относно банковия сектор.
(135)
Комисията изрази опасения и за това дали ABN AMRO N - евентуално непряко - се е възползвало от осигурените на FBN мерки за ликвидност. Поради това тя поиска от нидерландската държава да предостави повече информация относно ситуацията и стратегията на ABN AMRO N, свързани с финансирането.
(136)
По отношение на мярка Z Комисията изрази съмнение дали нидерландската държава е заплатила на FBN пазарната цена за придобиването на ABN AMRO N. Комисията подчерта, че нидерландската държава е заплатила по-висока стойност от стойността, посочена в оценката на „настоящите пазарни условия“ от 3 октомври 2008 г., извършена от назначения от нидерландската държава експерт по остойностяването […] в неговия доклад, посочен в съображение 2. Освен това Комисията подчерта, че нидерландската държава не е приложила коригиращ фактор, отразяващ спада на фондовия пазар, който се прояви в периода между октомври и декември 2008 г. и който беше особено ясно изразен при банковите акции. Ако нидерландската държава е заплатила по-висока стойност при закупуването на ABN AMRO N, мярка Z е била равнозначна на държавна помощ, подпомагаща рекапитализацията на FBN.
(137)
В общ смисъл Комисията също така подчерта в решението от 8 април 2009 г., че нидерландската държава все още не е предала оценка на FBN и ABN AMRO N, извършена от DNB. Освен това нидерландската държава не е предоставила план за жизнеспособност или план за преструктуриране с подробни финансови прогнози. Понеже не бяха налични нито план за жизнеспособност, нито план за преструктуриране, Комисията не беше в състояние да прецени дали ABN AMRO N и FBN са разполагали с достатъчно капитал и са били в състояние да реализират приемливо равнище на рентабилност в резултат от мерки X, Y1, Y2 и Z.
3.2. Основания за удължаване на процедурите в решението от 5 февруари 2010 г.
(138)
Когато на 17 юли 2009 г. и на 15 януари 2010 г. нидерландската държава отправи уведомление за предприемането на допълнителни мерки в полза на FBN и ABN AMRO N като мерки, които не представляват държавна помощ, Комисията изрази съмнение дали някои от тези допълнителни мерки не представляват допълнителна държавна помощ за FBN и ABN AMRO N.
(139)
В решението от 5 февруари 2010 г. Комисията подчерта, че съгласно САК нидерландската държава има редица задължения, които не са задължения на ABN AMRO N. Мерките, предприети от нидерландската държава за изпълнение на нейните задължения съгласно САК (и по-специално задължението за поемане на разходите на ABN AMRO Z и задължението за отделянето на ABN AMRO N от ABN AMRO Bank), на пръв поглед не изглеждат държавна помощ, предоставена на ABN AMRO N.
(140)
Комисията посочи, че основното предназначение на мерки A и Б1 изглежда е покриване на капиталовия недостиг на ABN AMRO Z, но същевременно Комисията не беше наясно дали не е била налице и непряка полза за икономическите дейности на ABN AMRO N. Във връзка с това Комисията пожела да разбере дали ABN AMRO N и ABN AMRO Z - които нямат отделен правен статут - са били отделени едно от друго в достатъчна степен. Комисията също така пожела да получи повече информация относно причините за капиталовия недостиг на ABN AMRO Z, както и например във връзка с прехвърлянето на акции на Unicredito от ABN AMRO Z към ABN AMRO N. Комисията също така повдигна въпроси относно възнаграждението, което ABN AMRO N е заплатило на ABN AMRO Z за изпълнение на функциите на централен офис. Комисията изрази съмнение дали - поне отчасти - недостатъчната капитализация на ABN AMRO Z не е била свързана с факта, че ABN AMRO N не е заплатило пазарна цена за услугите, изпълнявани в централния офис на ABN AMRO Z.
(141)
Въпреки че съгласно САК отделянето на ABN AMRO N от ABN AMRO Bank е задължение на нидерландската държава, Комисията не може да изключи варианта, че рекапитализацията от страната на държавата, която финансира разходите за отделянето, би могла да представлява държавна помощ. Комисията подчерта, че не всички разходи, категоризирани като разходи за отделянето, са свързани strictu senso със задълженията, свързани с отделянето, описани в САК. Комисията отчете, че категорията „разходи за отделянето“ включва сумата от 500 млн. EUR, необходими за снабдяването на група ABN AMRO с разумен марж, надвишаващ минималните пруденциални изисквания.
(142)
Комисията подчерта, че нидерландската държава е помогнала на FBN и на ABN AMRO N да платят разходите, свързани със сливането. За да разреши проблемите с концентрацията, възникнали в резултат от сливането, ABN AMRO N взе решение да продаде IFN и New HBU, което доведе до нов капиталов недостиг. Комисията констатира, че FBN и ABN AMRO N са били в състояние да се облагодетелстват от ползите, произтичащи от сливането (например синергии, свързани със сливането, предимството, което има една по-силна компания с по-голям брой пазарни дялове на нидерландския пазар, …), докато нидерландската държава е финансирала първоначалните разходи. Във връзка с това Комисията констатира, че нидерландската държава не е имала каквото и да било законно задължение за плащане на тези разходи, тъй като те са произтичали от решението на нидерландската държава от 21 ноември 2008 г. за сливането на FBN и ABN AMRO N, а не от САК.
(143)
Комисията отчете факта, че сливането и конкретните обстоятелства, свързани с разделянето, са довели до кръстосани задължения (мярка Д). В нидерландското корпоративно законодателство се предвижда, че ABN AMRO Bank (понастоящем RBS NV) и ABN AMRO II продължават да носят отговорност за притежателите на дългови ценни книжа на New HBU, в случай че New HBU (или неговият нов собственик Deutsche Bank) не успеят да изпълнят своите задължения за плащане. New HBU е имало подобни задължения към притежателите на дългови ценни книжа на ABN AMRO Bank (понастоящем RBS NV) и ABN AMRO II). Комисията не може да изключи варианта, че решението за обезщетение, което предполага, че нидерландската държава е предоставила гаранция на притежателите на дългови ценни книжа на ABN Amro Bank (сега RBS NV) чрез предоставяне на премия от 200 базисни пункта плюс осреднената стойност на спреда CDS, включва държавна помощ.
(144)
Комисията също така изрази опасения относно целта на инструмента за освобождаване на капитал (мярка A). Комисията потвърди, че мярка A се различава съществено от други мерки за обезценени активи, тъй като тя не е била въведена с цел защитаване на ABN AMRO N от допълнителен спад, свързани с несъбираеми активи с изключително несигурна стойност. Въпреки това Комисията счете, че за да бъде съвместима с вътрешния пазар, мярка А трябва да спазва общите принципи на съобщението на Комисията относно обработването на обезценените активи в банковия сектор (68) („съобщението относно обезценените активи“). По-конкретно трябва да бъдат налице достатъчно доказателства за подходящо ценообразуване, което означава, че банката не трябва да прехвърля очаквани загуби на държавата. В тази връзка Комисията пожела да разбере също така какво въздействие ще окажат редица конкретни договорни условия (например механизмът за възстановяване на изплатени суми и вертикалният дял) върху действителните парични потоци и ценообразуването. На последно място Комисията също така изрази съмнения, че не са налице достатъчно стимули, които да гарантират, че ABN AMRO N ще прекрати инструмента веднага, когато той вече не е крайно необходим.
(145)
Комисията изрази съмнение дали планът за преструктуриране от декември 2009 г. отговаря на критериите, изложени в съобщението на Комисията относно връщане на жизнеспособността и оценка на мерките за преструктуриране във финансовия сектор според правилата за държавна помощ в настоящата криза (69) („съобщението относно преструктурирането“) по отношение на жизнеспособността, споделянето на тежестта и излишното нарушаване на конкуренцията.
(146)
Комисията потвърди че на пръв поглед група ABN AMRO ще реализира достатъчно приходи, за да покрие всичките си оперативни разходи (включително разходите за обезценка) и ще осигури приемлива възвращаемост на собствения капитал. При все това Комисията също така отбеляза, че възвращаемостта на собствения капитал на група ABN AMRO зависи до голяма степен от реализирането на редица ключови предположения. На първо място, ако група ABN AMRO иска да бъде икономически ефективна и да има приемливо съотношение разход-приход, за група ABN AMRO е от решаващо значение да осъществи прогнозираните синергии (а именно стойността от 1,1 млрд. EUR преди данъчно облагане, която е съпоставима с нетната печалба през 2013 г. в размер на […] млрд. EUR). На второ място, както е посочено в съображение 118 от решението от 5 февруари 2010 г., от решаващо значение за жизнеспособността на група ABN AMRO е също така тя да може да подобри своите нетни лихвени маржове от ниските равнища на FBN и ABN AMRO N през втората половина на 2008 г. и първата половина на 2009 г. В своето решение от 5 февруари 2010 г. Комисията посочи, че се нуждае от повече информация по тези въпроси, за да прецени дали дългосрочната жизнеспособност е била действително възстановена.
(147)
Освен това Комисията отбеляза, че планът за преструктуриране от декември 2009 г. все още не включва финансови прогнози за най-лош възможен сценарий, както се изисква по силата на точка (13) от съобщението относно преструктурирането. Поради това Комисията поиска такива финансови прогнози за най-лош възможен сценарий, които да ѝ позволят да провери как би се представила група ABN AMRO при по-стресови пазарни условия.
(148)
Освен това Комисията подчерта, че планът за преструктуриране от декември 2009 г. съдържа твърде малко информация относно по-малките подразделения, поради което Комисията не може да прецени дали всички въпроси, свързани със жизнеспособността на това равнище, са били адекватно разгледани. По-специално Комисията изрази съмнения дали жизнеспособността на PFS, подразделение на FBN, което през 2008 г. отчете значителни загуби, свързани с измамата на Мадоф, е гарантирана в достатъчна степен.
(149)
Комисията изрази съмнение дали държавната помощ е била ограничена до необходимия минимум за възстановяване на жизнеспособността на група ABN AMRO. Във връзка с това тя отбеляза, че група ABN AMRO е посочила, че желае да извърши малки придобивания посредством сливане, които е счела за необходими с цел възстановяване на компетенциите за продукти, изгубени по време на процеса на разделяне от страна на Fortis SA/NV и ABN AMRO Holding. В решението от 5 февруари 2010 г. Комисията заяви, че държавната помощ не трябва да бъде използвана за финансиране на придобивания или нови инвестиции, освен когато това е от съществено значение за възстановяването на жизнеспособността на дадено предприятие. Комисията поиска от нидерландската държава да предостави повече информация относно политиката на придобиване на група ABN AMRO и inter alia да ѝ предостави подробен списък на дейностите, които група ABN AMRO трябва да възстанови, за да се запази жизнеспособността на предприятието.
(150)
Освен това Комисията изрази съмнения дали всички лица, които осигуряват хибриден капитал на FBN и ABN AMRO N, са направили своя принос за преструктурирането. Комисията изрази опасения, че например държателите на преференциални акции на FBN (70) не са допринесли в достатъчна степен да се гарантира, че намесата на нидерландската държава е била ограничена до необходимия минимум.
(151)
Освен това що се отнася до срока държавната помощ следва да бъде ограничена до необходимия минимум. Във връзка с това Комисията констатира, че са необходими редица мерки за справяне с временните проблеми, но изрази съмнение дали нидерландската държава е предприела достатъчни действия, за да гарантира, че мерките ще бъдат отменени от момента, в който вече не са необходими.
(152)
По отношение на мярка А Комисията подчерта, че CRI ще стане непривлекателен инструмент веднага щом на ABN AMRO N бъде разрешено да приложи изискванията на Базел II. Въпреки че CRI съдържа кол опции, което дава възможност за предсрочно прекратяване на договора, Комисията подчерта, че липсва какъвто и да било ясен график за излизането на нидерландската държава.
(153)
Освен това що се отнася до разумния марж в размер на 500 млн. EUR Комисията отбеляза, че намерението е било група ABN AMRO да замени тази сума със капитал, натрупан чрез самофинансиране. Комисията констатира още веднъж, че липсва какъвто и да било показател за времевия график.
(154)
По отношение на разходите за интегриране в размер на 1,2 млрд. EUR (а именно мярка Б5) Комисията констатира, че нидерландската държава е заявила, че те ще доведат до важни синергии в размер на 1,1 млрд. EUR (преди данъчно облагане) годишно, които по принцип могат да се използват за изплащане на държавната помощ. При все това Комисията констатира, че нидерландската държава не е въвела механизъм, с който да се гарантира такова изплащане. По въпроса за капиталовите нужди, свързани с продажбата на New HBU, Комисията заключи, че капиталовите изисквания, свързани с кредитния чадър, ще намалеят бързо, тъй като постепенно ще настъпи падежът на заемите. Комисията още веднъж подчерта, че държавната помощ следва да бъде изплатена веднага след като престане да бъде необходима.
(155)
По отношение на нарушаването на конкуренцията Комисията отбеляза, че капиталовите нужди на FBN и ABN AMRO N до известна степен произтичат от отделянето им от техните предишни дружества-майки, както и от първоначалните разходи за интегриране, а не от прекомерното поемане на риск или нарушения в управлението в рамките на самите FBN и ABN AMRO N. При тези обстоятелства Комисията заключи, че е малко вероятно да са необходими допълнителни продажби.
(156)
Същевременно обаче Комисията изрази съмнения дали планът за преструктуриране от декември 2009 г. съдържа достатъчно поведенчески мерки, с които да се гарантира, че FBN и ABN AMRO N няма да използват държавната помощ, за да се разраснат за сметка на своите конкуренти, например чрез прилагане на неустойчива ценова политика или придобиване на други финансови институции, което би могло да отслаби стимулите за дружествата, които не получават помощ, да се конкурират, да инвестират и да осъществяват иновации и би могло да обезсърчи навлизането на нидерландския банков пазар.
(157)
По отношение на излизането Комисията заяви, че би било от полза, ако нидерландската държава разработи и ясно съобщи стратегия за излизане. В действителност системните и мащабни интервенции на нидерландската държава биха могли да се възприемат от вложителите като знак за постоянна подкрепа от нея.
4. МНЕНИЯ НА ЗАИНТЕРЕСОВАНИТЕ СТРАНИ
4.1. Първи набор от мнения на Van Lanschot (писмо от 6 май 2009 г.)
(158)
Жалбоподателят заяви, че благодарение на държавната помощ и държавната собственост FBN и ABN AMRO N (включително техни дъщерни дружества като MoneYou и Mees Pierson) са предложили високи и неустойчиви лихвени проценти за индивидуални спестявания и депозитни сметки, което е дестабилизирало нидерландския банков пазар.
(159)
Жалбоподателят счита, че лихвените проценти, предложени от FBN и ABN AMRO N, са довели до загуби. В това отношение той се позова на факта, че ставките на EURIBOR са спаднали от 5 % през септември 2008 г. до по-малко от 2 % през януари/февруари 2009 г., докато лихвените проценти, предложени от FBN и ABN AMRO N, по спестовни сметки, всъщност са нараснали.
(160)
Жалбоподателят също така изтъква специфичните характеристики на нидерландския пазар за частно банкиране в сравнение с пазара за банкиране на дребно, които увеличават нарушаващото въздействие от предприетите мерки. Средният размер на сумите на спестяванията в частното банкиране е по-голям от този в банкирането на дребно. При малки суми на спестяванията клиентите не са толкова загрижени за рисковия профил на банката, тъй като са защитени от нидерландската схема за гарантиране на депозитите (в размер до 100 000 EUR). Информираността за риска нараства с надвишаването на този праг, което е доста обичайно при частното банкиране.
(161)
Жалбоподателят също така заяви, че FBN и ABN AMRO N са получили изгода от имплицитната държавна гаранция. Той заяви, че клиентите на FBN и ABN AMRO N са убедени, че нидерландската държава няма да позволи държавни банки да изпаднат в несъстоятелност.
(162)
Жалбоподателят - който се е справил по време на кризата без държавна помощ - подчерта, че е бил силно засегнат от водещото до нарушаване на конкуренцията поведение на FBN и ABN AMRO N, тъй като традиционно е разчитал до голяма степен на нидерландския пазар на спестяванията за финансирането на своите активи (71). В абсолютно изражение жалбоподателят е имал спестявания и депозити в размер на 15 млрд. EUR, което предполага, че увеличение на лихвените проценти с 1 % би могло да струва на дружеството приблизително 150 млн. EUR на година (72). В допълнение към това увеличение на разходите е било налице и въздействие върху обема, тъй като Van Lanschot е загубил клиенти.
4.2. Последващо мнение на Van Lanschot (писма от 21 и 28 август 2009 г.)
(163)
Според жалбоподателя необичайното поведение на FBN anиd ABN AMRO N е продължило през летните месеци на 2009 г.
(164)
Като допълнителен аргумент жалбоподателят посочи необичайно големия обем и промените в пазарния дял на традиционно стабилния нидерландски пазар на спестяванията. В това отношение жалбоподателят посочи съобщенията за пресата на FBN и ABN AMRO N, в които е отчетен приток на депозити съответно в размер на 9 млрд. EUR и 21 млрд. EUR през първата половина на 2009 г. (73). Жалбоподателят е счел тези стойности за значителни предвид факта, че общата стойност на нидерландския пазар на спестяванията е приблизително 287 млрд. EUR.
(165)
Като друг пример за необичайното ценообразуване жалбоподателят посочи факта, че лихвените проценти по спестовните сметки в съседни държави като Белгия, Франция и Германия са последвали спада на ставките на EURIBOR, докато лихвените проценти по нидерландските спестовни сметки са останали високи по неясни причини.
4.3. Мнение на ABN AMRO Bank (писмо от 6 юли 2009 г.)
(166)
В отговор на решението от 8 април 2009 г. за откриване на официална процедура по разследване ABN AMRO Bank (т.е. дружеството-майка на ABN AMRO N) предостави повече информация относно своето положение и стратегия за финансиране. ABN AMRO Bank отрече да е получило изгода - пряко или непряко - от финансовата помощ, отпусната на FBN (мерки Y1 и Y2). ABN AMRO Bank отбеляза, че не се е нуждаело от помощ, за да се финансира по време на кризата, благодарение на своята диферсифицирана стратегия за финансиране. То също така подчерта, че статистическите данни за неговата ликвидност са останали както в рамките на регулаторните граници, така и в неговите собствени вътрешни рамки.
5. МНЕНИЕ НА НИДЕРЛАНДСКАТА ДЪРЖАВА
5.1. Мнение на нидерландската държава относно решението от 8 април 2009 г.
(167)
Нидерландската държава призна, че FBN е било в състояние да осъществява своите дейности поради придобиването му от държавата (74), но заяви, че придобиването е било в съответствие с т. нар. „принцип на инвеститора в условията на пазарна икономика“ (ПИУПИ). В резултат на това според нидерландската държава не е съществувало селективно предимство и следователно не е имало държавна помощ. Нидерландската държава заяви, че -макар основната цел на интегрираните сделки от 3 октомври 2008 г. да е била предотвратяване на дестабилизирането на FBN и ABN AMRO N и на нидерландската банкова система като цяло - чрез купуването на участие в FBN и ABN AMRO N тя се е стремила да постигне положителна дългосрочна възвращаемост. Нидерландската държава подчерта, че цената за FBN (включително ABN AMRO N) е била в рамките на оценката, направена от нейния външен експерт по оценяването.
(168)
Нидерландската държава заяви, че е платила справедлива пазарна цена за FBN, но отбеляза, че дори ако беше платила повече, това плащане щеше да представлява държавна помощ за Fortis SA/NV (което е дружеството продавач), а не за FBN.
(169)
По отношение на мярка Y1 нидерландската държава заяви, че е предоставила краткосрочно финансиране на FBN при пазарни условия. Тя заяви, че преди кризата FBN е получило финансиране от своето дружество-майка по ставки на EONIA или EURIBOR без допълнителен спред. Нидерландската държава заяви, че ценообразуването, което е приложила (както е описано в съображение 96), е било в съответствие с пазарната практика. Освен това тя по-специално заяви, че нейната система за ценообразуване, използвана за периода след 5 ноември 2008 г. (със спред от 50 базисни пункта за заеми за повече от три месеца), е съгласувана с нидерландската гаранционна схема (75).
(170)
По отношение на периода, през който механизмът за ликвидност е станал достъпен за FBN, нидерландската държава обясни, че е започнала преговори за прекратяване на този механизъм през януари 2009 г. с цел пълното му прекратяване във възможно най-кратък срок. С тази цел през март 2009 г. нидерландската държава е въвела нова двуетапна система за ценообразуване, която е оскъпявала финансирането в случай на надвишаване на предварително определен праг. Нидерландската държава е допускала, че FBN е имало възможност да изплати механизма за ликвидност чрез вноски от 4 до 5 млрд. EUR на месец и е възнамерявала да прекрати този механизъм до края на 2009 г. В действителност FBN е изплатило механизма за ликвидност по-бързо от очакваното. Механизмът за ликвидност вече беше прекратен на 1 юли 2009 г.
(171)
Нидерландската държава заяви, че максималният матуритет на ликвидността, предоставена в рамките на механизма за ликвидност, е бил пропорционален. В това отношение нидерландската държава обясни, че през първия период (т.е. от 6 до 23 октомври 2008 г.) тя е осигурила ликвидност с матуритет от не повече от няколко седмици. Когато впоследствие механизмът за ликвидност бе коригиран, максималният матуритет беше удължен на девет месеца, за да се избегне пиково откупуване.
(172)
Нидерландската държава обясни, че общият размер на механизма за ликвидност (а именно 5 млрд. EUR овърнайт финансиране и 40 млрд. EUR по-дългосрочно финансиране) е базиран на реалните нужди от финансиране на FBN и следователно е бил с минималния необходим размер. При краткосрочния механизъм за ликвидност в размер на 45 млрд. EUR е взета предвид нормалната волатилност на паричната наличност на FBN и с него на FBN е била дадена възможност незабавно да изплати на Fortis SA/NV приблизително 34 млрд. EUR.
(173)
По отношение на дългосрочните заеми (а именно мярка Y2) нидерландската държава призна, че Fortis Bank SA/NV би могло да изиска изплащането на заемите с фиксиран лихвен процент (но не и на заемите с променлив процент) (76). Нидерландската държава заяви обаче, че тя само е заменила Fortis Bank SA/NV, като е оставила непроменени всички условия на съществуващите договори. Според нидерландската държава договорът между Fortis Bank SA/NV и FBN е представлявал обичаен пазарен договор между частни пазарни оператори. Нидерландската държава заяви, че - тъй като е заменила инвеститор в условията на пазарна икономика - нейното поведение е съгласувано автоматично с ПИУПИ. При тези обстоятелства нидерландската държава счита, че не е било необходимо да обосновава защо лихвените проценти са можели да бъдат по-високи или защо е следвало да замени тези дългосрочни заеми с краткосрочни заеми (77).
(174)
Нидерландската държава също така заяви, че при придобиване на нови дъщерни дружества е обичайна практика дружествата да осигурят едновременно с това ликвидност на новопридобитите дъщерни дружества.
(175)
Що се отнася до това дали е предоставена пряка или непряка държавна помощ на ABN AMRO N, нидерландската държава отрече ABN AMRO N да е получавало финансиране от нидерландската държава или FBN. Нидерландската държава обясни, че ABN AMRO N е разполагало с достатъчно собствено финансиране със своя мащабен франчайз за банкиране на дребно и за частно банкиране.
(176)
По отношение на мярка Z нидерландската държава заяви, че цената на сделката в размер на 6,5 млрд. EUR е била справедлива пазарна цена. Тя подчерта, че цената е била между оценката на „текущите пазарни условия“ в размер на [4 - 6,5] млрд. EUR и оценката „за обхващане на целия цикъл“ в размер на [6,5 - 9] млрд. EUR, както е изчислена от нейния външен експерт по оценяването в началото на октомври 2008 г. (преди сделката от 3 октомври 2008 г.). Що се отнася до факта, че придобиването (мярка Z) е осъществено два и половина месеца след извършването на оценката, нидерландската държава счете, че не са били необходими корекции, тъй като несигурността вече е била отразена в оценката от началото на октомври 2008 г. (78) Нидерландската държава също така заяви, че обикновено инвестиционното банкиране и несъбираемите активи са били в основата на проблемите с доверието в другите банки и са водели до съществен за тези банки спад на цените на акциите. За разлика от тях ABN AMRO N, със своя стабилен профил на банкиране на дребно и търговско банкиране, се е различавало напълно от останалите банки. Предвид този контекст нидерландската държава заяви, че коригиране на цените по аналогия с другите банки е било безсмислено.
(177)
Нидерландската държава също така подчерта, че останалите участници в консорциума, и по-конкретно RBS, е трябвало да одобрят сделката и че […]. Освен това нидерландската държава се позовава на точки (166) и (177) от предварителния доклад на експертите пред Общото събрание на акционерите на Fortis SA/NV, проведено на 11 февруари 2009 г. в Брюксел (79), като заявява, че тези точки подкрепят довода на нидерландската държава, че е платила справедлива цена за FBN, ABN AMRO N, Fortis Insurance и Fortis Corporate Insurance на 3 октомври 2008 г., която следователно представлява валидна референтна цена за продажбата от декември 2008 г.
(178)
Нидерландската държава е изпълнила мярка Z, като се е отказала от исковете, които е имала по отношение на FBN. Освен това нидерландската държава заяви, че ако Комисията стигне до заключението, че мярка Z включва държавна помощ, тя следва да приложи корекция. Тъй като подобни инструменти на други банки са търгувани при съществена отстъпка спрямо номиналната стойност (80), логично е, че пазарната стойност на дълговите инструменти, от която нидерландската държава се е отказала, също да бъде под номиналната стойност. С други думи, преобладаващите пазарни обстоятелства предполагат, че нидерландската държава не е имала право на номинална стойност, а на по-ниска пазарна стойност. Нидерландската държава заяви, че като се вземат предвид преобладаващите тогава пазарни обстоятелства, тя е имала право единствено на пазарна стойност в размер на [4,55 - 5,85] млрд. EUR (така номиналната стойност на заемите в размер на 6,5 млрд. EUR е коригирана с пазарна отстъпка от [0,65 - 1,95] млрд. EUR).
(179)
На 18 юни 2009 г. нидерландското министерство на финансите изпрати на Комисията оценката на FBN, направена от DNB, както бе изискано в решението от 8 април 2009 г. […] (81), (82), (83)
(180)
DNB също така информира Комисията относно […] ABN AMRO N с писмо от 20 януари 2010 г. […]
5.2. Мнение на нидерландската държава относно решението от 5 февруари 2010 г.
(181)
Като цяло нидерландската държава заяви, че предприетите мерки не представляват държавна помощ, тъй като:
i)
не предоставят ползи на ABN AMRO N или на FBN,
ii)
са били необходими за разделяне на ABN AMRO N и FBN от съответните им предишни дружества-майки и са произтичали от договорните задължения на нидерландската държава като наследник на Fortis SA/NV по силата на САК, или
iii)
са били икономически обосновани от гледната точка на частен инвеститор.
(182)
Нидерландската държава заяви, че Комисията следва да приложи ПИУПИ към всяка индивидуална мярка, предприета от нидерландската държава. По-конкретно по отношение на мерките, свързани със сливането (а именно мерки Б4 и Б5), нидерландската държава подчерта, че сливането е представлявало инвестиция с положителна настояща нетна стойност („ННС“) и следователно е съвместимо с ПИУПИ.
(183)
С други думи нидерландската държава не прие предварителната позиция на Комисията, изложена в съображение 96 от решението от 5 февруари 2010 г., че ПИУПИ не се прилага по отношение на мерките след интегрираните сделки от 3 октомври 2008 г., тъй като тези мерки са били част от по-голяма операция за оздравяване и преструктуриране.
(184)
Нидерландската държава призна, че правилата за държавната помощ предполагат, че ПИУПИ не се прилага, когато в кратък период от време са направени няколко взаимосвързани капиталови инжекции. Независимо от това тя заяви, че този анализ не е правилен по отношение на FBN и ABN AMRO N, тъй като интегрираните сделки от 3 октомври 2008 г. - според нея - не са съдържали мерки за държавна помощ и в допълнение към това последващите мерки не са били свързани с първоначалната сделка.
(185)
Нидерландската държава заяви, че Комисията следва да вземе предвид много специфичните обстоятелства, при които нидерландската държава е била задължена да купи FBN. Нидерландската държава отбеляза също така, че продажбата на New HBU е била много обременяваща за нидерландската държава и за ABN AMRO N с отрицателно въздействие върху капитала в размер на 470 млн. EUR.
(186)
Нидерландската държава заяви, че е основала всички свои мерки на принципите, определени в съобщението относно банковия сектор (84) и съобщението на Комисията - Рекапитализация на финансовите институции в условията на настоящата финансова криза: ограничаване на помощта до необходимите минимални равнища и предпазни мерки срещу излишното нарушаване на конкуренцията (85) („съобщението относно рекапитализацията“). Като цяло нидерландската държава заяви, че нейните мерки са били правилно насочени, пропорционални на срещнатите предизвикателства и изготвени така, че да сведат до минимум отрицателното въздействие върху конкурентите.
(187)
Нидерландската държава заяви, че мярка A и мярка Б1 не представляват държавна помощ, тъй като държавата е била задължена по договор да реши капиталовите проблеми, пред които е било изправено ABN AMRO Z. Нидерландската държава е била задължена по договор съгласно САК да извърши разделянето на ABN AMRO Holding. DNB е позволил да започне отделянето на ABN AMRO II единствено при условие че всички участници в консорциума са внесли своя дял за отстраняване на капиталовия недостиг на ABN AMRO Z. Нидерландската държава призна, че е предоставила капитал на ABN AMRO Z чрез ABN AMRO N, но подчерта, че ABN AMRO N е имало единствено междинна роля. В крайна сметка ABN AMRO N единствено е прехвърлило капитала на ABN AMRO Z и мярка A не е предоставила селективно предимство на ABN AMRO N.
(188)
По въпроса дали капиталовият недостиг на ABN AMRO Z е резултат от селективните предимства, предоставени на ABN AMRO N, нидерландската държава заяви, че участниците в консорциума вече са гарантирали, че към момента на придобиването на ABN AMRO Holdings от консорциума (виж съображение 33) дейностите на различните проследяващи дялови участия (както е определено в съображение 35) са били отделени една от други в достатъчна степен. Тази договореност означава, че е налице ясно разграничение между дейностите на ABN AMRO N и ABN AMRO Z. Това означава, че ABN AMRO N има своя собствена структура на корпоративно управление и своя собствена отчетност. Освен това нидерландската държава насочи вниманието на Комисията към факта, че ABN AMRO N е имало отделен правен статут, считано от 6 февруари 2010 г. (86).
(189)
Освен това нидерландската държава предостави доказателства, че капиталовият недостиг на ABN AMRO Z вече е съществувал към момента на придобиването на 3 октомври 2008 г. На 3 октомври 2008 г. началното салдо на ABN AMRO Z вече е било с отрицателна стойност в размер на 7,4 млрд. EUR, а дяловото участие на Fortis SA/NV в него е било в размер на приблизително 2,5 млрд. EUR. По отношение на източниците на капиталовия недостиг нидерландската държава призна, че е било осъществено прехвърляне на стойност 1 млрд. EUR на акции на Unicredito от ABN AMRO Z към оперативните проследяващи дялови участия (включително приблизително 300 млн. EUR към ABN AMRO N), но предостави информация, която показва, че прехвърлянето на акциите на Unicredito е било извършено през февруари 2008 г., много преди нидерландската държава да се намеси. Поради това прехвърлянето на акциите на Unicredito не може да бъде счетено за държавна помощ.
(190)
По отношение на разходите, поети от ABN AMRO Z, свързани с изпълнението на функциите на централен офис, нидерландската държава подчерта, че тези разходи са намалели значително след придобиването на ABN AMRO Holding от участниците в консорциума, както е описано в съображение 33. Тъй като участниците в консорциума не са имали какъвто и да било интерес да се поддържа голям и интегриран централен офис, било е логично разходите да бъдат във възможно най-нисък размер. Данните, предоставени от нидерландската държава, показват, че разходите за функциониране на групата, поети от ABN AMRO Z, са в размер на [0 - 0,5] млрд. EUR през 2008 г. и [0 - 0,2] млрд. EUR през 2009 г., които по мнение на нидерландската държава са незначителни. Освен това нидерландската държава подчерта, че е поела задължението за покриване на тези разходи, когато е заменила Fortis SA/NV като страна по САК след придобиването на FBN (включително и ABN AMRO N) на 3 октомври 2008 г.
(191)
Нидерландската държава заяви, че съобщението относно обезценените активи (87) не би трябвало да се прилага, в случай че Комисията счете, че мярка A е държавна помощ. По мнение на нидерландската държава няма несигурност, свързана със защитените активи, които следователно не могат да бъде счетени за „обезценени“ в смисъла, използван в съобщението. Нидерландското правителство поддържа становището, че CDS на ABN AMRO N независимо от всичко все пак спазват общите принципи на това съобщение, в случай че Комисията не споделя нейната гледна точка. Освен това нидерландската държава заяви, че инструментът за кредитна защита е необходимо и пропорционално средство, което същевременно свежда до минимум нарушенията на конкуренцията,
(192)
Нидерландската държава настоя, че възвращаемостта върху CRI - 10 % възвращаемост на освободения капитал - е достатъчно висока. Освен това тя предостави доказателства, че траншът „първа загуба“ от 20 базисни пункта е бил значително по-висок от очакваната загуба. Нидерландската държава заяви, че загубите от предишни периоди (а именно [0 - 15] базисни пункта) и загубите, прогнозирани за 2010 г. (а именно [0 - 30] базисни пункта) по ипотечния портфейл на ABN AMRO N, са осигурили добра прогноза за редица бъдещи очаквани загуби. Освен това информацията за пазара, която се съдържа в рейтингови доклади (88), потвърди, че траншът „първа загуба“ надвишава очакваните загуби. Освен това нидерландската държава се позова на документ на инвестиционната банка […], в който се симулира какво развитие могат да претърпят паричните потоци на нидерландската държава при различни стресови сценарии.
(193)
Освен това нидерландската държава счете, че CRI съдържа достатъчно стимули за излизане. Нидерландската държава насочи вниманието на Комисията към коловете, включени в CRI, както и към факта, че CRI ще стане доста непривлекателен инструмент веднага щом на ABN AMRO N бъде разрешено да работи съгласно изискванията на Базел II. При тези обстоятелства нидерландската държава вярва, че ABN AMRO N вероятно ще използва кол опцията по отношение на CRI през януари 2011 г., когато се очаква преходът към изискванията на Базел II да доведе до намаляване на освободения капитал.
(194)
Нидерландската държава поясни, че разходите за разделянето (а именно мерки Б2 и Б3) са резултат от САК, по което нидерландската държава de facto е страна от 3 октомври 2008 г. Съгласно условията на САК държавата - за разлика от ABN AMRO N - е задължена да раздели ABN AMRO Holding на три части. Нидерландската държава отрече, че тези разходи са осигурили полза за ABN AMRO N и освен това разясни, че е платила разходите за разделянето, тъй като извършването на разделянето е било нейно договорно задължение.
(195)
По отношение на разумния марж в размер на 500 млн. EUR - който също е поместен в статията „разходи за разделяне“ - нидерландската държава заяви, че това е обичайна практика в банковия сектор. Банките не могат да осъществяват дейността си само с минималния изискван капитал, а се нуждаят от допълнителен поддържащ марж. В противен случай, ако банките бъдат изправени дори и пред малка пречка, те незабавно ще изпаднат във финансово затруднение. Нидерландската държава обаче посочи, че нейният принос към разумния марж ще бъде временен, както и че в по-дългосрочен план ABN AMRO N следва да генерира разумния марж самостоятелно без каквато и да било помощ от страна на нидерландската държава.
(196)
По отношение на мярка Б4 нидерландската държава заяви, че мярката не представлява държавна помощ. Нидерландската държава заяви, че когато е придобила FBN решението за сливане на двете банки вече е било взето и частично осъществено. Нидерландската държава подкрепи своето твърдение, като се позова на факта, че ABN AMRO Asset Management вече е било отделено и интегрирано във Fortis SA/NV към датата на интегрираните сделки от 3 октомври 2008 г. Освен това нидерландската държава подчерта, че Комисията я е задължила да приложи компенсация за сливането с цел решаване на неуредени проблеми с концентрацията, както и че тя е наследила от Fortis SA/NV компенсацията за сливането, предоставена от New HBU. Освен това нидерландската държава посочи, че в крайна сметка финансовите средства на ABN AMRO N няма да се увеличат и поради това защити позицията, че мярка Б4 не представлява държавна помощ.
(197)
Нидерландската държава посочи, че държавните средства, предоставени за финансиране на разходите за интегриране (мярка Б5), следва да бъдат разглеждани като разумна инвестиция, която води до възвращаемост в съществен размер под формата на синергии. Нидерландското правителство изчисли, че размерът на тези синергии е приблизително 1,1 млрд. EUR (преди данъчно облагане) годишно, докато първоначалните разходи за интегриране възлизат на 1,2 млрд. EUR (след данъчно облагане). По мнение на нидерландската държава общата ННС на сливането (при отчитане на синергиите, разходите за интегриране и разходите за компенсацията за сливането) следва да възлиза на положителната стойност от 2,88 млрд. EUR (89).
(198)
По мнение на нидерландската държава, конвертирането на хибриден капитал от втори ред в капитал от първи ред (мярка В) не е предоставило селективно предимство на FBN. Нидерландската държава заяви, че конвертирането е било в интерес на нидерландската държава, тъй като тя е била в състояние да конвертира заеми с купон на средна стойност от 2,976 % в собствен капитал, който по нейно мнение има привлекателна възвращаемост. Във връзка с това нидерландската държава се позова на прогнозираната нормализирана стойност на възвръщаемостта на собствения капитал на група ABN AMRO, която е приблизително […] %, както е посочено в плана за преструктуриране от декември 2009 г.
(199)
Нидерландската държава заяви, че Комисията не би трябвало да отчете всички заеми с отменено плащане за държавна помощ, в случай че Комисията счете, че мярка В е държавна помощ. Тя разясни, че конвертирането може да бъде разбито на възстановяване на капитал от втори ред по номинална стойност в съчетание с капиталова инжекция с основен капитал от първи ред (без елементи на нетни парични средства в брой). По мнение на нидерландската държава по това време тя не е можела основателно да очаква възстановяване на капитал от втори ред по номинална стойност, тъй като сравнимите инструменти на други банки са били търгувани при съществени отстъпки спрямо номиналната стойност, което е отразявало нестабилните пазарни обстоятелства. Нидерландската държава посочи, че отстъпка от [135 - 405] млн. EUR е била основателна на базата на съпоставими данни.
(200)
Нидерландската държава посочи, че плащането на 740 млн. EUR (мярка Г) е било едно от нейните задължения, произтичащи от САК. Освен това нидерландската държава подчерта, че са били извършени плащания само към другите участници в консорциума, а не към ABN AMRO N, поради което не е налице предоставяне на държавна помощ към ABN AMRO N.
(201)
По отношение на мярка Д нидерландската държава заяви, че ABN AMRO II не се е възползвало от компенсацията за изплатено обезщетение (описана в съображение 126), а че мярка Д просто е поставила ABN AMRO II в позиция, в която то е било в състояние да предостави компенсация за изплатено обезщетение на Deutsche Bank. Тя заяви, че компенсацията за изплатено обезщетение не може да бъде използвана от банката за развитие на нов бизнес и поради това тя няма да доведе до каквото и да било нарушаване на конкуренцията.
(202)
Нидерландската държава счете, че компенсацията за изплатено обезщетение съответства на съобщението на Комисията относно рекапитализацията. Нидерландската държава подчерта, че е базирала своето ценообразуване на препоръката на ЕЦБ за рекапитализацията.
(203)
Освен това нидерландската държава изрази мнението си относно съмнението на Комисията, че държателите на преференциални акции на FBN (90) не са допринесли за споделянето на тежестта в достатъчна степен. Нидерландската държава разясни, че инвеститорите в преференциални акции не са получили дивиденти през 2008 г. (нито в брой, нито с натрупване), както и че преференциалните акции са били търгувани под номинална стойност. Нидерландската държава добави, че възможността на FBN да плаща или запазва фиксирани дивиденти за бъдещи периоди зависи от това дали FBN има достатъчно печалби съгласно МСФО. Нидерландската държава отбеляза, че клаузата за дивидентите, която регулира преференциалните акции на FBN, включва текст за т.нар. механизъм за задействане/стопиране на дивидентите (dividend stopper/pusher) (91), както и че несигурността, свързана с дивидентната политика на група ABN AMRO, намалява спокойствието, което може да даде текста за механизма за задействане/стопиране на дивидентите на инвеститорите в преференциални акции.
(204)
По въпроса дали капиталът ще бъде изплатен веднага след като изчезнат (временните) капиталови нужди, нидерландската държава заяви, че възнамерява да използва дивидентната политика на група ABN AMRO по такъв начин, че група ABN AMRO няма да разполага с никакъв свръхкапитал, който би могъл да доведе до нарушаване на конкуренцията (92).
(205)
По въпроса за нарушаването на конкуренцията нидерландската държава посочи, че не е съгласна с позицията на Комисията, че положението на ABN AMRO N и FBN е било укрепено в Нидерландия в резултат на сливането, нито с позицията, че това развитие заплашва да създаде излишно нарушаване на конкуренцията. Тя беше по-скоро на противоположното мнение и в тази връзка изтъкна факта, че отделянето на FBN и ABN AMRO N от техните съответни дружества-майки и последващото сливане са били много трудоемки и предположи, че ръководството на FBN и ABN AMRO N е трябвало да отдели по-малко време на ежедневната търговска дейност, поради което според нидерландската държава отделянето и последващото сливане са оказали отрицателно въздействие върху конкурентната позиция на FBN и ABN AMRO N (или позицията на група ABN AMRO след сливането).
5.3. Мнение на нидерландската държава относно мненията на заинтересованите страни
5.3.1. Мнение на нидерландската държава относно писмото на жалбоподателя от 6 май 2009 г.
(206)
Като цяло нидерландската държава подчерта, че по нейно мнение мерките в полза на FBN и ABN AMRO N не отговарят на определението на ЕС за държавна помощ и следователно не оказват нарушаващо въздействие. Тя счете, че пазарното поведение на FBN и ABN AMRO N на пазара на спестяванията и депозитите съответства на поведението на разумен участник на пазара, който защитава своите търговски интереси. Нидерландската държава счита, че лихвените проценти, предложени от FBN и ABN AMRO N, не са имали нарушаващо въздействие. В резултат на това тя заяви, че не е налице каквото и да било нарушаване на конкурентното право на Европейския съюз.
(207)
Нидерландската държава представи редица сравнителни таблици с лихвени проценти, предложени за конкретни депозитни и спестовни продукти. Нидерландската държава отрече FBN и ABN AMRO N да са предлагали съгласувано най-високите лихвени проценти, особено ако се направи сравнение с по-малките нидерландски банки като SNS, NIBC и DSB. Освен това нидерландската държава подчерта, че лихвените проценти по спестовните сметки вече са били високи в Нидерландия преди финансовата криза, отчасти в резултат от поведението на по-малките банки с агресивна ценова политика. Нидерландската държава счита, че по време на финансовата криза банките са се опитвали да защитят своите франчайзи за спестявания чрез предлагане на относително високи лихвени проценти по спестовните продукти за клиенти.
(208)
Освен това нидерландската държава изрази мнение относно ценовата стратегия на MoneYou, интернет марката на ABN AMRO N, която беше въведена на пазара през септември 2008 г. Нидерландската държава заяви, че MoneYou представлява специален интернет продукт, който се различава значително от повечето традиционни продукти по отношение на основата на разходите и нивото на обслужване. Нидерландската държава посочи, че MoneYou е трябвало да се повиши информираността за марката през първите шест месеца от пускането ѝ на пазара и поради това е трябвало да определи лихвени проценти, които да са малко по-ниски или равни на вече определените от подобни участници на пазара, занимаващи се с интернет банкиране (93). От второто тримесечие на 2009 г. нататък лихвените проценти, предложени от MoneYou, са отбелязали спад и MoneYou е заело позиция в т.нар. сегмент на средните дружества (94). По отношение на MoneYou нидерландската държава добави, че компанията е привлякла само ограничен размер средства (а именно [0 - 5] млрд. EUR), които представляват приблизително [0 - 5] % от общия обем на средствата на нидерландския пазар на спестяванията. Нидерландската държава добави, че предишните клиенти на Van Lanschot са представлявали само малка част от клиентелата на MoneYou (а именно [0 - 5 000] сметки или [0 - 5] % от сметките, открити в MoneYou).
(209)
Освен това нидерландската държава отрече, че ABN AMRO N и FBN са разчитали единствено на нидерландския пазар на спестяванията, за да финансират собствения си бизнес. Нидерландската държава предостави нова информация, която показва, че на 6 юли 2009 г. ABN AMRO N е емитирала облигация с покритие на стойност 2 млн. EUR и че FBN е емитирала дългови инструменти, гарантирани от държавата на стойност 15,5 млрд. EUR. По мнение на нидерландската държава, твърденията на жалбоподателя са неправилни и прибързани. Тя посочи, че на FBN просто е било необходимо известно време, за да започне да осъществява касови операции и да емитира дългови инструменти, гарантирани от държавата. Освен това нидерландската държава уточни, че депозитните и спестовните продукти също така са важни за създаването на отношения с клиентите и имат различна и по-широкообхватна цел в сравнение с целта на други финансови инструменти. Във връзка с това нидерландската държава отбеляза, че загуба в пазарния дял на спестяванията и депозитите на банката може да доведе до загуби в пазарния дял на други банкови продукти.
(210)
Освен това нидерландската държава отрече, че потребителите и участниците на пазара са възприели ABN AMRO N и FBN като по-надеждни банки от конкурентите. Тя се позова на рейтингите на FBN и ABN AMRO N, отчетени от рейтинговите агенции, които са били по-ниски например от тези на Rabobank с рейтинг ААА. Техните относителни спредове CDS показаха подобни резултати. Нидерландската държава също така счете, че наличието на държавна собственост не е направило ABN AMRO N или FBN по-надеждни в очите на потребителите и участниците на пазара. Във връзка с това нидерландската държава отбеляза, че много ad-hoc държавни намеси са показали, че при възможност нидерландската държава ще се намеси по отношение на която и да е частна банка. По тази причина тя счете, че de facto не е съществувала осезаема разлика между надеждността, предлагана от частните банки в Нидерландия, в сравнение с надеждността на държавните банки в Нидерландия.
(211)
За да изчисли дали предложените лихвени проценти по отношение на спестовните продукти са довели до загуба, нидерландската държава заяви, че те не трябва да бъдат сравнявани със ставките на EURIBOR, а по-скоро със ставките, които са резултат от т.нар. „методология на съответстващия портфейл“ (95). Като използва тази методология, нидерландската държава призна, че за някой продукти е налице временен отрицателен марж. При все това тя заяви, че точно в този момент пазарното поведение е било разумно и е съответствало на пазарното поведение на конкурентите (които са частна собственост).
5.3.2. Мнение на нидерландската държава относно аргументите на жалбоподателя от 21 и 28 август 2009 г.
(212)
Нидерландската държава заяви, че изразеното от нея по-рано мнение, обобщено в съображения 206-211, във връзка с жалбоподателя, продължава да е валидно.
(213)
Освен това нидерландската държава отбеляза, че искът, предявен от жалбоподателя за това, че пазарният дял на ABN AMRO N и FBN се е увеличил, е бил базиран на грешни статистически данни. По отношение на предполагаемото увеличение на депозитите, събрани от ABN AMRO N, с 21 млрд. EUR нидерландската държава заяви, че само 5,1 млрд. EUR от тях могат да бъдат приписани на спестявания на нидерландския пазар на дребно, а останалите произтичат главно от спестявания на корпоративни клиенти и чуждестранни депозити. Нидерландската държава също така предостави данни, които показаха, че голяма част от увеличението на обема на депозитите и спестяванията в FBN е резултат от корпоративно банкиране, а не на банкиране на дребно и на частно банкиране.
(214)
Нидерландската държава подчерта, че причината клиентите в Нидерландия да инвестират повече в спестяванията си е продиктувана от несигурната макроикономическа среда. Тя се позова на данни, предоставени от Централното статистическо бюро („CBS“), които показват, че през първата половина на 2009 г. спестяванията са се повишили със 7,7 % в сравнение със същия период през предходната година. Спестяванията на клиентите на ABN AMRO N са се повишили с 7,5 % в сравнение със същия период през предходната година, което показва, че пазарният дял на ABN AMRO N по-скоро е отбелязал спад. Освен това FBN представи доказателства, които показват, че спестяванията на клиентите му са претърпели развитие в съответствие с пазарната обстановка.
5.3.3. Мнение на нидерландската държава относно мнението на ABN AMRO Bank
(215)
Нидерландската държава потвърди, че не е осигурила механизъм за ликвидност на ABN AMRO N, като по този начин потвърди в широк смисъл аргументите на ABN AMRO Bank.
6. ОЦЕНКА
6.1. Наличие на помощ
(216)
В член 107, параграф 1 от ДФЕС се предвижда, че всяка помощ, предоставена от държава-членка или чрез ресурси на държава-членка, под каквато и да било форма, която нарушава или заплашва да наруши конкуренцията чрез поставяне в по-благоприятно положение на определени предприятия или производството на някои стоки, доколкото засяга търговията между държавите-членки, е несъвместима с вътрешния пазар. От това следва, че една държавна мярка се определя като държавна помощ, ако изпълнява следните четири (кумулативни) критерия:
-
държавни средства;
-
селективно предимство;
-
нарушаващо въздействие върху конкуренцията; и
-
въздействие върху търговията между държавите-членки.
(217)
Първият критерий е изпълнен за мерки (Y1)-(Д), посочени в таблица 4 в съображение 128, тъй като всички тези мерки са пряко финансирани със средства на нидерландската държава.
(218)
В съображения 220-278 се анализира дали дадена мярка представлява селективно предимство за FBN, ABN AMRO N или група ABN AMRO след сливането (вторият критерий), като всяка мярка се разглежда поотделно.
(219)
Ако в този случай е налице селективно предимство, третият и четвъртият критерий също ще бъдат изпълнени. Всички мерки нарушават или заплашват да нарушат конкуренцията, тъй като поставят FBN, ABN AMRO N или група ABN AMRO след сливането в по-изгодна позиция спрямо другите конкурентни банки (трети критерий). Освен това мерките оказват и въздействие върху търговията между държавите-членки. След сливането FBN, ABN AMRO N и група ABN AMRO са банки, ориентирани към международните пазари, които осъществяват своите дейности извън Нидерландия, като същевременно се конкурират на вътрешния пазар с дъщерни дружества на чуждестранни банки (четвърти критерий).
6.1.1. Мерки Y1 и Y2 от 3 октомври 2008 г.
(220)
Уместно е да се припомни, че в настоящото решение се оценява единствено наличието на потенциална помощ за FBN, ABN AMRO N или група ABN AMRO Group след сливането. Наличието на потенциална помощ за Fortis Bank SA/NV, която произтича от мерки Y1 и Y2, е било оценено в решението от 3 декември 2008 г.
(221)
Както е посочено в съображение 52 от решението от 3 декември 2008 г. (96) и в първоначалната оценка на помощ по отношение на тези мерки, която се съдържа в решението от 8 април 2009 г., мерките, предприети на 3 октомври 2008 г. (а именно мерки X, Y1 и Y2), са неразривно свързани. Нидерландската държава е отделила FBN и ABN AMRO N от тяхното дружество-майка, което изпитва финансови затруднения, посредством придобиването на FBN, но с оглед да може напълно да изолира FBN от проблемите с ликвидността на неговото дружество-майка нидерландската държава е трябвало освен това да поеме и ролята на доставчик на финансиране на FBN. Тази цел е била изпълнена под формата на мерки Y1 и Y2. Освен това на 3 октомври 2008 г. нидерландската държава е поела задълженията по САК на Fortis Bank SA/NV.
(222)
Както е посочено в съображение 50 от решението от 3 декември 2008 г., Комисията не може да приеме, че ПИУПИ е спазен за интегрираните сделки от 3 октомври 2008 г., посредством които нидерландската държава е придобила FBN (включително ABN AMRO N) срещу сумата от 12,8 млрд. EUR и освен това е предоставила на FBN финансиране с много голям размер. Като се вземат предвид преобладаващите тогава пазарни обстоятелства, нито един купувач е нямало да бъде в състояние и е нямало да желае да предложи такава висока сума за запазването на FBN (97). Освен това допълнителната информация, предоставена от нидерландската държава, показа, че на 3 октомври 2008 г. нидерландската държава също така се е съгласила да компенсира Fortis SA/NV за неговите задължения по САК. Това САК е щяло да направи интегрираните сделки от 3 октомври 2008 г. дори още по-малко приемливи за инвеститор в условията на пазарна икономика. Без подходяща комплексна проверка нито един инвеститор е нямало да поеме задълженията на Fortis SA/NV съгласно САК, което е довело до задължения със значителен размер на по-късен етап (за които нидерландската държава вече е била осведомена отчасти на 3 октомври 2008 г.).
(223)
За нидерландската държава интегрираните сделки от 3 октомври 2008 г. са били необходими с цел избягване на големи отрицателни верижни реакции в нидерландската банкова система и икономика (98). Обикновено инвеститорите в условията на пазарна икономика не взимат под внимание тези верижни реакции.
(224)
Желанието за избягване на сериозни смущения в нидерландската банкова система и икономика също така изяснява причината, поради която нидерландската държава е взела своето решение толкова бързо. На един инвеститор в условията на пазарна икономика би му отнело много повече време да оцени потенциалната необходимост от допълнителни капиталови инжекции и освен това той би проучил финансовите показатели на дружествата много по-подробно. В резултат на това един инвеститор в условията на пазарна икономика - който разполага с достатъчно време за извършване на надлежна комплексна проверка - би получил по-добра представа за последващите инвестиции и би взел тази информация предвид в своята оценка. Нидерландската държава, която е трябвало да действа бързо, за да запази финансовата стабилност в Нидерландия, не е могла да има поведение на инвеститор в условията на пазарна икономика и да отдели повече време за по-задълбочено разглеждане на интегрираните сделки от 3 октомври 2008 г. и свързаните със САК задължения.
(225)
Поради това Комисията потвърждава своята оценка, че интегрираните сделки от 3 октомври 2008 г. не са в съответствие с ПИУПИ (това заключение вече беше направено в решението от 3 декември 2008 г., в което се посочва, че тези сделки представляват държавна помощ, предоставена на Fortis Bank SA/NV).
(226)
По отношение наличието на предимство мерките от 3 октомври 2008 г., взети заедно, са позволили отделянето на FBN и ABN AMRO N от Fortis SA/NV и следователно са предоставили важно селективно предимство на FBN, като това дружество е било интегрирано в голяма степен във Fortis Bank SA/NV и по-специално силно е разчитало на последното дружество за финансиране. В плана за преструктуриране от декември 2009 г. (виж също така съображение 78), нидерландската държава призна, че ако тя не се е била намесила, FBN е щяло да претърпи срив, причинен от Fortis SA/NV. Без мерките за държавна помощ FBN е щяло да остане отговорно за задълженията на Fortis SA/NV, което е било много близо до изпадане в несъстоятелност, като това излагане е щяло да възпрепятства дейностите на FBN в съществена степен. Чрез отделяне на своите дейности от Fortis SA/NV, FBN е било в състояние да избегне до голяма степен проблемите и разходите, типични за (финансово) дружество, изпитващо финансови затруднения (например по-високи разходи за финансиране, по-лоши условия на плащане от страна на доставчиците и контрагентите, по-високи разходи за персонала с цел запазване на персонала, намаляване на дейностите и претеглените спрямо риска активи с цел запазване на капитала) (99). Въпреки че на оперативно равнище ABN AMRO N е останало отделно дружество, нидерландската държава се е страхувала от предаване на проблемите, произтичащо от факта, че е възможно клиентите на пазара да свързват ABN AMRO N с бъдещия му собственик Fortis SA/NV.
(227)
Мярка Y1 - важен компонент на интегрираните сделки от 3 октомври 2008 г. - също е предоставила значително предимство на FBN, особено като се има предвид размерът на сделката и преобладаващите тогава пазарни обстоятелства.
(228)
Големият механизъм за ликвидност в размер на 45 млрд. EUR (100) е бил предоставен, когато пазарите на едро фактически са били затворени, по-специално за големи суми и за дружества с относително високо съотношение заем-депозит, каквото е FBN. Фактът, че тази висока ликвидност не е била леснодостъпна на пазара, се потвърждава от факта, че на FBN са били нужни няколко тримесечия като период от време, за да замени краткосрочния механизъм за ликвидност с други източници на финансиране. В крайна сметка FBN е изплатило целия размер на краткосрочното финансиране от нидерландската държава през юни 2009 г., девет месеца след предоставяне на помощта за осигуряване на ликвидност. Рефинансирането е било извършено отчасти чрез емитирани дългови инструменти, гарантирани от държавата (101).
(229)
Поради това следва да бъде направено заключение, че мярка Y1 представлява държавна помощ, тъй като тя е предоставила на FBN предимство под формата на финансиране, което то не е могло да намери на пазара при преобладаващите тогава пазарни обстоятелства.
(230)
По отношение на мярка Y2, новацията на дългосрочни заеми, извършена от Fortis Bank SA/NV, Комисията счита, че тази мярка предоставя селективно предимство на FBN. Информацията, предоставена от нидерландската държава, показва, че Fortis Bank SA/NV е имало право на незабавно изплащане на дългосрочните заеми с фиксиран лихвен процент (с номинална стойност от 7,9 млрд. EUR) поради промяната на собствеността на равнище FBN. Благодарение на мярка Y2 FBN не е трябвало да намери нов източник на финансиране на пазара, за да изплати тези дългосрочни заеми. То е можело да продължи да извлича полза от съществуващите заеми при предкризисни лихвени проценти.
(231)
Като прие новацията, нидерландската държава предостави на FBN дългосрочен дълг при предкризисни лихвени проценти. Инвеститор в условията на пазарна икономика е нямало да предостави тези заеми при предкризисни лихвени проценти, а е щял да договори лихвени проценти, които по-добре биха отразили преобладаващите тогава пазарни обстоятелства, особено що се отнася до заеми със значителен размер.
(232)
Поради това следва да бъде направено заключение, че мярка Y2 представлява държавна помощ за FBN, тъй като тя е предоставила на FBN селективно предимство под формата на заем при предкризисни лихвени проценти. Нидерландската държава не се е опитала да приведе лихвените проценти на заемите, подлежащи на погасяване, в съответствие със следкризисните лихвени проценти като по този начин не се е държала като инвеститор в условията на пазарна икономика.
(233)
Комисията е получила достатъчно информация, въз основа на която да заключи, че ABN AMRO N не е получило финансиране посредством мерки Y1 и Y2. Поради това то не е извлякло предимство от тези мерки.
(234)
Следователно интегрираните сделки от 3 октомври 2008 г. не съответстват на ПИУПИ и предоставят на FBN селективно предимство. Тези мерки са дали възможност на FBN да остане на пазара и да осъществява своята стопанска дейност без допълнително предаване на проблеми от страна на неговото дружество-майка. Освен това FBN е получило финансова помощ с много голям размер, която не е била налична на пазара в рамките с толкова кратко предизвестие. Следователно мерки Y1 и Y2 представляват държавна помощ, докато, както е изложено в съображение 32 от решението от 8 април 2009 г., мярка X като такава не представлява държавна помощ, предоставена на FBN, а е част от сделка с по-широк мащаб - отделянето на FBN от Fortis Bank SA/NV - която включва държавна помощ, предоставена на FBN.
6.1.2. Приложимост на ПИУПИ за мерките, приложени след първоначалната помощ от 3 октомври 2008 г.
(235)
Нидерландската държава е предприела голям брой мерки в полза на FBN и ABN AMRO N, разпределени в рамките на период на приблизително 18 месеца. Нидерландската държава твърди, че тестът за ПИУПИ следва да бъде приложен спрямо всяка от тези мерки поотделно (и по-специално спрямо мерки Б4 и Б5, които са свързани със сливането). При все това, въз основа на хронологията на мерките (I), общата цел на мерките (II) и положението, в което се намират дружествата към момента на въвеждането на всяка мярка (III), Комисията прави заключение, че те не са достатъчно обособени, за да бъдат оценени поотделно по отношение на ПИУПИ. Комисията счита, че всички мерки са част от един продължителен процес на преструктуриране (102), (103).
(236)
Хронологията на мерките (I), описани по-рано в раздел 2.1 и раздел 2.4 от настоящото решение, показва, че всички мерки са взаимно свързани и са предприети в рамките на кратък период от време.
(237)
Освен това мерките, свързани със сливането, са ясно свързани с предходните намеси. Когато на 21 ноември 2008 г. - малко повече от шест седмици след намесата за оздравяване от 3 октомври 2008 г. - нидерландската държава е решила да слее FBN и ABN AMRO N, тя е можела да направи това, само защото току що е била спасила две дружества от обявяване в несъстоятелност. С други думи, в един съпоставителен сценарий без намесата от 3 октомври 2008 г. осъществяването на сливането е нямало да бъде възможен вариант, тъй като или двете дружества вече е нямало да съществуват, или те са щели да съществуват в съществено намален състав, което е щяло да доведе до много по-малко и по-малко привлекателно слято образувание, както нидерландската държава също допуска в своя план за преструктуриране от декември 2009 г. (виж съображение 78).
(238)
Всички мерки са имали общата цел да (II) възстановят в пълна степен жизнеспособността на FBN и ABN AMRO N. Непосредствено след интегрираните сделки от 3 октомври 2008 г. беше ясно, че нидерландската държава просто е стабилизирала ситуацията, като все пак са останали важни оперативни проблеми, очакващи решение, особено поради отделянето на всяко предприятие от неговото предишно дружество-майка.
(239)
Освен това сливането е било мярка, необходима за постигане на тази обща цел, а именно възстановяване на жизнеспособността в пълна степен. Самостоятелно позицията за финансиране на FBN е била слаба, тъй като то е имало относително малък франчайз за банкиране на дребно и е зависело до голяма степен от финансирането на едро (104). ABN AMRO N е изгубило важни компетенции за продукти и голяма част от своята международна мрежа. И двете дружества са били изправени пред оперативни проблеми, свързани например с ИТ, управление на данъците и риска, като освен това не е било сигурно дали дружествата са разполагали с достатъчно голям мащаб във всички стопански дейности, попадащи в техния предмет на дейност. Нидерландската държава е разгледала редица алтернативи и бързо е решила, че сливането в съчетание с допълнителни увеличения на капитала е най-добрият начин за възстановяване на жизнеспособността в пълна степен. При сценарий на сливане свързаните с множество депозити дейности на дребно на ABN AMRO N са компенсирали слабата позиция за финансиране на FBN, докато FBN е могло да допринесе за разрастването на ABN AMRO N и създаването на международни клонове към него. Освен това комбинираното образувание е било в по-добра позиция за справяне с практически проблеми и също така е било в състояние да се възползва от допълнителни икономии от мащаба. Чрез сливането е била избегната необходимостта за ново изграждане на всяко предприятие поотделно,
(240)
По отношение на ситуацията, в която са се намирали дружествата към момента на всяка мярка (III), Комисията отбелязва, че жизнеспособността на дружествата е била възстановена напълно само когато са били приложени всички мерки. Те не са били жизнеспособни в междинния етап, например към 21 ноември 2008 г., когато е било взето решението за сливане. Във връзка с това Комисията подчертава, че в края на декември 2008 г. и съответно след датата на решението за сливане FBN е било застрашено да мине под минималните капиталови изисквания на DNB, тъй като то е трябвало да поеме отписване във връзка с ABN AMRO N. ABN AMRO N все още фигурира в счетоводните книги на FBN за оценка, която вече не е реалистична (105) след оценката, използвана по отношение на мярка X, и следователно отписването е станало неизбежно. С оглед да реши капиталовия проблем на FBN нидерландската държава придоби ABN AMRO N от FBN срещу сумата от 6,5 млрд. EUR и в края на 2009 г. предприе допълнително действие за коригиране на капитала, което се изразява в конвертирането на капитал от втори ред в капитал от първи ред (виж съображение 121 и бележка под линия 52 от настоящото решение). Декларациите на нидерландската държава, […] и […] потвърждават, че FBN и ABN AMRO N все още са били изправени пред важни проблеми, свързани с жизнеспособността, след интегрираните сделки от 3 октомври 2008 г. (106)
(241)
Освен това Комисията подчерта, че нидерландската държава е представила изчерпателен план за преструктуриране едва след като е било взето решение за всички мерки, което е показател за това, че жизнеспособността е била напълно възстановена едва в този момент. По време на процедурата Комисията неведнъж е искала подробен план за преструктуриране (виж например съображение 137), който е от първа необходимост, за да може да бъде преценено дали жизнеспособността е била възстановена в пълна степен.
(242)
Нидерландската държава представи плана за преструктуриране от декември 2009 г. на 4 декември 2009 г., но в този първи план все още липсваха важни елементи, споменати в съобщението относно преструктурирането, например финансови прогнози за най-лош възможен сценарий. Необходимите допълнителни елементи пристигнаха на 23 март 2010 г. В отговор на по-ранните искания от Комисията за представяне на план за преструктуриране нидерландската държава отговори, че сливането между FBN и ABN AMRO N е изиграло ключова роля за преструктурирането на тези дружества. По нейно мнение екипът по управление на прехода на група ABN AMRO се е нуждаел от време за изготвяне на план и не е можел да има цялостна представа относно бъдещата форма на групата преди да бъде извършено сливането.
6.1.3. Наличие на предимство и заключение относно наличието на помощ по отношение на мерките, приложени след интегрираните сделки от 3 октомври 2008 г.
(243)
Мярка Z е била необходима, за да се избегне спадът на съотношението на капитала на FBN под нивото на минималните изисквания към регулаторния капитал.
(244)
Проблемът с капитала на FBN се дължи на високата оценка на ABN AMRO N в неговите отчети. Симулациите в докладa от комплексната проверка на […] показват, че ако балансовата стойност на ABN AMRO N спадне на 6,5 млрд. EUR, това ще доведе до съотношение от първи ред и съотношение на общия капитал съответно от 3,8 % и 7,6 % за FBN (107). С други думи, съществувал е риск FBN да падне под минимума на общото регулаторно съотношение, при което се изисква минимално съотношение на общия капитал от 8 % (с максимум половината от него във втори ред). Според доклада на […], продажбата на ABN AMRO N на нидерландската държава на стойност от 6,5 млрд. EUR е повишила съотношението от първи ред и съотношение на общия капитал на FBN съответно до 7,8 % и 15,7 %, като по този е начин разрешила проблема с капитала на FBN и е позволила на дружеството да остане на пазара.
(245)
Мерките са предоставили на FBN предимство във вид на капитал, който то не би могло да намери на пазара. Освен това дружеството не е било в състояние да използва вътрешно генерираните базови печалби, за да разреши (част от) проблема, отчасти понеже е понесло загуби на стойност от 922 млн. EUR през 2008 г., свързани с измамата на Мадоф. Тъй като е съществувал риск FBN да падне под минималните капиталови изисквания, мерките са позволили на дружеството да спази регулаторните изисквания и да осъществява своята стопанска дейност.
(246)
Комисията стигна до заключението, че покупката на ABN AMRO N от нидерландската държава не е била извършена при пазарни условия, поради причините изброени по-долу.
(247)
Инвеститор в условия на пазарна икономика (108), който е имал интерес към придобиването на ABN AMRO N през декември 2008 г., би се съобразил с пазарната цена, като вземе предвид пазарните условия в този момент. В доклада на […] нидерландската държава е направила две оценки: „обхващаща цикъла“ оценка на стойност [5 - 9] млрд. EUR, при която се допуска нормализиране на пазарите, и оценка на „настоящите пазарни условия“ на стойност от [4 - 6,5] млрд. EUR, които е основана на пазарните условия през първите дни на октомври 2008 г. (109). Инвеститор в условията на пазарна икономика е щял да използва „настоящите пазарни условия“ като отправна точка.
(248)
Корекция на пазарната оценка на „настоящите условия“ би била необходима във всеки случай, за да се вземе под внимание влошаването на пазарните условия в периода между 3 октомври 2008 г. (а именно от датата, на която е издаден докладът за оценката от […]), и действителната дата, на която е взето решение за придобиването на ABN AMRO N от нидерландската държава. През този период индексът Euro Stoxx 50 се е понижил с 22,2 %, а индексът Euro Stoxx Banks се е понижил с 45,3 %.
(249)
Аргументът на нидерландската държава, че не е необходима каквато и да е корекция предвид консервативния рисков профил на ABN AMRO N (а именно липса на несъбираеми активи, добра позиция за финансиране и т.н.), не може да бъде приет. Спадът на пазара беше широко разпространен, по-специално сред банковите акции, което сочи, че спадът не е бил свързано толкова със специфичните характеристики на акциите, колкото с влошените икономически и финансови условия на пазара и свързаното с това увеличение на изисканите рискови премии. Предвид този контекст е необходимо оценката на „настоящите пазарни условия“ от 3 октомври 2008 г. да бъде коригирана надолу, за да се получи разумна оценка за стойността на ABN AMRO N на 14 декември 2008 г. Прилагането на наблюдаваните процентни спадове на индекса Euro Stoxx 50 и индекса Euro Stoxx Banks (22,2 % и 45,3 %) води до установяване на диапазон на пазарните цени за декември 2008 г. между [2,2 - 3,6] млрд. EUR и [3,1 - 5,1] млрд. EUR (а именно [4 - 6,5] млрд. EUR, понижени с 22,2 % и с 45,3 %) (110).
(250)
Комисията може да приеме, че, както е заявено от нидерландските власти, трябва да бъде направена корекция, за да се вземе под внимание фактът, че нидерландската държава не е извършила плащане по сделката в брой. В резултат от мярка Y2 нидерландската държава е притежавала дълг, емитиран от FBN, и след това е заплатила на FBN за ABN AMRO N, като е опростила част от този дълг с номинална стойност от 6,5 млрд. EUR. Тъй като дълговете, емитирани от други банки в този момент са се търгували с отстъпка от номиналната стойност, Комисията може да приеме, че стойността на дълговите инструменти е била по-ниска от номиналната стойност. Въз основа на наличната пазарна информация Комисията може да приеме корекция от [10 - 30] % или [0,65 - 1,95] млрд. EUR.Това предполага действителна стойност на транзакцията от [4,55 - 5,85] млрд. EUR (6,5 млрд. EUR минус [0,65 - 1,95] млрд. EUR), а не 6,5 млрд. EUR (111).
(251)
В такъв случай размерът на помощта в мярка Z ще представлява разликата между заплатената цена и пазарната стойност на ABN AMRO N. В този случай тя ще бъде между [0 - 2,75] млрд. EUR ([4,55 - 5,85] млрд. EUR минус [3,1 - 5,1] млрд. EUR) и [0,95 - 3,65] млрд. EUR ([4,55 - 5,85] млрд. EUR минус [2,2 - 3,6] млрд. EUR).
(252)
Комисията не вижда никакво основание за твърденията на нидерландската държава, че нейната оценка от 6,5 млрд. EUR е била убедително потвърдена с одобрението на другите участници в консорциума и от доклад на […]. Заплащането на завишена цена за ABN AMRO N не е повлияло на другите участници в консорциума, което означава, че тяхното одобрение на продажбата не е представлявало одобрение на самата стойност. Освен това липсват признаци, че самите участници в консорциума са извършили нова оценка. Освен това писмото на […] не подкрепя твърдението на нидерландска държава. […] просто е потвърдило, че методологията и процесът и краткият доклад за тях не могат да бъдат приети като надеждно средство за определяне на стойността. Освен това в доклада на […] като основа се използва цената, заплатена от нидерландската държава за FBN и ABN AMRO N на 3 октомври 2008 г. Както е изложено по-горе, сделката, извършена на 3 октомври 2008 г., не е сделка, основана на пазара. Сделка, която съдържа помощ, не може да бъде използвана за установяване на пазарна цена.
(253)
Докладът на експертите, които работят за акционерите на Fortis SA/NV, също не поддържа хипотезата, че нидерландската държава не е заплатила завишена цена. Докладът представлява единствено вторичен анализ на оценките и методите на оценяване, които са били използвани по време на процеса, а не нова оценка. Освен това докладът трябва да бъде тълкуван в собствения си контекст. Акционерите на Fortis SA/NV са изразили опасения, че са получили прекалено ниска цена за придобитите от нидерландската държава акции и основният предмет на доклада е това твърдение, т.е. че нидерландската държава е заплатила прекалено ниска цена. На последно място трябва да бъде посочено също така, че параграфите, на които се позовава нидерландската държава, не съдържат нищо за самото дружество ABN AMRO N поотделно, а в тях се споменава единствено пълният пакет от активи, придобити от нидерландската държава.
(254)
Поради това трябва да бъде заключено, че мярка Z представлява мярка за държавна помощ в полза на FBN, тъй като тя предоставя на FBN капитал, който му дава възможност да остане на пазара. Определеният размер на помощта попада в диапазона между [0 - 2,75] млрд. EUR и [0,95 - 3,65] млрд. EUR.
(255)
Комисията достигна до заключението, че покриването на капиталовия недостиг на ABN AMRO Z е отговорност на нидерландската държава, а не на ABN AMRO N. От 3 октомври 2008 г. насам нидерландската държава е обвързана от условията на САК. В съответствие с това тя е била задължена да извърши разделянето на ABN AMRO Holding, като се придържа към условията, описани в САК. Тъй като финансовият надзорен орган е разрешил процесът на разделянето да започне едва щом бъде решен проблемът с капитала на ABN AMRO Z, нидерландската държава и другите участници в консорциума не са имали друг избор, освен да запълнят капиталовия недостиг на ABN AMRO Z.
(256)
ABN AMRO N просто е действало като посредник в структура, като е осигурило необходимия капитал на ABN AMRO Z, което не е имало никакви оперативни дейности.
(257)
Комисията не е открила никакво доказателство за наличието на непряка помощ, предоставена на ABN AMRO N. Предоставените от нидерландската държава пояснения са потвърдили, че всички значими финансови сделки между ABN AMRO Z и ABN AMRO N са се провели при пазарни условия или преди държавната намеса от 3 октомври 2008 г.
(258)
Както е споменато в съображение 110, CRI е бил запазен след отделянето на ABN AMRO II от ABN AMRO Bank с цел покриване на разумния марж на стойност 500 млн. EUR и разходите за интегриране в размер на 1,2 млрд. EUR, докато парични потоци от инструменти MCS са били инжектирани в ABN AMRO Z. По този начин от датата на отделянето на ABN AMRO II от ABN AMRO Bank (а именно 6 февруари 2010 г.) (до края на CRI през октомври 2010 г.) CRI е представлявало държавна помощ за ABN AMRO II, докато стойността в размер на 1,7 млрд. EUR от MCS, приходите от която са били прехвърлени на ABN AMRO Z, е престанала да бъде помощ за ABN AMRO N/ABN AMRO II на същата дата. Следователно тези промени не са променили количеството на помощта, а само инструментите, чрез които е била предоставена помощта, както и нейната продължителност. Тази промяна на формата не поражда никакви въпроси, които е необходимо да бъдат разгледани в останалата част от настоящото решение.
(259)
Поради това трябва да се заключи, че мярка А не представлява държавна помощ. Съгласно САК, разрешаването на проблемите с недостига на капитал на ABN AMRO Z е договорно задължение на нидерландската държава като правоприемник на Fortis SA/NV. Ето защо мерките не представляват селективно предимство за ABN AMRO N и не го освобождават от разходите, които то е щяло да поеме в обичайния случай.
(260)
Тъй като CRI не е бил достатъчен, за да покрие недостига на капитал на ABN AMRO Z, нидерландската държава е трябвало да инжектира допълнителен капитал посредством MCS. Обосновката, разработена по отношение на мярка A, важи и за мярка Б1.
(261)
Поради това се стига до заключението, че мярка Б1 не представлява държавна помощ, тъй като финансирането на капиталовия недостиг на ABN AMRO Z е било задължение на нидерландската държава според САК и не предоставя селективно предимство на ABN AMRO N.
(262)
Цялата сума от 1,08 млрд. EUR (а именно мерки Б2 и Б3, взети заедно) включва общи разходи за разделянето в размер на 480 млн. EUR, разходи в размер на 90 млн. EUR, свързани със създаването на отдел „Парични пазари“, и разумен буфер в размер на 500 млн EUR. Важно е да бъде направено разграничение между разумния буфер в размер на 500 млн. EUR и останалите разходи за разделянето в размер на 580 млн. EUR.
(263)
По отношение на останалите разходи за разделянето Комисията приема, че САК е задължило нидерландската държава да извърши разделянето на ABN AMRO Holding на три отделни части, като се придържа към насоките за САК. С други думи, разходите за разделянето са следствие от договорните задължения, които нидерландската държава е поела съгласно САК като правоприемник на Fortis SA/NV. В нетно изражение ABN AMRO N няма да има по-добра капиталова позиция заради настоящата мярка, тъй като нидерландската държава инжектира капитал, който незабавно се изразходва за разходите за разделянето.
(264)
Тази обосновка обаче не е валидна по отношение на разумния марж в размер на 500 млн. EUR, тъй като липсва каквато и да било договорно задължение на държавата да го осигури. Ако нидерландската държава не бе предоставила тази помощ, ABN AMRO N щеше да бъде в по-неблагоприятна финансова позиция и щеше да бъде задължено например да намали своите RWA, за да освободи капитал. С други думи, разумният марж представлява селективно предимство, което е подобрило конкурентната позиция на ABN AMRO N в сравнение със сценарий, в който мярката не е била осъществена.
(265)
Ето защо се стига до заключението, че макар общите разходи за разделянето да не представляват държавна помощ, разумният марж в размер на 500 млн. EUR (а именно част от мярка Б3) представлява такава помощ. Той предоставя на ABN AMRO N допълнителен капитал и представлява селективно предимство.
(266)
Комисията подчерта, че не е съществувало каквото и да било договорно или икономическо задължение за сливането на FBN и ABN AMRO N, когато нидерландската държава е придобила тези дружества.. Подразделението за управление на активите на ABN AMRO N наистина е било интегрирано в рамките на Fortis Bank SA/NV, но това подразделение не е задължителен отдел за банките, тъй като много други банки имат специализирани външни снабдители, които осигуряват продукти за управление на активите. Самата нидерландска държава реши на 21 ноември 2008 г. да изпълни сливането на ABN AMRO N и FBN, като предпочете този вариант пред другите алтернативи за преструктуриране, например самостоятелна стратегия за двете банки, бърза продажба на едното или и на двете дружества или бърза продажба на основни дъщерни дружества.
(267)
FBN и ABN AMRO N не са могли да заплатят сами първоначалните разходи за интегриране, свързани със сливането. Комисията констатира, че в общественото пространство нидерландската държава е защитила сливането, като е заявила, че „двете банки са по-силни заедно, отколкото самостоятелно“ (112). Сливането в действителност трябва да доведе до големи предимства под формата на синергии (оценени в размер на 1,1 млн. EUR преди данъчно облагане годишно) и по-силна конкурентна позиция (например по-високи пазарни дялове, по-добра база за финансиране и пр.).
(268)
С оглед да усвоят ползите от сливането FBN и ABN AMRO N е трябвало да поемат редица разходи (а именно разходи, свързани с компенсацията за сливането, разходи за интегриране). Нидерландската държава е заплатила тези разходи чрез рекапитализация (в момент, когато все още трудно се е намирал капитал), а FBN и ABN AMRO N са усвоили всички ползи. Поради това нидерландската държава предоставя ясно предимство на FBN и ABN AMRO N.
(269)
По мнение на нидерландската държава сливането е с положителна настояща нетна стойност (113). При все това, както вече обстойно е посочено в съображения 235-242, мерки Б4 и Б5 следват други мерки за държавна помощ и са част от по-голям план за преструктуриране, поради което ПИУПИ не се прилага.
(270)
Поради това се стига до заключението, че мерки Б4 и Б5 представляват държавна помощ съответно в размер на 300 млн. EUR и 1,2 млрд. EUR. Те предоставят на FBN и ABN AMRO N селективно предимство, като им осигуряват капитал.
(271)
Мярка В предоставя на дружество FBN капитал, който му дава възможност да спази минималните регулаторни изисквания на финансовия надзорен орган. Ако нидерландската държава не беше конвертирала капитала от втори ред в капитал от първи ред, на FBN шеще да се наложи да преустанови своите операции или щеше да бъде задължено да търси алтернативни решения, например намаляване на неговите RWA с цел освобождаване на капитал от първи ред. Благодарение на мярката FBN е разполагало с повече капитал и се е намирало по-силна конкурентна позиция, отколкото при сценарий, в който не се предоставя помощ.
(272)
Нидерландската държава е конвертирала дългови инструменти от втори ред с номинална стойност в размер на 1,35 млрд. EUR в капитал от първи ред с еквивалентна стойност. Това конвертиране е довело до същите парични потоци като в сценария, при който FBN изкупува по номинална стойност инструментите от втори ред, притежавани от държавата, последвано от повишаване на капитала на същата стойност. По аналогия на съображение 250 Комисията би могла да приеме, че пазарната стойност на дълговите инструменти, от която нидерландската държава се е отказала, е била под номиналната стойност. Като се имат предвид отстъпките за подобни инструменти на конкурентните банки, е оправдана отстъпка в размер на [135 - 405] млн. EUR (или [10 - 30] %). С други думи, FBN непряко е заплатило на нидерландската държава сума, която е с [135 -- 405] млн. EUR повече от исканата, като косвено е откупило инструментите по номинална стойност. Поради това стойността на помощта е щяла да бъде [0,945 - 1,215] млрд. EUR, а не 1,35 млрд. EUR.
(273)
Твърдението на нидерландската държава, че мярката съответства на ПИУПИ, не може да бъде прието. Мярката следва други мерки, в които е налице държавна помощ, както е пояснено в съображения 235-242, поради което ПИУПИ не се прилага.
(274)
Поради това трябва да бъде направено заключение, че мярка В представлява държавна помощ в размер на [0,945 - 1,215] млрд. EUR, тъй като тя предоставя на FBN предимство под формата на допълнителен капитал.
(275)
По отношение на плащанията към другите участници в консорциума Комисията е заключила, че плащанията наистина са част от свързаните със САК задължения. Участниците в консорциума са очаквали появата на някои непредвидени проблеми по време на процеса на разделянето и САК описва процедурите, които трябва да бъдат използвани за решаване на тези проблеми. Комисията не е открила никакви доказателства, че плащанията от страна на нидерландската държава към другите участници в консорциума са довели до допълнително прехвърляне на нетни активи към ABN AMRO N или до каквито и да било друго предимство за дружеството.
(276)
Поради това се стига до заключението, че мярка Г не представлява държавна помощ, тъй като мярка Г е била задължение по САК на държавата, а не на ABN AMRO N. Мярка Г не включва предоставянето на селективно предимство на ABN AMRO N.
(277)
Комисията стигна до заключението, че до голяма степен кръстосаните задължения са свързани със специфичния контекст на отделянето на ABN AMRO N от неговото дружество-майка ABN AMRO Bank (понастоящем RBS NV). Съгласно нидерландския закон за дружествата Deutsche Bank като купувач на New HBU носи отговорност за дълговете на ABN AMRO Bank, ако последното не изпълни своите задължения. Ето защо Deutsche Bank иска да получи обезщетение за риска, на който е изложено заради ABN AMRO Bank. Ако ABN AMRO N не беше отделено от ABN AMRO Bank, тези кръстосани задължения между New HBU и ABN AMRO Bank нямаше да съществуват. Поради това нидерландската държава предостави гаранция по отношение на кръстосаните задължения, които съществуват единствено заради отделянето на ABN AMRO N. Нидерландската държава не е предоставила гаранция по отношение на кръстосаните задължения между New HBU и ABN AMRO N.
(278)
Поради това се заключава, че може да бъде прието, че мярка Д не представлява държавна помощ, тъй като съгласно САК отделянето на ABN AMRO N от ABN AMRO Bank е задължение на нидерландската държава.
6.1.4. Количествено определяне на държавната помощ
(279)
Група ABN AMRO (или FBN и ABN AMRO N преди сливането) се е облагодетелствала от помощ за рекапитализация, която попада в диапазона между 4,2 млрд. EUR и 5,45 млрд. EUR. Тази стойност преминава в диапазона 2,75 %-3,5 %, когато бъде сравнена с претеглените спрямо риска активи на група ABN AMRO.
(280)
Комисията подчерта, че FBN също така се е облагодетелствало от помощ за осигуряване на ликвидност в доста значителен размер както в относително, така и в абсолютно изражение.
Таблица 5
Държавна помощ: Обобщена таблица за помощта за рекапитализация и помощта за осигуряване на ликвидност
Помощ за рекапитализация
(всички стойности са в млрд. EUR)
Минимален размер на държавната помощ
Максимален размер на държавната помощ
RWA на комбинираното образувание ABN AMRO N
мин. % на RWA
макс. % на RWA
Мярка Z: Нидерландската държава придобива AA от FBN
[0 - 2,75]
[0,95 - 3,65]
162,6 (114)
[0-1,7] %
[0,6 - 2,25] %
Мярка Б3: Разходи за разделяне (разумен марж)
0,5
0,5
149,5 (115)
0,33 %
0,33 %
Мярка Б4: Капиталов недостиг, свързан с продажбата на HBU
0,3
0,3
149,5
0,20 %
0,20 %
Мярка Б5: Разходи за интегриране
1,2
1,2
149,5
0,80 %
0,80 %
Мярка В: Конвертиране на капитал от втори ред == капитал от първи ред
[0,945 - 1,215]
[0,945 - 1,215]
149,5
[0,63 - 0,82] %
[0,63 - 0,82] %
Общ размер на помощта за рекапитализация
4,2
5,45
2,75 %
3,5 %
Финансова помощ/Помощ за осигуряване на ликвидност
Мярка Y1: Механизъм за краткосрочна ликвидност
45
Мярка Y2: Дългосрочни заеми
7,9
Емитиране на нов дългов инструмент, гарантиран съгласно нидерландската гаранционна схема
18,8
Общ размер на финансовата помощ/помощ за осигуряване на ликвидност
71,7 (или 52,9 след коригиране на двойното отчитане) (116)
6.2. Съвместимост на различните мерки за помощ
(281)
Член 107, параграф 3, буква б) от Договора дава право на Комисията да обяви дадена помощ за съвместима с вътрешния пазар, ако тя е предназначена „за преодоляването на сериозни затруднения в икономиката на държава-членка“. По отношение на нидерландската икономика рискът от сериозни затруднения е бил потвърден в редица одобрения на Комисията относно мерките, предприети от нидерландските власти за борба с финансовата криза, каквато мярка е например гаранционната схема.
(282)
Във връзка с това обаче е важно да се подчертае, че Първоинстанционният съд е изтъкнал, че член 107, параграф 3, буква б) от Договора трябва да се прилага ограничително (117), така че затруднението в икономиката да окаже влияние върху цялата държава-членка, а не само в регионален мащаб. Комисията отбелязва, че ABN AMRO N и FBN са водещи нидерландски банки с клонова мрежа в национален мащаб и челни позиции на пазара в широка гама от сегменти на нидерландския пазар за банкиране на дребно и банкиране за МСП. В контекста на редица колебания, свързани с възстановяването от глобалната финансова и икономическа криза, прекратяването на дейността на тези банки би причинило сериозни затруднения за нидерландската икономика и поради това държавна помощ от нидерландското правителство може да бъде оценена по силата на член 107, параграф 3, буква б) от Договора.
(283)
Комисията изложи повече подробности относно съвместимостта на специфичните мерки в своето съобщение относно банковия сектор, в съобщението относно рекапитализацията и в съобщението относно обезценените активи, както и относно изискваното преструктуриране в своето съобщение относно преструктурирането.
(284)
Индивидуалните мерки трябва да бъдат проучени в контекста на съответните съобщения на Комисията. Инструментът за освобождаване на капитал не обхваща обезценените активи и de facto е заместител на мярка за рекапитализация. При все това съгласно общите принципи, които се съдържат в съобщението относно обезценените активи, инструментът за освобождаване на капитал трябва да бъде в съответствие с вътрешния пазар. С оглед да поддържа равни условия Комисията трябваше да провери дали CRI не е бил използван за пренасочване на очаквани загуби към портфейла на държавата. Мярка A също така следва да съдържа достатъчно стимули за излизане и в случай че икономическата ситуация се влоши, ABN AMRO N все пак трябва да поеме известни загуби чрез вертикална част. Мерките за осигуряване на ликвидност (мерки Y1 и Y2) трябва да бъдат оценени в контекста на съобщението относно банковия сектор, а мерките за рекапитализация (и по-специално мерки Z, Б4 и Б5, както и разумния марж в размер на 500 млн. EUR, който беше част от мерки Б3 и В) - в контекста на съобщението относно рекапитализацията.
6.2.1. Съвместимост на мерки Y1 и Y2 съгласно съобщението относно банковия сектор
(285)
С цел да се спази съобщението относно банковия сектор мерки Y1 и Y2 трябва да бъдат добре насочени, пропорционални и предназначени да избегнат необосновано нарушаване на конкуренцията.
(286)
Комисията повтаря заключението, съдържащо се в съображение 51 от решението от 8 април 2009 г., че предприетите мерки за прекъсване на всички връзки между FBN и неговото дружество-майка Fortis SA/NV са били необходими, за да може FBN да се защити от тогавашните сериозни затруднения на неговото дружество-майка. Поради това мерките могат да бъдат счетени за добре насочени с цел постигане на оздравяване на FBN.
(287)
Мерки Y1 and Y2 също така трябва да бъдат пропорционални и да не нарушават необосновано конкуренцията. Във връзка с това Комисията има благоприятно мнение относно ценовата система, разработена от нидерландската държава, която цели да създаде равни условия с гаранционната схема (вж. съображение 169). По отношение на гаранционните схеми Комисията последователно е искала от държавите-членки да начисляват премия от най-малко 50 базисни пункта за гаранции със срок, по-дълъг от три месеца (и не по-дълъг от 12 месеца). Комисията заключи, че нидерландската държава не е прилагала системно EURIBOR + 50 базисни пункта за заемите, по-дълги от три месеца. Поради това Комисията може да обяви мярка Y1 за съвместима с вътрешния пазар единствено ако бъде извършено корективно плащане в размер на 18,2 млн. EUR, за да се гарантира, че заемите с матуритет от повече от три месеца са ефективно изплатени при стойност от EURIBOR + 50 базисни пункта. Комисията отбелязва, че всички механизми за ликвидност са били изплатени и приключени през юни 2009 г.
(288)
По отношение на мярка Y2 Комисията констатира, че понеже нидерландската държава не е променила лихвения процент и матуритета на заемите, FBN е получило изгода от сравнително евтини заеми, които биха могли да нарушат конкуренцията. Поради това Комисията може да обяви мярката за съвместима със съобщението относно банковия сектор само при правилно прилагане на всички условия, изложени по-нататък в настоящото решение, и по-конкретно мерките за ограничаване на нарушаването на конкуренцията.
6.2.2. Съвместимост на мерки Z, Б3 (а именно 500 млн. EUR), Б4, Б5 и В съгласно съобщението относно рекапитализацията
(289)
Комисията стигна до заключението, че въпросните мерки са били въведени, за да отговорят на реална потребност и представляват необходимия минимум за цялостно възстановяване на жизнеспособността на въпросните дружества.
(290)
По отношение на възнаграждението Комисията констатира, че държавата вече е била собственик на 100 % от обикновените акции на FBN (и непряко на 100 % на акциите на ABN AMRO N). Всички тези мерки са били абсолютно необходими с цел запазване на стойността на това дялово участие.
(291)
Група ABN AMRO ще реализира възвръщаемост на собствения капитал от приблизително […] % през 2013 г., което е признак, че благодарение на всички държавни намеси е било създадено жизнеспособно и рентабилно предприятие.
(292)
Всички налични оценки на група ABN AMRO са много над размера на помощта в мерки Z, Б3, Б4, Б5 и В (а именно между 4,2 млрд. EUR и 5,45 млрд. EUR). По този начин държавата ще получи подходящо възнаграждение по отношение на помощта, предоставена на ABN AMRO N и FBN (118).
(293)
Предвид изложеното по-горе Комисията стигна до заключението, че Мерки Z, Б3, Б4, Б5 и В са съвместими със съобщението относно рекапитализацията, ако бъдат надлежно изпълнени условията, изложени по-долу в решението.
6.2.3. Съвместимост на инструмента за освобождаване на капитал с принципите, изложени в съобщението за обезценени активи
(294)
Комисията потвърждава, че инструментът за освобождаване на капитал, въведен от нидерландската държава, се различава от традиционните мерки за обезценени активи, приложени в други случаи. Докато другите мерки за обезценени активи имат за цел да освободят банките от обезценени активи, портфейлът, защитен от CRI, е традиционен нидерландски ипотечен портфейл, от който нито ABN AMRO N, нито външни експерти са очаквали съществено влошаване на резултатите.
(295)
Комисията отбеляза, че традиционна рекапитализация на равнището на ABN AMRO N не е благоприятна за нидерландската държава, понеже то не е било отделно юридическо лице в съответния момент и нидерландската държава е нямало да бъде в позиция да обособи капиталовите си вноски, което би довело до отрицателни последствия, особено при сценарии, свързани със затруднения. Освен това инструментите за освобождаване на частния капитал не са били осъществими, като се има предвид размерът на сделката и усложненията, свързани с отделянето на ABN AMRO Bank NV, дружеството-майка на ABN AMRO N и ABN AMRO Z.
(296)
Предвид тези особени обстоятелства Комисията може да приеме, че CRI е алтернативно средство на традиционното увеличаване на капитала, а не за защита срещу несъбираеми активи и поради това той е необходима и подходящо насочена мярка, целяща решаване на специфичния проблем с капитала на ABN AMRO Z.
(297)
Въпреки факта, че мярката е основно заместваща мярка за рекапитализация, тя трябва да бъде съвместима с другите схеми за освобождаване на капитал, така че да защитава вътрешния пазар, както е пояснено в съображение 284.
(298)
Комисията заключи, че нидерландската държава е предоставила достатъчно доказателства, за да покаже, че оценката е била такава, че ABN AMRO N или неговите законни правоприемници ще понесат очакваните загуби. Пазарните данни (по-конкретно рейтинговите доклади), данните от предишни периоди и последните доказателства от ABN AMRO N показват, че годишният транш „първа загуба“ от 20 базисни пункта трябва да е достатъчен за покриването на очакваните загуби.
(299)
Възнаграждението, което ABN AMRO N плаща, не е по-ниско от изискването в съобщението относно обезценените активи и съобщението относно рекапитализацията. Възнаграждението предполага, че ABN AMRO N ще заплати 10 % от стойността на капитала, който е освободен от сделката като резултат на намаляването на RWA. Тази ставка е благоприятна в сравнение с минималните ставки, изложени в точка (27) от съобщението относно рекапитализацията. Поради относително високото възнаграждение вертикалният дял от 5 % и механизмът за дължими възстановявания могат да бъдат проучени в съответствие с точка (24) и бележка под линия 15 от съобщението относно обезценените активи.
(300)
Освен това мярка A съдържа достатъчно стимули за излизане. Кол опциите, описани в съображение 107, показват, че за ABN AMRO N (или понастоящем група ABN AMRO) е лесно да прекрати мерките. Освен това ценообразуването е такова, че мерките стават все по-скъпи с течение на времето. В договорните условия се предвижда, че ценообразуването няма да бъде регулирано, когато група ABN AMRO започне да изчислява своите капиталови изисквания въз основа на Базел II. Тази липса на регулиране ще намали ефекта от освобождаването на капитал от мярката, докато гаранционната такса няма да се понижи. Освен това траншът „първа загуба“ е изчислен като процент от началната стойност на портфейла, така че като процент траншът „първа загуба“ от неизплатения портфейл (а именно коригираният начален портфейл inter alia за плащания) постепенно ще се повиши с времето.
(301)
С оглед на характеристиките на CRI и с оглед плана за преструктуриране от декември 2009 г. и актуализирания план за преструктуриране от ноември 2010 г., както е описано в дял 2.3 от решението, Комисията счита, че мярка А е съвместима с основните принципи на мярката относно обезценените активи и с принципите на вътрешния пазар, както е обяснено в съображение 284.
(302)
Фактът, че група ABN AMRO се е възползвала от кол опцията по отношение на CRI скоро след изпълняването на изискванията на Базел II, подтвърждава ex-post анализа, направен в съображения 294-301.
6.3. Оценка на помощта и на плана за преструктуриране от декември 2009 г., както и на актуализирания план за преструктуриране от ноември 2010 г. съгласно съобщението относно преструктурирането
(303)
Поради стойността и обхвата на помощта, както е описано в предходните параграфи, и по-конкретно факта, че помощта за рекапитализация е превишила 2 % от RWA, Комисията счита, че е нужно всеобхватно преструктуриране в съответствие с точка (4) от съобщението относно преструктурирането.
6.3.1. Жизнеспособност
(304)
В плана за преструктуриране трябва да се демонстрира, че стратегията на банката е основана на съгласувана концепция и да се покаже, че банката е възстановила своята жизнеспособност в дългосрочен план без да разчита на държавна подкрепа.
(305)
Както вече бе заключено в решението от 5 февруари 2010 г., в търговските модели на FBN и ABN AMRO N не се разчита на поемането на прекомерен риск и на неустойчиви практики за кредитиране. При все това двете образувания са били оставени уязвими и не са били снабдени в някои основни области като последствие от отделянето им от групите на техните съответни дружества-майки. След разбиването на неговото дружество-майка ABN AMRO N е имало ограничен достъп до по-големи дружества, вече е нямало достъп до международна мрежа и са му липсвали редица продукти и ИТ капацитет. Освен това FBN е било сериозно засегнато от отделянето му от дружеството-майка и неговите финансови средства са били генерирани изключително на пазара за продажби на едро. Планът за преструктуриране на група ABN AMRO от декември 2009 г. (както и актуализираният план за преструктуриране от ноември 2010 г.) показва, че интегрирането на ABN AMRO N и FBN значително е намалило слабостите на всяко от отделните предприятия. Комбинацията между FBN и ABN AMRO N е спомогнала за облекчаването на някои от тези проблеми. Големият франчайз за банкиране на дребно и частно банкиране на ABN AMRO N е включвал множество депозити, което е създало по-добър финансов профил за интегрираната група, FBN е разрешило част от проблемите с международната мрежа на ABN AMRO N и двете групи заедно са били в състояние да разрешат по по-добър начин например проблемите, свързани с информационни технологии (а именно не всяка от тях е трябвало да възстановява поотделно ИТ-платформа и други инструменти за поддръжка).
(306)
Финансовите прогнози показват, че към края на периода за преструктуриране комбинираното образувание следва да бъде в състояние да покрие своите разходи и да реализира подходяща възвръщаемост на собствения капитал в размер на приблизително […] %. Дори и в „стресов“ сценарий дружеството ще продължи да реализира печалби, а съотношението на неговата капиталова адекватност ще се задържи над минималните регулаторни прагове. Следователно капиталовият буфер на дружество изглежда достатъчно висок - след неколкократните държавни намеси - за да издържи на бъдещи неблагоприятни обстоятелства без да се налага отново да се обръща за помощ към държавата.
(307)
Както показват данните от втората половина на 2008 г. и първата половина на 2009 г., изключително важно е да се реализират достатъчно високи нетни лихвени приходи, за да се създаде напълно жизнеспособно дружество. Поради това планът за преструктуриране от декември 2009 г. и актуализираният план за преструктуриране от ноември 2010 г. могат да бъдат обявени за съвместими с изискванията за жизнеспособност, които се съдържат в съобщението относно преструктурирането само при условие че група ABN AMRO ще се стреми да реализира актуализираните нетни лихвени приходи, определени в плана за преструктуриране от ноември 2010 г. Група ABN AMRO трябва редовно да докладва за своя напредък на Комисията- поне веднъж на всяко тримесечие. Ако група ABN AMRO констатира отклонения в сравнение с тези прогнози, тя следва незабавно да предприеме корективни действия.
(308)
Планът за преструктуриране трябва да съдържа прогнозни стойности с нужната разбивка, а преструктурирането изисква също така и оттегляне от дейностите, оттегляне от дейности, които ще генерират структурни загуби в средносрочен план (119). В съображение 120 от решението от 5 февруари 2010 г. Комисията изрази съмнения дали проблемите с жизнеспособността на подразделението Prime Fund Solutions - което докладва значима загуба във връзка с Madoff от 2008 г. - са били решени по адекватен начин. Този проблем е бил решен с продажбата на PFS на Credit Suisse (виж също така съображение 74). Подробните прогнозни стойности на равнището на подразделението показват, че както при базов сценарий, така и при „стресов“ сценарии всички подразделения допринасят за резултатите по положителен начин. Поради това Комисията може да заключи, че няма други подразделения със структурни проблеми във връзка с рентабилността и с оглед на това заключение няма да бъдат необходими допълнителни продажби, за да се подобри жизнеспособността на дружеството.
6.3.2. Споделяне на тежестта/необходим минимум
(309)
Планът за преструктуриране следва ясно да показва, че помощта е останала ограничена до необходимия минимум. Разходите, свързани с преструктурирането, следва да се платят не само от държавата, а и в максимална степен от лицата, които са инвестирали в банката. С други думи, банката и притежателите на нейния капитал следва да направят възможно най-голям принос към преструктурирането със свои собствени ресурси. Помощта за преструктуриране следва да бъде ограничена до покриване на разходи, които са необходими за възстановяване на жизнеспособността. В съответствие с това на предприятията не следва да се отпускат публични ресурси, които биха могли да бъдат използвани за финансиране на дейности, които нарушават пазара и които не са свързани с процеса на преструктуриране, например придобивания (120).
(310)
В съобщението относно преструктурирането се припомня, че забраната за придобиване е необходима, за да се ограничи помощта до необходимия минимум. В точка (23) от съобщението относно преструктурирането се посочва изрично, че „не трябва да се предоставят на предприятието публични средства, които биха могли да бъдат използвани за финансиране на дейности, нарушаващи пазара и несвързани с процеса на преструктуриране. Например придобиване на дялове в други предприятия или нови инвестиции не може да бъде финансирано чрез държавна помощ, освен ако не е от основно значение за жизнеспособността на предприятието“.
(311)
Освен това в съобщението относно преструктурирането забраната за придобиване се свързва с нарушения на конкуренцията. В съображения (39) и (40) от съобщението се обяснява, че „Държавната помощ не трябва да бъде използвана в ущърб на конкуренти, които не получават подобна подкрепа с публични средства“ и че „банките не следва да използват държавна помощ за придобиване на конкурентни дружества. Това условие следва да се прилага най-малко три години и може да продължи до края на периода на преструктуриране в зависимост от обхвата и размера на продължителността на помощта“.
(312)
В съответствие с точка (40) от съобщението относно преструктурирането, помощта може да бъде обявена за съвместима единствено при условие че групата ABN AMRO стриктно прилага забраната за придобиване (121) през трите години след датата на настоящото решение. Срокът на забраната за придобиване следва да бъде удължен, ако нидерландската държава продължи да притежава повече от 50 % от групата ABN AMRO след три години. При все това срокът на забраната за придобиване не трябва да бъде по-дълъг от пет години. Въпреки че част от помощта вече е била възстановена, някои мерки (по-специално мерки Z и В) не могат да бъдат възстановени от банката поради формата, в която са били предоставени (т.е. не под формата на хибриден дългов инструмент). Преустановяването на държавната собственост е средство за преценка кога изтича преимуществото, получено от помощта.
(313)
Комисията констатира, че планът за преструктуриране от декември 2009 г. (допълнен с финансови прогнози за най-лош възможен сценарий на 23 март 2010 г.) вече е показал, че групата ABN AMRO се е превърнала в жизнеспособно предприятие, което следва да реализира добра възвръщаемост от собствения капитал и дори се очаква да реализира добри печалби при по-лоши икономически условия. Актуализираният план за преструктуриране от ноември 2010 г. потвърди този анализ. Това връщане на жизнеспособността не зависи от придобиванията. Поради това забраната за придобиване не пречи на връщането на жизнеспособността.
(314)
Комисията счита, че съгласно точка (26) от съобщението относно преструктурирането забраната на хибридни купони и забраната на хибридни кол опции са неизбежни (122). В контекста на преструктурирането мерките, които намаляват общия размер на собствените средства, не са съвместими с целта за споделяне на тежестта и изискването за необходимия минимум.
(315)
Както е посочено в точка (26) от съобщението относно преструктурирането, „Банките обаче не следва да използват държавна помощ за възнаграждаване на собствените си средства (собствен капитал и подчинен дълг), когато тези дейности не генерират достатъчни печалби“. Подробната оценка на плана за преструктуриране на групата ABN AMRO от декември 2009 г. (и актуализирания план за преструктуриране от ноември 2010 г.) позволява на Комисията да заключи, че след приблизително две години групата ABN AMRO следва да е възстановила своята жизнеспособност, както е илюстрирано от приемливата възвръщаемост на собствения капитал с приблизителен размер […] % съответно през 2012 г. и 2013 г. При тези обстоятелства срокът на забраната на хибридните купони и хибридните кол опции от 2 години (123) изглежда осигурява подходящо споделяне на тежестта от страна на притежателите на капитала на фирмата (124). По този начин помощта може да бъде обявена за съвместима единствено при условие на двегодишна забрана на хибридните купони и хибридните кол опции, както е описано подробно в член 8 от оперативната част на решението. Тази забрана на купоните и кол опции следва да се прилага и по отношение на притежатели на преференциални акции на FBNH, за да се разсеят съмненията, изразени от Комисията в съображение 130 от решението от 5 февруари 2010 г.
(316)
В други случаи мерките за споделяне на тежестта са необходими и за да се гарантира, че оздравените банки носят адекватна отговорност за последствията от предишното си поведение, така че да се създадат подходящи стимули както за тяхното бъдещо поведение, така и за това на другите. Този фактор е по-малко приложим в настоящия случай, тъй като проблемите на дружеството са били до голяма степен свързани с предишното дружество-майка Fortis SA/NV (виж раздел 6.3.3 „Мерки за ограничаване на нарушаването на конкуренцията“). Поради това от гледна точка на споделянето на тежестта може да бъде прието също така, че не съществуват големи продажби освен продажбите на PFS и Intertrust, които заедно възлизат на […] % от общия приход от дейността и […] % от RWA.
6.3.3. Мерки за ограничаване на нарушаването на конкуренцията
(317)
По отношение на мерките, необходими за ограничаване на нарушаването на конкуренцията, настоящият случай показва някои нетипични особености.
(318)
В точка (28) от съобщението относно преструктурирането се посочва видът на нарушаването на конкуренцията, което може да се прояви, когато се предоставя държавна помощ с цел поддържане на финансовата стабилност в периоди на системна криза: „Ако банките се конкурират въз основа на предимствата на продуктите и услугите си, тези, които натрупват прекомерен риск и/или се основават на неустойчиви бизнес модели, в крайна сметка ще загубят пазарния си дял и вероятно ще напуснат пазара, а същевременно по-ефикасни конкуренти ще разширят дейността си или ще навлязат на съответните пазари. Държавната помощ продължава минали нарушения на конкуренцията, предизвикани от поемане на прекомерен риск и неустойчиви бизнес модели, чрез изкуствена подкрепа за пазарната мощ на бенефициерите. По този начин тя може да създаде морален риск за бенефициерите, като отслабва стимулите за тези, които не получават помощ, да се конкурират, да инвестират и да иновират.“
(319)
Както е обяснено в решението от 3 декември 2008 г., затрудненията на Fortis SA/NV и Fortis Bank SA/NV са следствие на прекомерен риск: i) Fortis Bank SA/NV е инвестирало голяма сума в структуриран кредит, а ii) Fortis SA/NV е решило да купи ABN AMRO N на много висока цена. С цел да разреши отпускането на помощ на такива банки, Комисията изисква значително намаление на пазарното присъствие на бенефициера. В това отношение Комисията отбелязва, че Fortis SA/NV е било разделено на четири части: белгийските и международните застрахователни активи все още представляват част от регистрираното на борсата Fortis SA/NV (което след разпадането на Fortis SA/NV е било преименувано на Ageas); Fortis Bank SA/NV и BGL са били придобити от BNP Paribas; нидерландската държава е придобила FBN (включително ABN AMRO N); и нидерландската държава е придобила също така нидерландските застрахователни дейности (125). С други думи Fortis SA/NV е било разделено на по-малки субекти и самото Fortis Bank SA/NV е било разделено на две части (126).
(320)
Комисията отбелязва, че мерките в полза на FBN и ABN AMRO N, оценени в настоящото решение, имат специфични характеристики, които се различават от другите случаи на преструктуриране, които е трябвало да проучи по време на настоящата криза, включително онези на Fortis Bank SA/NV и Fortis SA/NV. В настоящия случай FBN и ABN AMRO N на първо място не се нуждаят от държавна помощ поради вземане на грешни управленски решения. Необходимостта от държавна помощ не произтича например от натрупването на прекомерни рискове в техните инвестиции, от тяхната политика на отпускане на заеми или от предприемане на неустойчива ценова политика. Освен това затрудненията на Fortis SA/NV и Fortis Bank SA/NV не са произтекли от рисково отпускане на заеми или ценовите политики при банкирането на дребно, частното или търговското банкиране, които всъщност са били печеливши. Ето защо Комисията счита, че помощта за FBN и ABN AMRO N има значително по-малко нарушаващ ефект отколкото помощта, одобрена в полза на финансови институции, които са натрупали прекомерни рискове. Поради това Комисията счита, че не са необходими допълнителни продажби.
(321)
При все това следва да се гарантира, че държавната помощ не се използва от FBN и ABN AMRO N за разрастване за сметка на конкурентите, например чрез прилагане на неустойчива ценова политика или придобиване на други финансови институции. Ако това се случи, помощта ще „отслаби стимулите за тези, които не получават помощ, да се конкурират, да инвестират и да иновират“ и би могла да попречи на „стимулите за трансгранични дейности“, като обезсърчи навлизането на нидерландския пазар.
(322)
Следователно държавната помощ може да бъде обявена за съвместима единствено ако съществуват достатъчни мерки, които да гарантират, че тя не се използва в ущърб на конкуренти, които не са получили подобна подкрепа с публични средства. Трябва да се съхранят равни условия между банките, които са получили подкрепа с публични средства и онези, които не са. Освен това трябва да не се допуска държавната помощ да отслабва стимулите за онези, които не получават помощ, да се конкурират, да инвестират и да иновират, и да не се създават пречки, които биха могли да попречат на трансграничната дейност.
(323)
В съобщението относно преструктурирането се предвижда естеството и формата на такива ограничения да зависят от размера на помощта и от условията и обстоятелствата, при които е предоставена, както и от характеристиките на пазара или пазарите, на които извършва дейност банката. Размерът на помощта е описан в раздел 6.1.3 „Количествено определяне на размера на помощта“. Специфичните условия и обстоятелства, при които е предоставена, бяха обсъдени в началото на настоящия раздел. Както е посочено в точка (32) от съобщението относно преструктурирането, роля играят и размерът и относителното значение на банката на нейния пазар или пазари. Ако преструктурираната банка разполага с ограничено оставащо пазарно присъствие, е по-малко вероятно да са необходими допълнителни мерки. Поради това условията, необходими за обявяване на помощта за съвместима, са свързани основно с банкирането на дребно и частното банкиране, тъй като дружеството вече значително е намалило своето присъствие в сферата на търговското банкиране чрез продажбата на New HBU.
(324)
Помощта може да бъде обявена за съвместима със съобщението относно преструктурирането, при условие че групата ABN AMRO приложи мерките, описани в съображения (325)-(329).
(325)
При банкирането на дребно и частното банкиране помощта може да бъде обявена за съвместима, при условие че групата ABN AMRO няма да бъде ценови лидер по отношение на стандартизираните спестявания и ипотечните продукти. В съответствие с точка (44) от съобщението относно преструктурирането, групата ABN AMRO следва да не предлага ценови условия, каквито не могат да бъдат предложени от конкурентите, които не получават помощ.
(326)
Тъй като забраната за заемане на лидерска позиция по отношение на цените може да е не толкова ефективна в сегменти с много нестандартизирани продукти като частното банкиране в Нидерландия, където е подадена специална жалба, съществува необходимост от допълнително условие в съответствие с точка (44) от съобщението относно преструктурирането, за да бъде обявена помощта за съвместима. Групата ABN AMRO трябва да се стреми да постигне нетните приходи от лихви, както бяха представени на Комисията на 8 ноември 2010 г. Ето защо групата ABN AMRO следва да предприеме подходящи действия веднага щом констатира, че не може да достигне своите прогнози, особено когато последните се дължат на ниски лихвени маржове.
(327)
Тъй като в частното банкиране е трудно да бъде изпълнена и контролирана забрана за заемане на лидерска позиция по отношение на цените, необходимо е да бъдат приложени други подходящи компенсации с цел гарантиране на ефективна конкуренция, каквито са мерките за насърчаване на навлизането на пазара, както е описано в точка (44) от съобщението относно преструктурирането. Във връзка с това, необходимо условие за обявяване на помощта за съвместима е група ABN AMRO да приложи мярка, която улеснява прехода. По-конкретно група ABN AMRO следва да покрие своите собствени административни разходи и разходи по прехвърляния и сделки за своите клиенти на „Частно банкиране Нидерландия“, които произтичат пряко от прекратяването на отношението на частно банкиране и прехвърлянето на портфейли (127). Тази мярка следва да бъде прилагана в рамките на период от два последователни месеца, които започват да текат от възможно най-скорошна дата и не по-късно от година след датата на решението. Веднага след започване на двумесечния период банката ще уведоми по ясен начин всички свои клиенти на частно банкиране за възможността, която им се предлага. Група ABN AMRO следва също така да предостави доказателства на Комисията за това, че банковите преводи на клиентите се извършват в съответствие с обичайните процедури, както и че не са налице каквито и да било забавяния в процеса на извършване на банкови преводи на клиенти.
(328)
Ако мерките за ограничаване на необоснованите нарушения на конкуренцията, и по-конкретно специфичните мерки в сектора на банкирането на дребно и частното банкиране са правилно приложени, те също така ще решат адекватно въпросите, повдигнати от жалбоподателя. При проучването на тези въпроси Комисията установи, че ABN AMRO временно е определяло цени на загуба за някои продукти, но че тази ценова политика е била осъществявана в среда със затруднена ликвидност, поради което всички банки са се конкурирали агресивно за спестовни продукти, като същевременно е налице и специфичният контекст на създаването на MoneYou (чието пускане на пазара е било решено преди разпадането на Fortis SA/NV).
(329)
В точка (44) от съобщението относно преструктурирането също така се споменава, че банките не трябва да изтъкват държавната подкрепа като конкурентно предимство, когато предлагат на пазара финансовите си оферти. Поради това за обявяване на помощта за съвместима се поставя условие група ABN AMRO да не използва държавната помощ в своите маркетингови кампании и в комуникацията си с инвеститори за период от три години. Срокът на тези забрани следва да бъде удължен до пет години, ако нидерландската държава все още притежава дялово участие от поне 50 % в група ABN AMRO.
(330)
От гледна точка на необоснованите нарушения на конкуренцията Комисията има положително отношение към продажбите на PFS и Intertrust. Продажбата на PFS намалява привлекателността на дружеството за институционалните клиенти, докато Intertrust inter alia е извършвало услуги, които са могли да направят франчайза за частно банкиране по-силен. В резултат на това неговата продажба е можела да улесни конкурентите да подобрят своите конкурентни позиции в сравнение с тази на ABN AMRO Mees Pierson. Освен това Комисията счита, че фактът, че част от помощта е била възстановена, допринася за ограничаване на нарушаването на конкуренцията. Освен това Комисията изразява положително становище относно дивидентната политика, описана в съображение 75.
6.3.4. Заключение
(331)
Следователно, ако всички условия, описани в раздели 6.2 и 6.3, са правилно изпълнени, планът за преструктуриране от декември 2009 г., актуализиран с плана за преструктуриране от декември 2010 г., предоставя достатъчно доказателства за това, че дългосрочната жизнеспособност на група ABN AMRO е била възстановена. Планът за преструктуриране от декември 2009 г., актуализиран с плана за преструктуриране от ноември 2010 г., осигурява достатъчно споделяне на тежестта и съдържа адекватни мерки за ограничаване на необоснованите нарушения на конкуренцията. Поради това Комисията може условно да обяви, че планът за преструктуриране от декември 2009 г., актуализиран с плана за преструктуриране от ноември 2010 г., е в съответствие със съобщението относно преструктурирането.
7. ЗАКЛЮЧЕНИЕ
Комисията констатира, че Нидерландия неправомерно е привела в действие държавната помощ, посочена в раздел 6.1.2 „Количествено определяне на държавната помощ“ в противоречие с член 108, параграф 3 от Договора. При все това тази помощ може да се приеме за съвместима, ако се изпълнят условията, изложени в раздели 6.2 и 6.3 и описани по-подробно в постановителната част на настоящото решение.
Комисията отбелязва, че нидерландската държава е приела по изключение да получи текста на това решение само на английски език.
ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
Член 1
Държавната помощ, предоставена от Нидерландия на ABN AMRO Group, е съвместима с вътрешния пазар при условията, определени в членове 3-9.
Тази държавна помощ е била предоставена по следния начин:
-
помощ за рекапитализация на стойност между 4,2 млрд. EUR и 5,45 млрд. EUR съответно в полза на FBN и ABN AMRO N, и
-
помощ за осигуряване на ликвидност в размер на 71,7 млрд. EUR.
Член 2
За целите на настоящото решение се прилагат следните определения:
а)
„група ABN AMRO“ означава група ABN AMRO и изцяло притежаваните от нея преки или непреки дъщерни дружества, включително образуванията, върху които група ABN AMRO упражнява едноличен контрол по смисъла на Регламент (ЕО) № 139/2004 на Съвета от 20 януари 2004 г. относно контрола върху концентрациите между предприятия („Регламент на ЕО за сливанията“) (128).
б)
„класиране на първо място“ означава предлагане на най-атрактивната цена.
в)
„клиенти на дребно“ означава всички клиенти, които са физически лица (за разлика от корпоративните клиенти).
г)
„стандартизирани спестовни и депозитни продукти на пазара на дребно“ означава всички стандартизирани продукти на пазара на дребно и депозитни продукти, които във всеки един момент обхващат поне 85 % от обема на продуктите на група ABN AMRO на пазара на дребно на спестовни и депозитни продукти.
д)
„стандартизирани ипотечни продукти“ означава всички стандартизирани продукти на пазара на дребно и депозитни продукти, които във всеки един момент обхващат поне 85 % от обема на продуктите на група ABN AMRO на ипотечния пазар.
е)
„Частно банкиране Нидерландия“ означава всички клиенти на БЕ „Частно банкиране“, с изключение на онези от тях, които са част от „Частно банкиране (Международно)“ (129).
Член 3
1. Група ABN AMRO не се класира на първо място без предварително разрешение от страна на Комисията по отношение на стандартизираните спестовни и депозитни продукти на пазара на дребно за клиенти на дребно сред […] финансови институции, които имат най-голям пазарен дял от гледна точка на обем на нидерландския пазар на спестявания на дребно в който и да било от следните сегменти:
-
спестовни сметки;
-
депозити с фиксиран срок за период от 1 година;
-
депозити с фиксиран срок за период от 2 години;
-
депозити с фиксиран срок за период от 3 години;
-
депозити с фиксиран срок за период от 4 години; и
-
депозити с фиксиран срок за период от 5 години.
Независимо от първа алинея, когато три финансови институции съвместно се класират на първо място сред […] финансови институции, които имат най-голям пазарен дял в сегмент от нидерландския пазар на спестявания и депозити на дребно, група ABN AMRO може да съгласува своите лихвените проценти с лихвените проценти на тези три финансови институции по отношение на стандартизираните продукти в съответния сегмент.
2. Група ABN AMRO не следва да се класира на първо място без предварително разрешение от страна на Комисията по отношение на какъвто и да било вид стандартизирана ипотека сред […] финансови институции, които имат най-голям пазарен дял на нидерландския ипотечен пазар на дребно.
Независимо от първа алинея, когато три финансови институции съвместно се класират на първо място сред […] финансови институции, които имат най-голям пазарен дял на нидерландския ипотечен пазар на дребно, група ABN AMRO може да съгласува своите лихвените проценти с лихвените проценти на тези три финансови институции по отношение на съответния стандартизиран вид ипотека.
3. С оглед да гарантира спазване на параграфи 1 и 2 група ABN AMRO постоянно и поне всяка седмица извършва мониторинг на условията, предложени от […] другите финансови институции, които имат най-голям пазарен дял от гледна точка на обем на нидерландския пазар на спестявания, до степента, до която тези условия са обществено достъпни. Ако данните на всяка от тези […] други финансови институции не са обществено достъпни, те ще бъдат заменени с данните на следващите най-големи финансови институции от класацията на пазарните дялове.
Веднага щом група ABN AMRO установи, че тя предлага цена за който и да било от нейните продукти, която е по-благоприятна от цената, която ѝ е позволено да предлага на основание параграф 1 и параграф 2 от настоящия член, група ABN AMRO незабавно уведомява Комисията. Тя незабавно коригира цената на продуктите и извършва корекцията на цената възможно най-скоро.
По отношение на спестовните и депозитни продукти на пазара на дребно, група ABN AMRO извършва корекцията не по-късно от десет работни дни от датата, на която е забелязала промяната в условията. При все това, ако промяната засяга продукти, чиято цена може да бъде променена само в края на даден месец и има по-малко от десет работни дни от датата на забелязване на промяната и края на месеца, група ABN AMRO извършва корекцията при първа възможност от края на следващия месец.
По отношение на ипотеките група ABN AMRO коригира своята ценова политика в срок от десет работни дни от датата, на която е забелязала промяната в условията, а корекцията се извършва не по-късно от петнадесет работни дни от датата, на която е била забелязана промяната в условията.
4. Условието, определено в параграфи 1 и 2, се прилага за срок от три години, считано от датата на настоящото решение. Група ABN AMRO предоставя на Комисията доклад за спазване на това условие на всяко тримесечие и най-късно в срок от две седмици от публикуването на финансовите резултати на група ABN AMRO за тримесечието.
Член 4
1. Група ABN AMRO полага максимални усилия, за да постигне прогнозните стойности (включително нетните приходи от лихви), предоставени на Комисията в плана за преструктуриране от декември 2009 г., актуализиран с плана за преструктуриране от ноември 2010 г. Прогнозните стойности от ноември 2010 г. се постигат на равнище консолидирана група ABN AMRO.
Група ABN AMRO предоставя на Комисията доклад на всяко тримесечие, като посочва разбивка на прогнозните стойности и действителните данни (включително нетните приходи от лихви) на равнището на четирите сегмента, определени в плана за преструктуриране от декември 2009 г. и плана за преструктуриране от ноември 2010 г.: а именно „Банкиране на дребно“, „Частно банкиране (Нидерландия)“, „Частно банкиране (Международно)“ и „Търговско банкиране“.
Група ABN AMRO може да предяви обосновано искане към Комисията за преразглеждане на нейните прогнозни стойности (включително нетните приходи от лихви) с цел отчитане на външни развития.
2. Група ABN AMRO предоставя разбивка на прогнозните стойности за нетните приходи от лихви по обем и маржове на равнище консолидирана група и на равнище частно банкиране.
Група ABN AMRO предоставя на Комисията доклад на всяко тримесечие и най-късно в срок от две седмици след публикуването на нейните финансови резултати за тримесечието, като посочва дали нетните приходи от лихви, постигнати на равнище консолидирана група, съответстват на прогнозните стойности, посочени в параграф 1. В този доклад също така се прави сравнение между прогнозните маржове и действителните маржове на равнище консолидирана група и на равнище частно банкиране.
Ако нетните приходи от лихви, постигнати на равнище консолидирана група, не съответстват на тези прогнозни стойности, група ABN AMRO посочва в този доклад мерките, предприети за постигане на тези прогнозни стойности.
3. Задълженията, определени в параграфи 1 и 2, се прилагат за срок от три години, считано от датата на настоящото решение.
Член 5
1. Група ABN AMRO не придобива контрол върху повече от [0 - 7] % от всяко едно предприятие.
2. Чрез дерогация от разпоредбите на параграф 1 група ABN AMRO може да извършват придобивания, ако общата брутна кумулативна покупна цена (с изключение на поемането или прехвърлянето на дългови инструменти във връзка с тези придобивания), платена от група ABN AMRO за всички тези придобивания за период от три години, считано от датата на настоящото решение, е по-малко от [0 - 600] млн. EUR.
Забраната, изложена в параграф 1, не се прилага по отношение на придобивания на частен собствен капитал от страна на група ABN AMRO, ако те са подходящи за нейния бизнес план и планирания бюджет на нейното подразделение „Частен собствен капитал“, предоставени на Комисията на 5 октомври 2010 г.
Забраната, изложена в параграф 1, не се прилага и по отношение на […] дялове от собствения капитал, взети от подразделението на група ABN AMRO „Електроенергия, стоки и транспорт“ в подкрепа на нейната обичайна дейност по финансиране, ако те са подходящи за нейния бизнес план и планирания бюджет на това подразделение, предоставени на Комисията на 10 януари 2010 г.
Група ABN AMRO предоставя на Комисията доклад на всяко тримесечие и най-късно в срок от две седмици след публикуването на нейните финансовите резултати за тримесечието. В този доклад се изброяват действителните придобивания от страна на подразделенията „Частен собствен капитал“ и „Електроенергия, стоки и транспорт“. Освен това в доклада се посочва подробна информация относно другите придобивания на група ABN AMRO, които ѝ е разрешено да направи на основание на първа алинея.
3. Забраната, изложена в параграф 1, се прилага за срок от поне три години, считано от датата на настоящото решение, или до датата, на която дяловото участие на Нидерландия в група ABN AMRO падне под размер от 50 %, в зависимост кое от тези събития настъпи по-късно. Тази забрана престава да се прилага най-късно пет години от датата на настоящото решение.
В случай че забраната, изложена в параграф 1, се прилага за период, по-дълъг от три години, считано от датата на настоящото решение, общата брутна кумулативна покупна цена, приложима по алинея 1 от параграф 2, се увеличава с [0 - 200] млн. EUR на година.
Член 6
Група ABN AMRO не оповестява факта, че е държавна собственост, и не споменава в своята комуникация със съществуващите или потенциалните клиенти или инвеститори получаването на каквато и да било държавна подкрепа за период от поне три години, считано от датата на настоящото решение, или до датата, на която размерът на дяловото участие на Нидерландия спадне под 50 % от акциите в група ABN AMRO, в зависимост кое от тези събития настъпи по-късно. Тази забрана престава да се прилага най-късно пет години от датата на настоящото решение.
Независимо от тази забрана група ABN AMRO може да изтъква факта, че тя е държавна собственост, както и че е получена някаква друга държавна помощ, когато такова споменаване се изисква съгласно приложимите законодателни или нормативни разпоредби.
Член 7
1. Група ABN AMRO предлага на клиентите на „Частно банкиране Нидерландия“ вариант за прекратяване на тяхното отношение на частно банкиране с група ABN AMRO, както и за прехвърляне на техните инвестиционни портфейли на други банки. Това предложение е в сила за период от два последователни месеца („съответният период“).
Съответният период започва да тече възможно най-скоро след датата на настоящото решение, като се дава (ако това се изисква) разумен срок за подготовка, и най-късно в срок от една година от датата на настоящото решение. Група ABN AMRO предоставя на Комисията за одобрение начална дата за съответния период поне четири седмици преди предполагаемата начална дата на съответния период.
2. Група ABN AMRO предоставя по ясен начин на всички свои клиенти на „Частно банкиране Нидерландия“ условията на предложението, описани в параграф 1, най-късно на първия ден от съответния период. Информацията, която следва да бъде изпратена от група ABN AMRO на нейните клиенти, първо се предоставя на Комисията поне четири седмици преди изпращането на тази информация на клиентите.
3. Група ABN AMRO улеснява прекратяването на отношенията на частно банкиране, когато това бъде поискано от клиентите, като използва обичайните процедури при най-ниско възможно равнище на разходите. Ако клиентът реши да прехвърли своята позиция и/или (свързаните с нея) обезпечителни права, и ако това прехвърляне е възможно от гледна точка на получаващата банка, ABN AMRO улеснява това прехвърляне. Клиентите се уведомяват по-скоро за варианта за прехвърляне на позиции, отколкото за варианта за ликвидирането им, като се информират и за разходите, свързани с двата варианта.
Група ABN AMRO покрива своите собствени административни разходи и разходи по прехвърляния и сделки, които произтичат пряко от прекратяването на отношението на частно банкиране и прехвърлянето на портфейли (130).
Група ABN AMRO не е задължена да покрива други финансови последици за клиента.
Член 8
Група ABN AMRO не изплаща каквито и да било купони върху основния капитал от първи ред, капиталовите инструменти от първи и втори ред (включително хибридните капиталови инструменти и преференциалните акции), емитирани преди датата на настоящото решение, нито пък упражнява каквито и да било права на кол опции по отношение на тези капиталови инструменти до 10 март 2013 г. включително, освен когато е налице правно задължение за извършване на това.
Група ABN AMRO може да емитира нови капиталови инструменти след датата на настоящото решение или да изплаща купони върху тези нови капиталови инструменти, освен когато тези емисии и плащания доведат до задължение за изплащане на купони върху нейните собствени съществуващи капиталови инструменти.
Чрез дерогация от разпоредбите на първа алинея, група ABN AMRO може да използва кол опция по отношение на инструмент FCC (а именно 87,5 млн. EUR, некумулативни постоянни преференциални акции без право на глас с доходност 6,25 % от клас А, серия I, издадени от Fortis Capital Company Ltd).
До 10 март 2013 г. включително група ABN AMRO изплаща дивиденти върху своите обикновени акции единствено ако тези дивиденти надвишават 100 млн. EUR (131).
Член 9
Най-късно до 30 юни 2011 г. група ABN AMRO изплаща на Нидерландия коригиран лихвен процент върху заемите, посочени в писмо по електронната поща от Комисията до нидерландската държава от дата 24 юни 2010 г. Сумите, коригирани чрез начисляването на лихва, възлизат на 18 152 722 EUR.
Член 10
Нидерландия уведомява Комисията в срок от два месеца от уведомлението на настоящото решение за мерките, предприети за неговото спазване.
Член 11
Адресат на настоящото решение е Кралство Нидерландия.
Съставено в Брюксел на 5 април 2011 година.
KOMMISSIONENS BESLUT
av den 5 april 2011
om åtgärderna C 11/09 (f.d. NN 53b/08, NN 2/10 och N 19/10) som Nederländerna genomfört till förmån för ABN AMRO Group NV (som skapades efter sammanslagningen av Fortis Bank Nederland och ABN AMRO N)
[delgivet med nr K(2011) 2114]
(Endast den engelska texten är giltig)
(Text av betydelse för EES)
(2011/823/EU)
EUROPEISKA KOMMISSIONEN HAR BESLUTAT FÖLJANDE
med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artikel 108.2 första stycket,
efter att i enlighet med nämnda artikel 108.2 i fördraget ha gett berörda parter tillfälle att yttra sig (1) och med beaktande av dessa synpunkter, och
av följande skäl:
1. FÖRFARANDE
(1)
Den 3 oktober 2008 förvärvade den nederländska staten för summan 12,8 miljarder euro Fortis Bank Nederland (”FBN”) (dvs. det nederländska dotterbolaget till det finansiella holdingbolaget Fortis SA/NV (2)) inklusive ABN AMRO Holdings tillgångar som ägdes av FBN (”ABN AMRO N”). Vid samma transaktion ersatte den nederländska staten också Fortis Bank SA/NV, det belgiska dotterbolaget till Fortis SA/NV, som fordringsägare för lån till FBN med ett nominellt värde av 16,1 miljarder euro (3). Den nederländska staten garanterade också FBN en kortfristig likviditetsfacilitet på 45 miljarder euro och samtyckte till att ersätta Fortis SA/NV för kostnader och skyldigheter som härrörde från konsortie- och aktieägaravtalet. I avtalet beskrivs rättigheter och skyldigheter för de tre finansinstituten (Fortis SA/NV, Banco Santander och Royal Bank of Scotland (”RBS”), eller de tre medlemmarna i konsortiet) som gemensamt hade lagt bud på ABN AMRO Holding via den nybildade juridiska personen ”RFS Holdings”. Den 7 oktober 2008 underrättade den nederländska staten kommissionen om sina åtgärder den 3 oktober 2008 (dvs. förvärvet av FBN för 12,8 miljarder euro, novation av långfristiga lån med ett nominellt värde av 16,1 miljarder euro och den kortfristiga likviditetsfaciliteten på 45 miljarder euro, nedan kallat ”de samlade transaktionerna av den 3 oktober 2008”), som åtgärder som inte utgör statligt stöd för att få rättslig klarhet om dessa åtgärder. Eftersom åtgärderna redan hade genomförts registrerade kommissionen ärendet som ett NN-ärende (dvs. NN53b/08).
(2)
Under de förhandlingar som ledde till förvärvet av FBN den 3 oktober 2008 förlitade sig den nederländska staten på en extern värdering som rapporterades av […] (4). En kopia av värderingen skickades till kommissionen den 15 oktober 2008.
(3)
Genom en skrivelse av den 30 oktober 2008 underrättade kommissionen det nederländska finansministeriet om sin preliminära bedömning att åtgärderna av den 3 oktober 2008 föreföll utgöra statligt stöd till FBN. Den 20 november 2008 ägde ett möte rum mellan kommissionens avdelningar och den nederländska staten.
(4)
Den 21 november 2008 beslutade den nederländska staten officiellt att den inte skulle hålla isär FBN och ABN AMRO N utan i stället fullfölja en sammanslagning av de båda företagen (”sammanslagningen”), i linje med Fortis SA/NV:s tidigare planer.
(5)
Den 3 december 2008 fattade kommissionen ett beslut (5) (”beslutet av den 3 december 2008”) där man förklarade att den nederländska statens åtgärder av den 3 oktober 2008 till förmån för Fortis Bank SA/NV utgjorde statligt stöd förenligt med den gemensamma marknaden. I skäl 4 i beslutet angavs det dock uttryckligen att kommissionen i ett separat förfarande skulle avgöra om de åtgärder som genomfördes den 3 oktober 2008 även innehöll stöd till FBN.
(6)
Den 17 december 2008 underrättade den nederländska staten kommissionen om sin avsikt att förvärva ABN AMRO N från FBN för 6,5 miljarder euro. Förvärvet ägde rum den 24 december 2008. Den 2 februari 2009 anmälde de nederländska myndigheterna av rättsäkerhetsskäl förvärvet till kommissionen som en åtgärd som inte utgjorde statligt stöd.
(7)
Den 24 december 2008 undertecknade RBS, Banco Santander och den nederländska staten en ändring av det konsortie- och aktieägaravtal genom vilket den nederländska staten ersatte Fortis SA/NV i konsortie- och aktieägaravtalet.
(8)
Den 6 mars 2009 skickade den nederländska staten kommissionen en förvärvsutredning (6) för de förvärvade företagen som hade utarbetats av […] på den nederländska statens begäran.
(9)
Genom ett beslut av den 8 april 2009 (”beslutet av den 8 april 2009”) inledde kommissionen det förfarande som föreskrivs i artikel 108.2 i fördraget som ärende C11/09 (ex-NN53b/08) gällande påstått stöd beviljat FBN och ABN AMRO N.
(10)
Den 6 maj 2009 mottog kommissionen ett klagomål från Van Lanschot Bank (”klaganden”), en nederländsk konkurrent till FBN och ABN AMRO N. Kommissionen vidarebefordrade skrivelsen till den nederländska staten den 22 juli 2009 och bad om synpunkter. Den 20 augusti begärde den nederländska staten förlängning av tidsfristen och skickade den 22 september 2009 ett ingående svar på klagomålet. Klaganden inkom skriftligen med mer information den 21 augusti 2009 och den 28 augusti 2009. Dessa skrivelser vidarebefordrades till den nederländska staten den 23 september 2009 och den nederländska staten svarade den 29 oktober 2009.
(11)
Den 15 maj 2009 skickade den nederländska staten en skrivelse till kommissionen med svar på ett antal frågor som togs upp i beslutet av den 8 april 2009. Ett ingående svar om innehållet - för vilket den nederländska staten hade begärt mer tid - skickades till kommissionen den 11 augusti 2009.
(12)
I ett icke-officiellt dokument som skickades den 15 juni 2009 och under ett uppföljningsmöte med kommissionen den 16 juni 2009 meddelade den nederländska staten kommissionen att man hade för avsikt att genomföra en rekapitaliseringsplan på 2,5 miljarder euro som skulle göra det möjligt för ABN AMRO N att separera från sitt moderföretag ABN AMRO Bank (7). Under detta möte tillkännagav den nederländska staten att ytterligare, ännu inte kvantifierade åtgärder skulle bli nödvändiga utöver den första injektionen av 2,5 miljarder euro.
(13)
I beslutet av den 8 april 2009 hade kommissionen inbjudit det nederländska finansiella tillsynsorganet (DNB) att kommentera kreditvärdigheten för både FBN och ABN AMRO N. Kommissionen mottog den begärda informationen om FBN i en skrivelse av den 18 juni 2009 och en uppdatering den 5 januari 2010. Den nederländska staten vidarebefordrade en skrivelse från DNB om ABN AMRO N den 20 januari 2010.
(14)
Den 6 juli 2009 skickade ABN AMRO Bank - ABN AMRO N:s moderföretag - en skrivelse till kommissionen med synpunkter på beslutet av den 8 april 2009. Den skrivelsen vidarebefordrades till den nederländska staten den 22 juli 2009 och den nederländska staten svarade den 22 september 2009.
(15)
Den 9 juli 2009 meddelade den nederländska staten kommissionen att FBN hade löst all kortfristig finansiering som hade mottagits från den nederländska staten under likviditetsfaciliteten på 45 miljarder euro av den 3 oktober 2008.
(16)
Den 15 juli 2009 underrättade den nederländska staten kommissionen om FBN:s planer på att förvärva Fortis Clearing Americas (”FCA”) från Fortis Bank SA/NV.
(17)
Den 17 juli 2009 anmälde den nederländska staten formellt en plan med rekapitaliseringsåtgärder till ett värde av 2,5 miljarder euro (8) som utgjordes av en kreditswapp (”CDS”) med en effekt på sänkningen av kapitalkravet på 1,7 miljarder euro (”instrumentet för sänkning av kapitalkravet”) och en obligatorisk konvertibel (Mandatory Convertible Security, ”MCS”) på 800 miljoner euro. Åtgärderna registrerades inledningsvis som ärende nr N 429/09, men eftersom åtgärderna genomfördes innan kommissionen hade fattat beslut om dem överfördes ärendet från registret över anmälda stöd till registret över icke-anmälda stöd (under nr NN2/10).
(18)
Den 10 september 2009 skickade den nederländska staten ett informellt dokument till kommissionen med en uppdatering om separationsprocessen och tillkännagav att kompletterande (icke kvantifierade) statliga stödåtgärder var oundvikliga.
(19)
Vid ett möte med kommissionen den 9 november 2009 tillkännagav den nederländska staten att FBN och ABN AMRO N skulle behöva kompletterande stöd på 4,39 miljarder euro, vilket skulle innebära att stödåtgärderna (inklusive de som anmäldes den 17 juli 2009) skulle uppgå till sammanlagt 6,89 miljarder euro. Åtgärderna beskrevs närmare i ett tillägg den 10 november 2009 till det informella dokumentet av den 10 september 2009 och i en kompletterande motivering av den 13 november 2009.
(20)
Den 26 november 2009 försåg den nederländska staten kommissionen med en rapport av den […] med synpunkter på transaktionen av den 24 december 2008. Det inlämnade materialet inkluderade också en del bakgrundsmaterial som förklarade […].
(21)
Den 4 december 2009 överlämnade den nederländska staten en första version (9) av en omstruktureringsplan för ABN AMRO Group till kommissionen (”omstruktureringsplanen från december 2009”), den nya enhet som blev följden av sammanslagningen av FBN och ABN AMRO N. Planen beskrev den nya enhetens strategi och innehöll också ekonomiska prognoser för ett grundscenario.
(22)
Den 14 januari 2010 anmälde den nederländska staten formellt de nya statliga stödåtgärderna på 4,39 miljarder euro utöver de åtgärder som redan anmälts i juli 2009. Kommissionen registrerade de nya åtgärderna under nr N19/10.
(23)
Genom ett beslut av den 5 februari 2010 (”beslutet av den 5 februari 2010”) beslutade kommissionen att utvidga det formella granskningsförfarandet C11/09 till de åtgärder som registrerats under nr NN2/10 och N19/10. Genom detta beslut godkände kommissionen tillfälligt dessa åtgärder som undsättningsstöd fram till den 31 juli 2010. Den nederländska staten skickade en skrivelse till kommissionen med ett åtagande om förbud mot prisledarskap giltigt till och med slutet av 2010.
(24)
Den 23 mars 2010 mottog kommissionen ett svar från den nederländska staten - som hade bett om förlängd tidsfrist - på beslutet av den 5 februari 2010. Den nederländska staten tillhandahöll också extra information om omstruktureringsplanen från december 2009 för den nya ABN AMRO Group, med bland annat ekonomiska prognoser för ett värsta scenario.
(25)
Kommissionen ställde kompletterande frågor den 8 april 2010 som besvarades den 7 maj 2010. Den nederländska staten försåg också kommissionen med extra information om korsvisa skuldförbindelser som följde av genomförandet av de korrigerande åtgärderna (10) den 26 maj 2010. Samma dag skickade kommissionen ett e-postmeddelande med uppföljningsfrågor, som besvarades den 9 juni 2010.
(26)
Den 20 juli 2010 bad den nederländska staten att kommissionen skulle förlänga det tillfälliga godkännandet av undsättningsstödåtgärder som registrerats under nr NN2/10 och N19/10. Den nederländska staten skickade också en skrivelse om förlängning av åtagandet om prisledarförbud till tidigast 30 juni 2011 eller fram till antagningdatumet för kommissionens slutliga beslut.
(27)
Den 30 juli 2010 beslutade kommissionen att förlänga det tillfälliga godkännandet av de undsättningsstödåtgärder som registrerats som ärendena nr NN2/10 och N19/10 tills kommissionen hade slutfört granskningsförfarandet C11/09.
(28)
Den 20 augusti 2010 skickade den nederländska staten ett dokument till kommissionen med en mer ingående förklaring till sin utträdesstrategi.
(29)
Den 5 oktober 2010 tillhandahöll den nederländska staten en affärsplan för ABN AMRO Groups private equity-division. En likartad plan för ABN AMRO Groups division ”Energy, Commodities and Transportation” skickades till kommissionen den 10 januari 2010.
(30)
Den 15 oktober 2010 meddelade ABN AMRO Group att den skulle utnyttja sin köpoption för att avsluta instrumentet för sänkning av kapitalkravet den 31 oktober 2010.
(31)
Den 8 november 2010 skickade den nederländska staten en uppdatering (omstruktureringsplanen från november 2010) - daterad den 29 oktober 2010 - av ABN AMRO Groups omstruktureringsplan av den 4 december 2009. Den 10 januari 2011 skickade den nederländska staten ett dokument som förklarade hur ABN AMRO Groups uppdaterade prognoser av den 8 november 2010 förhöll sig till de ursprungliga prognoserna av den 4 december 2009.
(32)
Under förfarandet ägde ett stort antal informationsutbyten, telefonkonferenser och möten rum mellan företrädare för den nederländska staten, ABN AMRO N och FBN och Europeiska kommissionen.
2. NÄRMARE BESKRIVNING AV STÖDMOTTAGARE OCH ÅTGÄRDER
2.1 Skapandet av ABN AMRO Group
(33)
Våren 2007 skapade medlemmarna av konsortiet en ny juridisk person, ”RFS Holdings”, som skulle förvärva ABN AMRO Holding.
(34)
Medlemmarna av konsortiet avsåg att dela upp ABN AMRO Holding i tre delar, och upplägget för separationsprocessen beskrevs i konsortie- och aktieägaravtalet.
(35)
För att underlätta uppdelningen skapade konsortiets medlemmar så kallade ”värdepapper avseende viss rörelsegren” som representerade det ekonomiska ägarskap till företagen som tillskrevs varje konsortiemedlem. Som en följd av detta blev RBS, Banco Santander respektive Fortis SA/NV ekonomiska (11) ägare till den så kallade R-aktien, S-aktien respektive N-aktien (”ABN AMRO R”, ”ABN AMRO S” och ”ABN AMRO N”).
(36)
ABN AMRO R omfattade bland annat affärsenheterna Global Business & Markets, Asia, Global Transaction Services och det internationella nätverket, medan ABN AMRO S bland annat innefattade affärsenheterna Latin America och Antonveneta (Italien).
(37)
ABN AMRO N innefattade affärsenheterna Netherlands och Private Banking och även gruppen International Diamond and Jewelry.
(38)
Poster som inte tilldelades de enskilda medlemmarna av konsortiet sammanfördes i den så kallade ABN AMRO Z-aktien (”ABN AMRO Z”), som fortsatte ansvara för t.ex. huvudkontorets funktioner. Varje konsortiemedlem ägde en proportionell andel (12) i ABN AMRO Z.
(39)
Den 3 oktober 2008 förvärvade den nederländska staten FBN från Fortis Bank SA/NV för 12,8 miljarder euro. Som en följd av detta förvärv blev den nederländska staten även indirekt ägare till ABN AMRO N, eftersom FBN - inom Fortis Bank SA/NV - var juridisk ägare till ABN AMRO N. Den 3 oktober 2008 åtog sig den nederländska staten även att gottgöra Fortis SA/NV för eventuella avgifter Fortis SA/NV skulle drabbas av som en följd av att fortsätta vara part i konsortie- och aktieägaravtalet. Den 24 december 2008 undertecknade RBS, Banco Santander och den nederländska staten en ändring av det konsortie- och aktieägaravtal genom vilket den nederländska staten ersatte Fortis SA/NV i konsortie- och aktieägaravtalet.
(40)
Den 24 december 2008 förvärvade den nederländska staten ABN AMRO N från FBN för 6,5 miljarder euro och blev därigenom direkt ägare till ABN AMRO N. Före detta förvärv kontrollerade den nederländska staten indirekt ABN AMRO N via FBN.
(41)
Diagram 1:
Separation av ABN AMRO N
(42)
Den 21 november 2008 beslutade den nederländska staten att man skulle slå samman ABN AMRO N med FBN (vilket hade varit Fortis SA/NV:s oförverkligade avsikt). Sammanslagningen kunde genomföras först när ABN AMRO N hade separerats från ABN AMRO Bank, sitt moderbolag. Som ett första steg överfördes ABN AMRO N:s verksamheter till en ny juridisk person inom ABN AMRO Bank som fick namnet ABN AMRO II.
(43)
Den 6 februari 2010 separerades ABN AMRO II enligt beskrivningen i skäl 41 och döptes om till ABN AMRO Bank. Samtidigt döptes den juridiska person som tidigare var känd som ABN AMRO Bank om till ”The Royal Bank of Scotland NV” (”RBS NV”) (se diagrammet ovan).
(44)
Innan den nya enheten, ABN AMRO Bank, kunde gå samman med FBN måste den genomföra en korrigerande åtgärd. När Fortis SA/NV förvärvade ABN AMRO N 2007 hade kommissionen dragit slutsatsen (13) (”sammanslagningsbeslutet”) att en sammanslagning av ABN AMRO N och FBN skulle leda till koncentrationsproblem på den nederländska bankmarknaden, särskilt inom affärsbanks- och factoringsegmenten.
(45)
För att undvika dessa koncentrationsproblem åtog sig Fortis SA/NV att sälja ett antal verksamheter (dvs. factoringdivisionen IFN och affärsbanksverksamheten hos ”New HBU”) till Deutsche Bank. När den nederländska staten förvärvade FBN och ABN AMRO N den 3 oktober 2008 hade Fortis SA/NV ännu inte slutfört den planerade försäljningen av New HBU och IFN till Deutsche Bank. När den nederländska staten hade beslutat att gå vidare med sammanslagningen av FBN och ABN AMRO N återupptog man förhandlingarna med Deutsche Bank (14). Försäljningen av New HBU och IFN till Deutsche Bank slutfördes den 1 april 2010.
(46)
New HBU hade sammanlagda tillgångar på [10 - 20] miljarder euro och anställd personal motsvarande [1 000 - 1 500] heltidsekvivalenter. New HBU innefattade Hollandsche Bank Unie (”HBU”) (en affärsbank som ägdes av ABN AMRO N), vissa av ABN AMRO:s försäljningskontor (13 av totalt 78) och vissa av ABN AMRO:s företagskundenheter (2 av totalt 5).
(47)
ABN AMRO Bank och FBN sammanslogs officiellt till ABN AMRO Group den 1 juli 2010, såsom beskrivs i diagram 2 i skäl 49.
(48)
Den nederländska staten överförde förvaltningen av sin andel i ABN AMRO Z till den nya ABN AMRO Bank eftersom man inte ville avsätta resurser för den dagliga förvaltningen av detta delägande. Den nederländska staten förblev ändå rättslig ägare till ABN AMRO Z och har rätt till alla potentiella vinster och ansvarar för alla potentiella förluster för ABN AMRO Z (15).
(49)
Diagram 2:
Skapandet av ABN AMRO Group
2.2 Stödmottagare
2.2.1 Ekonomisk verksamhet för ABN AMRO N och ABN AMRO Z
(50)
ABN AMRO N - fristående den tredje största banken i Nederländerna efter Rabobank och ING - bestod av affärsenheterna Netherlands och Private Banking.
(51)
Den första affärsenheten, Netherlands, erbjöd banktjänster till allmänheten och företag via ett filialnät med 510 banker och 78 rådgivningskontor samt genom alternativa kanaler som Internet, bankomater (16) och callcentra. Affärsenheten Netherlands hade en personalstyrka motsvarande 19 000 heltidsekvivalenter.
(52)
Inom bankverksamhet för allmänheten hade affärsenheten Netherlands en stark kundfranchise fördelat på ”masstjänster” (över [3,5 - 5] miljoner kunder) och ”förmånstjänster” (mer än [250 000 - 420 000] kunder) (17), där man erbjöd ett brett urval av produkter (t.ex. inlåning, investering, hypotekslån, försäkringar, kreditkort och betaltjänster).
(53)
På företagsmarknaden betjänade ABN AMRO N [300 000 - 400 000] små och medelstora företagskunder (18) och [9 000 - 21 000] större företagskunder (men enligt villkoren i konsortie- och aktieägaravtalet tillskrevs ABN AMRO Banks större kunder RBS) med ett brett spektrum av produkter (bland annat krediter, betalnings- och kontanthantering, inlåning, statsobligationer, risk- och försäkringsförvaltning, komplexa finansiella lösningar och produkter, leasing och factoring).
(54)
Målgruppen för den andra affärsenheten, Private Banking, var enskilda med investerbara nettotillgångar över 1 miljon euro, med olika produkter för förmögenhetsförvaltning och förvaltning av fast egendom. Affärsenheten Private Banking hade byggt upp ett välutvecklat nätverk genom organisk tillväxt i Nederländerna och Frankrike och genom förvärv i Tyskland (Delbrück Bethmann Maffei) och Belgien (Bank Corluy). Enheten inkluderade även det franska joint venture-försäkringsbolaget Neuflize Vie.
(55)
Bland de företag den nederländska staten förvärvade den 3 oktober 2008 fanns även International Diamond and Jewelry Group, en division vars målgrupp är företag inom juveltillverkning och diamanthandel.
(56)
ABN AMRO Z innehöll inga driftstillgångar men inkluderade bland annat skattefordringar, ett antal andelar (bland annat i Saudi Hollandi Bank) och den återstående private equity-portföljen. När det gäller skulder fanns en bestämmelse om att reglera skyldigheter gentemot Förenta staternas justitiedepartement, andra bestämmelser (delvis personalrelaterade) och finansiering mellan företag av företagstillgångar. Såsom anges i fotnot 11 utgör den andel som ägs av den nederländska staten 33,81 % av ABN AMRO Z.
(57)
Ett antal viktiga finansiella proformadata för ABN AMRO N sammanfattas i tabell 1 nedan:
Tabell 1
Viktiga finansiella data för ABN AMRO N (i miljoner euro)
2008
2009
Total rörelseintäkt (19)
5 189
4 899
Nettovinst
471
(117)
Avkastning på eget kapital
6,7 %
-2,7 %
Kostnads-/inkomstkvot
73 %
77,5 %
Totala tillgångar
183 539
202 084
Totalt aktiekapital
7 044
4 278 (20)
RWA (21)
91 700
74 973 (22)
Tier 1-kvot
9,4 %
10,2 % (23)
Total kapitalkvot eller BIS-kvot
12,6 %
14,8 %
Stabil finansiering/icke-likvida medel
107 %
110 %
Källa: ABN AMRO Bank NV, årsöversikt 2009, utan ABN AMRO Z och private equity-konsolidering men inklusive New HBU.
(58)
För räkenskapsåret 2009 rapporterade ABN AMRO N en förlust på 117 miljoner euro. Förlusten berodde på ökad nedskrivning av lån, pressad räntemarginal, högre avgifter i samband med det nederländska systemet med garanti för inlåningsmedel och separations- och integrationskostnader (24). Utan separations- och integrationskostnader skulle ABN AMRO N ha registrerat en liten nettovinst för 2009 på 52 miljoner euro.
2.2.2 Fortis Bank Nederland (FBN)
(59)
Fristående var FBN den fjärde största banken på den nederländska marknaden (efter Rabobank, ING och ABN AMRO N men före SNS REAAL).
(60)
Den nederländska staten (och tidigare Fortis SA/NV) ägde direkt 92,6 % av FBN, med investeringsinstrumentet Fortis FBN(H) och Preferred Investments BV ägde den återstående andelen på 7,4 % i form av preferensaktier. Den nederländska staten ägde 70 % av aktierna i investeringsinstrumentet. Återstående 30 % ägdes av ett antal privata investerare (25). De privatägda preferensaktierna hade ett nominellt värde på 210 miljoner euro och gav en (icke ackumulativ) utdelning på 5,85 % (26).
(61)
FBN:s verksamheter var uppdelade på tre segment - Retail Banking, Private Banking och Merchant Banking.
(62)
Verksamheten inom Retail Banking innefattade traditionella banktjänster för allmänheten (med ett nätverk med 157 filialer, [2 - 3] miljoner enskilda kunder och [20 000 - 60 000] små och medelstora företagskunder) men även Directbank (erbjöd hypotekslån via mellanhänder) och Alfams respektive ICS erbjöd produkter för finansiering av konsumentköp och betalkort.
(63)
Private Banking utvecklades huvudsakligen under varumärket Fortis Mees Pierson och erbjöd tjänster för förmögenhetsförvaltning (förvaltning av fast egendom, utlåning och försäkring) på segmenterad bas för [15 000 - 40 000] kunder i hela Nederländerna.
(64)
Inom Merchant Banking hade FBN sju olika underdivisioner. I divisionen ”Commercial Banking” (1), hade FBN 23 företagscentra som erbjud ett flertal produkter för företag med en omsättning på upp till 250 miljoner euro. Företag med en omsättning över 250 miljoner euro samt den offentliga sektorn betjänades av en annan underdivision: ”Corporate & Public Banking” (2). De övriga underdivisionerna var ”Investment Banking” (3) (27), ”Specialised Financial Services” (4) (28), ”Energy, Commodities & Transportation” (5), ”Global Markets & Institutional Banking” (6) (29) och ”Clearing Funds & Custody” (7) (30).
(65)
Ett antal viktiga finansiella data för FBN sammanfattas i tabell 2 nedan:
Tabell 2
Viktiga finansiella data för FBN
(i miljoner euro)
2006
2007
2008 (31)
2009
Total rörelseintäkt
3 473
3 553
3 096
2 171
Nettovinst
1 157
1 296
-18 486
406
Avkastning på eget kapital (norm.) (32)
20,1 %
8,9 %
4,9 %
0,7 %
Kostnads-/inkomstkvot
50,5 %
54,2 %
64,9 %
84,2 %
Totala tillgångar
209 749
272 378
184 203
189 785
Totalt aktiekapital
5 910
21 763
2 944
4 716
Riskviktade tillgångar
66 995
75 850
70 932
53 730 (33)
Tier 1-kvot
8,6 %
11,2 %
7,4 %
12,5 %
Total kapitalkvot
10,5 %
11,2 %
11,2 %
16,7 %
Kvot mellan utlåning och inlåning
167 %
237 %
208 %
Källa: FBN årsrapporter 2008/2009.
(66)
2008 gjorde FBN en förlust på 18,5 miljarder euro, men den var till stor del kopplad till undantagsposter. Företaget var tvunget att rapportera en nettoförlust på 16,8 miljarder euro av sin andel i RFS Holdings och försäljningen därav och ådrog sig också en värdeminskning på 922 miljoner euro (exklusive skatt) i sin division Prime Fund Solutions på grund av Madoff-bedrägeriet (34). Den underliggande vinsten, exklusive dessa element, uppgick till 604 miljoner euro och realiserades nästan uteslutande under första halvåret 2008.
(67)
2009 gjorde FBN en nettovinst på 406 miljoner euro med hjälp av två exceptionella vinster (en kontantuppgörelse med Fortis Capital Company) och en Madoff-relaterad återhämtning av avsättningar på 16 miljoner euro. Den underliggande vinsten minskade till 27 miljoner euro (35) (från 604 miljoner euro 2008).
2.2.3 ABN AMRO Group
(68)
ABN AMRO Group, som skapades efter sammanslagningen av FBN och ABN AMRO Bank (dvs. ABN AMRO N-verksamheter) den 1 juli 2010, samlar all FBN:s och ABN AMRO N:s verksamhet i två separata affärsenheter, ”Retail and Private banking” och ”Commercial and Merchant banking”. 2008 hade gruppen en proformarörelseintäkt på 7,15 miljarder euro och en proformabalansomslutning på 360 miljarder euro. Enligt de senaste siffrorna (36) har ABN AMRO Group ett sammanlagt IFRS (37)-aktiekapital på 11,7 miljarder euro.
(69)
ABN AMRO Group är väl diversifierad med rörelseintäkter på 4,2 miljarder euro i ”Retail and Private banking” och 2,8 miljarder euro i ”Commercial and Merchant banking”. Geografiskt har huvuddelen av ABN AMRO Groups intäkter (nämligen [65 - 95] % av de totala intäkterna) sitt ursprung i Nederländerna.
(70)
I ”Retail and Private banking” har den integrerade ABN AMRO Group marknadsandelar på [15 - 20] % respektive [15 - 20] % (38) i ”masstjänster” respektive ”förmånstjänster” (39), vilket gör gruppen till den tredje största på den nederländska bankmarknaden med avseende på marknadsandel. Inom private banking (varumärket ABN AMRO Mees Pierson) är ABN AMRO Group med bred marginal störst på den nederländska marknaden med en marknadsandel på ca [30 - 40] % (40). Inom ”Commercial and Merchant banking” är ABN AMRO Groups marknadsandel ungefär [15 - 25] % (41).
(71)
ABN AMRO Group inkluderar inte längre New HBU och den factoringverksamhet hos IFN som avvecklades inom ramen för de korrigerande åtgärderna den 1 april 2010.
(72)
Som en del av omstruktureringsprocessen avvecklades även två små divisioner av FBN (nämligen Intertrust och PFS (Prime Fund Solutions)) och ingår inte längre i ABN AMRO Group.
(73)
I september 2009 sålde FBN (och dess partner Banque Générale du Luxembourg (”BGL”) (42) Intertrust till private equity-specialisten Waterland. Intertrust är en av de största aktörerna inom global förvaltning av anförtrodda medel och företagsförvaltning. Intertrust har 1 000 anställda experter i 19 länder och rörelseintäkter och riskviktade tillgångar på […] miljoner euro respektive EUR […] miljoner euro.
(74)
I maj 2010 meddelade FBN också försäljningen av PFS till Credit Suisse. PFS erbjöd fondtjänster för leverantörer av alternativa kapitalförvaltningstjänster, t.ex. administration, bankverksamhet, notariatförvaltning och finansiering. Kunderna representerade hela spannet från små fondförvaltare till stora globala institutioner som pensionsfonder och statsägda förmögenhetsfonder. PFS stod för den avsättning på 922 miljoner euro efter skatt i samband med Madoff-bedrägeriet som FBN registrerade 2008. PFS har intäkter på […] miljoner euro och riskviktade tillgångar på […] miljoner euro.
(75)
Den 4 mars 2011 offentliggjorde ABN AMRO Group sina resultat för räkenskapsåret 2010, vilka visade en nettoförlust på 414 miljoner euro. Exklusive separations- och integrationskostnader rapporterade ABN AMRO Group en underliggande vinst på 1 077 miljoner euro. Per den 31 december 2010 var ABN AMRO Groups Core Tier 1, Tier 1 och totala kapitalkvot 10,4 %, 12,8 % respektive 16,6 %. I samråd med den nederländska staten fastställde ABN AMRO Group en utdelningspolicy med ett målvärde för utdelning på 40 % av den rapporterade årliga vinsten.
2.3 Beskrivning av omstruktureringsplanen från december 2009 och den uppdaterade omstruktureringsplanen från november 2010
(76)
Den nederländska staten överlämnade omstruktureringsplanen från december 2009 till kommissionen den 4 december 2009. Mer information tillhandahölls i mars 2010 (43). En sammanslagning mellan FBN och ABN AMRO N är central för det företagskoncept som utvecklas i omstruktureringsplanen från december 2009. ABN AMRO Group, den nya bank som uppstår genom omstruktureringsplanen från december 2009, kommer att fokusera på mittsegmentet på den nederländska marknaden (44) och kommer att vara aktiv inom ”Retail and Private Banking” och ”Commercial and Merchant Banking”.
(77)
Omstruktureringsplanen från december 2009 inleds med diagnosen att kapitalbehoven inte stod i proportion till de underliggande resultaten för FBN och ABM AMRO N utan snarare till behovet av att finansiera deras respektive separation från deras moderföretag och de kommande integrationskostnaderna inför sammanslagningen.
(78)
Det vidgås i omstruktureringsplanen från 2009 att i ett kontrafaktiskt scenario utan statligt stöd, utan den samordnade insatsen från Beneluxregeringarna, skulle Fortis SA/NV ha kollapsat och därvid dragit med sig FBN och ABN AMRO N.
(79)
Omstruktureringsplanen från december 2009 innehåller ekonomiska prognoser för perioden 2009-2012, med en uppdelning på divisionerna Retail Banking, Private Banking NL, Private Banking International och Commercial & Merchant Banking. Särskilt för 2012 beräknade ABN AMRO Group vinsten utan att räkna med övergångskostnader och antar att kostnadssynergierna redan gällde för hela året. Dessa prognoser gav ett grundscenario och ett värsta scenario.
(80)
Den 8 november 2010 uppdaterade den nederländska staten de ekonomiska prognoserna i omstruktureringsplanen från december 2009 för perioden till 2012 och tog med ytterligare prognoser för 2013 i omstruktureringsplanen från november 2010.
(81)
I grundscenariot utgår den nederländska staten från antagandet att affärsvolymerna kommer att öka i takt med inflationen. Personalkostnaderna antas öka med [1 - 6] % per år och övriga kostnader med mer blygsamma [1 - 5] % per år. Den nederländska staten förväntar sig också att ABN AMRO Groups avsättningar för låneförluster kommer att börja minska från den höga nivå som rapporterades 2009.
(82)
I grundscenariot i omstruktureringsplanen från november 2010 får ABN AMRO Group ett negativt nettoresultat på […] miljoner euro 2010 innan gruppen från 2011 återgår till vinst (dvs. en vinst på […] euro 2011).
(83)
För 2012 och 2013 förväntas ABN AMRO Groups nettovinst öka till […] miljoner euro respektive […] miljoner euro, vilket motsvarar en avkastning på eget kapital (45) (”RoE”) på ca […] %. Vinstförbättringen för ABN AMRO Group drivs av bättre rörelseintäkter (som bör återhämta sig efter den svaga siffran för 2009), det kostnadssänkningsprogram som vid marschfart bör sänka kostnaderna med EUR 1,1 miljarder per år före skatt och en normalisering av avsättningarna för låneförluster efter en topp 2009. Enligt prognosen blir kostnads-/inkomstkvoten för 2013 för ABN AMRO […] %.
(84)
Grundscenario
Tabell 3
2009 (faktiska data)
2010 (U (46))
2011 (U)
2012 (U)
2012 run-rate (U)
2013 (U)
Rörelseintäkt
7 039
(…)
(…)
(…)
(…)
(…)
Räntenetto
4 528
(…)
(…)
(…)
(…)
(…)
Nettoinkomst från provisioner och avgifter
1 933
(…)
(…)
(…)
(…)
(…)
Övriga inkomster
849
(…)
(…)
(…)
(…)
(…)
Rörelsekostnader
5 568
(…)
(…)
(…)
(…)
(…)
Rörelsekostnader - business as usual
-5 258
(…)
(…)
(…)
(…)
(…)
Rörelsekostnader - övergång
- 310
(…)
(…)
(…)
Rörelseresultat
1 471
(…)
(…)
(…)
(…)
(…)
Värdeförsämringar av lån
-1 585
(…)
(…)
(…)
(…)
(…)
Vinst före skatt
- 114
(…)
(…)
(…)
(…)
(…)
Skatter och minoriteter
45
(…)
(…)
(…)
(…)
(…)
Nettovinst
-68
(…)
(…)
(…)
(…)
(…)
Underliggande nettovinst
(exklusive övergångskostnader)
163
(…)
(…)
(…)
(…)
(…)
(85)
För det värsta scenariot i omstruktureringsplanen från 2010 utgick den nederländska staten från mer konservativa antaganden än för grundscenariot. Man använde en räntemarginal som var 7,5 % lägre än i grundscenariot, försiktigare prognoser för provisioner och avgifter (tillväxt på 4 % per år i stället för 7 % som i grundscenariot), mindre synergieffekter (inverkan på - […] miljoner euro på vinsten 2013) och 15 % lägre återhämtningshastighet för prognoserna för låneförluster (inverkan på - […] miljoner euro på vinsten 2013).
(86)
Dessa mer konservativa siffror skulle ge ett lägre resultat, men ABN AMRO Group skulle fortfarande kunna visa en vinst. Prognosen enligt det värsta scenariot är en underliggande nettovinst på […] miljoner euro respektive […] miljoner euro för 2012 respektive 2013 (vilket kan jämföras med […] miljoner euro respektive […] miljoner euro i grundscenariot).
(87)
I sin omstruktureringsplan från december 2009 berörde den nederländska staten även sin utträdesstrategi och betonade att man inte har för avsikt att förbli en långsiktig investerare i ABN AMRO Group.
(88)
I en skrivelse till kommissionen av den 20 augusti 2010 gav den nederländska staten en mer ingående beskrivning av sin utträdesstrategi. Den nederländska staten förklarade att man överväger en placering i form av en börsintroduktion (47) men håller öppet för andra möjligheter, t.ex. en privat försäljning till en investerare eller marknadsdeltagare. I sin skrivelse av den 20 augusti 2010 tillkännager den nederländska staten att en första andel på [0 - 50] - [10 - 60] % kan göras tillgänglig för en börsintroduktion tidigast i […], följt av ett sekundärt erbjudande 2015 om ytterligare [0 - 50] - [10 - 60] %. Den nederländska staten vill få tillbaka sin ursprungliga investering plus sin finansieringskostnad på [2 - 5] %. Den nederländska staten har för avsikt att minska sin andel i ABN AMRO Group till högst [25 - 65] %, helst före utgången av [2014 - 2018]. Målet är ett fullständigt utträde. Det slutliga beslutet om börsintroduktion fattas av den nederländska finansministern och kommer att vara beroende av marknadsvillkoren, ”beredskapen för börsintroduktion” hos ABN AMRO Group och de förväntade intäkterna. Den 24 januari 2011 offentliggjorde den nederländska staten sin utträdesstrategi (48).
(89)
Omstruktureringsplanen från december 2009 (och även den uppdaterade omstruktureringsplanen från november 2010) visar att ABN AMRO Group efter genomförande av alla åtgärder för statligt stöd är tillräckligt kapitaliserad. Under omstruktureringsperioden bör Tier 1-kvoterna enligt prognosen ligga väl över […] % mellan 2009 och 2012 och öka ytterligare till […] % 2013.
(90)
I sin omstruktureringsplan från december 2009 förklarar den nederländska staten att ABN AMRO Group redan har avvecklat ett antal företag. Utöver försäljningen av New HBU och IFN under processen med korrigerande åtgärder avvecklade ABN AMRO N och FBN även Intertrust och PFS.
(91)
Jämfört med ABN AMRO Group representerade Intertrust och PFS tillsammans [0 - 5] %, [0 - 5] % respektive [0 - 5] % uttryckt som totala rörelseintäkter, kostnader och riskviktade tillgångar.
(92)
Under omstruktureringsprocessen gjorde FBN också ett förvärv för att korrigera en oförenlighet som följde av upplösningen av Fortis SA/NV. FBN var rättslig ägare till affärsenheten Brokerage, Clearing and Custody och dess kontor förutom Chicagokontoret, som hade förblivit en del av Fortis Bank SA/NV. För att korrigera denna oförenlighet i samband med separationen förvärvade FBN Fortis Clearing Americas Chicagokontor från Fortis Bank SA/NV den 31 juli 2009 för ett pris av ca […] miljoner US-dollar.
2.4 Beskrivning av åtgärderna
(93)
För att identifiera enskilda statliga stödåtgärder använder kommissionen i denna skrivelse samma koder som i sitt beslut av den 5 februari 2010.
2.4.1 Åtgärder som omfattas av beslutet av den 8 april 2009
(94)
Den 3 oktober 2008 förvärvade nederländska staten FBN (inklusive ABN AMRO N) från Fortis SA/NV för 12,8 miljarder euro (”åtgärd X”). Kommissionen inledde inte förfarandet för denna åtgärd, vilken inte som sådan innebar ett statligt stöd till FBN, även om åtgärden var en del av en transaktion som gav FBN statligt stöd (se skäl 32 i beslutet av den 8 april 2009).
(95)
Vid den tidpunkt då den nederländska staten förvärvade FBN var FNB starkt beroende av Fortis Bank SA/NV för sin finansiering. För att se till att FBN separerades helt från Fortis Bank SA/NV måste den nederländska staten helt avsluta finansieringsförhållandet mellan FBN och Fortis Bank SA/NV. För att avsluta de befintliga kopplingarna beviljade den nederländska staten FBN en kortfristig likviditetsfacilitet på 45 miljarder euro (”åtgärd Y1”) den 3 oktober 2008. Tack vare likviditetsfaciliteten kunde FBN betala tillbaka ett kortfristigt lån från Fortis Bank SA/NV på 34 miljarder euro. Den nederländska staten ersatte dessutom Fortis Bank SA/NV som kreditgivare för långfristiga lån till FBN på ett nominellt belopp av 16,1 miljarder euro i så kallad ”novation” (”åtgärd Y2”) (49).
(96)
Den kortfristiga likviditetsfacilitet som omfattas av åtgärd Y1 kvarstod till slutet av juni 2009. Medan den åtgärden var i kraft ändrades ersättningen ett antal gånger. Under perioden mellan den 6 oktober 2008 och den 23 oktober 2008 försåg den nederländska staten FBN med kortfristig finansiering via Eonia (50) (för dagslån på högst 5 miljarder euro) eller Euribor (51) (för mer långfristig likviditet på belopp om maximalt 40 miljarder euro) utan någon extra spridning. Efter den 23 oktober 2008 kom en kort period (fram till den 5 november 2008) när den nederländska staten tillämpade EONIA + 50 baspunkter och Euribor + 50 baspunkter. Under denna andra period gällde arrangemanget fortfarande belopp på högst 5 miljarder euro för dagslikviditet och 40 miljarder euro för mer långfristig likviditet. Under perioden mellan den 5 november 2008 och den 1 mars 2009 ändrade den nederländska staten ersättningen till EONIA + 25 baspunkter för dagslån, Euribor + 25 baspunkter för lån med en förfallotid (52) på mindre än 3 månader och Euribor + 50 baspunkter för lån med en förfallotid på mer än 3 månader (53). Efter den 1 mars 2009 utvecklade den nederländska staten ett tvåstegssystem som uppmuntrade FBN att minska sitt beroende av staten. En första tranche av det finansiella stödet (oberoende av förfallotid) gjordes tillgänglig till Euribor + 25 baspunkter, men när den gränsen överskreds kunde FBN bara få extra likviditet till Euribor + 50 baspunkter (54). Beloppet för den totala likviditetsfaciliteten och beloppet för den första gränsen sänktes gradvis. Den 9 juli 2009 meddelade den nederländska staten kommissionen att FBN hade återbetalat alla sina kortfristiga lån till staten.
(97)
De långfristiga lån som ersattes med ett nytt avtal med den nederländska staten (åtgärd Y2) uppgick till 16,1 miljarder euro, inklusive 8,15 miljarder euro i Tier 2-kapital (varav 3 miljarder euro för övre Tier 2) och 7,95 miljarder euro i lån med bättre förmånsrätt.
(98)
Den 24 december 2008 förvärvade nederländska staten ABN AMRO N från FBN för 6,5 miljarder euro (”åtgärd Z”). Den nederländska staten betalade inte kontant utan betalade köpet genom att annullera 6,5 miljarder euro i långfristig skuld som hade erhållits i samband med de integrerade transaktionerna den 3 oktober 2008 som en del av åtgärd Y2. Den nederländska staten avstod med andra ord krav på 6,5 miljarder euro gentemot FBN för att betala för ABN AMRO N (55).
2.4.2 Åtgärder som omfattas av beslutet av den 5 februari 2010
(99)
Vissa av de åtgärder som omfattas av beslutet av den 5 februari 2010 (56) anmäldes till kommissionen i juli 2009 och återstoden anmäldes i januari 2010. I juli 2009 anmälde den nederländska staten ett instrument för sänkning av kapitalkravet eller (”åtgärd A” med en effekt på sänkningen av kapitalkravet på 1,7 miljarder euro), en obligatorisk konvertibel (”Mandatory Convertible Security”, MCS) på 500 miljoner euro (”åtgärd B1”) och en andra MCS-tranche på 300 miljoner euro (”åtgärd B2”).
(100)
I januari 2010 anmälde den nederländska staten ytterligare kapitalåtgärder till ett värde av 4,39 miljarder euro. Den nederländska staten utnyttjade ytterligare MCS-instrument på 2,28 miljarder euro för att täcka ytterligare separationskostnader (780 miljoner euro, ”åtgärd B3”), kapitalunderskottet på grund av försäljningen av New HBU (300 miljoner euro, ”åtgärd B4”) och integrationskostnader (1,2 miljarder euro, ”åtgärd B5”). För att föra FBN:s Tier 1-kapital i linje med tillsynskraven konverterade den nederländska staten dessutom 1,35 miljarder euro i FBN-Tier 2-kapital som den redan ägde till Tier 1-kapital (”åtgärd C”). Den nederländska staten betalade också övriga medlemmar i konsortiet 740 miljoner euro i kontanter (”åtgärd D”) såsom angavs i konsortie- och aktieägaravtalet för att reglera angelägenheter som uppkom först under loppet av separationsprocessen. Slutligen tillhandahöll den nederländska staten en garanti för korsvisa skuldförbindelser som följde av försäljningen av New HBU (”åtgärd E”).
(101)
Den nederländska staten sålde kreditskydd via en kreditswapp på en nederländsk inteckningsportfölj hos ABN AMRO N, som representerade ungefär [30 - 80] % av ABN AMRO N:s totala bostadslåneportfölj. Åtgärdens effekt var att minska ABN AMRO N:s riskviktade tillgångar.
(102)
Som gottgörelse för kreditskyddet mottog den nederländska staten en årsavgift på 51,5 baspunkter (räknat som en procentandel av portföljens värde i början av varje referensperiod).
(103)
Avgiften beräknades med metoden för kostnad i ekvivalent kapital. Den nederländska staten fastställde hur mycket kapital ABN AMRO N kunde frigöra tack vare instrumentet för kapitalsänkning (dvs. 1,7 miljarder euro, baserat på Basel I-kraven, som fortfarande tillämpades när avtalet om instrumentet för att sänka kapitalkravet genomfördes) och räknade sedan med en avkastning på 10 % på den kapitalsänkningen (dvs. 10 % av 1,7 miljarder euro), vilket motsvarade 51,5 baspunkter av det ursprungliga portföljvärdet på 34,5 miljarder euro.
(104)
Varje år behöll ABN AMRO N en första förlusttranche på 20 baspunkter (beräknat som en procentandel av det ursprungliga portföljvärdet).
(105)
ABN AMRO N behöll en vertikal riskandel på 5 % av den återstående risken.
(106)
Denna prissättning på instrumentet för kreditskydd skulle inte justeras när ABN AMRO N antog Basel II-kapitalkraven fullt ut, även om den kapitalsänkande effekten av instrumentet då skulle vara betydligt mindre.
(107)
I princip hade avtalet om en kreditswapp en förfallotid på sju år, men ABN AMRO N hade köpoptioner som gjorde att det gick att avsluta avtalet på ett antal förutbestämda referensdatum (t.ex. oktober 2010, januari 2011 och januari 2012) (57).
(108)
Enligt konsortie- och aktieägaravtalet var de tre medlemmarna i konsortiet skyldiga att se till att ABN AMRO Z förblev tillräckligt kapitaliserat. I det sammanhanget måste den nederländska staten bidra med 2,2 miljarder euro till kapitalunderskottet hos ABN AMRO Z. Syftet med instrumentet för sänkning av kapitalkravet, CRI, var att tillåta ABN AMRO N att bidra med en del av dessa 2,2 miljarder euro till ABN AMRO Z.
(109)
Den nederländska staten föredrog den okonventionella CRI-lösningen framför en traditionell kapitalökning eftersom man inte kunde öronmärka kapitalbidrag till ABN AMRO Bank före separationen. Eftersom ABN AMRO N inte var en separat juridisk person kunde med andra ord en kapitalinjektion i ABN AMRO Bank även ha gynnat de båda andra medlemmarna i konsortiet. Denna handlingslinje kunde ha fått allvarliga konsekvenser, särskilt vid scenarier med större problem.
(110)
När separationen ägde rum blev ABN AMRO N en separat juridisk person (nya ABN AMRO Bank). Den nederländska staten fortsatte enligt konsortie- och aktieägaravtalet att ha ansvar för att täcka ABN AMRO Z:s kapitalunderskott på 2,2 miljarder euro. Den nederländska staten beslutade att ABN AMRO N skulle använda kontanter från MCS-instrumenten (dvs. åtgärd B3 i den mån det gäller försiktighetsmarginalen på 500 miljoner euro och 1,2 miljarder från åtgärd B5) för att injicera 1,7 miljarder euro i ABN AMRO Z medan instrumentet för sänkning av kapitalkravet, CRI, fanns på plats i den nya ABN AMRO Bank för att täcka försiktighetsmarginalen på 500 miljoner euro och integrationskostnaden på 1,2 miljarder euro.
(111)
Den 15 oktober 2010 meddelade ABN AMRO Bank och den nederländska staten att CRI skulle avslutas den 30 oktober 2010. Eftersom ABN AMRO Bank under tiden hade genomfört Basel II-kraven hade instrumentet blivit mindre intressant och behovet av det hade minskat (58).
(112)
Eftersom instrumentet för sänkning av kapitalkravet inte räckte för att täcka hela ABN AMRO Z:s kapitalunderskott på 2,2 miljarder euro tillhandahöll den nederländska staten extra kapital till ABN AMRO Bank via en obligatorisk konvertibel.
(113)
Denna kategoriserades som Tier 1-hybridkapital med en kupong på 10 % och konverterades automatiskt till aktier i ABN AMRO II vid den tidpunkt då ABN AMRO N separerades från ABN AMRO Bank. Från den tidpunkten klassificerades den som Tier 1-kärnkapital. Konverteringen skedde till nominellt värde (59). Genom åtgärden kunde ABN AMRO II (omdöpt till ABN AMRO Bank) bidra med 500 miljoner euro till ABN AMRO Z.
(114)
För att täcka kostnader i samband med separationen av ABN AMRO N från ABN AMRO Bank tecknade den nederländska staten ytterligare obligatoriska konvertibler. En första tranche på ungefär 300 miljoner euro (åtgärd B2) anmäldes i juli 2009. Återstoden (dvs. 780 miljoner euro) anmäldes i januari 2010 (åtgärd B3).
(115)
Hela beloppet 1,08 miljarder euro (dvs. åtgärderna B2 och B3 tillsammans) behövdes för att täcka följande kostnader:
-
480 miljoner euro för väldefinierade separationskostnader
-
90 miljoner euro för att sätta upp en penningmarknadsenhet
-
500 miljoner euro för en försiktighetsmarginal
(116)
Den nederländska staten tillhandahöll en ytterligare uppdelning av separationskostnaderna på 480 miljoner euro. Dessa gällde exponering för korsvisa skuldförbindelser ([0 - 200] miljoner euro), likvidering av riskfördelningsbrev ([0 - 200] miljoner euro), återköp av värdepapperiseringsemissioner ([0 - 200] miljoner euro), överföring från ABN AMRO R av handelsrelaterade marknadsrisker för ABN AMRO N-kunder ([0 - 200] miljoner euro), avslutande av instrument för kapitalsänkning ([0 - 200] miljoner euro) och diverse separations- och likvideringskostnader ([0 - 300] miljoner euro).
(117)
Efter separationen från sitt moderbolag ABN AMRO Bank behövde ABN AMRO II sätta upp en egen penningmarknadsenhet, vilket kostade 90 miljoner euro.
(118)
Slutligen injicerade den nederländska staten ytterligare 500 miljoner euro i kapital för att se till att ABN AMRO N skulle kunna fungera med viss marginal över minimitillsynskraven.
(119)
FBN och ABN AMRO N kunde slås samman först när de koncentrationsproblem som identifierades i sammanslagningsbeslutet hade lösts. Därför beslutade den nederländska staten att sälja New HBU och IFN till Deutsche Bank. Denna transaktion ledde dock till ett ytterligare kapitalbehov på 470 miljoner euro som ABN AMRO N inte kunde hantera helt på egen hand. Den nederländska staten beslutade därför att hjälpa till och injicerade 300 miljoner euro i form av en obligatorisk konvertibel (60).
(120)
För att kunna genomföra sammanslagningen måste ABN AMRO N och FBN (och efter sammanslagningen ABN AMRO Group) inledande integrationskostnader på 1,2 miljarder euro (efter skatt) kopplade till kostnader för överskottspersonal, integration av IKT-plattformar och omstrukturering av filialnätverket. Eftersom ABN AMRO N och FBN inte själva kunde finansiera dessa kostnader beslutade den nederländska staten att injicera kapital i form av en obligatorisk konvertibel (61).
(121)
FBN måste öka sitt Tier 1-kapital efter att det nederländska finansiella tillsynsorganet (DNB) (62) hade angett att ett underskott på Tier 1-kapital på ca 1,26 miljarder euro förelåg. Efter separationen från sitt moderföretag Fortis SA/NV måste FBN också lägga ut 90 miljoner euro för att täcka kostnader i samband med att inrättande av en kassaenhet, Basel-relaterade modeller, licenser och konsulttjänster.
(122)
Den nederländska staten tillhandahöll detta extra kapital genom att konvertera Tier 2-skulder med ett nominellt värde av 1,35 miljarder euro till Tier 1-kapital. Följaktligen involverade transaktionen inga nya kontanta medel (63).
(123)
När konsortiemedlemmarna förhandlade om förvärvet av ABN AMRO Holding 2007 insåg de att alla fakta inte var kända vid den tidpunkten. Därför innehåller konsortie- och aktieägaravtalet ett antal allmänna principer för reglering av vissa betalningsskyldigheter som skulle bli uppenbara först under separationsprocessen. De exakta beloppen följer av en förhandlingsprocess i vilken den nederländska staten (och före det Fortis SA/NV) deltog.
(124)
Den totala summan 740 miljoner euro gäller
(…)
Dessa kassautbetalningar kompenserades delvis genom att den nederländska staten mottog […] från övriga konsortiemedlemmar i samband med strandade kostnader.
(125)
Återstoden av betalningsskyldigheterna avseende övriga konsortiemedlemmar (dvs. 740 miljoner euro) betalades i kontanta medel direkt till övriga medlemmarna och delvis till ABN AMRO Bank (nu RBS NV).
(126)
Även efter avvecklingen av New HBU kommer ABN AMRO Bank (nu RBS NV) och ABN AMRO II (eller deras rättsliga efterträdare) att fortsätta vara ersättningsskyldiga gentemot New HBU:s fordringsägare om New HBU inte kan uppfylla sina skyldigheter gentemot sina egna fordringsägare. Likaledes gäller korsvisa skuldförbindelser för New HBU gentemot ABN AMRO Banks och ABN AMRO II:s fordringsägare. Eftersom de korsvisa skuldförbindelserna härrörde från försäljningen av New HBU, som följde av ett beslut från ABN AMRO II och dess aktieägare, ålåg det även dem att hitta en lösning. Enligt den föreslagna lösningen enades den nederländska staten och Deutsche Bank (dvs. köparen av New HBU) om att New HBU och ABN AMRO II skulle kompensera varandra för dessa korsvisa skuldförbindelser genom att förse varandra med säkerhet så att kapitalkravet enligt tillsynsreglerna minskade till önskade 20 %. Som en följd av detta avtal måste ABN AMRO II tillhandahålla säkerhet för New HBU på belopp upp till 950 miljoner euro (minskande över tiden i takt med att underliggande skuldförbindelser förfaller) för New HBU:s skuldförbindelser gentemot ABN AMRO II och ABN AMRO Bank (nu RBS NV). Eftersom ABN AMRO II inte hade medel för att tillhandahålla den säkerhet som behövdes för skuldförbindelsen gentemot ABN AMRO Bank (nu RBS NV) tillhandahöll staten en motgaranti i form av en garanti för ABN AMRO Banks (nu RBS NV) skuld.
(127)
Den nederländska staten prissatte denna risk som om det rörde sig om en statlig garanti för en fordran med sämre säkerhet från ABN AMRO Bank (nu RBS NV). Prissättningen - som bygger på Europeiska centralbankens (”ECB”) rekapitaliseringsrekommendation (64)- sattes till 200 baspunkter plus medianen för CDS-spridningen (65).
(128)
Tabell 4 sammanfattar de åtgärder som bedöms i detta beslut. Kolumnen ”Skäl” är densamma som i tabell 1 i punkt 57 i beslutet av den 5 februari 2010. Såsom anges i skäl 110 har ordningsföljden för åtgärderna och deras syften ändrats efter separationen av ABN AMRO N från ABN AMRO Bank den 6 februari 2010. Närmare bestämt användes åtgärd A från och med det datumet för åtgärd B3:s (i den mån det gäller försiktighetsmarginalen) och åtgärd 5B:s syften och omvänt.
Tabell 4
Statlig stödåtgärd
Beskrivning
Storlek
(i miljarder euro)
Skäl
Juridisk person för vilken åtgärden beviljats
Åtgärder som omfattas av beslutet av den 8 april 2009
Y1
Kortfristig finansiering
45
FBN
Y2
Långfristig finansiering
16,1
FBN (för att tillåta återbetalning till Fortis Bank SA/NV)
Z
Förvärv av ABN AMRO N
6,5
FBN (förvärvspriset erlagt genom avstående av krav)
Kapitalåtgärder som anmäldes i juli 2009 och genomfördes i juli/augusti 2009
Åtgärd A
Instrument för sänkning av kapitalkrav
CDS-skydd för en portfölj på 34,5 miljarder euro (med en kapitalsänkande effekt på 1,7 miljarder)
Täcka ABN AMRO Z:s kapitalunderskott
ABN AMRO Bank (nu RBS NV) och flyttat till ABN AMRO II (nu ABN AMRO Bank) på separationsdatumet
Åtgärd B1
Obligatorisk konvertibel
0,5
Åtgärd B2
Obligatorisk konvertibel
0,3
Första tranchen av separationskostnaderna
ABN AMRO Bank (nu RBS NV) och flyttat till ABN AMRO II (nu ABN AMRO Bank) vid separationen
Ytterligare kapitalåtgärder som anmäldes i januari 2010
Åtgärd B3
Obligatorisk konvertibel
0,78
Andra tranchen av separationskostnaderna och försiktighetsmarginalen på 0,5 miljarder euro.
967 miljoner euro betalat till ABN AMRO Bank (nu RBS NV) och sedan flyttat till ABN AMRO II (nu ABN AMRO Bank) vid separationen. Återstoden betalades direkt till ABN AMRO II
Åtgärd B4
Obligatorisk konvertibel
0,3
Kapitaleffekt av försäljningen av New HBU
Åtgärd B5
Obligatorisk konvertibel
1,2
Integrationskostnader
Åtgärd C
Utbyte av Tier 2 till primärt kapital
1,35
Tier 1-underskott på FBN:s nivå
FBN
Åtgärd D
Kontantbetalning till konsortiemedlemmarna
0,74
Betalningsskyldigheter som följer av konsortie- och aktieägaravtalet
Övriga konsortiemedlemmar/ABN AMRO Bank (nu RBS NV)
Åtgärd E
Garantier för skuldförbindelser på 950 miljoner euro
0,95
Korsvisa skuldförbindelser efter försäljningen av New HBU
ABN AMRO II (nu ABN AMRO Bank)
3. GRUNDER FÖR EN UNDERSÖKNING
3.1 Grunder för en undersökning i beslutet av den 8 april 2009
(129)
I beslutet av den 8 april 2009 inledde kommission förfarandet eftersom det fanns anledning att tro att åtgärderna Y1, Y2 och Z (66) representerade statligt stöd till FBN och ABN AMRO N. Kommissionen trodde att dessa åtgärder gjorde det möjligt för FBN och ABN AMRO N att bli kvar på marknaden och fortsätta sin verksamhet. Kommissionen hade anledning att tro att dessa åtgärder selektivt gynnade FBN och ABN AMRO N.
(130)
I skälen 29 och 30 i beslutet av den 8 april 2009 noterade kommissionen att åtgärderna X, Y1 och Y2 ingick i samma försäljningskontrakt, vars syfte var att separera FBN från resten av Fortis SA/NV. Redan i beslutet av den 3 december 2008 drogs slutsatsen att den nederländska staten genom att ingå avtalet den 3 oktober 2008 inte hade agerat som en normal investerare i en marknadsekonomi.
(131)
I skäl 33 i beslutet av den 8 april 2009 hävdade kommissionen att åtgärd Y1 uppenbart gynnade FBN eftersom FBN hade mottagit ett finansieringsbelopp som inte hade gått att hitta på marknaderna, som vid den tiden var i fullständigt kaos. Med tanke på dessa extrema marknadsförhållanden tvivlar kommissionen på att de räntesatser som den nederländska staten krävde skulle ha varit godtagbara för en privat investerare. Kommissionen noterade också att soliditeten hos den nya finansieringskällan föreföll ge FBN en fördel. FBN var inte längre beroende av ett likviditetsbegränsat företag satt under press som Fortis SA/NV utan fick sin finansiering av den nederländska staten.
(132)
Kommissionen tvivlade på att åtgärd Y1 var förenlig med kommissionens meddelande ”Tillämpning av reglerna om statligt stöd på åtgärder till förmån för finansinstitut med anledning av den globala finanskrisen” (67) eftersom åtgärden varken var proportionerlig eller begränsad till ett nödvändigt minimum. Mer specifika betänkligheter togs upp i skäl 52 i beslutet av den 8 april 2009 om kompatibiliteten hos följande element: 1) den ersättning som FBN betalade, 2) den längsta period under vilken FBN kunde få finansiering, 3) den maximala löptiden för de berörda instrumenten och 4) likviditetsfacilitetens volym.
(133)
Kommissionen angav också att åtgärd Y2 kunde innehålla inslag av statligt stöd om Fortis Bank SN/NV vid tidpunkten för förvärvet var i en situation som innebar att man kunde begära omedelbar inlösen av långfristiga lån om ägarskapet till FBN skulle ändras. Om det faktiskt fanns en ägarskapsrelaterad klausul om inlösen skulle åtgärd Y2 tillåta FBN att utnyttja långfristiga lån till de räntor som gällde före finanskrisen. Enligt åtgärd Y2 hade FBN ingen skyldighet att hitta alternativ finansiering till gällande marknadsvillkor vid den tidpunkten. Eftersom Fortis Bank SA/NV hade rätt att begära inlösen kunde dessutom den nederländska statens val att tillhandahålla långfristiga i stället för kortfristiga lån ifrågasättas. I beslutet av den 8 april 2009 uttryckte kommissionen därför oro för att åtgärd Y2 innehöll statligt stöd för en längre period än vad som var strikt nödvändigt. För att kunna utvärdera åtgärd Y2:s eventuella inslag av statligt stöd begärde kommissionen att den nederländska staten skulle tillhandahålla mer information om villkoren för tidig inlösen i avtalen om långfristiga lån.
(134)
I skäl 54 i beslutet av den 8 april 2009 uttryckte kommissionen också tvivel på att den nederländska staten hade vidtagit tillräckliga åtgärder för att begränsa snedvridningen av konkurrensen, i linje med punkt 27 i bankmeddelandet.
(135)
Kommissionen uttryckte också oro för att ABN AMRO N kunde ha dragit indirekt nytta av de likviditetsåtgärder som hade erbjudits FBN. Kommissionen bad därför den nederländska staten lämna mer information om ABN AMRO N:s finansieringsposition och finansieringsstrategi.
(136)
När det gäller åtgärd Z tvivlade kommissionen på att den nederländska staten betalade marknadspris till FBN för förvärvet av ABN AMRO N. Kommissionen observerade att den nederländska staten betalade mer än deras egen värderingsexperts värdering under ”rådande marknadsvillkor” […] i sin rapport, vilket nämns i skäl 2. Vidare observerade kommissionen att den nederländska staten inte hade tillämpat någon korrigeringsfaktor för att avspegla nedgången på aktiemarknaden mellan oktober och december 2008, som var särskilt uttalad för bankaktier. Om den nederländska staten köpte ABN AMRO N till ett överpris var åtgärd Z liktydig med ett statligt stöd för att bidra till rekapitaliseringen av FBN.
(137)
Generellt observerade kommissionen även i beslutet av den 8 april 2009 att den nederländska staten ännu inte hade lämnat in en värdering från det nederländska finansiella tillsynsorganet (DNB) av FBN och ABN AMRO N. Inte heller hade den nederländska staten tillhandahållit någon lönsamhetsplan eller omstruktureringsplan med detaljerade ekonomiska prognoser. Eftersom vare sig någon lönsamhetsplan eller någon omstruktureringsplan fanns att tillgå kunde kommissionen inte avgöra huruvida ABN AMRO N och FBN hade tillräckligt med kapital och kunde uppnå en godtagbar vinstnivå som en följd av åtgärderna X, Y1, Y2 och Z.
3.2 Skäl att utvidga förfarandet i beslutet av den 5 februari 2010
(138)
När den nederländska staten den 17 juli 2009 och den 15 januari 2010 anmälde extra åtgärder till förmån för FBN och ABN AMRO N som åtgärder som inte utgör statligt stöd var kommissionen oroad över att vissa av dessa kompletterande åtgärder kunde utgöra extra statligt stöd till FBN och ABN AMRO N.
(139)
I beslutet av den 5 februari 2010 observerade kommissionen att den nederländska staten hade ett antal skyldigheter enligt konsortie- och aktieägaravtalet som inte var skyldigheter för ABN AMRO N. Åtgärder som vidtogs av den nederländska staten för att uppfylla dess skyldigheter enligt konsortie- och aktieägaravtalet (särskilt skyldigheten att bära kostnaden för ABN AMRO Z och skyldigheten att separera ABN AMRO N från ABN AMRO Bank) skulle vid första påseendet inte klassificeras som statligt stöd till ABN AMRO N.
(140)
Kommissionen angav att åtgärderna A och B1 föreföll vara utformade primärt för att täcka kapitalunderskottet för ABN AMRO Z, men samtidigt stod det inte klart för kommissionen huruvida det även fanns en indirekt fördel för ABN AMRO N:s ekonomiska verksamhet. I det sammanhanget ville kommissionen veta om ABN AMRO N och ABN AMRO Z - utan separat rättslig status - var tillräckligt väl avgränsade från varandra. Kommissionen ville också ha mer information om skälen till kapitalunderskottet för ABN AMRO Z och t.ex. om överföringen av Unicredito-aktier från ABN AMRO Z till ABN AMRO N. Kommissionen hade dessutom frågor när det gällde ABN AMRO N:s ersättning till ABN AMRO Z för att utföra huvudkontorsfunktioner. Kommissionen misstänkte att underkapitaliseringen av ABN AMRO Z åtminstone delvis var kopplad till det faktum att ABN AMRO N inte betalade marknadspris för ABN AMRO Z:s huvudkontorstjänster.
(141)
Trots att separationen av ABN AMRO N från ABN AMRO Bank är en skyldighet för nederländska staten enligt konsortie- och aktieägaravtalet kunde kommissionen inte utesluta att den statliga rekapitalisering som finansierade separationskostnaderna kunde utgöra statligt stöd. Kommissionen observerade att inte alla kostnader som kategoriserades som separationskostnader i strikt mening var kopplade till de separationsskyldigheter som beskrivs i konsortie- och aktieägaravtalet. Kommissionen observerade att kategorin ”separationskostnader” inkluderade en post på 500 miljoner euro som behövdes för att förse ABN AMRO Group med en försiktighetsmarginal som låg över minimikravet på aktsamhet.
(142)
Kommissionen observerade att den nederländska staten hjälpte FBN och ABN AMRO N att betala kostnaderna i samband med sammanslagningen. För att lösa de koncentrationsproblem som sammanslagningen skapade beslutade ABN AMRO N att sälja IFN och HBU, vilket ledde till ett nytt kapitalunderskott. Kommissionen observerade att FBN och ABN AMRO N kunde få vinning av fördelarna med sammanslagningen (t.ex. sammanslagningssynergier, fördelarna med att vara ett starkare företag med större marknadsavdelningar på den nederländska marknaden), medan den nederländska staten stod för kostnaderna i inledningsskedet. I det avseendet observerade kommissionen att det inte fanns någon skyldighet för den nederländska staten att betala dessa kostnader eftersom de hade sitt ursprung i den nederländska statens beslut av den 21 november 2008 att slå samman FBN och ABN AMRO N och inte i konsortie- och aktieägaravtalet.
(143)
Kommissionen noterade att sammanslagningen och de specifika villkoren runt separationen ledde till korsvisa skuldförbindelser (åtgärd E). Enligt den nederländska bolagslagstiftningen skulle ABN AMRO Bank (nu RBS NV) fortsätta vara ansvariga för New HBU:s innehavare av skuldförbindelser om New HBU (eller dess nya ägare Deutsche Bank) inte skulle uppfylla sina betalningsåtaganden. New HBU hade motsvarande skyldigheter gentemot ABN AMRO Banks (nu RBS NV) och ABN AMRO II:s innehavare av skuldförbindelser. Kommissionen kunde inte utesluta att lösningen med skadeersättningsanspråk, som implicerade att den nederländska staten garanterade innehavarna av skuldförbindelser hos ABN AMRO Bank (nu RBS NV) till en premie på 200 baspunkter plus medianen för CDS-spridningen, innebar statligt stöd.
(144)
Kommissionen tog också upp betänkligheter om utformningen av instrumentet för sänkning av kapitalkravet (åtgärd A). Kommissionen vidgår att åtgärd A skiljde sig i grunden från andra åtgärder avseende värdeminskade tillgångar eftersom den inte infördes för att skydda ABN AMRO N från ytterligare nedgångar av toxiska tillgångar med mycket osäker värdering. Kommissionen drog ändå slutsatsen att åtgärd A för att vara förenlig med den bör följa de allmänna principerna i kommissionens meddelande om behandlingen av värdeminskade tillgångar inom gemenskapens banksektor (68) (”meddelandet om värdeminskade tillgångar”). Närmare bestämt bör det finnas tillräckliga bevis för korrekt prissättning, vilket innebär att banken inte ska överföra förväntade förluster till staten. I det avseendet ville kommissionen också förstå vilken effekt ett antal specifika avtalsvillkor (t.ex. återkravsmekanismen och den vertikala andelen) skulle ha på faktiskt kassaflöde och faktisk prissättning. Slutligen tvivlade kommissionen också på att det fanns tillräckliga incitament för att ABN AMRO N skulle avsluta instrumentet så snart det inte längre var strikt nödvändigt.
(145)
Kommissionen var tveksam till att omstruktureringsplanen från december 2009 uppfyllde de kriterier som anges i kommissionens meddelande om återställandet av lönsamheten och bedömningen av omstruktureringsåtgärder inom finanssektorn under den rådande krisen enligt reglerna om statligt stöd (69) (”omstruktureringsmeddelandet”) när det gäller lönsamhet, ansvarsfördelning och otillbörlig snedvridning av konkurrensen.
(146)
Kommissionen erkände att ABN AMRO Group vid första påseendet skulle få tillräckliga intäkter för att täcka hela sin driftskostnad (inklusive värdeminskningar) och få en godtagbar avkastning på eget kapital. Kommissionen noterade dock också att avkastningen på eget kapital för ABN AMRO Group till stor del berodde på att ett antal antaganden förverkligades. För det första, om ABN AMRO Group vill bli kostnadseffektivt med en godtagbar kostnads-/inkomstkvot är det centralt att ABN AMRO Group förverkligar de planerade synergierna (dvs. 1,1 miljarder före skatt, vilket ska jämföras med en nettovinst 2013 på […] miljarder euro. För det andra, såsom anges i skäl 118 i beslutet av den 5 februari 2010, var det också avgörande för ABN AMRO Groups lönsamhet att förbättra sin nettoräntemarginal från de låga nivåerna för FBN och ABN AMRO N under andra halvåret 2008 och första halvåret 2009. I sitt beslut av den 5 februari 2010 angav kommissionen att man behövde fler uppgifter om dessa aspekter för att kunna bedöma om den långsiktiga lönsamheten verkligen hade återställts.
(147)
Kommissionen noterade också att omstruktureringsplanen från december 2009 ännu inte inkluderade ekonomiska prognoser för ett värsta scenario, vilket krävs enligt punkt 13 i omstruktureringsmeddelandet. Därför bad kommissionen om prognoser för ett värsta scenario så att man skulle kunna kontrollera hur ABN AMRO Group skulle prestera under mer pressande marknadsförhållanden.
(148)
Kommissionen observerade också att omstruktureringsplanen från december 2009 innehöll knapphändig information om mindre underdivisioner, vilket innebar att kommissionen inte kunde bedöma om alla lönsamhetsfrågor på den nivån hade behandlats tillräckligt ingående. Närmare bestämt tvivlade kommissionen på att lönsamheten för PFS, en division av FBN som rapporterade stora Madoff-relaterade förluster 2008, var tillräckligt garanterad.
(149)
Kommissionen ifrågasatte om det statliga stödet var begränsat till ett nödvändigt minimum för att återställa lönsamheten för ABN AMRO Group. I det avseendet noterade kommissionen att ABN AMRO Group hade angett att man ville göra små tilläggsförvärv, vilket man ansåg vara nödvändigt för att bygga upp kompetens som hade gått förlorad under separationsprocesserna från Fortis SA/NV och ABN AMRO Holding. I beslutet av den 5 februari 2010 framförde kommissionen att statligt stöd inte bör användas för att finansiera förvärv eller nyinvesteringar annat än om det är nödvändigt för att återställa ett företags lönsamhet. Kommissionen bad den nederländska staten att ge en närmare förklaring till ABN AMRO Groups förvärvspolicy och att bland annat tillhandahålla en detaljerad förteckning över verksamheter som ABN AMRO Group behövde återuppbygga av lönsamhetsskäl.
(150)
Kommissionen tvivlade också på att alla tillhandahållare av hybridkapital hade betalat sin andel av omstruktureringen. Kommissionen oroade sig bland annat för att innehavarna av preferensaktier i FBN (70) inte hade bidragit tillräckligt för att säkerställa att den nederländska statens intervention var begränsad till ett nödvändigt minimum.
(151)
Även när det gäller varaktigheten bör det statliga stödet begränsas till ett nödvändigt minimum. I det avseendet observerade kommissionen att ett antal åtgärder hade varit nödvändiga för att lösa tillfälliga problem, men kommissionen tvivlade på att den nederländska staten hade gjort tillräckligt för att se till att åtgärderna avvecklades när de inte längre var nödvändiga.
(152)
När det gäller åtgärd A observerade kommissionen att instrumentet för sänkning av kapitalkravet inte längre skulle vara attraktivt när ABN AMRO N fick genomföra Basel II-kraven. Även om instrumentet för sänkning av kapitalkravet innehöll villkor som medgav uppsägning i förtid av avtalet observerade kommissionen att det inte fanns något exakt tidsschema för den nederländska statens utträde.
(153)
Även när det gällde försiktighetsmarginalen på 500 miljoner euro noterade kommissionen att avsikten var att ABN AMRO Group skulle ersätta det beloppet med egenfinansierat kapital. Kommissionen observerade återigen att det inte fanns några som helst uppgifter om tidpunkter.
(154)
När det gäller integrationskostnaderna på 1,2 miljarder euro (dvs. åtgärd B5) observerade kommissionen att den nederländska staten hävdade att dessa skulle leda till betydande synergier på 1,1 miljarder euro (före skatt) per år, vilket i princip skulle kunna användas för återbetalning av det statliga stödet. Kommissionen observerade att den nederländska staten trots detta inte hade infört någon mekanism för att se till att en sådan återbetalning verkställdes. När det gällde kapitalbehoven i samband med försäljningen av New HBU drog kommissionen slutsatsen att kapitalkraven i samband med kreditparaplyet skulle minska snabbt i takt med att lånen gradvis skulle förfalla. Kommissionen betonade återigen att statligt stöd ska återbetalas när det inte längre behövs.
(155)
När det gäller snedvridning av konkurrensen noterade kommissionen att FBN:s och ABN AMRO N:s kapitalbehov till viss del berodde på deras separation från deras tidigare moderföretag och från inledande integrationskostnader och inte på överdrivet risktagande eller bristfällig förvaltning inom FBN eller ABN AMRO N i sig. Mot den bakgrunden drog kommissionen slutsatsen att ytterligare avvecklingar troligen inte skulle behövas.
(156)
Samtidigt uttryckte kommissionen dock tvivel på att omstruktureringsplanen från december 2009 innehöll tillräckliga förhållningsregler för att säkerställa att FBN och ABN AMRO N inte skulle använda det statliga stödet för att växa på bekostnad av sina konkurrenter, t.ex. genom att genomföra en ohållbar prispolitik eller förvärva andra finansinstitut, vilket skulle försvaga incitamenten för icke-stödmottagare att konkurrera, investera och utveckla innovationer och skulle kunna avskräcka andra aktörer från att komma in på den nederländska bankmarknaden.
(157)
När det gäller utträde framförde kommissionen att det skulle vara till hjälp om den nederländska staten utvecklade och tydligt förmedlade en utträdesstrategi. Den nederländska statens upprepade och massiva interventioner skulle faktiskt av insättarna kunna tolkas som ett tecken på att staten ger ett permanent stöd.
4. SYNPUNKTER FRÅN BERÖRDA PARTER
4.1 Första uppsättningen synpunkter från Van Lanschot (skrivelse av den 6 maj 2009)
(158)
Klaganden hävdade att FBN och ABN AMRO N (inklusive deras dotterbolag, t.ex. Mone You och Mees Pierson) tack vare statligt stöd och statligt ägande kunde erbjuda ohållbart höga räntor på enskilda spar- och kapitalkonton och därigenom destabiliserade den nederländska bankmarknaden.
(159)
Klaganden var av uppfattningen att de räntesatser som erbjöds av FBN och ABN AMRO N var förlustskapande. I det avseendet hänvisade klaganden till att Euribor sjönk från 5 % i september 2008 till under 2 % i januari/februari 2009, medan de räntor som FBN och ABN AMRO N erbjöd på sparkonton faktiskt steg.
(160)
Klaganden pekar också på avvikelserna på den nederländska private banking-marknaden jämfört med retail banking-marknaden, vilket tenderar att öka den snedvridande effekten av vidtagna åtgärder. Sparandet är normalt högre inom private banking än inom retail banking. För lägre sparbelopp bryr sig kunderna mindre om bankens riskprofil eftersom de skyddas av den nederländska insättningsgarantin (upp till 100 000 euro). Riskmedvetenheten ökar dock när den gränsen passeras, vilket inte är ovanligt inom private banking.
(161)
Klaganden hävdade också att FBN och ABN AMRO N drog fördel av en underförstådd statlig garanti. Klaganden menade att kunder i FBN och ABN AMRO N är övertygade om att den nederländska staten inte tillåter att en statsägd bank går i konkurs.
(162)
Klaganden - som klarade krisen utan statligt stöd - betonade att man drabbades hårt av FBN:s och ABN AMRO N:s snedvridande beteende eftersom klaganden av tradition är starkt beroende av den nederländska sparmarknaden för att finansiera sina tillgångar (71). I absoluta tal hade klaganden 15 miljarder euro på spar- och kapitalkonton, vilket innebar att en höjning med 1 % av räntan skulle kosta företaget ca 150 miljoner euro per år (72). Utöver kostnadsökningen förelåg en volymeffekt, eftersom Van Lanschot förlorade kunder.
4.2 Uppföljande synpunkter från Van Lanschot (skrivelser av den 21 och 28 augusti 2009)
(163)
Enligt klaganden bestod FBN:s och ABN AMRO N:s ovanliga beteende under sommarmånaderna 2009.
(164)
Som ytterligare argument hänvisade klaganden till de ovanligt stora förändringarna av volym och marknadsandelar på den av tradition stabila nederländska sparmarknaden. I det avseendet hänvisade klaganden till pressmeddelanden från FBN och ABN AMRO N där man rapporterade insättningsflöden på 9 miljarder euro respektive 21 miljarder euro för första halvåret 2009 (73). Klaganden ansåg att dessa siffror var höga med tanke på att den totala nederländska sparmarknaden är värd ca 287 miljarder euro.
(165)
Som ett annat exempel på ovanlig prissättning hänvisade klaganden till att sparräntan i grannländer som Belgien, Frankrike och Tyskland hade följt Euribor-sänkningen medan de nederländska sparräntorna envist hade fortsatt ligga högt.
4.3 Synpunkter från ABN AMRO Bank (skrivelse av den 6 juli 2009)
(166)
I en kommentar till beslutet av den 8 april 2009 som inledde det formella granskningsförfarandet tillhandahöll ABN AMRO Bank (dvs. moderbolaget till ABN AMRO N) mer information om sin finansieringsposition och sin finansieringsstrategi. ABN AMRO Bank förnekade att man hade dragit direkt eller indirekt fördel av finansieringsstöd till FBN (åtgärderna Y1 och Y2). ABN AMRO Bank påpekade att man inte hade behövt hjälp för att finansiera sig själv under krisen tack vare sin mångsidiga finansieringsstrategi. ABN AMRO Bank betonade också att dess likviditetsstatistik låg väl inom tillsynsgränserna och även inom bankens egna interna gränser.
5. SYNPUNKTER FRÅN DEN NEDERLÄNDSKA STATEN
5.1 Synpunkter från den nederländska staten på beslutet av den 8 april 2009
(167)
Den nederländska staten erkände att FBN hade kunnat fullfölja sin verksamhet genom att bli uppköpt av staten (74) men hävdade att förvärvet var i linje med den så kallade ”marknadsekonomiska investerarprincipen”. Enligt den nederländska staten förelåg därmed ingen selektiv fördel och följaktligen inte heller något statligt stöd. Den nederländska staten hävdade att den genom att köpa andelar i FBN och ABN AMRO N syftade till en positiv långsiktig avkastning - även om de integrerade transaktionerna den 3 oktober 2008 primärt var avsedda att förhindra destabilisering av FBN och ABN AMRO N och det nederländska banksystemet som helhet. Den nederländska staten betonade att priset för FBN (inklusive ABN AMRO N) låg inom värderingsintervallet för deras egen värderingsexpert.
(168)
Den nederländska staten hävdade att man hade betalat ett skäligt marknadspris för FBN och påpekade att betalningen - även om den nederländska staten skulle ha betalat ett överpris - skulle ha betraktats som ett statligt stöd till Fortis SA/NV (som inte var det säljande företaget) och inte till FBN.
(169)
När det gäller åtgärd Y1 hävdade den nederländska staten att den tillhandahöll kortfristig finansiering till marknadsvillkor. Man hävdade att FBN före krisen fick finansiering från sitt moderbolag till Eonia och Euribor utan extra spridning. Den nederländska staten hävdade att den prissättning man tillämpade (som beskrivs i skäl 96) var i linje med marknadspraxis. Närmare bestämt hävdade man också att det prissättningssystem som användes för perioden efter den 5 november 2008 (med 50 baspunkters spridning för lån på längre än tre månader) var anpassat till den nederländska insättningsgarantin (75).
(170)
När det gäller den period under vilken FBN:s likviditetsfacilitet gjordes tillgänglig förklarade den nederländska staten att man inledde förhandlingar om att avsluta faciliteten i januari 2009 med målet att avsluta den så snart som möjligt. Med det målet för ögonen införde den nederländska staten i mars 2009 ett nytt tvåstegssystem för prissättning som gjorde finansiering dyrare om den överskred en viss fördefinierad gräns. Den nederländska staten antog att FBN skulle kunna återbetala likviditetsfaciliteten med 4 till 5 miljarder per månad och planerade att avsluta faciliteten i slutet av 2009. I praktiken återbetalade FBN likviditetsfaciliteten snabbare än förväntat. Den avslutades redan den 1 juli 2009.
(171)
Den nederländska staten hävdade att den maximala löptiden enligt likviditetsfaciliteten var proportionerlig. I det avseendet förklarade den nederländska staten att den under den första perioden (dvs. från den 6 till 23 oktober 2008) hade beviljat likviditet med en löptid på högst några veckor. När likviditetsfaciliteten sedan justerades förlängdes den maximala löptiden till nio månader för att undvika inlösningstoppar.
(172)
Den nederländska staten förklarade att likviditetsfacilitetens sammanlagda volym (dvs. 5 miljarder euro för dagslån och 40 miljarder euro för mer långfristig finansiering) byggde på FBN:s verkliga finansieringsbehov och därför var ett nödvändigt minimum. Den kortfristiga likviditetsfaciliteten på 45 miljarder euro tog hänsyn till den normala rörligheten av FBN:s kassasituation och tillät också FBN att omedelbart betala tillbaka 34 miljarder euro till Fortis SA/NV.
(173)
När det gäller långfristiga lån (dvs. åtgärd Y2) erkände den nederländska staten att Fortis Bank SA/NV kunde ha begärt återbetalning av lånen till fast ränta (men inte av dem med rörlig ränta) (76). Den nederländska staten hävdar dock att man bara hade ersatt Fortis Bank SA/NV och lämnat alla villkor i det befintliga avtalet oförändrade. Enligt den nederländska staten var kontraktet mellan Fortis Bank SA/NV och FBN ett normalt marknadskontrakt mellan två privata marknadsaktörer. Den nederländska staten hävdade att eftersom den ersatte en marknadsekonomisk investerare betedde den sig automatiskt i linje med den marknadsekonomiska investerarprincipen. Den nederländska staten ansåg i princip inte att den behövde motivera varför räntorna kunde ha varit högre eller varför den skulle ha ersatt de långfristiga lånen med mer kortfristiga (77).
(174)
Den nederländska staten hävdade också att det var vanligt att företag i samband med förvärv samtidigt tillhandahöll likviditet för nyförvärvade dotterbolag.
(175)
När det gällde om ABN MRO N hade fått statligt stöd eller inte, förnekade den nederländska staten att ABN AMRO N hade fått finansiering från den nederländska staten eller FBN. Den nederländska staten förklarade att ABN AMRO N med sin stora verksamhet inom retail och private banking hade tillräcklig egen finansiering.
(176)
När det gäller åtgärd Z hävdade den nederländska staten att transaktionspriset 6,5 miljarder euro var ett skäligt marknadspris. Den nederländska staten betonade att priset låg mellan värderingen [4 - 6,5] miljarder euro enligt ”gällande marknadsvillkor” och den ”konjukturcykeljusterade” värderingen [6,5 - 9] miljarder som beräknades av den externa värderingsexperten i oktober 2008 (före transaktionen den 3 oktober 2008). När det gäller det faktum att förvärvet (åtgärd Z) ägde rum två och en halv månader efter att värderingen gjordes menade den nederländska staten att inga korrigeringar krävdes eftersom osäkerheter redan avspeglades i värderingen från början av oktober 2008 (78). Den nederländska staten framförde också att investment banking och toxiska tillgångar normalt låg bakom förtroendeproblem hos andra banker och medförde betydande minskningar av aktiekursen för dessa banker. ABN AMRO N med sin stabila profil som affärsbank och företagsbank skilde sig däremot på ett grundläggande sätt från andra banker. Utifrån det sammanhanget hävdade den nederländska staten att en priskorrigering baserad på en jämförelse med andra banker inte var rimlig.
(177)
Den nederländska staten betonade också att övriga medlemmar i konsortiet, särskilt RBS, måste godkänna transaktionen och att […]. Den nederländska staten hänvisade också till punkterna 166 och 177 i den preliminära expertrapporten till Fortis SA/NV:s bolagsstämma den 11 februari 2009 i Bryssel (79) och hävdade att dessa punkter ger stöd för den nederländska statens argument att man betalade ett skäligt pris för FBN, ABN AMRO N, Fortis Insurance och Fortis Corporate Insurance den 3 oktober 2008, vilket därför utgör en giltig referens för försäljningspriset i december 2008.
(178)
Den nederländska staten genomförde åtgärd Z genom att avstå krav gentemot FBN. Dessutom hävdade den nederländska staten att kommissionen - i det fall den kom till slutsatsen att åtgärd Z innebar statligt stöd - borde tillämpa en korrigering. Eftersom motsvarande instrument hos andra banker handlade med en betydande rabatt i förhållande till pari (80) var det logiskt att värdet på de skuldinstrument som den nederländska staten avstod från också var under pari. Med andra ord gjorde gällande marknadsförhållanden att den nederländska staten inte hade rätt till parivärdet utan till ett lägre marknadsvärde. Den nederländska staten hävdade att den med hänsyn till de gällande marknadsförhållandena bara hade rätt till ett marknadsvärde på [4,55 - 5,85] miljarder euro (dvs. parivärdet av lånen på 6,5 miljarder euro korrigerade för en marknadsrabatt på [0,65 - 1,95] miljarder euro).
(179)
Den 18 juni 2009 vidarebefordrade det nederländska finansministeriet till kommissionen den värdering av FBN utförd av det nederländska finansiella tillsynsorganet (DNB) som kommissionen hade begärt i sitt beslut av den 8 april 2009. […] (81), (82), (83)
(180)
DNB underrättade också kommissionen […] ABN AMRO N genom en skrivelse av den 20 januari 2010. […]
5.2 Synpunkter från den nederländska staten på beslutet av den 5 februari 2010
(181)
Generellt hävdade den nederländska staten att de vidtagna åtgärderna inte utgjorde statligt stöd eftersom de
i)
inte gynnade vare sig ABN AMRO N eller FBN,
ii)
var nödvändiga för att separera ABN AMRO N och FBN från deras respektive tidigare moderbolag och följde av avtalsförpliktelser som den nederländska staten hade i egenskap av efterträdare till Fortis SA/NV i konsortie- och aktieägaravtalet, eller
iii)
var ekonomiskt rationella med en privat investerares synsätt.
(182)
Den nederländska staten framförde att kommissionen borde tillämpa den marknadsekonomiska investerarprincipen på varje enskild åtgärd som den nederländska staten hade vidtagit. Särskilt när det gäller åtgärderna i samband med sammanslagningen (dvs. åtgärderna B4 och B5) betonade den nederländska staten att sammanslagningen var en investering med positivt diskonterat nettovärde och därför förenlig med den marknadsekonomiska investerarprincipen.
(183)
Med andra ord godtog inte den nederländska staten kommissionens preliminära ståndpunkt, såsom den utvecklas i skäl 96 i beslutet av den 5 februari 2010, dvs. att den marknadsekonomiska investerarprincipen inte gällde åtgärderna efter de integrerade transaktionerna den 3 oktober 2008, eftersom dessa åtgärder ingick i en större undsättnings- och omstruktureringsinsats.
(184)
Den nederländska staten erkände att den marknadsekonomiska investerarprincipen enligt reglerna för statligt stöd inte gäller när flera inbördes sammanbundna kapitalinjektioner görs under en kort period. Man hävdade ändå att denna analys inte gällde för FBN och ABN AMRO N eftersom de integrerade transaktionerna den 3 oktober 2008 - enligt den nederländska statens förmenande - inte innehöll statliga stödåtgärder och eftersom dessutom uppföljningsåtgärderna inte var kopplade till den inledande transaktionen.
(185)
Den nederländska staten hävdade att kommissionen borde ta hänsyn till de mycket speciella omständigheter som rådde när staten tvingades köpa FBN. Den nederländska staten påpekade också att försäljningen av New HBU hade varit mycket betungande både för den nederländska staten och för ABN AMRO N, med en negativ kapitaleffekt på 470 miljoner euro.
(186)
Den nederländska staten ansåg sig ha baserat alla sina åtgärder på principerna i bankmeddelandet (84) och kommissionens meddelande ”Tillämpning av reglerna om statligt stöd på åtgärder till förmån för finansinstitut med anledning av den globala finanskrisen” (85) (”rekapitaliseringsmeddelandet”). Generellt hävdade den nederländska staten att dess åtgärder var väl målinriktade, stod i proportion till de problem man ställdes inför och var utformade för att minimera negativa spridningseffekter på konkurrenterna.
(187)
Den nederländska staten framförde att åtgärderna A och B1 inte kan betraktas som statligt stöd eftersom staten hade avtalsenlig skyldighet att lösa kapitalproblem åt ABN AMRO Z. Den nederländska staten var enligt konsortie- och aktieägaravtalet skyldig att genomföra separationen av ABN AMRO Holding. Det nederländska finansiella tillsynsorganet tillät att separationen av ABN AMRO II inleddes först efter att alla medlemmarna i konsortiet hade betalat sin andel av kapitalunderskottet för ABN AMRO Z. Den nederländska staten erkände att den hade försett ABN AMRO Z med kapital via ABN AMRO N men betonade att ABN AMRO N endast fungerade som mellanhand. I slutänden passerade kapital bara genom ABN AMRO N till ABN AMRO Z och åtgärd A gav ingen selektiv fördel för ABN AMRO N.
(188)
När det gäller huruvida ABN AMRO Z:s kapitalunderskott var en följd av selektiva fördelar för ABN AMRO N angav den nederländska staten att medlemmarna i konsortiet redan vid tidpunkten för konsortiets förvärv av ABN AMRO Holdings (se skäl 33) hade försäkrat sig om att verksamheterna för de olika värdepappren avseende vissa rörelsegrenar (enligt definitionen i skäl 35) var tillräckligt väl avgränsade i förhållande till varandra. Detta upplägg innebar att det också fanns en tydlig åtskillnad mellan ABN AMRO N:s och ABN AMRO Z:s verksamheter. Exempelvis måste ABN AMRO N ha en egen struktur för företagsledning och egen rapportering. Den nederländska staten fäste också kommissionens uppmärksamhet på att ABN AMRO N hade separat rättslig status från och med den 6 februari 2010 (86).
(189)
Den nederländska staten tillhandahöll också bevis för att ABN AMRO Z:s kapitalunderskott redan förelåg vid tidpunkten för förvärvet den 3 oktober 2008. Den ingående balansen för ABN AMRO Z var redan negativ med 7,4 miljarder euro den 3 oktober 2008 och Fortis SA/NV:s andel därav var ca 2,5 miljarder euro. När det gäller källorna till kapitalunderskottet medgav den nederländska staten att en överföring av Unicredito-aktier till ett värde av 1 miljard euro hade gjorts från ABN AMRO Z till de operationella värdepappren avseende viss rörelsegren (inklusive ca 300 miljoner euro till ABN AMRO N) men tillhandahöll information som visade att överföringen av Unicredito-aktierna ägde rum i februari 2008, långt före den nederländska statens intervention. Därför skulle överföringen av Unicredito-aktier inte kunna betraktas som statligt stöd.
(190)
Med avseende på de kostnader ABN AMRO Z bar när det gällde huvudkontorsfunktioner betonade den nederländska staten att dessa kostnader minskade dramatiskt efter att konsortiet hade förvärvat ABN AMRO Holding enligt beskrivningen i skäl 33. Eftersom konsortiemedlemmarna inte hade något intresse av att upprätthålla ett stort integrerat huvudkontor var det logiskt att hålla nere dessa kostnader så mycket som möjligt. Uppgifter från den nederländska staten visade att de gruppfunktionskostnader som bars av ABN AMRO Z var [0 - 0,5] miljarder euro 2008 och [0 - 0,2] miljarder euro 2009, vilket den nederländska staten anser vara försumbart. Den nederländska staten betonade också att den gjorde ett åtagande att uppta dessa kostnader när den ersatte Fortis SA/NV som part i konsortie- och aktieägaravtalet, efter förvärvet av FBN (inklusive ABN AMRO N) den 3 oktober 2008.
(191)
Den nederländska staten hävdar att om kommissionen skulle anse att åtgärd A utgör statligt stöd bör meddelandet om värdeminskade tillgångar (87) inte tillämpas. Enligt den nederländska staten förelåg ingen osäkerhet när det gällde värderingen av skyddade tillgångar, vilka därför inte kunde anses vara ”värdeminskade” i den mening som avses i meddelandet. Om kommissionen inte skulle dela denna uppfattning menade den nederländska staten att ABN AMRO N:s kreditswapp fortfarande uppfyllde de allmänna principerna i detta meddelande. Vidare framförde den nederländska staten att kreditskyddsinstrumentet var nödvändigt och proportionellt samtidigt som det höll nere snedvridningen av konkurrensen till ett minimum.
(192)
Den nederländska staten försäkrade att ersättningen från instrumentet för sänkning av kapitalkravet - en 10 %-ig avkastning på frigjort kapital - var tillräckligt hög. Den nederländska staten tillhandahöll också bevis för att den första tranchen på 20 baspunkter var väsentligt högre än den förväntade förlusten. Den nederländska staten hävdade att de historiska förlusterna (dvs. [0 - 15] baspunkter) och förlustprognosen för 2010 (dvs. [0 - 30] baspunkter) på ABN AMRO N:s inteckningsportfölj gav en god prognos för ett urval av framtida förväntade förluster. Dessutom bekräftade marknadsinformation från kreditvärderingsrapporter (88) att förlusten för den första tranchen översteg de förväntade förlusterna. Den nederländska staten hänvisade också till ett dokument från investeringsbanken […], som simulerar hur den nederländska statens kassaflöden kan tänkas utvecklas under olika stresscenarier.
(193)
Den nederländska staten tror också att instrumentet för sänkning av kapitalkravet innehåller tillräckliga utträdesincitament. Den nederländska staten fäste kommissionens uppmärksamhet på de villkor som ingick i instrumentet och det faktum att instrumentet skulle bli tämligen oattraktivt när ABN fick verka enligt Basel II-kraven. Mot den bakgrunden trodde den nederländska staten att ABN AMRO N sannolikt skulle säga upp instrumentet för sänkning av kapitalkraven i januari 2011, när övergången till Basel II-kraven förväntades leda till en minskning av frigjort kapital.
(194)
Den nederländska staten förklarade att separationskostnaderna (dvs. åtgärderna B2 och B3) följde av konsortie- och aktieägaravtalet, till vilket den nederländska staten faktiskt var part sedan den 3 oktober 2008. Enligt konsortie- och aktieägaravtalets villkor var staten - till skillnad från ABN AMRO N - skyldig att dela upp ABN AMRO Holding i tre delar. Den nederländska staten förnekade att dessa kostnader gav ABN AMRO N en fördel och förklarade också att man stod för separationskostnaderna eftersom det var statens avtalsenliga skyldighet att genomföra separationen.
(195)
När det gäller försiktighetsmarginalen på 500 miljoner euro - också klassificerad som separationskostnader - hävdade den nederländska staten att detta var gängse bankpraxis. Banker kan inte fungera med endast det minsta kapital som krävs för att en enhet ska få vara verksam utan behöver en extra bekvämlighetsmarginal. I annat fall skulle banker även vid smärre motgångar omedelbart få ekonomiska problem. Den nederländska staten angav dock att dess bidrag till försiktighetsmarginalen borde vara temporärt och att ABN AMRO N långsiktigt bör skapa försiktighetsmarginalen på egen hand, utan hjälp från staten.
(196)
När det gäller åtgärd B4 hävdade den nederländska staten att åtgärden inte utgjorde statligt stöd. Den nederländska staten hävdade att beslutet att slå samman de båda bankerna redan hade fattats och delvis genomförts när FBN förvärvades. Den nederländska staten stödde sitt påstående genom att hänvisa till att ABN AMRO Asset Management redan hade separerats och integrerats i Fortis SA/NV vid tidpunkten för de integrerade transaktionerna den 3 oktober 2008. Den nederländska staten betonade också att kommissionen hade ålagt den att genomföra en korrigerande åtgärd för att lösa kvarstående koncentrationsproblem och att man hade ärvt korrigeringsåtgärden för New HBU från Fortis SA/NV. Den nederländska staten angav också att ABN AMRO N:s finansiella medel i slutänden inte skulle öka och försvarade därför sin ståndpunkt att åtgärd B4 inte utgjorde statligt stöd.
(197)
Den nederländska staten angav att de statliga medel som beviljats för integrationskostnader (åtgärd B5) bör ses som en rationell investering som ger sund avkastning i form av synergier. Den nederländska staten uppskattade dessa synergier till ca 1,1 miljarder euro per år (före skatt), medan de inledande integrationskostnaderna uppgick till 1,2 miljarder euro (efter skatt). Enligt den nederländska staten torde sammanslagningens positiva diskonterade nettovärde (med hänsyn till synergier, integrationskostnader och kostnaden för korrigeringsåtgärden) uppgå till ett plus på 2,88 miljarder euro (89).
(198)
Enligt den nederländska staten gav konverteringen av Tier 2- till Tier 1-kapital (åtgärd C) inte FBN någon selektiv fördel. Den nederländska staten hävdade att konverteringen låg i deras eget intresse eftersom det då gick att konvertera lån med en genomsnittlig kupong på 2,976 % till kapital som enligt deras egen uppfattning gav en attraktiv ersättning. I det avseendet hänvisade den nederländska staten till ABN AMRO Groups prognos för 2012 för en normaliserad avkastning på eget kapital på ca […] % som togs upp i omstruktureringsplanen från december 2009.
(199)
Om kommissionen skulle anse att åtgärd C utgör statligt stöd anser den nederländska staten att kommissionen inte bör betrakta alla avstådda lån som statligt stöd. Den nederländska staten förklarade att konverteringen kunde delas upp i en återbetalning av Tier 2-kapital till pari i kombination med en injektion av Tier 1-kärnkapital (utan några nettokassaeffekter). Enligt den nederländska staten kunde man inte rimligen ha förväntat sig återbetalning av Tier 2-kapital till pari vid den tidpunkten, eftersom jämförbara instrument hos andra banker handlade med en betydande rabatt i förhållande till pari som avspeglade de osäkra marknadsförhållandena. Den nederländska staten angav att en rabatt på [135 - 405] miljoner euro var motiverad, baserat på jämförbara siffror.
(200)
Den nederländska staten angav att betalningen på 740 miljoner euro (åtgärd D) var en av dess skyldigheter enligt konsortie- och aktieägaravtalet. Vidare betonade den nederländska staten att det endast förekommit betalningar till övriga medlemmar i konsortiet och inte till ABN AMRO N, vilket innebär att ABN AMRO N inte hade fått något statligt stöd.
(201)
När det gäller åtgärd E framförde den nederländska staten att ABN AMRO II inte drog nytta av motgarantin (som beskrivs i skäl 126) utan att åtgärd E bara gjorde det möjligt för ABN AMRO II att erbjuda Deutsche Bank en motgaranti. Den nederländska staten hävdade att motgarantin inte kunde användas av banken för att utveckla ny verksamhet och därför inte skulle ge upphov till någon snedvridning av konkurrensen.
(202)
Den nederländska staten ansåg att motgarantin var i linje med kommissionens rekapitaliseringsmeddelande. Den nederländska staten betonade att den hade baserat sin prissättning på ECB:s rekapitaliseringsrekommendation.
(203)
Den nederländska staten kommenterade också kommissionens misstanke att innehavarna av preferensaktier i FBN (90) inte hade bidragit tillräckligt när det gällde ansvarsfördelning. Den nederländska staten förklarade att investerarna i preferensaktier inte fick någon utdelning 2008 (varken kontant eller i form av utdelning som förfaller till betalning) och att handeln med preferensaktierna skedde till under pari. Den nederländska staten tillade att FBN:s förmåga att betala eller reservera fasta utdelningar i framtiden var beroende av att FBN fick tillräckliga IFRS-vinster. Den nederländska staten noterade att den utdelningsklausul som gäller för FBN:s preferensaktier inkluderade skrivningar som stoppade eller påtvingade utdelning (”dividend stopper” respektive ”dividend pusher”) (91) och att osäkerheten kring ABN AMRO Groups utdelningspolicy minskade den trygghetskänsla stopper/pusher-klausulen kunde inge investerare i preferensaktier.
(204)
När det gäller om kapital skulle återbetalas när de (tillfälliga) kapitalbehoven upphör framhöll den nederländska staten att den avsåg att använda ABN AMRO Groups utdelningspolicy på ett sätt som skulle innebära att ABN AMRO Group inte skulle ha något överskottskapital som kunde leda till en snedvridning av konkurrensen (92).
(205)
När det gäller snedvridning av konkurrensen angav den nederländska staten att den inte var enig med kommissionens ståndpunkt varken när det gällde att ABN AMRO N och FBN skulle ha fått en starkare ställning i Nederländerna som en följd av sammanslagningen eller att en sådan utveckling hotade att skapa en otillbörlig snedvridning av konkurrensen. Den nederländska staten anser att det omvända förhållandet gäller och pekade på att separationen av FBN och ABN AMRO N från deras respektive moderbolag och den efterföljande sammanslagningen var mycket arbetsintensiva, vilket man menar skulle ha inneburit att ledningen för FBN och ABN AMRO N hade mindre tid att ägna åt den dagliga affärsverksamheten. Därför skulle separationen och den efterföljande sammanslagningen ha haft en negativ inverkan på FBN:s och ABN AMRO N:s konkurrensläge (eller på ABN AMRO Groups konkurrensläge efter sammanslagningen).
5.3 Synpunkter från den nederländska staten på synpunkter från berörda parter
5.3.1 Synpunkter från den nederländska staten på klagandens skrivelse av den 6 maj 2009
(206)
Den nederländska staten betonade generellt att åtgärderna till förmån för FBN och ABN AMRO N enligt dess förmenande inte uppfyllde EU:s definition av statligt stöd och därför inte hade snedvridande effekter. Man ansåg att FBN:s och ABN AMRO N:s beteende på spar- och kapitalmarknaden är i linje med det en rationell marknadsaktör som skyddade sina kommersiella intressen skulle uppvisa. Den nederländska staten var av uppfattningen att de räntesatser som erbjöds av FBN och ABN AMRO N inte var snedvridande. Vidare hävdade man att det därmed inte förelåg någon överträdelse av EU:s konkurrensrätt.
(207)
Den nederländska staten presenterade ett antal jämförelsetabeller med erbjudna räntor på specifika kapital- och sparprodukter. Den nederländska staten förnekade att FBN och ABN AMRO N konsekvent erbjöd de högsta räntorna, särskilt jämfört med mindre nederländska banker som SNS, NIBC och DSB. Den nederländska staten påpekade också att räntorna på sparkonton var höga i Nederländerna redan före finanskrisen, delvis på grund av mindre bankers aggressiva prissättningspolitik. Den nederländska staten menade att bankerna under finanskrisen försökte skydda sin inlåningsverksamhet genom att erbjuda relativt höga räntor på sparprodukter för kunder.
(208)
Den nederländska staten kommenterade också prissättningsstrategin för MoneYou, ABN AMRO N:s Internetvarumärke, som lanserades på marknaden i september 2008. Den nederländska staten hävdade att MoneYou är en produkt som är särskilt avsedd för Internet och som därför skiljer sig påtagligt från mer traditionella produkter när det gäller kostnadsbas och servicenivå. Den nederländska staten hänvisade till att MoneYou hade behövt bygga upp ett renommé för varumärket under sina första sex månader på marknaden och därför hade varit tvingade att erbjuda räntor som i de flesta fall var något lägre än eller desamma som dem som erbjöds av liknande aktörer på Internetbankmarknaden (93). Från och med andra kvartalet 2009 sänktes de räntor som MoneYou erbjöd och MoneYou positionerade sig i det så kallade mellansegmentet (94). När det gäller MoneYou tillade den nederländska staten att den bara skaffade en begränsad volym medel (dvs. [0 - 5] miljarder euro), vilket representerar ungefär [0 - 5] % av den totala volymen på den nederländska sparmarknaden. Den nederländska staten tillade att tidigare Van Lanschot-kunder bara utgjorde en liten andel av MoneYous verksamhet (dvs. [0 - 5 000] konton eller [0 - 5] % MoneYous konton).
(209)
Den nederländska staten förnekar också att ABN AMRO N och FBN förlitade sig enbart på den nederländska sparmarknaden för sin egenfinansiering. Den nederländska staten tillhandahöll nya uppgifter som visade att ABN AMRO N hade emitterat en säkerställd obligation på 2 miljarder euro den 6 juli 2009 och att FBN hade emitterat skuldinstrument med statlig garanti på 15,5 miljarder euro. Enligt den nederländska staten var klagandens påståenden felaktiga och förhastade. Den nederländska staten angav att FBN bara behövde en viss tid på sig för att sätta upp en kassaverksamhet och emittera skuldinstrument med statlig garanti. Den nederländska staten uppgav också att kapital- och sparprodukter är viktiga även för att etablera en kundrelation och har ett annat och bredare syfte än andra finansieringsinstrument. I det avseendet påpekade den nederländska staten att om en bank förlorar marknadsandelar när det gäller sparande och kapital kan detta leda till förlust av marknadsandelar även för andra bankprodukter.
(210)
Den nederländska staten förnekade också att konsumenter och marknadsaktörer skulle uppfatta ABN AMRO N och FBN som säkrare banker än deras konkurrenter. Den nederländska staten hänvisade till FBN:s och ABN AMRO N:s betyg från kreditvärderingsinstitut, som t.ex. låg under Rabobanks betyg AAA. Dess relativa CDS-spreadar visade en liknande bild. Den nederländska staten menade också att det statliga ägarskapet inte gjorde ABN AMRO N eller FBN säkrare i konsumenters och marknadsaktörers ögon. I det sammanhanget påpekade den nederländska staten att många tillfälliga statliga interventioner hade visat att den nederländska staten om det vore möjligt skulle ingripa för vilken privatägd bank som helst. Följaktligen trodde den nederländska staten faktiskt att det inte förelåg någon skillnad i den allmänna uppfattningen om vilken säkerhet som erbjuds av nederländska privatägda banker och nederländska statsägda banker.
(211)
Den nederländska staten framförde att man vid beräkning av huruvida de räntesatser som erbjöds på sparande var förlustskapande inte borde jämföra med Euribor utan i stället med räntor som fastställts med utgångspunkt från en så kallad ”replikerande portfölj” (95). Med den metodiken erkände den nederländska staten att en tillfällig negativ marginal förelåg för vissa produkter. Den nederländska staten hävdade dock att detta var ett rationellt marknadsbeteende och i linje med (privatägda) konkurrenters marknadsbeteende just vid den aktuella tidpunkten.
5.3.2 Synpunkter från den nederländska staten på klagandens argument av den 21 och 28 augusti 2009
(212)
Den nederländska staten framförde att dess synpunkter på klaganden som sammanfattats i skälen 206-211 fortfarande gällde.
(213)
Dessutom noterade den nederländska staten att klagandens påstående att ABN AMRO N:s och FBN:s marknadsandel hade ökat byggde på felaktig statistik. När det gällde den påstådda ökningen på 21 miljarder euro av inlåningen hos ABN AMRO N hävdade den nederländska staten att endast 5,1 miljarder berodde på nederländskt privatsparande och resten på företagskunders sparande och utländsk inlåning. Den nederländska staten tillhandahöll också data som visade att en stor del av FBN:s volymökning när det gällde inlåning och sparande härrörde från corporate banking, och inte från retail och private banking.
(214)
Den nederländska staten observerade att nederländska kunder hade investerat mer i sparande på grund av den osäkra makroekonomiska miljön. Den nederländska staten pekade på data från CBS (Central Bureau of Statistics), som visade att sparandet ökade med 7,7 % på årsbasis under första halvåret 2009. ABN AMRO N:s kundsparande ökade med 7,5 % på årsbasis, vilket tydde på att ABN AMRO N:s marknadsandel snarare minskade. FBN presenterade också bevis för att deras kundsparande hade utvecklats i linje med marknaden.
5.3.3 Synpunkter från den nederländska staten på synpunkterna från ABN AMRO Bank
(215)
Den nederländska staten bekräftade att den inte hade tillhandahållit någon likviditetsfacilitet för ABN AMRO N och bekräftade därmed generellt ABN AMRO Banks argument.
6. BEDÖMNING
6.1 Förekomsten av stöd
(216)
Enligt artikel 107.1 i fördraget är stöd som ges av en medlemsstat eller med hjälp av statliga medel, av vilket slag det än är, som snedvrider eller hotar att snedvrida konkurrensen genom att gynna vissa företag eller viss produktion, oförenligt med den inre marknaden i den utsträckning det påverkar handeln mellan medlemsstaterna. Därav följer att en statlig åtgärd betraktas som statligt stöd om den uppfyller något av följande fyra (kumulativa) kriterier:
-
statliga medel,
-
selektiv fördel,
-
snedvridande effekt på konkurrensen, och
-
påverkan på handeln mellan medlemsstaterna.
(217)
Det första kriteriet uppfylls av åtgärderna Y1-E i tabell 4 i skäl 128 eftersom alla dessa åtgärder finansieras direkt med den nederländska statens resurser.
(218)
Huruvida en åtgärd utgör en selektiv fördel för FBN, ABN AMRO N eller ABN AMRO Group efter sammanslagningen (det andra kriteriet) analyseras i skälen 220-278, där varje åtgärd granskas separat.
(219)
Om en selektiv fördel föreligger i detta fall skulle även det tredje och fjärde kriteriet uppfyllas. Alla åtgärderna snedvrider eller hotar att snedvrida konkurrensen eftersom de placerar FBN, ABN AMRO N eller ABN AMRO Group efter sammanslagningen i en gynnsam position i förhållande till andra, konkurrerande banker (tredje kriteriet). Vidare påverkar åtgärderna även handeln mellan medlemsstaterna. FBN, ABN AMRO N och ABN AMRO Group efter sammanslagningen är internationellt orienterade banker med verksamhet utanför Nederländerna, samtidigt som de konkurrerar på sin hemmamarknad med dotterbolag till utländska banker (fjärde kriteriet).
6.1.1 Åtgärderna Y1 och Y2 av den 3 oktober 2008
(220)
Det är lämpligt att påminna sig om att detta beslut endast bedömer potentiellt stöd till FBN, ABN AMRO N eller ABN AMRO Group efter sammanslagningen. Potentiellt stöd till Fortis Bank SA/NV som härrör från åtgärderna Y1 och Y2 bedömdes i beslutet av den 3 december 2008.
(221)
Såsom anges i skäl 52 i beslutet av den 3 december 2008 (96) och i den inledande stödbedömningen av dessa åtgärder i beslutet av den 8 april 2009 är de åtgärder som vidtogs den 3 oktober 2008 (dvs. åtgärderna X, Y1 och Y2) oupplösligt förenade. Den nederländska staten separerade FBN och ABN AMRO N från deras likviditetsbegränsade moderbolag genom förvärvet av FBN, men för att helt isolera FBN från dess moderbolags likviditetsproblem måste den nederländska staten också axla rollen som tillhandahållare av finansiering till FBN. Detta mål överfördes till åtgärderna Y1 och Y2. Den 3 oktober 2008 tog den nederländska staten dessutom över Fortis SA/NV:s skyldigheter enligt konsortie- och aktieägaravtalet.
(222)
Såsom anges i skäl 50 i beslutet av den 3 december 2008 kan kommissionen inte godta att den marknadsekonomiska investerarprincipen har tillgodosetts för de integrerade transaktionerna den 3 oktober 2008 genom vilka den nederländska staten förvärvade FBN (inklusive ABN AMRO N) för 12,8 miljarder euro och dessutom tillhandahöll en mycket stor summa för finansiering till FBN. Med tanke på de rådande marknadsförhållandena skulle ingen köpare ha kunnat och velat erbjuda så mycket för att rädda FBN (97). Vidare bekräftade kompletterande uppgifter som lämnades in av den nederländska staten att denna den 3 oktober 2008 även samtyckte till att gottgöra Fortis SA/NV för deras skyldigheter enligt konsortie- och aktieägaravtalet. Detta konsortie- och aktieägaravtal skulle ha gjort de integrerade transaktionerna den 3 oktober 2008 ännu mindre godtagbara för en marknadsekonomisk investerare. Utan en tillfredsställande förvärvsutredning skulle ingen investerare ha tagit över Fortis SA/NV:s skyldigheter enligt konsortie- och aktieägaravtalet, vilka i ett senare skede medförde stora skulder (som den nederländska staten redan delvis kände till den 3 oktober 2008).
(223)
För den nederländska staten var de integrerade transaktionerna den 3 oktober 2008 nödvändiga för att undvika stora negativa spridningseffekter till det nederländska banksystemet och den nederländska ekonomin (98). En marknadsekonomisk investerare skulle normalt inte ha tagit hänsyn till sådana spridningseffekter.
(224)
Viljan att undvika en allvarlig störning av det nederländska banksystemet och den nederländska ekonomin förklarar också varför den nederländska staten fattade sina beslut så snabbt. En marknadsekonomisk investerare skulle ha tagit mycket längre tid på sig för att utvärdera det potentiella behovet av ytterligare kapitalinjektioner och skulle också ha undersökt de berörda företagens ekonomi grundligare. Därmed skulle en marknadsekonomisk investerare med tillräckligt med tid för en grundlig förvärvsutredning ha haft en bättre överblick över uppföljningsinvesteringar och skulle ha tagit hänsyn till denna information vid sin värdering. Den nederländska staten, som var tvungen att handla snabbt för att bevara den ekonomiska stabiliteten i Nederländerna, kunde inte uppträda som en marknadsekonomisk investerare och ta sig mer tid för att göra en mer djupgående analys av de integrerade transaktionerna den 3 oktober 2008 och av skyldigheterna enligt konsortie- och aktieägaravtalet.
(225)
Därför bekräftar kommissionen sin bedömning att de integrerade transaktionerna den 3 oktober 2008 inte var i linje med den marknadsekonomiska investerarprincipen (den slutsatsen hade redan dragits i beslutet av den 3 december 2008, där det ansågs att dessa transaktioner var statligt stöd till Fortis Bank SA/NV).
(226)
När det gäller om en fördel föreligger möjliggjorde åtgärderna den 3 oktober 2008 sammantaget att FBN och ABN AMRO kunde separeras från Fortis SA/NV. Därför innebär åtgärderna en betydande fördel för FBN, som var högt integrerat i Fortis Bank SA/NV och särskilt var starkt beroende av denna för finansiering. I omstruktureringsplanen från december 2009 (se även skäl 78) medgav den nederländska staten att FBN skulle ha dragits ned av Fortis SA/NV utan statens ingripande. Utan de statliga stödåtgärderna skulle FBN fortsatt ha varit exponerat för Fortis SA/NV:s skulder. Fortis SA/NV var på gränsen till konkurs, och den exponeringen skulle ha hindrat FBN:s verksamhet påtagligt. Genom att avgränsa sin verksamhet från Fortis SA/NV kunde FBN i stor utsträckning undvika de problem och kostnader som normalt drabbar ett (finansiellt) företag i trångmål (t.ex. högre finansieringskostnader, sämre betalningsvillkor från leverantörer och motparter, högre personalkostnader för att behålla anställda, minskad verksamhet och riskviktade tillgångar för att bevara kapital) (99). Trots att ABN AMRO N på operativ nivå förblev ett separat företag befarade den nederländska staten kontaminering på grund av att marknaderna kunde tänkas koppla samman ABN AMRO N med dess framtida ägare Fortis SA/NV.
(227)
Även åtgärd Y1 - ett viktigt inslag i de integrerade transaktionerna den 3 oktober 2008 - gav FBN en stor fördel, särskilt med tanke på transaktionens storlek och de marknadsförhållanden som rådde vid den tidpunkten.
(228)
Den stora likviditetsfaciliteten på 45 miljarder euro (100) tillhandahölls när kapitalmarknaderna i princip var stängda, särskilt för stora belopp och för företag som FBN, med en relativt hög kvot mellan utlåning och inlåning. Att ett sådant högt likviditetsbelopp inte var lättillgängligt på marknaden bekräftas av att FBN behövde flera kvartal på sig för att ersätta den kortfristiga likviditetsfaciliteten med andra finansieringskällor. I slutänden återbetalade FBN hela den kortfristiga finansieringen från den nederländska staten i juni 2009, nio månader efter att likviditetsstödet beviljades. Refinansieringen skedde delvis med statligt garanterade låneemissioner (101).
(229)
Därför kan slutsatsen dras att åtgärd Y1 utgör statligt stöd eftersom den gav FBN en fördel i form av finansiering som inte hade gått att hitta på marknaden under de marknadsförhållanden som rådde vid den aktuella tidpunkten.
(230)
Med avseende på åtgärd Y2, den novation av långfristiga lån som genomfördes av Fortis Bank SA/NV, anser kommissionen att åtgärden ger FBN en selektiv fördel. Den information som lämnats av den nederländska staten visar att Fortis Bank SA/NV hade rätt till omedelbar återbetalning av lånen till fast ränta (med ett nominellt värde av 7,9 miljarder euro) på grund av bytet av ägare till FBN. Tack vare åtgärd Y2 behövde FBN inte hitta ny finansiering på marknaden för att kunna återbetala dessa lån. FBN kunde fortsätta dra fördel av befintliga lån till samma räntor som före finanskrisen.
(231)
Genom att godta novationen försåg den nederländska staten FBN med en långfristig skuld till samma räntenivåer som före finanskrisen. En marknadsekonomisk investerare skulle inte ha tillhandahållit dessa lån till samma räntor som före finanskrisen utan skulle ha förhandlat fram räntor som bättre skulle ha avspeglat de då rådande marknadsförhållandena, särskilt eftersom det rörde sig om relativt stora lånebelopp.
(232)
Därmed bör slutsatsen dras att åtgärd Y2 utgör statligt stöd till FBN eftersom den gav FNB en selektiv fördel i form av ett lån till den ränta som gällde före finanskrisen. Den nederländska staten försökte inte anpassa räntorna för inlösbara lån till de räntenivåerna som förelåg efter krisen och uppförde sig därmed inte som en marknadsekonomisk investerare.
(233)
Kommissionen har fått tillräckligt med information för att kunna dra slutsatsen att ABN AMRO N inte fick finansiering genom åtgärderna Y1 och Y2. Därför gynnades inte ABN AMRO N av dessa åtgärder.
(234)
Därmed är de integrerade transaktionerna den 3 oktober 2008 inte i linje med den marknadsekonomiska investerarprincipen och ger FBN en selektiv fördel. Tack vare dessa åtgärder kunde FBN bli kvar på marknaden och fortsätta sin verksamhet utan ytterligare kontaminering från sitt moderbolags problem. FBN fick dessutom en mycket stor summa i finansieringsstöd som inte fanns tillgänglig på marknaden med så kort varsel. Därför utgör åtgärderna Y1 och Y2 statligt stöd medan åtgärd X som sådan inte kan betraktas som statligt stöd till FBN, vilket fastställs i skäl 32 i beslutet av den 8 april 2009, utan utgör en del av en större transaktion - separationen av FBN från Fortis Bank SA/NV - som involverade statligt stöd till FBN.
6.1.2 Den marknadsekonomiska investerarprincipens tillämplighet på åtgärder som genomfördes efter det inledande stödet den 3 oktober 2008
(235)
Den nederländska staten har vidtagit ett stort antal åtgärder till förmån för FBN och ABN AMRO N, fördelade över en period på ca 18 månader. Den nederländska staten hävdar att var och en av dessa åtgärder bör prövas individuellt mot den marknadsekonomiska investerarprincipen (särskilt de sammanslagningsrelaterade åtgärderna B4 och B5). Baserat på åtgärdernas kronologi (I), åtgärdernas gemensamma syfte (II) och företagens situation vid tidpunkten för varje åtgärd (III) drar kommissionen slutsatsen att åtgärderna inte är tillräckligt väl åtskilda för att det ska gå att bedöma dem separat och oberoende av varandra i förhållande till den marknadsekonomiska investerarprincipen. Kommissionen anser att alla åtgärder är en del av en långdragen omstruktureringsprocess (102), (103).
(236)
Åtgärdernas kronologi (I) som beskrivs ovan i avsnitt 2.1 och 2.4 i detta beslut visar att alla åtgärderna har samband med varandra och vidtogs under en kort tidsperiod.
(237)
Dessutom är åtgärderna i samband med sammanslagningen klart kopplade till de föregående interventionerna. När den nederländska staten den 21 november 2008 - lite drygt sex veckor efter undsättningsinterventionen den 3 oktober 2008 - beslutade att slå samman FBN och ABN AMRO N kunde den göra detta endast därför att den just hade räddat de båda företagen från konkurs. Med andra ord skulle det i ett kontrafaktiskt scenario utan interventionen den 3 oktober 2008 inte ha varit möjligt att genomföra sammanslagningen, eftersom någotdera av de båda företagen inte längre skulle ha existerat eller endast existerat i betydligt krympt form. Detta skulle ha gett en sammanslagen enhet som skulle ha varit både mindre till storleken och mindre attraktiv, något som den nederländska staten vidgår i omstruktureringsplanen från december 2009 (se skäl 78).
(238)
Alla åtgärderna hade det gemensamma syftet (II) att helt återställa lönsamheten för FBN och ABN AMRO N. Omedelbart efter de integrerade transaktionerna den 3 oktober 2008 stod det klart att den nederländska staten bara hade stabiliserat situationen och att betydande driftsproblem fortfarande behövde lösas, bland annat på grund av de båda enheternas separation från sina respektive moderbolag.
(239)
Dessutom var sammanslagningen en åtgärd för att nå detta gemensamma mål, att helt återställa lönsamheten. Fristående var FBN:s finansieringsposition svag, eftersom FBN hade en relativt liten verksamhet inom retail banking och till stor del var beroende av kapitalmarknadsfinansiering (104). ABN AMRO N hade förlorat viktiga produktkompetenser och en stor del av sitt internationella nätverk. Båda företagen stod inför driftsproblem i samband med t.ex. IT, skatte- och riskförvaltning och det var också osäkert om de hade tillräcklig skala inom alla de verksamheter där de var aktiva. Den nederländska staten tittade på ett antal alternativ och beslutade snabbt att en sammanslagning i kombination med ytterligare kapitalökningar var det bästa sättet att återställa full lönsamhet. I ett sammanslagningsscenario kompenserade ABN AMRO N:s inlåningstäta verksamhet för FBN:s svaga finansieringsposition, medan FBN kunde tillföra större storlek och internationella filialer till ABN AMRO N. Vidare var den kombinerade enheten i ett bättre läge för att tackla praktiska problem och kunde även få ytterligare skalfördelar. Sammanslagningen innebar att varje enhet inte behövde återuppbyggas separat.
(240)
Med hänsyn till företagens situation vid tidpunkten för varje åtgärd (III) noterar kommissionen att företagens lönsamhet inte var helt återställd förrän efter att alla åtgärderna hade genomförts. De var inte lönsamma vid en mellanliggande tidpunkt, t.ex. den 21 november 2008, när beslutet om sammanslagningen fattades. I det avseendet betonar kommission att FBN i slutet av december 2008, dvs. efter sammanslagningsbeslutet, riskerade att hamna under det nederländska finansiella tillsynsorganets (DNB) lägsta kapitalkrav, eftersom FBN hade tvingats ta en nedskrivning av ABN AMRO N. ABN AMRO N var fortfarande bokfört hos FBN till en värdering som inte längre var realistisk (105) efter den värdering som användes i åtgärd X. Därmed hade en nedskrivning blivit oundviklig. För att lösa FBN:s kapitalproblem förvärvade den nederländska staten ABN AMRO N från FBN för 6,5 miljarder euro och vidtog ytterligare korrigerande kapitalåtgärder i slutet av 2009 med konvertering av Tier 2-kapital till Tier 1-kapital (se skäl 121 och fotnot 52 i detta beslut). Deklarationer från den nederländska staten, […] och […] bekräftar att FBN och ABN AMRO N fortfarande stod inför betydande lönsamhetsrelaterade problem efter de integrerade transaktionerna 3 oktober 2008 (106).
(241)
Kommission observerar också att den nederländska staten lämnade in en fullständig omstruktureringsplan först när alla åtgärder hade beslutats, vilket tyder på att lönsamheten var helt återställd först då. Under förfarandet bad kommission vid upprepade tillfällen om en detaljerad omstruktureringsplan (se t.ex. skäl 137). En sådan plan är oundgänglig för att bedöma om ett företag som har fått stöd har återställts helt och hållet.
(242)
Den 4 december 2009 lämnade den nederländska staten in en omstruktureringsplan, men denna första plan saknade viktiga element som nämns i omstruktureringsmeddelandet, t.ex. ekonomiska prognoser för ett värsta scenario. De nödvändiga kompletteringarna inkom den 23 mars 2010. Den nederländska staten svarade på tidigare begäranden från kommissionen om en omstruktureringsplan att sammanslagningen mellan FBN och ABN AMRO N spelade en avgörande roll för omstruktureringen av dessa företag. Enligt den nederländska staten behövde övergångsteamet från ABN AMRO Group tid för att utarbeta en plan och skulle inte ha kunnat ha full överblick över gruppens framtida form innan sammanslagningen var slutförd.
6.1.3 Förekomst av en fördel och slutsats om förekomsten av stöd för åtgärder genomförda efter de integrerade transaktionerna 3 oktober 2008
(243)
Åtgärd Z krävdes för att undvika att FBN:s kapitalkvoter föll under det lägsta kapitalkravet enligt tillsynsreglerna.
(244)
FBN:s kapitalproblem berodde på den höga värderingen av ABN AMRO N i FBN:s räkenskaper. Simuleringar i förvärvsrapporten från […] visar att en minskning av det bokförda värdet av ABN AMRO N till 6,5 miljarder euro skulle leda till Tier 1- och totala andelar eget kapital på 3,8 % respektive 7,6 % för FBN (107). Med andra ord fanns det risk för att FBN skulle hamna under den lägsta andelen eget kapital enligt tillsynsreglerna, 8 % (med högst hälften som Tier 2). Enligt […]-rapporten lyfte försäljningen av ABN AMRO N till den nederländska staten för 6,5 miljarder euro FBN:s Tier 1- och totala andelar eget kapital till 7,8 % respektive 15,7 %. Därigenom löstes FBN:s kapitalproblem så att företaget kunde finnas kvar på marknaden.
(245)
Åtgärden gav FBN en fördel i form av kapital som inte skulle ha gått att hitta på marknaderna. Företaget kunde inte heller använda internt genererad underliggande vinst för att lösa (en del av) problemet, delvis eftersom det ådrog sig förluster på 922 miljoner euro 2008 i samband med Madoff-bedrägeriet. Eftersom FBN riskerade att hamna under det lägsta kapitalkravet gjorde åtgärden det möjligt för FBN att följa tillsynskraven och fortsätta med sin verksamhet.
(246)
Kommission har kommit till slutsatsen att den nederländska statens köp av ABN AMRO N inte ägde rum till marknadsmässiga villkor av följande skäl:
(247)
En marknadsekonomisk investerare (108) med intresse av att förvärva ABN AMRO N i december 2008 skulle ha betalat marknadspris, med hänsyn till marknadsförhållandena vid den aktuella tidpunkten. I […]-rapporten hade den nederländska staten två värderingar: en ”konjukturcykeljusterad” värdering på [5 - 9] miljarder euro som antog en normalisering av marknaderna och en värdering som bygger på ”aktuella marknadsförhållanden” på [4 - 6,5] miljarder euro som byggde på marknadsförhållandena under de första dagarna i oktober 2008 (109). En marknadsekonomisk investerare skulle ha använt den värdering som byggde på aktuella marknadsförhållanden som utgångspunkt.
(248)
En korrigering av värderingen enligt ”gällande marknadsförhållanden” skulle i vilket fall behövas för att ta hänsyn till försämringen av marknadsförhållandena mellan den 3 oktober 2008 (dvs. datumet för […]-värderingsrapporten) och det datum då den nederländska staten fattade det faktiska beslutet att förvärva ABN AMRO N. Under den perioden föll Euro Stoxx 50-indexet med 22,2 % medan Euro Stoxx Banks-indexet föll med 45,3 %.
(249)
Den nederländska statens argument att ingen korrigering behövs med tanke på ABN AMRO N:s konservativa riskprofil (dvs. inga toxiska tillgångar, en god finansieringssituation osv.) kan inte godtas. Marknadsnedgången var allmänt utbredd, särskilt när det gällde bankaktier, vilket visade att den snarare var kopplad till försämrad ekonomi och försämrade marknadsvillkor och den tillhörande ökningen av nödvändiga riskpremier snarare än till vissa aktier. Med tanke på bakgrunden måste värderingen enligt ”gällande marknadsförhållanden” av den 3 oktober 2008 justeras ned så att en rimlig uppskattning erhålls av ABN AMRO N:s värde den 14 december 2008. Om man tillämpar de observerade procentuella nedgångarna av Euro Stoxx 50-indexet och Euro Stoxx Banks-indexet (22,2 % respektive 45,3 %) får man ett marknadsprisintervall för december 2008 på mellan [2,2 - 3,6] miljarder euro och [3,1 - 5,1] miljarder euro (dvs. [4 - 6,5] miljarder euro minskat med 22,2 % respektive med 45,3 %) (110).
(250)
Kommissionen kan godta de nederländska myndigheternas argument att en korrigering borde göras för att ta hänsyn till att den nederländska staten inte betalade transaktionen kontant. Som en följd av åtgärd Y2 ägde den nederländska staten skuldebrev som emitterats av FBN och betalade sedan FBN för ABN AMRO N genom att avstå en del av denna skuld till ett nominellt värde av 6,5 miljarder euro. Eftersom skuldebrev emitterade av andra banker vid denna tidpunkt handlades för under pari kan kommissionen godta att värdet av avstådda skuldinstrument var lägre än parivärdet. Baserat på tillgänglig marknadsinformation skulle kommissionen kunna godta en korrigering på [10 - 30] % eller [0,65 - 1,95] miljarder euro. Det skulle innebära ett faktiskt transaktionspris på [4,55 - 5,85] miljarder euro (6,5 miljarder euro minus [0,65 - 1,95] miljarder euro) i stället för 6,5 miljarder euro (111).
(251)
Stödbeloppet i åtgärd Z skulle då bli skillnaden mellan det erlagda priset och marknadsvärdet av ABN AMRO N. Det skulle då vara mellan [0 - 2,75] miljarder euro och ([4,55 - 5,85] miljarder euro minus [3,1 - 5,1] miljarder euro) och [0,95 - 3,65] miljarder euro ([4,55 - 5,85] miljarder euro minus [2,2 - 3,6] miljarder euro).
(252)
Kommission ser ingen grund för den nederländska statens påstående att dess värdering 6,5 miljarder euro styrktes på ett övertygande sätt genom övriga konsortiemedlemmars godkännande och genom en rapport från […]. Överpriset för ABN AMRO N påverkade inte de övriga medlemmarna i konsortiet, vilket innebär att deras samtycke till försäljningen inte var liktydigt med ett godkännande av själva värderingen. Det finns heller ingen indikation på att konsortiemedlemmarna själva gjorde en ny värdering. Skrivelsen […] ger heller inte stöd för den nederländska statens ståndpunkt. […] bekräftar bara metodiken och processen, och dess korta rapport kan inte ses som en trovärdig värderingsinsats. […]-rapporten använder dessutom det pris den nederländska staten betalade för FBN och ABN AMRO N den 3 oktober 2008 som utgångspunkt. Såsom beskrivs ovan är transaktionen av den 3 oktober 2008 inte en marknadsbaserad transaktion. En transaktion som innehåller stöd kan inte användas för att härleda ett marknadspris.
(253)
Rapporten från de experter som arbetade för Fortis SA/NV:s aktieägare ger heller inte stöd för hypotesen att den nederländska staten inte betalade ett överpris. Rapporten är bara en sekundär analys av värderingar och värderingsmetoder som användes under processen och ingen ny värdering. Vidare ska rapporten ses i sitt sammanhang. Fortis SA/NV:s aktieägare oroade sig för att de fick ett för lågt pris för de tillgångar som förvärvades av den nederländska staten, och rapporten behandlar huvudsakligen detta påstående, dvs. att den nederländska staten betalade ett för lågt pris. Slutligen bör det nämnas att de stycken till vilka den nederländska staten hänvisar inte säger något om ABN AMRO N i sig utan bara hänvisar till hela det paket av tillgångar som förvärvades av den nederländska staten.
(254)
Därför bör slutsatsen dras att åtgärd Z utgör ett statligt stöd till förmån för FBN eftersom åtgärden ger FBN kapital som gör det möjligt för företaget att bli kvar på marknaden. Det identifierade beloppet för detta stöd ligger mellan [0 - 2,75] miljarder euro och [0,95 - 3,65] miljarder euro.
(255)
Kommissionen har dragit slutsatsen att det var den nederländska statens ansvar - och inte ABN AMRO N:s - att täcka ABN AMRO Z:s kapitalunderskott. Från och med den 3 oktober 2008 var den nederländska staten bunden av villkoren i konsortie- och aktieägaravtalet. Följaktligen var den nederländska staten skyldig att genomföra separationen av ABN AMRO Holding på de villkor som anges i konsortie- och aktieägaravtalet. Eftersom det finansiella tillsynsorganet inte tillät att separationsprocessen inleddes förrän ABN AMRO Z:s kapitalproblem var lösta hade den nederländska staten och de övriga medlemmarna i konsortiet inget annat val än att täcka ABN AMRO Z:s kapitalbrist.
(256)
ABN AMRO N fungerade bara som mellanhand i en konstruktion för att förse ABN AMRO Z, som inte har någon operativ verksamhet, med nödvändigt kapital.
(257)
Kommission har inte funnit några bevis för indirekt stöd till ABN AMRO N. De förtydliganden som den nederländska staten lämnade bekräftade att alla ekonomiska transaktioner av betydelse mellan ABN AMRO Z och ABN AMRO N skedde till marknadsvillkor eller före den statliga interventionen den 3 oktober 2008.
(258)
Såsom nämns i skäl 110 behölls instrumentet för sänkning av kapitalkraven efter ABN AMRO II:s separation från ABN AMRO Bank för att täcka försiktighetsmarginalen på 500 miljoner euro och integrationskostnaderna på 1,2 miljarder euro, samtidigt som kontanta medel från de obligatoriska konvertiblerna injicerades i ABN AMRO Z. Från och med datumet för ABN AMRO II:s separation från ABN AMRO Bank (dvs. den 6 februari 2010) (till och med det att instrumentet för sänkning av kapitalkravet avslutades i oktober 2010) utgjorde därför instrumentet för sänkning av kapitalkravet ett statligt stöd till ABN AMRO II, medan beloppet 1,7 miljarder från obligatoriska konvertibler vars likvid överfördes till ABN AMRO Z upphörde att vara ett stöd till ABN AMRO N/ABN AMRO II på samma datum. Dessa förändringar ändrar därför inte stödvolymen utan bara de instrument som användes för att tillhandahålla stödet och deras varaktighet. Den ändrade formen ger inte anledning till några problem som behöver tas upp i beslutet i övrigt.
(259)
Därför bör slutsatsen dras att åtgärd A inte utgör statligt stöd. Enligt konsortie- och aktieägaravtalet hade den nederländska staten i egenskap av efterträdare till Fortis SA/NV avtalsenlig skyldighet att täcka ABN AMRO Z:s kapitalunderskott. Därför utgör åtgärden ingen selektiv fördel för ABN AMRO N och minskar inte heller kostnader som det företaget normalt skulle ha burit.
(260)
Eftersom instrumentet för sänkning av kapitalkravet inte räckte för att täcka ABN AMRO Z:s kapitalunderskott var den nederländska staten tvungen att injicera extra kapital via en obligatorisk konvertibel. Det resonemang som utvecklas för åtgärd A gäller även för åtgärd B1.
(261)
Därför bör slutsatsen dras att åtgärd B1 inte utgör statligt stöd, eftersom finansiering av ABN AMRO Z:s kapitalunderskott var en skyldighet för den nederländska staten enligt konsortie- och aktieägaravtalet och utgör heller inte någon selektiv fördel för ABN AMRO N.
(262)
Hela beloppet 1,08 miljarder euro (dvs. åtgärderna B2 och B3 tillsammans) inkluderar allmänna separationskostnader på 480 miljoner euro, 90 miljoner i kostnader i samband med inrättandet av en penningmarknadsenhet samt en försiktighetsbuffert på 500 miljoner euro. Det är viktigt att skilja mellan försiktighetsbufferten på 500 miljoner euro och övriga separationskostnader på 580 miljoner euro.
(263)
Med avseende på övriga separationskostnader godtar kommissionen att konsortie- och aktieägaravtalet innebär att den nederländska staten är skyldig att dela upp ABN AMRO Holding i tre separata delar, i enlighet med riktlinjerna i konsortie- och aktieägaravtalet. Med andra ord är separationskostnaderna en konsekvens av den nederländska statens avtalsenliga skyldigheter i egenskap av efterträdare till Fortis SA/NV. På nettobasis kommer ABN AMRO N inte att ha en bättre kapitalposition tack vare åtgärden, eftersom den nederländska staten injicerar kapital som omedelbart förbrukas av separationskostnader.
(264)
Resonemanget håller dock inte för försiktighetsmarginalen på 500 miljoner euro eftersom staten inte hade någon avtalsenlig skyldighet att tillhandahålla den. Om den nederländska staten inte hade tillhandahållit detta stöd skulle ABN AMRO N ha befunnit sig i en sämre ekonomisk position och skulle t.ex. ha kunnat tvingas minska sina riskviktade tillgångar för att frigöra kapital. Med andra ord är försiktighetsmarginalen en selektiv fördel som förbättrade ABN AMRO N:s konkurrensposition jämfört med ett scenario där åtgärden inte hade genomförts.
(265)
Därför bör slutsatsen dras att de allmänna separationskostnaderna inte utgör statligt stöd men att försiktighetsmarginalen på 500 miljoner däremot gör det (dvs. en del av åtgärd B3). Försiktighetsmarginalen ger ABN AMRO N extra kapital och utgör en selektiv fördel.
(266)
Kommissionen observerar att det inte fanns någon avtalsenlig eller ekonomisk skyldighet att slå samman FBN och ABN AMRO N när den nederländska staten förvärvade dessa företag. Fondfövaltningsdivisionen hos ABN AMRO N hade faktiskt integrerats med Fortis Bank SA/NV, men den divisionen är inte nödvändig för banker eftersom många andra banker hämtar sina fondförvaltningsprodukter från externa leverantörer. Det var den nederländska staten själv som den 21 november 2008 beslutade att slå samman ABN AMRO N och FBN eftersom man föredrog det alternativet framför andra omstruktureringsalternativ, t.ex. att låta de båda bankerna vara fristående, snabb försäljning av den ena eller båda företagen eller snabb försäljning av större dotterbolag.
(267)
FBN och ABN AMRO N kunde inte själva betala de inledande integrationskostnaderna för sammanslagningen. Kommission observerar att den nederländska staten har försvarat sammanslagningen offentligt med att säga att ”de båda bankerna är starkare tillsammans än ensamma” (112). Sammanslagningen borde faktiskt leda till stora synergifördelar (beräknas till 1,1 miljarder euro före skatt per år) och ett starkare konkurrensläge (t.ex. större marknadsandelar, bättre finansieringsbas osv.).
(268)
För att dra nytta av sammanslagningen måste FBN och ABN AMRO N ådra sig ett antal olika kostnader (dvs. kostnader i samband med korrigeringsåtgärden, integrationskostnader). Den nederländska staten betalade dessa kostnader genom en rekapitalisering (vid en tidpunkt då det fortfarande var svårt att få fram kapital) medan FBN och ABN AMRO N fick alla fördelar. Därför innebar detta en klar fördel för FBN och ABN AMRO N.
(269)
Enligt den nederländska staten har sammanslagningen ett positivt diskonterat nettovärde (113). Såsom redan har tagits upp i skälen 235-242 åtföljer dock åtgärderna B4 och B5 andra statliga stödåtgärder och är en del av en större omstruktureringsplan, varför den marknadsekonomiska investerarprincipen inte gäller.
(270)
Därför bör slutsatsen dras att åtgärderna B4 och B5 utgör statligt stöd på 300 miljoner euro respektive 1,2 miljarder euro. De ger FBN och ABN AMRO N en selektiv fördel genom att förse dem med kapital.
(271)
Åtgärd C försåg FBN med kapital som gjorde det möjligt för företaget att uppfylla det finansiella tillsynsorganets minimikrav. Om den nederländska staten inte hade konverterat sitt Tier 2-kapital till Tier 1-kapital skulle FBN ha tvingats avbryta sin verksamhet eller söka alternativa lösningar, t.ex. att minska sina riskviktade tillgångar för att frigöra Tier 1-kapital. Tack vare åtgärden fick FBN mer kapital och ett starkare konkurrensläge än i ett scenario utan stöd.
(272)
Den nederländska staten konverterade Tier 2-skuldinstrument med ett nominellt värde på 1,35 miljarder euro till motsvarande belopp i Tier 1-kapital. Denna konvertering leder till samma kassaflöde som i ett scenario där FBN hade återköpt de Tier 2-instrument som ägdes av staten till parikurs, följt av kapitalökning med samma belopp. Analogt med resonemanget i skäl 250 skulle kommissionen kunna godta att marknadsvärdet för de skuldinstrument den nederländska staten avstod låg under parivärdet. Med hänsyn till rabatterna för liknande instrument hos banker i samma kategori är en rabatt på [135 - 405] miljoner euro (eller [10 - 30] %) motiverad. Med andra ord betalade FBN indirekt [135 - 405] miljoner euro för mycket till den nederländska staten genom att underförstått återköpa instrumenten till pari. Stödbeloppet skulle därför vara [0,945 - 1,215] miljarder euro i stället för 1,35 miljarder euro.
(273)
Den nederländska staten påstående att åtgärden är i linje med den marknadsekonomiska investerarprincipen kan inte godtas. Åtgärden följer andra åtgärder som är kontaminerade med statligt stöd, såsom förklaras i skälen 235-242, varför principen inte är tillämplig.
(274)
Därför bör slutsatsen dras att åtgärd C utgör statligt stöd med beloppet [0,945 - 1,215] miljarder euro eftersom åtgärden ger FBN en fördel i form av extra kapital.
(275)
När det gäller betalningarna till övriga medlemmar i konsortiet har kommissionen dragit slutsatsen att dessa betalningar faktiskt utgör en del av skyldigheterna enligt konsortie- och aktieägaravtalet. Medlemmarna i konsortiet hade förväntat sig att vissa oväntade problem skulle uppkomma i samband med separationsprocessen, och konsortie- och aktieägaravtalet innehåller förfaranden för att lösa dessa. Kommissionen har inte funnit några bevis för att den nederländska statens betalningar till övriga konsortiemedlemmar har lett till någon extra överföring av tillgångar till ABN AMRO N eller till någon annan fördel för det företaget.
(276)
Därför bör slutsatsen dras att åtgärd D inte utgör statligt stöd eftersom åtgärden var en skyldighet för den nederländska staten enligt konsortie- och aktieägaravtalet och inte för ABN AMRO N. Åtgärden ger inte ABN AMRO N någon selektiv fördel.
(277)
Kommissionen har kommit till slutsatsen att de korsvisa skuldförbindelserna i hög grad har ett specifikt samband med separationen av ABN AMRO N från dess moderföretag ABN AMRO Bank (nu RBS NV). Enligt nederländsk bolagslag förblir Deutsche Bank i egenskap av köpare av New HBU ansvarig för ABN AMRO Banks skulder om den senare inte uppfyller sina skyldigheter. Därför vill Deutsche Bank gottgöras för den risk man löper i förhållande till ABN AMRO Bank. Om ABN AMRO N inte hade separerats från ABN AMRO Bank skulle dessa korsvisa skuldförbindelser mellan New HBU och ABN AMRO Bank inte ha existerat. Det innebär att den nederländska staten tillhandahåller ett garantiåtagande för en korsvis skuldförbindelse som existerar endast på grund av separation av ABN AMRO N. Den nederländska staten tillhandahåller ingen garanti för den korsvisa skuldförbindelsen mellan New HBU och ABN AMRO N.
(278)
Därför bör slutsatsen dras att det kan godtas att åtgärd E inte utgör statligt stöd, eftersom separationen av ABN AMRO N från ABN AMRO Bank är en skyldighet för den nederländska staten enligt konsortie- och aktieägaravtalet.
6.1.4 Kvantifiering av det statliga stödet
(279)
ABN AMRO Group (eller FBN och ABN AMRO N före sammanslagningen) har dragit fördel av rekapitaliseringsstöd på mellan 4,2 miljarder euro och 5,45 miljarder euro. Detta belopp motsvarar 2,75 % till 3,5 % vid jämförelse med ABN AMRO Groups riskviktade tillgångar.
(280)
Kommissionen observerar att även FBN drog fördel av ett mycket stort likviditetsstöd, både relativt sett och i absoluta tal.
Tabell 5
Statligt stöd: Sammanfattningstabell över rekapitaliseringsstöd och likviditetsstöd
Rekapitaliseringsstöd
(alla belopp är angivna i miljarder euro)
Statligt stöd min
Statligt stöd max
Riskviktade tillgångar för sammanslagna FBN-ABN AMRO N
min-% av riskviktade tillgångar
max-% av riskviktade tillgångar
Åtgärd Z: Nederländska staten förvärvar AA från FBN
[0 - 2,75]
[0,95 - 3,65]
162,6 (114)
[0 - 1,7]
[0,6 - 2,25]
Åtgärd B3: Separationskostnader (försiktighetsmarginal)
0,5
0,5
149,5 (115)
0,33 %
0,33 %
Åtgärd B4: Kapitalunderskott i relation till HBU-försäljningen
0,3
0,3
149,5
0,20 %
0,20 %
Åtgärd B5: Integrationskostnader
1,2
1,2
149,5
0,80 %
0,80 %
Åtgärd C: Konvertering Tier 2 == Tier 1
[0,945 - 1,215]
[0,945 - 1,215]
149,5
[0,63 - 0,82] %
[0,63 - 0,82] %
Totalt rekapitaliseringsstöd
4,2
5,45
2,75 %
3,5 %
Finansieringsstöd/likviditetsstöd
Åtgärd Y1: Kortfristig likviditetsfacilitet
45
Åtgärd Y2: Långfristiga lån
7,9
Emission av nya skuldinstrument inom ramen för det nederländska garantisystemet
18,8
Total finansiering/likviditetsstöd
71,7 (eller 52,9 efter korrigering för dubbelräkning) (116)
6.2 Kompatibilitet mellan olika stödåtgärder
(281)
Enligt artikel 107.3 b i fördraget har kommissionen rätt att förklara ett stöd förenligt med den inre marknaden om det är avsett att ”avhjälpa en allvarlig störning i en medlemsstats ekonomi”. När det gäller den nederländska ekonomin bekräftades risken för allvarlig störning i kommissionens olika godkännanden av åtgärder som vidtogs av de nederländska myndigheterna för att bekämpa finanskrisen, t.ex. garantisystemet.
(282)
I det avseendet är det dock viktigt att vara uppmärksam på att förstainstansrätten har betonat att artikel 107.3 b i fördraget ska tillämpas restriktivt (117), så att den ekonomiska störningen ska påverka hela medlemsstaten och inte bara ha regional effekt. Kommission noterar att ABN AMRO N och FBN är ledande nederländska banker med ett nationellt nätverk av filialer och ledande marknadspositioner inom ett brett urval segment på de nederländska marknaderna för retail banking och banktjänster för små och medelstora företag. Med tanke på de många osäkerheterna i samband med återhämtningen från den globala finansiella och ekonomiska krisen skulle det innebära en allvarlig störning av den nederländska ekonomin om dessa banker skulle upphöra. Därför kan statligt stöd från den nederländska staten bedömas enligt artikel 107.3 b i fördraget.
(283)
Kommission har gett mer ingående information om specifika åtgärder i sina meddelanden: bankmeddelandet, rekapitaliseringsmeddelandet och meddelandet om värdeminskade tillgångar samt om nödvändiga omstruktureringar i sitt omstruktureringsmeddelande.
(284)
De enskilda åtgärderna bör prövas mot relevanta meddelanden från kommissionen. Instrumentet för sänkning av kapitalkravet täcker inte värdeminskade tillgångar och är faktiskt en ställföreträdande rekapitaliseringsåtgärd. De allmänna principerna bakom meddelandet om värdeminskade tillgångar bör dock även gälla för instrumentet för sänkning av kapitalkravet för att vara i linje med den inre marknaden. För att upprätthålla lika konkurrensvillkor måste kommissionen kontrollera att instrumentet för sänkning av kapitalkravet inte användes för att flytta förväntade förluster på portföljen till staten. Åtgärd A bör alltså innehålla tillräckliga incitament för utträde, och om den ekonomiska situationen skulle försämras skulle ABN AMRO N fortfarande tvingas ta vissa förluster via en vertikal andel. Likviditetsåtgärderna (Åtgärderna Y1 och Y2) bör bedömas mot bankmeddelandet och rekapitaliseringsåtgärderna (och mer specifikt Z, B4 och B5 samt den försiktighetsmarginal på 500 miljoner euro som utgjorde en del av åtgärderna B3 och C) mot rekapitaliseringsmeddelandet.
6.2.1 Förenlighet av åtgärderna Y1 och Y2 enligt bankmeddelandet
(285)
För att följa bankmeddelandets principer bör åtgärderna Y1 och Y2 vara väl avpassade, proportionerliga och utformade för att undvika otillbörlig snedvridning av konkurrensen.
(286)
Kommissionen upprepar slutsatsen i skäl 51 i beslutet av den 8 april 2009 att åtgärden för att kapa alla kopplingar mellan FBN och dess likviditetsbegränsade moderbolag Fortis SA/NV var nödvändig för att skydda FBN från sitt moderbolags svårigheter, som vid den tidpunkten var akuta. Därför kan åtgärden anses vara väl avpassad för att undsätta FBN.
(287)
Åtgärderna Y1 och Y2 bör också vara proportionerliga och inte snedvrida konkurrensen i onödan. I det avseendet ser kommission med gillande på det prissättningssystem som den nederländska staten har utvecklat, som syftar till att skapa lika konkurrensvillkor inom garantisystemet (se skäl 169). När det gäller garantisystem har kommissionen konsekvent krävt att medlemsstaterna ska ta ut en premie på minst 50 baspunkter för garantiåtaganden som är längre än tre månader (och inte längre än 12 månader). Kommissionen fann att den nederländska staten inte konsekvent begärde Euribor + 50 baspunkter för lån med längre löptid än tre månader. Därför kan kommission förklara åtgärd Y1 förenlig med den inre marknaden endast på villkor att en korrigeringsbetalning på 18,2 miljoner euro görs för att se till att lån med längre löptid än tre månader faktiskt ersätts med Euribor + 50 baspunkter. Kommissionen noterar att det är positivt att alla likviditetsfaciliteter hade återbetalats och avslutats i juni 2009.
(288)
När det gäller åtgärd Y2 observerar kommissionen att FBN fick förmånen att få relativt billiga lån, vilket kan snedvrida konkurrensen, eftersom den nederländska staten inte ändrade ränta och löptid för lånen. Därför kan kommissionen förklara åtgärden förenlig med bankmeddelandet endast om alla villkor som anges längre fram i detta beslut, framför allt de särskilda villkoren för att begränsa snedvridning av konkurrensen, uppfylls.
6.2.2 Förenlighet av åtgärderna Z, B3 (dvs. 500 miljoner euro), B4 och B5 samt C med rekapitaliseringsmeddelandet
(289)
Kommissionen har dragit slutsatsen att de berörda åtgärderna infördes för att tillgodose ett verkligt behov och att de representerade ett nödvändigt minimum för att återställa lönsamheten helt för berörda företag.
(290)
När det gäller ersättning observerar kommissionen att staten redan ägde 100 % av stamaktierna i FBN (och indirekt 100 % av dem i ABN AMRO N). Alla dessa åtgärder var oundgängliga för att bevara värdet av detta aktieinnehav.
(291)
ABN AMRO Group kommer att ha en avkastning på eget kapital på ca […] % 2013, vilket tyder på att en långsiktigt lönsam enhet skapades tack vare den statliga interventionen.
(292)
Alla tillgängliga värderingar av ABN AMRO Group ligger väl över det sammanlagda stödet från åtgärderna Z, B3, B4, B5 och C (dvs. mellan 4,2 miljarder euro och 5,45 miljarder euro). Därmed kommer staten att få en rimlig gottgörelse för det stöd som beviljades ABN AMRO N och FBN (118).
(293)
Med hänsyn till ovanstående har kommissionen dragit slutsatsen att åtgärderna Z, B3, B4, B5 och C är förenliga med rekapitaliseringsmeddelandet förutsatt att de villkor som anges längre fram i detta meddelande uppfylls.
6.2.3 Förenlighet av instrumentet för sänkning av kapitalkravet med principerna i meddelandet om värdeminskade tillgångar
(294)
Kommissionen vidgår att det instrument för sänkning av kapitalkravet som införts av den nederländska staten skiljer sig från traditionella åtgärder för värdeminskade tillgångar som bedömts i andra ärenden. Andra åtgärder för värdeminskade tillgångar är avsedda att frigöra bankerna från sådana tillgångar, men den portfölj som skyddas av instrumentet för sänkning av kapitalkravet är en traditionell nederländsk inteckningsportfölj vars resultat varken ABN AMRO N eller externa experter förväntade sig skulle försämras i någon högre utsträckning.
(295)
Kommissionen observerar att en traditionell rekapitalisering på ABN AMRO N:s nivå inte var läglig för den nederländska staten eftersom ABN AMRO N inte var en separat juridisk person vid den aktuella tidpunkten och nederländska staten skulle inte ha kunnat avgränsa sitt kapitalbidrag, vilket skulle ha haft negativa följder, särskilt i trångmålssituationer. Vidare var privata instrument för sänkning av kapitalkravet inte användbara med tanke på transaktionens storlek och komplexiteten i samband med separation av ABN AMRO Bank NV, moderbolaget till ABN AMRO N och ABN AMRO Z.
(296)
Med tanke på den speciella bakgrunden kan kommissionen godta att instrumentet för sänkning av kapitalkravet är ett alternativ till en traditionell kapitalökning snarare än ett skydd mot toxiska tillgångar och därför är en nödvändig och väl avpassad åtgärd för att lösa ABN AMRO Z:s specifika kapitalproblem.
(297)
Trots att åtgärden huvudsakligen är en ställföreträdande åtgärd för rekapitalisering bör den vara samstämmig med andra system för sänkning av kapitalkraven så att den inre marknaden skyddas, såsom beskrivs i skäl 284.
(298)
Kommissionen har dragit slutsatsen att den nederländska staten har tillhandahållit tillräckliga bevis för att värderingen var sådan att ABN AMRO N eller dess rättsliga efterträdare kommer att bära förväntade förluster. Marknadsdata (särskilt kreditbedömningsrapporter), historiska data och nya bevis från ABN AMRO N visar att den årliga första förlusttranchen på 20 baspunkter bör räcka för att täcka förväntade förluster.
(299)
Den ersättning ABN AMRO N betalar är inte lägre än den som begärs i meddelandet om värdeminskade tillgångar och rekapitaliseringsmeddelandet. Ersättningen innebär att ABN AMRO N kommer att betala 10 % på kapital som frigörs genom transaktionen som en följd av minskningen av de riskviktade tillgångarna. Den ersättningen är förmånlig i förhållande till de miniminivåer som anges i punkt 27 i rekapitaliseringsmeddelandet. Med tanke på den relativt höga ersättningen kan den vertikala andelen på 5 % och återkravsmekanismen anses vara i linje med punkt 24 och fotnot 15 i meddelandet om värdeminskade tillgångar.
(300)
Åtgärd A innehåller dessutom tillräckliga incitament för utträde. De köpoptioner som beskrivs i skäl 107 tyder på att det är lätt för ABN AMRO N (eller nu ABN AMRO Group) att avsluta åtgärden. Dessutom är prissättningen sådan att åtgärden blir dyrare ju längre tid som går. Enligt avtalsvillkoren kommer prissättningen inte att justeras när ABN AMRO Group börjar beräkna sitt kapital utifrån Basel II. Att ingen justering görs kommer att minska åtgärdens effekt på sänkningen av kapitalkravet medan garantiavgiften inte minskar. Dessutom beräknas den första förlusttranchen som en procentandel av det initiala portföljvärdet, så att den första förlusttranchen som en procentandel av den utestående portföljen (dvs. den initiala portföljen korrigerad för bland annat återbetalningar) gradvis ökar över tiden.
(301)
Med tanke på egenskaperna hos instrumentet för sänkning av kapitalkravet och på omstruktureringsplanerna från december 2009 respektive november 2010 som beskrivs under rubrik 2.3 i detta beslut anser kommissionen att åtgärd A är förenlig med de allmänna principerna i meddelandet om värdeminskade tillgångar och principen om den inre marknaden enligt skäl 284.
(302)
Att instrumentet för sänkning av kapitalkravet betalades in av ABN AMRO Group strax efter att man hade genomfört Basel II-kraven bekräftar efterhandsanalysen i skälen 294-301.
6.3 Bedömning av stödet och av omstruktureringsplanerna från december 2009 respektive november 2010 enligt omstruktureringsmeddelandet
(303)
Med tanke på stödets storlek och räckvidd enligt beskrivningen i ovanstående stycken, särskilt att rekapitaliseringsstödet överstiger 2 % av de riskviktade tillgångarna, tror kommissionen att en mer genomgripande omstrukturering krävs, i linje med punkt 4 i omstruktureringsmeddelandet.
6.3.1 Lönsamhet
(304)
En omstruktureringsplan bör visa att bankens strategi bygger på ett sammanhängande koncept och att banken har återställt långsiktig lönsamhet utan hjälp av statligt stöd.
(305)
Såsom fastställdes redan i beslutet av den 5 februari 2010 byggde affärsmodellerna för FBN och ABN AMRO N inte på överdrivet risktagande och ohållbar lånepraxis. De både företagen blev dock sårbara och dåligt rustade inom vissa kärnområden som en följd av separationen från respektive modergrupper. Efter sönderfallet av dess moderföretag hade ABN AMRO N bristfällig tillgång till större företag, hade inte längre ett internationellt nätverk och saknade möjlighet att erbjuda ett antal olika produkter och IT-möjligheter. Även FBN drabbades hårt av separationen från sitt moderföretag och finansieringen därifrån och fick i hög grad förlita sig på kapitalmarknaderna. ABN AMRO Groups omstruktureringsplan från december 2009 (och även den uppdaterade omstruktureringsplanen från november 2010) visar att integration av ABN AMRO N och FBN ger en betydande förstärkning på områden där de enskilda företagen har svagheter. Kombinationen av FBN och ABN AMRO N bidrog till att undanröja en del av orosmomenten. ABN AMRO N:s omfattande verksamhet inom retail och private banking hade stor inlåning, vilket skapade en bättre finansieringsprofil för den integrerade gruppen. FBN kunde delvis lösa ABN AMRO N:s problem med ett bristfälligt internationellt nätverk och de båda grupperna kunde lösa exempelvis IT-relaterade problem bättre gemensamt (dvs. genom att de inte behövda återuppbygga var sin IT-plattform och uppsättning supportverktyg).
(306)
De ekonomiska prognoserna visar att den sammanslagna enheten i slutet av omstruktureringsperioden borde kunna täcka sina kostnader och få en rimlig avkastning på eget kapital på ca […] %. Även i ett stresscenario kommer företaget att kunna fortsätta göra vinst och samtidigt hålla sina kapitalkvoter över minimikraven. Därmed förefaller företagets kapitalbuffert vara tillräckligt hög - efter de upprepade statliga interventionerna - för att det ska klara framtida motgångar utan att behöva vända sig till staten igen.
(307)
Såsom siffrorna för andra halvåret 2008 och första halvåret 2009 visade är tillräckligt höga nettoränteintäkter av avgörande betydelse för att skapa ett helt lönsamt företag. Därför är en förutsättning för att omstruktureringsplanen från december 2009 och den uppdaterade omstruktureringsplanen från november 2010 ska kunna förklaras förenliga med lönsamhetskravet i omstruktureringsmeddelandet att ABN AMRO Group strävar efter att uppnå de uppdaterade nettoränteintäkter som anges i omstruktureringsplanen från november 2010. ABN AMRO Group bör lämna regelbundna rapporter till kommissionen om sina framsteg - minst varje kvartal. Om ABN AMRO Group observerar avvikelser från prognoserna ska korrigeringsåtgärder genast vidtas.
(308)
En omstruktureringsplan bör innehålla prognoser med nödvändig detaljgrad och en omstrukturering innebär också att man måste överge verksamheter som skulle fortsätta vara förlustbringande på medellång sikt av strukturella skäl (119). I punkt 120 i beslutet av den 5 februari 2010 uttrycker kommissionen tvivel på att lönsamheten för Prime Fund Solutions-divisionen - som rapporterade en betydande Madoff-relaterad förlust 2008 - hade hanterats på ett tillfredsställande sätt. Problemet hade lösts genom att PFS hade sålts till Credit Suisse (se även skäl 74). De detaljerade prognoserna på divisionsnivå visar att alla divisioner bidrar positivt till resultaten både i grundscenariot och i ett stresscenario. Kommissionen kan därför dra slutsatsen att det inte finns några andra divisioner med lönsamhetsproblem av strukturell karaktär och att inga ytterligare avvecklingar krävs för att förbättra företagets lönsamhet.
6.3.2 Ansvarsfördelning/nödvändigt minimum
(309)
En omstruktureringsplan bör tydligt visa att stödet har begränsats till ett nödvändigt minimum. Kostnader i samband med omstruktureringen bör inte bäras av staten utan i så hög grad som möjligt även av dem som investerade i banken. Med andra ord bör banken och dess kapitalägare i största möjliga utsträckning bidra med egna medel till omstruktureringen. Omstruktureringsstöd bör begränsas till att täcka de kostnader som är nödvändiga för att återställa lönsamheten. Detta innebär att ett företag inte bör få offentliga medel som skulle kunna användas till att finansiera marknadssnedvridande verksamheter som inte har anknytning till omstruktureringen, till exempel förvärv (120).
(310)
Omstruktureringsmeddelandet tar upp att ett förbud mot förvärv krävs för att begränsa stödet till ett nödvändigt minimum. I punkt 23 i omstruktureringsmeddelandet sägs det uttryckligen att ”ett företag bör inte få offentliga medel som skulle kunna användas till att finansiera marknadssnedvridande verksamheter som inte har anknytning till omstruktureringen. Till exempel bör förvärv av aktier i andra företag eller nya investeringar inte finansieras genom statligt stöd, såvida detta inte är av avgörande betydelse för att återställa företagets lönsamhet.”
(311)
Omstruktureringsmeddelandet kopplar också ett förbud mot förvärv till snedvridning av konkurrensen. I punkterna 39 och 40 i meddelandet förklaras det att ”Statligt stöd får inte användas till skada för konkurrenter som inte åtnjuter liknande offentligt stöd” och att ”banker inte bör använda statligt stöd för förvärv av konkurrerande verksamheter. Detta villkor bör gälla i minst tre år och får fortsätta att gälla fram till slutet av omstruktureringsperioden, beroende på stödets räckvidd, storlek och varaktighet.”
(312)
I linje med punkt 40 i omstruktureringsmeddelandet kan stöd förklaras förenligt endast under förutsättning att ABN AMRO Group tillämpar ett strikt förbud mot förvärv (121) under tre år från och med datumet för detta beslut. Förbudet mot förvärv bör förlängas om den nederländska staten fortsätter äga mer än 50 % av ABN AMRO Group efter tre år. Förbudet bör dock inte gälla längre än fem år. En del av stödet har redan återbetalats, men vissa åtgärder (bland annat åtgärderna Z och C) kan inte återbetalas av banken på grund av den form i vilken de beviljades (dvs. inte i form av ett hybridskuldinstrument). Det går att använda avslutningen av det statliga ägarskapet för att uppskatta när fördelen från det statliga stödet upphör att gälla.
(313)
Kommissionen observerar att det redan i omstruktureringsplanen från december 2009 (kompletterad med prognoser för ett värsta scenario den 23 mars 2010) anges att ABN AMRO Group har blivit en lönsam enhet som bör ha en god avkastning på eget kapital och till och med förväntas göra hyggliga vinster under sämre ekonomiska förhållanden. Den uppdaterade omstruktureringsplanen från november 2010 bekräftar denna analys. Förvärv är inte nödvändiga för att återställa lönsamheten. Därför motverkar inte ett förbud mot förvärv återställningen till lönsamhet.
(314)
Kommissionen anser att det i enlighet med punkt 26 i omstruktureringsmeddelandet är oundvikligt med ett förbud mot hybridkuponger och inlösen (122). I samband med en omstrukturering är åtgärder som minskar de sammanlagda egna medlen inte förenliga med kraven på ansvarsfördelning och nödvändigt minimum.
(315)
Såsom anges i punkt 26 i omstruktureringsmeddelandet ”bör bankerna inte använda statligt stöd till ersättning för egna medel (eget kapital och efterställda skulder) om denna verksamhet inte ger tillräcklig avkastning”. Genom en grundlig bedömning av ABN AMRO Groups omstruktureringsplan från december 2009 (och den uppdaterade omstruktureringsplanen från november 2010) kan kommissionen dra slutsatsen att ABN AMRO Group inom ca två år bör ha återställt sin lönsamhet med en godtagbar avkastning på eget kapital på ca […] % 2012 respektive 2013. Mot den bakgrunden förefaller ett tvåårigt förbud mot hybridkuponger och inlösen (123) leda till att företagets kapitalägare tar en rimlig del av ansvaret (124). Därmed kan stödet förklaras förenligt endast under förutsättning att ett tvåårigt förbud mot hybridkuponger och inlösen föreligger såsom beskrivs närmare i artikel 8 i beslutets normativa del. Detta förbud mot kuponger och inlösen bör även gälla innehavare av FBNH preferensaktier för att undanröja det tvivel kommissionen uttrycker i skäl 130 i beslutet av den 5 februari 2010.
(316)
I andra fall är ansvarsfördelningsåtgärder nödvändiga också för att se till att räddade banker tar tillräckligt stort ansvar för konsekvenserna av sitt tidigare beteende genom att skapa tillräckliga incitament för framtida beteenden från sin egen och andras sida. Denna faktor är mindre relevant i detta fall eftersom företagets problem till stor del var kopplade till det tidigare moderföretaget Fortis SA/NV (se avsnitt 6.3.3 ”Åtgärder för att begränsa snedvridningar av konkurrensen”). Därför kan det ur ansvarsfördelningsperspektiv också godtas att inga större avvecklingar förekommer utöver PFS och Intertrust som tillsammans stod för […] % av den totala driftsinkomsten och […] % av de riskviktade tillgångarna.
6.3.3 Åtgärder för att begränsa snedvridningar av konkurrensen
(317)
När det gäller åtgärder som krävs för att begränsa snedvridningar av konkurrensen uppvisar detta ärende vissa atypiska egenskaper.
(318)
Punkt 28 i omstruktureringsmeddelandet tar upp vilken typ av snedvridningar av konkurrensen som kan förekomma om statligt stöd ges för att bevara den ekonomiska stabiliteten under systemiska kriser: ”I de fall banker konkurrerar med varandra på grundval av kvaliteten på sina produkter och tjänster kommer de som tar alltför stora risker eller har en affärsmodell som inte är hållbar till slut att förlora marknadsandelar och, eventuellt, försvinna från marknaden, medan effektivare konkurrenter kommer att kunna expandera eller gå in på de berörda marknaderna. Statligt stöd förlänger befintliga snedvridningar av konkurrensen som är följden av ett alltför högt risktagande och ohållbara affärsmodeller, eftersom det innebär ett konstlat stöd till stödmottagarnas marknadsstyrka. På så sätt kan stödet uppmuntra stödmottagarna till ett överdrivet risktagande samtidigt som de som inte får stöd får mindre incitament att konkurrera, investera och ägna sig åt innovation.”
(319)
Såsom förklaras i beslutet av den 3 december 2008 berodde svårigheterna för Fortis SA/NV och Fortis Bank SA/NV på överdrivet risktagande: i) Fortis Bank SA/NV investerade stora belopp i strukturerad kredit och ii) Fortis SA/NV beslutade att köpa ABN AMRO N till ett mycket högt pris. För att stöd till sådana banker ska tillåtas kräver kommissionen en betydande minskning av stödmottagarens marknadsnärvaro. I detta avseende observerar kommissionen att Fortis SA/NV har delats upp i fyra: de belgiska och internationella försäkringstillgångarna ingår fortfarande i det listade Fortis SA/NV (som efter Fortis SA/NV:s kollaps döptes om till Ageas), Fortis Bank SA/NV och BGL har förvärvats av BNP Paribas, den nederländska staten förvärvade FBN (inklusive ABN AMRO N) och den nederländska staten förvärvade även den nederländska försäkringsverksamheten (125). Med andra ord har Fortis SA/NV delats upp i mindre enheter och Fortis Bank SA/NV själv har delats i två delar (126).
(320)
Kommissionen observerar att de åtgärder till förmån för FBN och ABN AMRO N som bedöms i det här beslutet har särskilda egenskaper som skiljer sig från andra omstruktureringsärenden som kommissionen har haft hand om under den aktuella krisen, inklusive dem med Fortis Bank SA/NV och Fortis SA/NV. I detta ärende behövde FBN och ABN AMRO N inte statligt stöd främst för att de hade fattat felaktiga ledningsbeslut. Behovet av statligt stöd berodde t.ex. inte på ackumulering av överdrivna risker i samband med deras investeringar eller lånepolicy eller på att de hade tillämpat en ohållbar prissättningspolicy. Svårigheterna för Fortis SA/NV och Fortis Bank SA/NV berodde inte heller på en riskabel utlånings- eller prissättningspolicy inom retail banking, private banking eller commercial banking, som tvärtom var lönsamma verksamheter. Följaktligen anser kommissionen att stödet till FBN och ABN AMRO N är betydligt mindre snedvridande än det stöd som godkänts till finansinstitut som har ackumulerat överdrivna risker. Därför anser kommissionen inte att ytterligare avvecklingar behövs.
(321)
Det bör däremot säkerställas att det statliga stödet inte används av FBN och ABN AMRO N för tillväxt på konkurrenternas bekostnad, t.ex. genom att en olämplig prissättningspolicy tillämpas eller genom förvärv av andra finansinstitut. Om detta skulle inträffa skulle stödet innebära att ”de som inte får stöd får mindre incitament att konkurrera, investera och ägna sig åt innovation” och kunde undergräva ”incitamenten till gränsöverskridande verksamhet” genom att avskräcka aktörer från inträde på den nederländska marknaden.
(322)
Det statliga stödet kan därför förklaras förenligt endast om tillräckliga åtgärder tillämpas för att säkerställa att stödet inte används till skada för konkurrenter som inte åtnjuter liknande offentligt stöd. Lika konkurrensvillkor ska råda mellan banker som får offentligt stöd och banker som inte får det. Det statliga stödet bör inte försvaga incitamenten för dem som inte får stöd att konkurrera, investera och ägna sig åt innovation och inte heller skapa barriärer som undergräver gränsöverskridande verksamhet.
(323)
Omstruktureringsmeddelandet föreskriver att sådana övre gränsers karaktär och form ska bero på stödbeloppet samt villkoren för och omständigheter kring beviljandet. Hänsyn ska även tas till särdragen hos den marknad eller de marknader där den stödmottagande banken är verksam. Stödbeloppet har beskrivits i avsnitt 6.1.3 ”Kvantifiering av stöd”. De särskilda villkor och omständigheter som gällde för beviljande av stödet diskuteras i inledningen av det här avsnittet. Såsom nämns i punkt 32 av omstruktureringsmeddelandet har också bankens storlek och relativa betydelse på sin marknad eller sina marknader betydelse. Om den omstrukturerade banken har en begränsad återstående marknadsnärvaro är det mindre sannolikt att kompletterande åtgärder behövs. Därför har de villkor som krävs för att stöd ska förklaras förenligt huvudsakligen att göra med retail banking och private banking, eftersom företaget redan har minskat sin närvaro inom commercial banking genom avvecklingen av New HBU.
(324)
Stödet kan förklaras förenligt med omstruktureringsmeddelandet på villkor att ABN AMRO Group genomför de åtgärder som beskrivs i punkterna 325-329.
(325)
Inom retail banking och private banking kan stödet förklaras förenligt på villkor att ABN AMRO Group inte kommer att vara prisledare för standardiserade spar- och inteckningsprodukter. I linje med punkt 44 i omstruktureringsmeddelandet bör ABN AMRO Group inte erbjuda prisvillkor som inte kan matchas av konkurrenter som inte mottar stöd.
(326)
Eftersom ett förbud mot prisledarskap kan vara mindre effektivt inom segment med många icke-standardiserade produkter, t.ex. private banking i Nederländerna där ett specifikt klagomål inkom, krävs att ett ytterligare villkor uppfylls i linje med punkt 44 i omstruktureringsmeddelandet för att stödet ska kunna förklaras förenligt. ABN AMRO Group måste ha målsättningen att uppnå de nettoränteintäkter som presenterades för kommissionen den 8 november 2010. Därför bör ABN AMRO Group vidta lämpliga åtgärder så snart det blir uppenbart att resultaten blir lägre än prognoserna, särskilt om detta beror på låga räntemarginaler.
(327)
Eftersom ett förbud mot prisledarskap är svårt att genomföra och övervaka inom private banking krävs andra lämpliga åtgärder, t.ex. sådana som främjar marknadsinträde, såsom beskrivs i punkt 44 i omstruktureringsmeddelandet. I det avseendet är ett nödvändigt villkor för att stödet ska kunna förklaras vara förenligt att ABN AMRO Group genomför en åtgärd som underlättar omställning. Konkret bör ABN AMRO Group täcka sina egna administrations-, överförings- och transaktionskostnader för sina kunder i Private Banking NL. Dessa kostnader är en direkt följd av att förhållandet inom private banking har avslutats och portföljerna överförts (127). Åtgärden bör tillämpas under en period av två på varandra följande månader, med början så snart som möjligt och senast inom ett år från datum för beslutet. Så snart tvåmånadersperioden inleds kommer banken att på ett tydligt och entydigt sätt underrätta alla sina private banking-kunder om den möjlighet de erbjuds. ABN AMRO Group bör också överlämna bevis till kommissionen för att kundöverföringarna utförs enligt normala förfaranden och att inga fördröjningar förelegat under kundöverföringsprocessen.
(328)
Om åtgärderna för att begränsa otillbörlig snedvridning av konkurrensen och närmare bestämt de specifika åtgärderna inom retail banking och private banking genomförs korrekt skulle de också lösa de problem som klaganden tar upp. När kommissionen utredde klagomålet visade det sig att ABN AMRO tillfälligt hade prissatt vissa produkter med förlust men att den prissättningspolicyn hade använts i en likviditetsbegränsad miljö när alla banker konkurrerade aggressivt om inlåningen, samtidigt med att MoneYou kom igång (beslutet om lanseringen av MoneYou fattades före Fortis SA/NV kollaps).
(329)
I punkt 44 i omstruktureringsmeddelandet nämns också att banker inte får använda sig av statligt stöd som en konkurrensfördel när de marknadsför sina finansiella tjänster. Därför är ett villkor för att stödet ska förklaras förenligt att ABN AMRO Group inte använder statligt stöd för marknadsföringskampanjer och kommunikation med investerare under en period av tre år. Dessa förbud kan förlängas till upp till fem år så länge den nederländska staten har ett aktieinnehav på minst 50 % i ABM AMRO Group.
(330)
Med tanke på otillbörliga snedvridningar av konkurrensen ser kommissionen positivt på avvecklingen av PFS och Intertrust. Avvecklingen av PFS gör företaget mindre attraktivt för institutionella kunder, medan Intertrust bland annat tillhandahöll tjänster som kunde förstärka private banking-sidan. Som en följd av detta kan försäljningen av Intertrust göra det lättare för konkurrenter att förbättra sin konkurrenssituation i förhållande till ABN AMRO Mees Pierson. Kommissionen anser också att det faktum att en del av stödet har återbetalats bidrar till att minska de snedvridande effekterna på konkurrensen. Kommissionen ser också positivt på den utdelningspolicy som beskrivs i skäl 75.
6.3.4 Slutsats
(331)
Om alla villkor som tas upp i avsnitten 6.2 och 6.3 uppfylls till fullo ger omstruktureringsplanen från december 2009, uppdaterad genom omstruktureringsplanen från november 2010 tillräckliga bevis för att ABN AMRO Groups långsiktiga lönsamhet har återställts. Omstruktureringsplanen från december 2009 som uppdaterades genom omstruktureringsplanen från november 2010 ger tillräcklig ansvarsfördelning och innehåller adekvata åtgärder för att begränsa otillbörliga snedvridningar av konkurrensen. Därför kan kommission villkorligt förklara att omstruktureringsplanen från december 2009, uppdaterad genom omstruktureringsplanen från november 2010, är i linje med omstruktureringsmeddelandet.
7. SLUTSATS
Kommissionen finner att Nederländerna olagligen har genomfört de statliga stödåtgärder som listas i avsnitt 6.1.3 ”Kvantifiering av statligt stöd” i strid med artikel 108.3 i fördraget. Dessa stödåtgärder kan dock bedömas vara förenliga om de villkor som anges i avsnitten 6.2 och 6.3 och beskrivs mer ingående i detta besluts normativa del uppfylls.
Kommissionen noterar att den nederländska staten som ett undantag har godtagit att ta emot texten i detta beslut endast på engelska.
HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
Artikel 1
Det statliga stöd som Nederländerna har tillhandahållit till ABN AMRO Group är förenligt med den inre marknaden, enligt de villkor som anges i artiklarna 3-9.
Detta statliga stöd tillhandahölls på följande sätt:
-
rekapitaliseringsstöd till ett värde av mellan 4,2 miljarder euro och 5,45 miljarder euro till förmån för FBN och ABN AMRO N, och
-
71,7 miljarder euro i likviditetsstöd.
Artikel 2
I detta beslut gäller följande definitioner:
a)
Med ABN AMRO Group avses ABN AMRO Group och dess direkt eller indirekt helägda dotterbolag, inklusive de enheter där ABN AMRO Group har ensam kontroll i den mening som avses i rådets förordning (EG) nr 139/2004 av den 20 januari 2004 om kontroll av företagskoncentrationer (”EG:s koncentrationsförordning”) (128).
b)
Med rankas högst avses att erbjuda det mest attraktiva priset.
c)
Med privatkund avses en enskild kund (till skillnad från en företagskund).
d)
Med standardiserade spar- och depositionsprodukter för privatkunder avses alla standardiserade produkter för privatkunder som vid varje given tidpunkt utgör minst 85 % av volymen av ABN AMRO Groups produkter på spar- och depositionsmarknaden för privatkunder.
e)
Med standardiserade hypotekslåneprodukter avses alla standardiserade produkter som vid varje given tidpunkt utgör minst 85 % av volymen av ABN AMRO Groups hypotekslåneprodukter.
f)
Med Private Banking NL avses alla affärsenheten Private Bankings klienter utom de som tillhör Private Banking International (129)
Artikel 3
1. Utan föregående medgivande från kommissionen får ABN AMRO Group inte rankas högst när det gäller standardiserade spar- och depositionsprodukter för privatkunder bland de […] finansinstitut som har de största marknadsandelarna på den nederländska sparmarknaden för privatkunder inom segmenten
-
sparkonton,
-
deposition på viss tid med en period på 1 år,
-
deposition på viss tid med en period på 2 år,
-
deposition på viss tid med en period på 3 år,
-
deposition på viss tid med en period på 4 år, och
-
deposition på viss tid med en period på 5 år.
Trots det första stycket, där tre finansinstitut gemensamt rankas högst bland de […] finansinstitut som har den största marknadsandelen i ett segment av den nederländska spar- och depositionsmarknaden för privatkunder, får ABN AMRO Group matcha dessa tre finansinstitut när det gäller standardiserade produkter inom motsvarande segment.
2. Utan föregående medgivande från kommissionen får ABN AMRO Group inte rankas högst när det gäller standardiserade hypotekslåneprodukter bland de […] finansinstitut som har den största marknadsandelen på den nederländska hypotekslånemarknaden för privatkunder.
Trots det första stycket, där tre finansinstitut gemensamt rankas högst bland de […] finansinstitut som har den största marknadsandelen på den nederländska hypotekslånemarknaden för privatkunder, får ABN AMRO Group matcha dessa tre finansinstitut när det gäller motsvarande standardiserade typ av hypotekslån.
3. För att säkerställa efterlevnad av punkterna 1 och 2 ska ABN AMRO Group regelbundet, och minst varje vecka, övervaka de villkor som erbjuds av de […] övriga finansinstitut som har den största marknadsandelen på respektive nederländska sparmarknader, i den mån dessa villkor är offentligt tillgängliga. Om uppgifterna för något av dessa […] andra finansinstitut inte är offentliga ersätts de med uppgifter för det näst största finansinstitutet enligt rankningen av marknadsandel.
Så snart ABN AMRO Group upptäcker att de erbjuder ett förmånligare pris för någon av sina produkter än det som är tillåtet enligt punkterna 1 och 2 i denna artikel ska ABN AMRO Group omedelbart underrätta kommissionen. ABN AMRO Group ska omedelbart ändra produkternas pris och verkställa prisändringen så snart som möjligt.
När det gäller spar- och depositionsprodukter för privatkunder ska ABN AMRO Group genomföra prisändringen senast tio arbetsdagar från det datum då villkorsavvikelsen anmäldes. Om avvikelsen gäller produkter vars pris inte kan ändras annat än vid ett månadsslut och det är mindre än tio dagar från det att avvikelsen noterades och månadsslutet ska ABN AMRO i stället verkställa ändringen vid första tillfälle räknat från slutet av efterföljande månad.
När det gäller hypotekslån ska ABN AMRO Group ändra sin prissättning inom tio arbetsdagar från det datum då villkorsavvikelsen noterades och ändringen ska verkställas senast femton dagar från det datum då villkorsavvikelsen noterades.
4. Det villkor som fastställs i punkterna 1 och 2 ska gälla i tre år räknat från och med dagen för detta beslut. ABN AMRO Group ska varje kvartal och senast två veckor innan ABN AMRO Groups kvartalsrapport offentliggörs lämna in en efterlevnadsrapport avseende detta villkor till kommissionen.
Artikel 4
1. ABN AMRO Group ska göra sitt yttersta för att uppnå de prognoser (inklusive nettoränteintäkter) som lämnades till kommissionen i omstruktureringsplanen från december 2009, i dess uppdaterade from från november 2010. Prognoserna från november 2010 ska uppnås på ABN AMRO Groups konsoliderade nivå.
ABN AMRO Group ska rapportera till kommissionen på kvartalsbasis med en fördelning av prognoser och faktiska resultat (inklusive nettoränteintäkter) på de fyra segment som definieras i omstruktureringsplanen från december 2009 och omstruktureringsplanen från november 2010: Retail Banking, Private Banking NL, Private Banking International, Commercial & Merchant Banking.
ABN AMRO Group får lämna en motiverad begäran till kommissionen om att få se över sina prognoser (inklusive nettoränteintäkterna) för att ta hänsyn till den yttre utvecklingen.
2. ABN AMRO Group ska tillhandahålla en fördelning av prognoserna för nettoränteintäkterna på volymer och marginaler på konsoliderad nivå och för private banking.
ABN AMRO Group ska rapportera till kommissionen på kvartalsbasis, och inom två veckor efter att kvartalsrapporten har offentliggjorts, om nettoränteintäkterna på konsoliderad nivå är in linje med de prognoser som anges i punkt 1. Denna rapport ska också innehålla en jämförelse mellan prognosen för marginalerna och de faktiska marginalerna på konsoliderad nivå och för private banking.
Om nettoränteintäkterna på konsoliderad nivå inte når upp till prognoserna ska ABN AMRO Group ange i rapporten vilka åtgärder som har vidtagits för att uppnå prognoserna.
3. De skyldigheter som fastställs i punkterna 1 och 2 ska gälla i tre år räknat från och med dagen för detta beslut.
Artikel 5
1. ABN AMRO Group ska inte förvärva kontroll över mer än [0 - 7] % av något företag.
2. Genom undantag från punkt 1 får ABN AMRO Group genomföra förvärv om det totala ackumulerade kumulativa bruttopris (exklusive antagande av eller överlåtelse av fordran i samband med ett sådant förvärv) som erläggs av ABN AMRO Group för alla sådana förvärv under en treårsperiod räknat från och med dagen för detta beslut understiger [0 - 600] miljoner euro.
Förbudet i punkt 1 ska inte gälla förvärv av private equity från ABN AMRO Groups sida om förvärven passar in i affärsplanen och den planerade budgeten för ABN AMRO Groups division ”Private Equity” enligt de uppgifter som överlämnades till kommissionen den 5 oktober 2010.
Förbudet i punkt 1 ska heller inte gälla de […] aktieinnehav som togs av ABN AMRO Groups division ”Energy, Commodities and Transportation” som stöd för dess normala finansieringsverksamhet om dessa passar in i affärsplanen och den planerade budgeten för denna division av ABN AMRO Group enligt de uppgifter som överlämnades till kommissionen den 10 januari 2010
ABN AMRO Group ska varje kvartal och senast två veckor efter ABN AMRO Groups kvartalsrapport rapportera till kommissionen. Rapporten ska lista faktiska förvärv som gjorts av divisionerna ”Private Equity” och ”Energy, Commodities and Transportation”. Rapporten ska också ge ingående information om ABN AMRO Groups övriga förvärv som är tillåtna enligt första stycket.
3. Förbudet i punkt 1 ska gälla minst tre år från och med dagen för detta beslut eller till och med den dag då Nederländernas aktieinnehav i ABN AMRO Group faller under 50 %, beroende på vilket som infaller senast. Förbudet ska upphöra att gälla senast fem år från och med dagen för detta beslut.
Om förbudet i punkt 1 gäller i över tre år från och med dagen för detta beslut ska det totala kumulativa bruttoinköpspris som ska tillämpas enligt första stycket i punkt 2 höjas med [0 - 200] miljoner euro per år.
Artikel 6
ABN AMRO Group ska inte använda sitt statliga ägande i reklam eller på annat sätt hänvisa till statligt stöd i sin kommunikation med befintliga eller potentiella kunder och/eller investerare under minst tre år från och med dagen för detta beslut eller till och med den dag då Nederländernas aktieinnehav faller under 50 %, beroende på vilket som infaller senast. Förbudet ska upphöra att gälla senast fem år från och med dagen för detta beslut.
Trots detta förbud får ABN AMRO Group hänvisa till det statliga ägandet och till annat statligt stöd företaget har fått när en sådan hänvisning krävs enligt gällande bestämmelser i lagar eller andra författningar.
Artikel 7
1. ABN AMRO Group ska erbjuda Private Banking NL:s kunder möjligheten att avsluta sin bankförbindelse med ABN AMRO Group och överföra sina investeringsportföljer till andra banker. Detta erbjudande ska gälla under en sammanhängande tvåmånadersperiod (”den relevanta perioden”).
Den relevanta perioden ska inledas så snart som möjligt från och med dagen för detta beslut, (vid behov) med utrymme för en rimlig förberedelsetid, och senast inom ett år från och med dagen för detta beslut. Senast fyra veckor innan den relevanta perioden ska inledas enligt planen ska ABN AMRO Group lämna in ett startdatum till kommissionen för godkännande.
2. ABN AMRO Group ska senast den första dagen av den relevanta perioden förse alla sina Private Banking NL-kunder med entydig information om villkoren för detta erbjudande, enligt beskrivningen i punkt 1. Den information som ABN AMRO Group ska skicka till sina kunder ska överlämnas till kommissionen senast fyra veckor innan den skickas ut till kunderna.
3. I de fall då kunden begär att ett bankförhållande inom private banking ska avslutas ska ABN AMRO Group ombesörja detta genom vanliga förfaranden och till så låg kostnad som möjligt. Om kunden beslutar att överföra sina placeringar och/eller (tillhörande) säkerhetsrätter, och om överföringen är möjlig för den mottagande banken, ska ABN AMRO ombesörja en sådan överföring. Kunderna ska underrättas om möjligheten att överföra placeringar i stället för att avveckla dem och ska informeras om kostnaden för båda alternativen.
ABN AMRO Group ska täcka de av sina egna administrations-, överförings- och transaktionskostnader som är en direkt följd av att förhållandet inom private banking har avslutats och portföljer överförts (130).
ABN AMRO Group ska inte ha skyldighet att täcka andra ekonomiska konsekvenser för kunden.
Artikel 8
ABN AMRO Group ska inte betala någon kupong på Tier 1-kärnkapitalinstrument, Tier-1-kapitalinstrument och Tier-2-kapitalinstrument (inklusive hybridkapitalinstrument och preferensaktier) emitterade före dagen för detta beslut eller utnyttja några köpoptionsrätter i förhållande till sådana kapitalinstrument till och med den 10 mars 2013, annat än om en rättslig skyldighet till detta föreligger.
ABN AMRO Group får emittera nya kapitalinstrument efter dagen för detta beslut eller betala kuponger på sådana nya kapitalinstrument, förutsatt att utfärdandet eller betalningen inte leder till en skyldighet att betala kuponger på deras egna, befintliga kapitalinstrument.
Genom undantag från första stycket får ABN AMRO Group lösa in FCC-instrument (dvs. EUR 87,5 miljoner, 6,25 % icke kumulativa preferensaktier med obegränsad löptid och utan rösträtt av klass A serie I, emitterade av Fortis Capital Company Ltd).
Till och med den 10 mars 2013 ska ABN AMRO Group endast betala utdelning på sina stamaktier om denna utdelning överstiger 100 miljoner euro (131).
Artikel 9
Senast den 30 juni 2011 ska ABN AMRO Group till Nederländerna betala en anpassad ränta på de lån som anges i kommissionens e-postmeddelande av den 24 juni 2010 till den nederländska staten. Beloppen med anpassad räntesats uppgår till 18 152 722 euro.
Artikel 10
Nederländerna ska inom två månader från delgivningen av detta beslut underrätta kommissionen om vilka åtgärder som har vidtagits för att följa beslutet.
Artikel 11
Detta beslut riktar sig till Konungariket Nederländerna.
Utfärdat i Bryssel den 5 april 2011.