РЕШЕНИЕ НА КОМИСИЯТА
от 6 юли 2010 година
относно мярка C 40/07 (ex N 48/07), приведена в действие от Румъния за ArcelorMittal Tubular Products Roman S.A. (наричано по-рано Petrotub Roman S.A.)
(нотифицирано под номер C(2010) 4492)
(само текстът на румънски език е автентичен)
(текст от значение за ЕИП)
(2013/516/ЕС)
ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 108, параграф 2, първа алинея от него,
като взе предвид Споразумението за Европейското икономическо пространство, и по-специално член 62, параграф 1, буква а) от него,
като взе предвид разпоредбите от приложение VII и допълнение А към приложение VII към Протокола за преходните мерки към Договора за присъединяване на Румъния,
като покани заинтересованите страни да представят мненията си в съответствие с посочената(ите) по-горе разпоредба(и) (1) и като взе предвид тези мнения,
като има предвид, че:
I. ПРОЦЕДУРА
(1)
С писмо от 2 февруари 2007 г. Комисията поиска от Румъния да предостави информация относно отписвания на публичен дълг и разсрочване на публичен дълг за Petrotub Roman S.A. (наричано по-нататък „Petrotub“) в контекста на приватизацията му през 2003 г. (след приватизацията дружеството беше преименувано на Mittal Steel Roman, а по-късно - на ArcelorMittal Tubular Products S.A. (2), наричано по-нататък „AM Roman“).
(2)
С писмо от 25 септември 2007 г. Комисията уведоми Румъния, че е решила да открие процедурата, предвидена в член 108, параграф 2 от Договора за функционирането на Европейския съюз, (3) по отношение на възможна помощ във връзка с приватизацията на Petrotub. Решението беше публикувано в Официален вестник на Европейския съюз (4). Комисията прикани заинтересованите страни да представят мненията си относно мярката.
(3)
Румъния представи мнението си с писмо от 26 ноември 2007 г., регистрирано на същата дата. С писма от 28 януари 2008 г., регистрирани на 29 януари 2008 г., ArcelorMittal (дружеството майка) и AM Roman (въпросното дъщерно дружество) представиха мненията си, които бяха съобщени на Румъния на 12 февруари 2008 г. Румъния отговори с писмо от 11 март 2008 г., регистрирано на същата дата.
(4)
Комисията поиска допълнителна информация с писма от 26 февруари 2009 г., 8 октомври 2009 г. и 29 януари 2010 г. Румъния отговори с писма от 27 април 2009 г., 19 октомври 2009 г. и 3 февруари 2010 г., като всяко от тях беше регистрирано на същата съответна дата.
II. ПРЕДСТАВЯНЕ НА ФАКТИТЕ
1. Дружество
(5)
AM Roman е производител на безшевни стоманени тръби, който се намира в Roman, област в Румъния, която получава подпомагане съгласно член 107, параграф 3, буква а) от ДФЕС (5). Преди приватизацията през 2003 г. дружеството, което тогава се наричаше Petrotub, произвеждаше безшевни стоманени тръби, чието производство се състои от горещо валцувани и студено валцувани стоманени тръби с диаметър между 6 и 620 mm и дебелина на стената между 0,5 и 70 mm. Тези продукти намират различно приложение в енергийните индустрии (петрол, газ, химикали, ядрена и конвенционална енергетика) и в машинната и строителната индустрия. След приватизацията дружеството продължи да извършва дейност на същия продуктов пазар. Понастоящем ArcelorMittal Tubular Products Holding B.V. Rotterdam NLD (от групата ArcerlorMittal) притежава дял от 69,76 % в дружеството (6).
2. Мярка
(6)
На 23 юли 2003 г. румънската агенция за приватизация APAPS (понастоящем AVAS) (7) оповести намерението си да продаде дела си от 70 % в Petrotub. Приватизацията беше осъществена чрез публичен търг. На 28 октомври 2003 г. беше подписано споразумение за продажба с LNM Holdings NV (понастоящем ArcelorMittal) за покупна цена от 6 милиона USD (5,1 милиона EUR (8)).
(7)
В контекста на приватизацията APAPS се съгласи от името на румънската държава да отпише публичен дълг в размер на 22,5 милиона EUR и да разсрочи плащането на останалата част от публичния дълг.
(8)
През 1998 г. Petrotub сключи договор за търговски заем в размер на [30-50] (9) милиона DEM [15-25 милиона EUR] за срок до 2011 г., отпуснат от германската банка за развитие Kreditanstalt für Wiederaufbau (наричана по-нататък „KfW“) за закупуването на нов цех за валцуване от Mannesmann AG. Финансовият пакет от KfW беше обезпечен в различните си сегменти с държавни гаранции, предоставени от Германия и Австрия, и с банкова гаранция от румънската банка Banca Comercială Română (BCR). Германската държавна гаранция беше обезпечена с насрещна гаранция от румънската държава. Румънската насрещна гаранция покриваше 85 % от целия заем от KfW в размер на 30-50 милиона DEM. Румъния взе от Petrotub еднократна такса от [3-7 %].
III. РЕШЕНИЕ ЗА ОТКРИВАНЕ НА ОФИЦИАЛНА ПРОЦЕДУРА ПО РАЗСЛЕДВАНЕ
(9)
В решението за откриване на официална процедура по разследване Комисията уведоми Румъния, че основанието за откриване на такава процедура е приложение VII, дял Б относно преструктурирането на стоманодобивната индустрия от Протокола към Договора за присъединяване на Румъния (наричано по-нататък „приложение VII“) и че при липсата на конкретни разпоредби в приложение VII по отношение на правното положение на румънските производители на тръби по време на приватизацията Комисията ще разследва наличието и съвместимостта на държавната помощ за AM Roman на това основание.
(10)
Комисията отбеляза, че покупната цена (5,1 милиона EUR) не покрива загубите, понесени от държавата под формата на отписване на 22,5 милиона EUR публичен дълг, на което румънската агенция за приватизация APAPS се е съгласила в контекста на приватизацията.
(11)
Преди откриването на официалната процедура по разследване Румъния представи доклад от външен консултант (10), за да покаже, че приватизацията при дадените условия е била най-изгодното решение за държавата.
(12)
В доклада се посочва, че приватизацията ще доведе до най-изгодното положение за румънската държава. В таблицата по-долу се прави сравнение между прогнозираните суми, които всяка от публичните институции кредитори трябва да получи при приватизация и при ликвидация (11).
Приватизация
Ликвидация
Фонд за социална сигурност
[…] милиона EUR
[…] милиона EUR
Фонд „Безработица“
[…] милиона EUR
[…] милиона EUR
Здравен фонд
[…] милиона EUR
[…] милиона EUR
APAPS
[…] милиона EUR
(включително продажната цена в размер на 5,1 милиона EUR)
0
Общо за държавата
[4-9] милиона EUR
[19-26] милиона EUR
(13)
Докладът се основаваше на допускането, че в случай на ликвидация ще се задейства гаранцията от 1998 г. и държавата (чрез Министерството на финансите) ще има задължение за оставащата сума от заема от KfW от 1998 г., взет от Petrotub, т.е. за [15-25] милиона EUR. С други думи, при ликвидация държавата в крайна сметка ще получи само [2-9] милиона EUR, което е по-малко от [4-9] милиона EUR, получени при приватизация.
(14)
В решението за откриване на официална процедура по разследване Комисията постави въпроса дали резултатите от сценариите за приватизация и ликвидация е следвало да се оценяват за държавата като цяло, както се предлага в доклада на експертите, или отделно за всеки от публичните кредитори в съответствие със съдебната практика от делото HAMSA (12).
(15)
Комисията inter alia изрази също съмнения, че загубата в размер на [15-25] милиона EUR в резултат от задействането на гаранцията от 1998 г. може да се вземе предвид при прогнозиране на резултата от ликвидацията. В съответствие със съдебната практика от делата HYTASA (13) и Gröditzer (14) следва да се направи разлика между задълженията, които държавата трябва да изпълни като акционер в дружеството, и задълженията, които трябва да изпълни като публичен орган. Следователно очакваните разходи във връзка с действие като публичен орган не могат да се вземат предвид в прогнозирането на разходите, които частен акционер би бил в положение да понесе и ще поиска да понесе. Комисията разглежда факта, че през 1998 г. румънското Министерство на финансите е дало държавна гаранция за Petrotub, като знак, че частен акционер не би бил в позицията да даде такава гаранция. Друг знак за същото е фактът, че гаранцията от 1998 г. е била отпусната при ред и условия, които частен оператор вероятно не би приел.
IV. МНЕНИЯ НА РУМЪНИЯ И НА ЗАИНТЕРЕСОВАНИТЕ СТРАНИ
(16)
В мнението си, изпратено на 27 ноември 2007 г., Румъния изтъкна основно факта, че приватизацията на Petrotub през октомври 2003 г. не е включвала предимство за Petrotub или за купувача и следователно операцията не е включвала държавна помощ по смисъла на член 107, параграф 1 от ДФЕС.
(17)
Румъния подчерта първо, че дружеството Petrotub е било продадено чрез открита, прозрачна и безусловна тръжна процедура - факт, който според румънските органи показва, че Petrotub е продадено на пазарната цена и че купувачът не е получил никакво предимство от покупката. Второ, Румъния смята, че е действала както би действал всеки частен продавач: при избора си между приватизация и ликвидация държавата е избрала най-изгодния сценарий единствено от финансова гледна точка, без да взема предвид нетърговски съображения или съображения, свързани с политиката, каквито по същество са характерни за действията на публичен орган.
(18)
По отношение на втория аргумент Румъния показа, че съгласно националното право от агенцията за приватизация AVAS е било поискано и тя е била оправомощена да прогнозира и сравни общите резултати при приватизация и при ликвидация, като се позовава на държавния бюджет като цяло. С други думи, агенцията за приватизация избира сценария, който е най-изгоден за държавния бюджет като цяло, както би направил един голям холдинг, включващ няколко кредитори. От тази гледна точка, противно на мненията на Комисията, държавата не е можела и не е прогнозирала резултатите от приватизация и от ликвидация отделно за всеки засегнат публичен орган.
(19)
В допълнение, при прогнозирането на резултатите от ликвидацията държавата е имала право да вземе предвид загубата, свързана със задействането на гаранцията от 1998 г., тъй като при дадените условия такава гаранция би била отпусната на Petrotub и от частен инвеститор. При отпускането на гаранцията дружеството не е било в затруднено положение и рисковата премия, платена от Petrotub за гаранцията, е разумна сума за гаранция за акционер, дадена в полза на дружество, което по онова време е било в добро състояние.
(20)
Освен това гаранцията от 1998 г. трябва да се оценява от гледна точка на съответните правила за държавна помощ в сила по онова време. Съобщението на Комисията относно гаранциите за краткосрочни експортни кредити, приложимо по онова време, изключва гаранциите за дългосрочни експортни кредити от обхвата на разглеждането съгласно член 107, параграф 1 от ДФЕС (тогава член 87, параграф 1 от ДЕО) (15). Румъния подчерта също, че през 1998 г., когато е била предоставена гаранцията, Petrotub е бил производител на тръби и като такъв не е попадал в обхвата на определението на ЕОВС за стомана, нито в обхвата на разпоредбите на Протокол 2 за стоманени продукти от ЕОВС в Европейското споразумение.
(21)
AM Roman и неговото дружество майка ArcelorMittal подкрепиха напълно аргументите на Румъния. Дружествата подчертаха също, че съгласно приложимото по онова време румънско законодателство и съгласно правилата за държавна помощ в Европейското споразумение държавната гаранция, дадена в полза на Petrotub през 1998 г., не е включвала държавна помощ. В допълнение, гаранцията от 1998 г. представлява ясно изискуемо търговско задължение, поето от държавата като мажоритарен акционер във въпросното дружество, и следователно може да се включи в прогнозирането на разходите за ликвидация. ArcelorMittal подчерта също, че е платило пазарна цена за придобиването на Petrotub и следователно всякакво възможно предимство в резултат от приватизацията, quod non, би било за държавата в качеството ѝ на продавач.
V. ОЦЕНКА
1. Приложимо право и правомощия на Комисията
(22)
При тази процедура се разглеждат събития, които са се случили преди присъединяването на Румъния към Европейския съюз (1 януари 2007 г.). Petrotub е било приватизирано през октомври 2003 г. Също така през 1998 г. румънската държава е предоставила гаранция в полза на Petrotub във връзка със заем в размер на [30-50] милиона DEM от KfW за закупуването на нов цех за валцуване. Гаранцията от 1998 г. е свързана с приватизацията от 2003 г. дотолкова, доколкото Румъния изтъкна, че разходите ѝ при ликвидация трябва да се вземат предвид в оценката на приватизацията от 2003 г. съгласно критерия за оператор в условията на пазарна икономика.
(23)
По принцип членове 107 и 108 от ДФЕС не се прилагат за мерки, предоставени преди присъединяването и неприложими след него (16). Чрез дерогация от това общо правило и следователно в изключителни случаи Комисията има правомощието да разгледа държавна помощ, предоставена от Румъния в контекста на преструктурирането на стоманодобивната индустрия преди присъединяването въз основа на приложение VII към Договора за присъединяване на Румъния (17).
(24)
Приложение VII съдържа разпоредби, които дават възможност на Румъния да завърши преструктурирането на стоманодобивната си индустрия, както е започнато преди присъединяването. Преструктурирането на румънския стоманодобивен сектор преди присъединяването се извършваше въз основа на Протокол 2 относно стоманата в ЕОВС, приложен към Европейското споразумение (наричан по-нататък „Протокол 2“), удължен с Допълнителния протокол, подписан на 23 октомври 2002 г. (наричан по-нататък „Допълнителния протокол“).
(25)
По силата на Протокол 2 Румъния получи „гратисен период“ от 5 години, от 1993 г. до края на 1998 г., за преструктурирането на стоманодобивната си индустрия предвид присъединяването. „Гратисният период“ беше удължен до края на 2004 г. с Допълнителен протокол, одобрен с Решение на Съвета от 29 юли 2002 г. и подписан на 23 октомври 2002 г. По време на целия „гратисен период“ вследствие на удължаването, т.е от 1993 г. до края на 2004 г., Румъния можеше да предоставя помощ за преструктуриране на стоманодобивния сектор съгласно реда и условията, произтичащи от Протокол 2 (както е удължен с Допълнителния протокол), и въз основа на национална програма за преструктуриране (наричана по-нататък „НПП“), която беше одобрена от Общността. Румънската НПП беше одобрена от Съвета на 18 юли 2005 г. (18)
(26)
Приложение VII е „защитен механизъм“, чрез който Комисията може да наблюдава след 1 януари 2007 г. (датата на присъединяване) помощта, предоставена от Румъния на стоманодобивния сектор преди присъединяването, въз основа на Протокол 2 (удължен с Допълнителния протокол) и НПП. Освен това приложение VII дава право на Комисията да възстановява помощ, предоставена в нарушение на Протокол 2 и на НПП. В съответствие с това приложение VII е lex specialis, който позволява при изключителни обстоятелства и чрез дерогация от общия режим наблюдение и преглед с обратна сила на държавната помощ, предоставена от Румъния на румънската стоманодобивна индустрия преди присъединяването. В неотдавнашни решения във връзка с предприсъединителна помощ, предоставена на полски стоманодобивни дружества, (19) Общият съд потвърди характера на lex specialis на Протокол 8 към Договора за присъединяване на Полша, който съдържа разпоредби, които са еквивалентни на тези в приложение VII.
(27)
В контекста на тази процедура Комисията трябва да оцени дали изключителното правомощие за извършването на контрол с обратна сила, описано в съображения 23-26 по-горе, обхваща и мерките, предоставени от Румъния на производителите на тръби преди присъединяването. За тази цел правните основания, приложими в този случай, т.е. приложение VII във връзка с Протокол 2 и Допълнителния протокол, трябва да се тълкуват с цел да се определи дали техните разпоредби обхващат мерките, предоставени на румънските производители на тръби преди присъединяването.
(28)
Общопризнат правен принцип е, че разпоредбите на lex specialis, което представлява дерогация от общия режим, трябва да се тълкуват стриктно. Стриктното тълкуване на горепосочените правни основания (вж. съображения 29-43 по-долу) води до извода, че изключителното правомощие на Комисията да извършва контрол с обратна сила е ограничено до (потенциална) предприсъединителна помощ, предоставена на производителите от ЕОВС, което изключва (потенциална) помощ за производителите на тръби.
(29)
Параграфи 12 и 17 от приложение VII определят правомощията на Комисията да осъществява наблюдение и контрол с обратна сила по отношение на предприсъединителната помощ за румънската стоманодобивна индустрия. Параграф 12 оправомощава Комисията и Съвета да наблюдават изпълнението на румънската НПП преди и след присъединяването, до 2009 г. Параграф 17 оправомощава Комисията да нареди възстановяването на държавна помощ, предоставена в нарушение на параграфи 1-3 от приложение VII (както е посочено в съображения 30-32 по-долу).
(30)
Параграф 1 от приложение VII гласи, че държавната помощ, предоставена от Румъния за преструктурирането на „конкретно определени сектори от румънската стоманодобивна индустрия“ за периода 1993-2004 г., се счита за съвместима с общия пазар, при условие че „[…]срокът, по член 9, параграф 4 от Протокол 2 за продуктите на ЕОВС към Европейското споразумение […], се удължава до 31 декември 2005 г.“; сроковете и условията, предвидени в НПП, се спазват; не се отпуска или изплаща допълнителна държавна помощ на бенефициерите на НПП след 1 януари 2005 г.; и „не е изплатена никаква държавна помощ на румънския стоманодобивен сектор след 31 декември 2004 г.“ Той гласи също, че „За целите на тези разпоредби и Допълнение А, под държавна помощ за преструктуриране се разбира всяка мярка, отнасяща се до стоманодобивните предприятия, която представлява държавна помощ по смисъла на член 87, параграф 1 на Договора за ЕО и която не може да се счита за съвместима с общия пазар в съответствие с общите правила, приложими в Общността.“
(31)
В параграф 2 от приложение VII се предвижда, че само дружествата, изброени като бенефициери в НПП (изброени също в допълнение А към приложение VII), имат право да получават държавна помощ през периода 1993-2004 г.
(32)
В параграф 6 от приложение VII се предвижда, че дружествата, които не са включени в списъка на „предприятията бенефициери“ в НПП, „не получават държавна помощ за преструктуриране или каквато и да е друга помощ“ и съответно от тях не се изисква да намалят своя производствен капацитет.
(33)
В първа алинея на параграф 1 от приложение VII изрично се посочва член 9, параграф 4 от Протокол 2, удължен с Допълнителния протокол, подписан на 23 октомври 2002 г. Протокол 2 се прилагаше единствено за стоманени продукти от ЕОВС, като стоманените продукти от ЕОВС дори се изброяват в приложение. Приложението възпроизвежда списъка с продукти от ЕОВС, съдържащ се в приложение I към Договора за ЕОВС, където определението на „стоманени продукти от ЕОВС“ изрично изключва стоманени тръби („тръби (безшевни или заварени) […] полирани пръти и железни отливки (тръби и фитинги, и други железни отливки)“).
(34)
Договорът за ЕОВС изтече на 23 юли 2002 г. Считано от тази дата, държавната помощ за стоманодобивната индустрия беше обхваната от общия режим на ЕО. Поради това беше решено да се разшири определението на европейския стоманодобивен сектор, така че производителите на тръби да бъдат включени в него. Това беше кодифицирано в член 27 и приложение Б към Многосекторната рамка за регионална помощ за големи инвестиционни проекти (20), съгласно която стоманодобивният сектор на ЕС включва безшевни тръби и големи заварени тръби (с диаметър, по-голям от 406,4 mm). Това разширено определение на стоманодобивния сектор беше въведено по-късно в приложение I към Насоките за националната регионална помощ за 2007-2013 г. (21) и в точка 29 от член 2 от Общия регламент за групово освобождаване (22).
(35)
При все това, нито Протокол 2, нито Допълнителният протокол бяха изрично изменени, за да се включи това разширено определение на стоманодобивния сектор на ЕС, включващо производителите на тръби. Протокол 2 изтече на 31 декември 1997 г. Допълнителният протокол удължи валидността на Протокол 2 от 1 януари 1998 г. с още 8 години или до датата на присъединяване на Румъния (което настъпи първо). Допълнителният протокол се отнася за „стоманените продукти“ като цяло, но обхватът на неговото прилагане е специално свързан с член 9, параграф 4 от Протокол 2, който обхваща единствено стоманените продукти от ЕОВС. По-специално, съгласно член 2 от Допълнителния протокол условие за удължаването на Протокол 2 беше Румъния да предостави на Комисията НПП и планове за преструктуриране на дружествата за бенефициерите на НПП, които отговарят на „изискванията, предвидени в член 9, параграф 4 от Протокол 2 към Европейското споразумение и които са оценени и приети от националния ѝ орган за държавните помощи (Съвет за конкуренция)“.
(36)
Следва да се направи заключението, че параграф 17 от приложение VII, както се тълкува в контекста на параграфи 1, 2 и 6 от приложение VII, заедно с Протокол 2 и Допълнителния протокол, не дава на Комисията правомощие да контролира помощта, предоставена на румънските производители на тръби преди присъединяването, по-специално през периода 1993-2004 г.
(37)
В допълнение към правното тълкуване на обхвата на приложимите правни основания (т.е. приложение VII, Протокол 2 и Допълнителния протокол - вж. съображения 29-36 по-горе), Комисията проучи и въпроса дали правилата за прилагане на разпоредбите за държавната помощ в Европейското споразумение и Протокол 2, както са приети от Общността и Румъния през 2001 г. (наричани по-нататък „правилата за прилагане“ (23)), са уместни за определянето на обхвата на правомощието на Комисията да извършва контрол с обратна сила по отношение на (потенциална) предприсъединителна помощ, предоставена на румънски производители на тръби.
(38)
По принцип правилата за прилагане съдържат процедурни правила, които следва да се разграничават от материалноправните разпоредби за държавната помощ в Европейското споразумение и Протокол 2. Трябва да се отбележи обаче, че правилата за прилагане също така съдържат специфични разпоредби относно критериите за оценяване на съвместимостта на помощта съответно с Европейското споразумение и Протокол 2.
(39)
Първото изречение от член 2, параграф 1 от правилата за прилагане гласи: „Оценката на съвместимостта на отделните държавни помощи и програми с Европейското споразумение, както е предвидено в член 1 от настоящите правила, се извършва въз основа на критерии, произтичащи от прилагането на правилата на член 87 от Договора за създаване на Европейската общност, включително настоящото и бъдещото вторично законодателство, рамки, насоки и други приложими административни актове, приведени в действие в Общността, и съдебната практика на Първоинстанционния съд и Съда на Европейските общности, както и всяко друго решение, взето от Съвета за асоцииране съгласно член 4, параграф 3.“ С това изречение се установява общият принцип, че материалноправните критерии за оценяване на съвместимостта на държавната помощ като цяло с Европейското споразумение са „променливи“ в смисъл, че в тях се включват промените/развитието в правото и съдебната практика на ЕС с течение на времето.
(40)
Второто изречение от член 2, параграф 1 се отнася по-специално до критериите за съвместимост, посочени в Протокол 2: „Дотолкова доколкото помощи или програми за помощ са предназначени за продукти, обхванати от Протокол 2 към Европейското споразумение, първото изречение на този параграф се прилага изцяло с изключение на това, че оценката не може да се извършва въз основа на критерии, произтичащи от прилагането на правилата на член 87 от Договора за създаване на Европейската общност, а въз основа на критерии, произтичащи от прилагането на правилата за държавната помощ от Договора за създаване на Европейската общност за въглища и стомана.“ Трябва да се отбележи, че формулировката на това изречение ясно показва, че за разлика от положението при общата помощ, обхваната от първото изречение на член 2, параграф 1 (вж. съображение 41 по-горе), за целите на помощта, обхваната от Протокол 2, критериите за съвместимост се развиват чрез позоваване на Договора за ЕОВС. Не са дадени специфични указания относно развитието на критериите за съвместимост след изтичането на Договора за ЕОВС през 2002 г.
(41)
Член 2, параграфи 2 и 3 от правилата за прилагане определят механизма, чрез който промените в критериите за съвместимост на ЕС следва да бъдат въведени в Румъния. По-специално, Румъния се уведомява за всички промени в общностните критерии за съвместимост, които не са публикувани и „когато такива промени не срещнат възражение от страна на Румъния в срок от три месеца от датата на получаване на официалната информация за тях, те стават критерии за съвместимост, както е предвидено в параграф 1 от настоящия член. Когато такива промени срещнат възражение от страна на Румъния и предвид сближаването на законодателството, както е предвидено в Европейското споразумение, се провеждат консултации в съответствие с членове 7 и 8 от настоящите правила.“
(42)
При все че Румъния не възрази в срок от три месеца срещу промяната, направена през 2002 г. в определението на Общността за стоманодобивна индустрия, с която бяха включени производителите на тръби, тези промени в общностното право не биха могли да се прилагат по отношение на мерки, които попадат извън обхвата на Европейското споразумение, т.е. онези, които не са били обхванати от Договора за ЕОВС. Освен това приложение VII представлява lex specialis и поради това за определяне на обхвата на неговото прилагане Комисията не може да използва разширяването на определението на стоманодобивния сектор на ЕС след изтичането на Договора за ЕОВС. Ето защо трябва да се заключи, че трябва да се прави ясно разграничение между „променливата“ същност на приложимото право към държавната помощ за стоманодобивния сектор в Румъния преди присъединяването съгласно Европейското споразумение, от една страна, и необходимото строго тълкуване на обхвата на правомощието на Комисията да извършва контрол с обратна сила, произтичащ от приложение VII, Протокол 2 и Допълнителния протокол, от друга страна.
VI. ЗАКЛЮЧЕНИЕ
(43)
Въз основа на предходните съображения (вж. по-специално съображения 36 и 42 по-горе) Комисията прави заключението, че няма правомощието да извършва преглед на мерките в полза на румънските производители на тръби преди присъединяването и по-специално през периода 1993-2004 г. въз основа на приложение VII. Настоящата процедура се закрива с оглед на факта, че Комисията няма правомощието да оценява мерките, обхванати от настоящата процедура.
РЕШИ:
Член 1
Официалната процедура по разследване, определена в член 108, параграф 2 от ДФЕС, която беше открита с писмо от 25 септември 2007 г., адресирано до Румъния, се закрива с оглед на факта, че Комисията няма правомощието съгласно разпоредбите на приложение VII, дял Б към Договора за присъединяване на Румъния да извършва преглед на мерките, предоставени от Румъния в контекста на приватизацията на Petrotub Roman S.A през 2003 г.
Член 2
Адресат на настоящото решение е Румъния.
Съставено в Брюксел на 6 юли 2010 година.
KOMMISSIONENS BESLUT
av den 6 juli 2010
om den åtgärd C 40/07 (f.d. NN 48/07) som Rumänien har genomfört till förmån för ArcelorMittal Tubular Products Roman S.A. (tidigare Petrotub Roman S.A.)
[delgivet med nr K(2010) 4492]
(Endast den rumänska texten är giltig)
(Text av betydelse för EES)
(2013/516/EU)
EUROPEISKA KOMMISSIONEN HAR ANTAGIT DETTA BESLUT
med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artikel 108.2 första stycket,
med beaktande av avtalet om Europeiska ekonomiska samarbetsområdet, särskilt artikel 62.1 a,
med beaktande av bestämmelserna i bilaga VII, och tillägg A till bilaga VII, till protokollet om övergångbestämmelser till anslutningsfördraget för Rumänien,
efter att i enlighet med nämnda bestämmelser ha gett berörda parter tillfälle att yttra sig (1) och med beaktande av dessa synpunkter, och
av följande skäl:
I. FÖRFARANDE
(1)
Genom en skrivelse av den 2 februari 2007 begärde kommissionen att Rumänien skulle lämna upplysningar om efterskänkta offentliga fordringar och omläggning av offentliga skulder för Petrotub Roman S.A. (nedan kallat Petrotub) i samband med att företaget privatiserades 2003 (efter privatiseringen döptes företaget om till Mittal Steel Roman och senare till ArcelorMittal Tubular Products S.A. (2) - nedan kallat AM Roman).
(2)
Genom en skrivelse av den 25 september 2007 underrättade kommissionen Rumänien om sitt beslut att inleda det förfarande som anges i artikel 108.2 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt (3) avseende det eventuella stödet i samband med privatiseringen av Petrotub. Det beslutet har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning (4). Kommissionen har uppmanat berörda parter att inkomma med sina synpunkter på åtgärden i fråga.
(3)
Rumänien lämnade sina synpunkter genom en skrivelse av den 26 november 2007, registrerad samma dag. Genom skrivelser daterade den 28 januari 2008, och registrerade den 29 januari 2008, lämnade ArcelorMittal (moderbolaget) och AM Roman (det berörda dotterbolaget) sina synpunkter, vilka översändes till Rumänien den 12 februari 2008. Rumänien svarade genom en skrivelse av den 11 mars 2008, registrerad samma dag.
(4)
Kommissionen begärde ytterligare upplysningar genom skrivelser av den 26 februari 2009, den 8 oktober 2009 och den 29 januari 2010. Rumänien svarade genom skrivelser av den 27 april 2009, den 19 oktober 2009 respektive den 3 februari 2010, samtliga registrerade samma dagar.
II. BESKRIVNING AV SAKFÖRHÅLLANDEN
1. Företaget
(5)
AM Roman är ett företag som tillverkar sömlösa stålrör och har sitt säte i Roman, en rumänsk region som mottar stöd i enlighet med artikel 107.3 a i EUF-fördraget. (5) Före privatiseringen 2003 var företaget, som då hette Petrotub, tillverkare av sömlösa stålrör. Produkterna bestod av varmrullade och kallrullade stålrör med en diameter på 6-620 mm och en väggtjocklek på 0,5-70 mm. Dessa produkter har olika användningsområden inom energiindustrin (för olja, gas, kemikalier, kärnenergi och konventionell energi) och i maskin- och byggnadsindustrin. Efter privatiseringen fortsatte företaget med sin verksamhet på samma produktmarknad. För närvarande äger ArcelorMittal Tubular Products Holding B.V. Rotterdam NLD (i ArcelorMittal-koncernen) 69,76 % av företaget. (6)
2. Åtgärden i fråga
(6)
Den 23 juli 2003 offentliggjorde den rumänska privatiseringsmyndigheten APAPS (nu AVAS) (7) att den hade för avsikt att sälja sin 70-procentiga andel i Petrotub. Privatiseringen ägde rum genom offentlig upphandling. Ett säljavtal undertecknades med LNM Holdings NV (numera ArcelorMittal) den 28 oktober 2003, om köpesumman 6 miljoner US-dollar (5,1 miljoner euro (8)).
(7)
I samband med privatiseringen ingick APAPS en överenskommelse på den rumänska statens vägnar om att skriva av offentliga skulder på sammanlagt 22,5 miljoner euro och lägga om den återstående offentliga skulden.
(8)
Petrotub hade 1998 tagit ett kommersiellt lån på [30-50] (9) miljoner tyska mark [15-25 miljoner euro] med löptid till 2011 från den tyska utvecklingsbanken Kreditanstalt für Wiederaufbau (nedan kallad KfW) för att köpa ett nytt valsverk från Mannesmann AG. Säkerheten för de olika segmenten i finansieringspaketet från KfW bestod av statliga garantier som beviljats av Tyskland och Österrike samt en bankgaranti från den rumänska banken Banca Comercială Română (BCR). Den tyska statens garanti motgaranterades av den rumänska staten. Den rumänska motgarantin täckte 85 % av det totala lånebeloppet från KfW på 30-50 miljoner tyska mark. Rumänien tog ut en engångsavgift från Petrotub på [3-7 %].
III. BESLUTET OM ATT INLEDA ETT FÖRFARANDE
(9)
I beslutet om att inleda ett förfarande underrättade kommissionen Rumänien om att det formella granskningsförfarandet grundade sig på avsnitt B om omstrukturering av stålsektorn i bilaga VII till protokollet till anslutningsfördraget för Rumänien (nedan kallat bilaga VII). Kommissionen påpekade också att bilaga VII inte innehåller några specifika bestämmelser avseende rättsläget för rumänska rörtillverkare vid tidpunkten för privatiseringen, och att kommissionen därför skulle granska om det förekom statligt stöd till AM Roman och om detta stöd i så fall var förenligt med lagstiftningen.
(10)
Kommissionen konstaterade att anskaffningspriset (5,1 miljoner euro) inte täckte den förlust som staten ådrog sig genom den avskrivning av offentliga skulder på 22,5 miljoner euro som godtogs av den rumänska privatiseringsmyndigheten APAPS i samband med privatiseringen.
(11)
Innan det formella granskningsförfarandet inleddes hade Rumänien lagt fram en rapport som utarbetats av en extern konsult (10) för att visa att privatiseringen enligt nämnda villkor var den fördelaktigaste lösningen för staten.
(12)
I rapporten konstaterades att privatisering var den fördelaktigaste lösningen för den rumänska staten. I nedanstående tabell jämförs de belopp som man uppskattade att var och en av de offentliga fordringsägarna skulle erhålla vid en privatisering respektive en likvidation. (11)
Privatisering
Likvidation
Socialförsäkringskassan
[…] miljoner euro
[…] miljoner euro
Arbetslöshetskassan
[…] miljoner euro
[…] miljoner euro
Hälso- och sjukvårdskassan
[…] miljoner euro
[…] miljoner euro
APAPS
[…] miljoner euro
(inklusive avyttringspriset 5,1 miljoner euro)
0
Summa statligt belopp
[4-9] miljoner euro
[19-26] miljoner euro
(13)
Rapporten grundades på antagandet att en likvidation skulle ha utlöst garantin från 1998, och att staten (genom finansministeriet) skulle ha fått ansvara för det utestående beloppet i Petrotubs lån från KfW 1998, dvs. för [15-25] miljoner euro. Med andra ord skulle en likvidation ha inneburit att staten i slutändan bara skulle ha fått [2-9] miljoner euro, vilket är mindre än det totala beloppet [4-9] miljoner euro som erhölls genom privatiseringen.
(14)
I beslutet om att inleda ett förfarande ifrågasatte kommissionen om det var rätt att uppskatta resultaten av en privatisering respektive en likvidation för staten som helhet, vilket skedde i expertrapporten, eller om det borde ha skett separat för var och en av de offentliga fordringsägarna i linje med rättspraxis i HAMSA-målet (12).
(15)
Kommissionen tvivlade bland annat också på att den förlust på [15-25] miljoner euro som hade följt av att garantin från 1998 trädde i kraft skulle kunna ingå i beräkningen av det uppskattade resultatet av en likvidation. I linje med HYTASA-målet (13) och Gröditzer-målet (14) bör man skilja mellan statens obligatoriska skyldigheter som delägare i företaget och statens obligatoriska skyldigheter som offentlig myndighet. Följaktligen kan de beräknade kostnaderna för en offentlig myndighet inte ingå i beräkningen av de kostnader som en privat delägare skulle ha varit kapabel och redo att ådra sig. Kommissionen anser att Rumäniens finansministeriums statliga garanti för Petrotub tyder på att en privat delägare inte hade varit kapabel att utfärda en sådan garanti. En annan indikation på detta är att villkoren för garantin från 1998 var sådana att de förmodligen inte hade godkänts av en privat aktör.
IV. KOMMENTARER FRÅN RUMÄNIEN OCH BERÖRDA PARTER
(16)
I sin skrivelse av den 27 november 2007 anförde Rumänien huvudsakligen att privatiseringen av Petrotub i oktober 2003 varken hade inneburit någon fördel för Petrotub eller köparen, och åtgärden därför inte var förenad med statligt stöd i enlighet med artikel 107.1 i EUF-fördraget.
(17)
Rumänien underströk för det första att Petrotub hade sålts genom en öppen och insynsvänlig offentlig upphandling utan förbehåll, vilket enligt de rumänska myndigheterna visade att Petrotub hade sålts till marknadspris och att köparen inte gynnades gentemot andra genom förvärvet. För det andra ansåg Rumänien att man hade agerat på samma sätt som vilken privat säljare som helst. I valet mellan privatisering och likvidation bestämde sig staten för det alternativ som var fördelaktigast enbart ur ekonomisk synvinkel, utan hänsyn till icke-kommersiella eller politiska omständigheter av sådant slag som är utmärkande för offentlig myndighetsutövning.
(18)
När det gäller det andra argumentet visade Rumänien att privatiseringsmyndigheten AVAS enligt nationell lagstiftning var tvungen och behörig att uppskatta och jämföra de sammantagna resultaten av privatisering och likvidation med hänsyn till den statliga budgeten som helhet. Med andra ord väljer privatiseringsmyndigheten det alternativ som är fördelaktigast för den statliga budgeten som helhet, på samma sätt som en stor koncern med flera fordringsägare skulle göra. I detta perspektiv var staten inte kapabel eller skyldig att uppskatta resultatet av en privatisering och en likvidation separat för vart och ett av de berörda offentliga organen.
(19)
När det gällde att uppskatta resultatet av en likvidation hade staten dessutom rätt att ta hänsyn till förlusten i samband med att garantin från 1998 trädde i kraft, eftersom även en privat investerare skulle ha beviljat Petrotub en sådan garanti med gällande förutsättningar. Företaget befann sig inte i svårigheter vid den tidpunkt då garantin beviljades, och den riskpremie som Petrotub betalade för garantin var en lämplig ersättning för en delägargaranti som utfärdats till förmån för ett företag som var i gott skick vid den tidpunkten.
(20)
Dessutom måste garantin från 1998 bedömas utifrån de relevanta regler för statligt stöd som var tillämpliga vid den tidpunkten. I kommissionens meddelande om de kortfristiga exportkreditförsäkringar som tillämpades vid den tidpunkten undantogs långfristiga exportkreditförsäkringar från kontrollen i enlighet med artikel 107.1 i EUF-fördraget (tidigare artikel 87.1 i EG-fördraget) (15). Rumänien betonade också att Petrotub var en rörtillverkare när garantin beviljades 1998, och som sådan inte omfattades av EKSG-fördragets definition av stålsektorn eller av bestämmelserna i protokoll 2 om EKSG-stålprodukter till Europaavtalet.
(21)
AM Roman och moderbolaget ArcelorMittal instämde fullständigt i Rumäniens argument. Företagen underströk också att den statliga garanti som utfärdades till förmån för Petrotub 1998 inte innebar statligt stöd vare sig enligt den rumänska lagstiftning som gällde vid den tidpunkten eller enligt Europaavtalets regler för statligt stöd. Garantin från 1998 utgjorde ett tydligt genomförbart kommersiellt åtagande för staten i egenskap av majoritetsägare i det berörda företaget, och kan därför ingå i beräkningen av kostnaderna i samband med en likvidation. ArcelorMittal framhöll även att man hade förvärvat Petrotub till marknadspris och att om det hade funnits några särskilda fördelar - vilket det inte fanns - i samband med privatiseringen, hade de ändå tillfallit staten i egenskap av säljare.
V. BEDÖMNING
1. Tillämplig lagstiftning och kommissionens behörighet
(22)
Detta förfarande rör händelser som inträffade innan Rumänien anslöt sig till Europeiska unionen (den 1 januari 2007). Petrotub privatiserades i oktober 2003. Dessutom hade den rumänska staten utfärdat en garanti till förmån för Petrotub avseende ett lån på [30-50] tyska mark från KfW för att köpa ett nytt valsverk. Garantin från 1998 är kopplad till privatiseringen 2003 på så vis att Rumänien hävdade att dess kostnader vid en likvidation måste beaktas när privatiseringsförfarandet 2003 bedöms inom ramen för kontrollen av marknadsekonomins funktion.
(23)
I allmänhet tillämpas inte artiklarna 107-108 i EUF-fördraget på sådana åtgärder som beviljats före anslutningen och som därefter inte längre är tillämpliga. (16) Genom ett undantag från denna allmänna regel, och därmed endast undantagsvis, har kommissionen behörighet att granska statligt stöd som beviljats av Rumänien i samband med omstruktureringen av stålsektorn före anslutningen på grundval av bilaga VII till anslutningsfördraget för Rumänien (17).
(24)
Bilaga VII innehåller bestämmelser som ger Rumänien rätt att slutföra omstruktureringen av stålsektorn som planerat före anslutningen. Omstruktureringen av den rumänska stålsektorn före anslutningen genomfördes på grundval av protokoll 2 om EKSG-stålprodukter till Europaavtalet (nedan kallat protokoll 2), som utökades genom det tilläggsprotokoll som undertecknades den 23 oktober 2002 (nedan kallat tilläggsprotokollet).
(25)
I protokoll 2 beviljades Rumänien uppskov under en femårsperiod från 1993 till slutet av 1998 för att omstrukturera sin stålindustri inom ramen för EKSG med hänsyn till anslutningen. Uppskovet förlängdes till slutet av 2004 genom ett tilläggsprotokoll som godkändes i rådets beslut av den 29 juli 2002 och undertecknades den 23 oktober 2002. Under denna uppskovsperiod, dvs. från 1993 till slutet av 2004, tilläts Rumänien att ge omstruktureringsstöd till stålsektorn i enlighet med de villkoren som följer av protokoll 2 (som förlängdes genom tilläggsprotokollet) och på grundval av ett nationellt omstruktureringsprogram som godkänts av unionen. Rumäniens nationella omstruktureringsprogram godkändes av rådet den 18 juli 2005 (18).
(26)
Bilaga VII är en säkerhetsmekanism som ger kommissionen möjlighet att från och med den 1 januari 2007 (anslutningsdagen) övervaka Rumäniens stöd till stålsektorn före anslutningen på grundval av protokoll 2 (som förlängdes genom tilläggsprotokollet) och det nationella omstruktureringsprogrammet. Bilaga VII ger dessutom kommissionen behörighet att begära återkrav av stöd som strider mot protokoll 2 och det nationella omstruktureringsprogrammet. Bilaga VII är därmed en lex specialis som undantagsvis och genom undantag från det allmänna regelverket ger möjlighet till retroaktiv övervakning och granskning av det statliga stöd som Rumänien beviljat stålindustrin före anslutningen. I sina senaste domar avseende stöd som beviljats polska stålföretag före anslutningen (19) bekräftade tribunalen att protokoll 8 till anslutningsfördraget för Polen var att betrakta som lex specialis. Det anslutningsfördraget innehåller bestämmelser som är likvärdiga dem i bilaga VII.
(27)
I samband med detta förfarande måste kommissionen bedöma huruvida den behörighet att undantagsvis göra retroaktiva kontroller som beskrivs i skälen 23-26 ovan även omfattar de åtgärder som Rumänien beviljade rörtillverkarna före anslutningen. Man måste därför tolka den rättsliga grunden för ärendet, som utgörs av bilaga VII jämförd med protokoll 2 och tilläggsprotokollet, för att avgöra om bestämmelserna omfattar de åtgärder som beviljades de rumänska rörtillverkarna före anslutningen.
(28)
Det är en allmänt vedertagen rättsprincip att bestämmelserna i en lex specialis, som härrör från det allmänna regelverket, måste tolkas i strikt mening. En strikt tolkning av ovannämnda rättsliga grund (se skälen 29-43 nedan) leder till slutsatsen att kommissionens retroaktiva behörighet att undantagsvis göra en kontroll är begränsad till (eventuellt) stöd till tillverkare av EKSG-produkter före anslutningen, och därmed inte omfattar (eventuellt) stöd till rörtillverkare.
(29)
I punkterna 12 och 17 i bilaga VII fastslås att kommissionen har behörighet att övervaka och retroaktiv behörighet att kontrollera det stöd som beviljades den rumänska stålindustrin före anslutningen. Enligt punkt 12 har kommissionen och rådet behörighet att övervaka genomförandet av Rumäniens nationella omstruktureringsprogram före och efter anslutningen, fram till 2009. Enligt punkt 17 har kommissionen behörighet att begära återkrav av statligt stöd som är oförenligt med punkterna 1-3 i bilaga VII (vilket anges i skälen 30-32 nedan).
(30)
Enligt punkt 1 i bilaga VII ska det statliga stöd som Rumänien beviljat ”bestämda delar av den rumänska stålindustrin” för omstrukturering från 1993 till 2004 anses vara förenligt med den gemensamma marknaden under förutsättning att ”den period som föreskrivs i artikel 9.4 i protokoll 2 om EKSG-produkter till Europaavtalet […] har förlängts till och med den 31 december 2005”, de villkor som anges i det nationella omstruktureringsprogrammet uppfylls, inget ytterligare statligt stöd beviljas eller utbetalas till de stödmottagare som omfattas av det nationella omstruktureringsprogrammet från och med den 1 januari 2005 och ”inget statligt stöd för omstrukturering beviljas eller utbetalas till den rumänska stålsektorn efter den 31 december 2004”. Dessutom fastslås följande: ”För tillämpningen av dessa bestämmelser och tillägg A avses med statligt stöd för omstrukturering alla åtgärder i fråga om stålföretag som innebär statligt stöd i enlighet med artikel 87.1 i EG-fördraget och som inte kan anses vara förenliga med den gemensamma marknaden enligt de normala gemenskapsreglerna.”
(31)
Enligt punkt 2 i bilaga VII är endast de företag som förtecknas som stödmottagare inom ramen för omstruktureringsprogrammet (även förtecknade i tillägg A till bilaga VII) berättigade till statligt stöd under perioden 1993-2004.
(32)
Enligt punkt 6 i bilaga VII ska företag som inte förtecknas som stödmottagare inom ramen för omstruktureringsprogrammet ”inte erhålla något statligt stöd för omstrukturering eller något annat stöd” och ska heller inte åläggas att minska sin kapacitet.
(33)
I den första strecksatsen i punkt 1 i bilaga VII hänvisas uttryckligen till artikel 9.4 i protokoll 2, som förlängdes genom tilläggsprotokollet som undertecknades den 23 oktober 2002. Protokoll 2 omfattade bara EKSG-produkter, och de järn- och stålprodukter som omfattades förtecknades till och med i en bilaga. Den senare innehöll samma förteckning av EKSG-produkter som i bilaga I till EKSG-fördraget, där definitionen av EKSG-stålprodukter uttryckligen utesluter rör (”stålrör (sömlösa eller svetsade) […] dragen tråd, blankglödgat stål och järngjutgods (rör, rörledningar och tillhörande anordningar samt annat järngjutgods”).
(34)
EKSG-fördraget upphörde att gälla den 23 juli 2002. Från och med den dagen omfattades statligt stöd till stålindustrin av EU:s allmänna regelverk. Då bestämdes att man skulle utvidga definitionen av den europeiska stålsektorn, så att den även omfattade rörtillverkare. Detta klargjordes i artikel 27 och bilaga B i de sektorsövergripande rambestämmelserna för regionalstöd till stora investeringsprojekt (20), där definitionen av EU:s stålsektor omfattar sömlösa rör och stora svetsade rör (med en diameter på mer än 406,4 mm). Den utökade definitionen av stålsektorn överfördes därefter till bilaga I till riktlinjerna för statligt regionalstöd för 2007-2013 (21), och i punkt 29 i artikel 2 i den allmänna gruppundantagsförordningen (22).
(35)
Varken protokoll 2 eller tilläggsprotokollet ändrades emellertid, så att de skulle omfatta den vidare definitionen av EU:s stålsektor som inbegriper rörtillverkare. Protokoll 2 upphörde att gälla den 31 december 1997. Genom tilläggsprotokollet förlängdes giltigheten för protokoll 2 i åtta år från och med den 1 januari 1998 eller till Rumäniens anslutningsdatum (det första av dessa två). I tilläggsprotokollet hänvisas till stålprodukter i allmänhet, men räckvidden är också specifikt kopplad till artikel 9.4 i protokoll 2, som enbart omfattade EKSG-produkter. I artikel 2 i tilläggsprotokollet villkorades den förlängda giltighetstiden för protokoll 2 med att Rumänien skulle förelägga kommissionen både ett nationellt omstruktureringsprogram och omstruktureringsplaner för de företag som fick stöd genom omstruktureringsprogrammet. Dessa två dokument skulle uppfylla ”kraven i artikel 9.4 i protokoll 2 till Europaavtalet”, och det krävdes också att de hade ”utvärderats och godkänts av landets nationella tillsynsmyndighet för statligt stöd (konkurrensrådet)”.
(36)
Man bör därför dra slutsatsen att punkt 17 i bilaga VII, så som den tolkas mot bakgrund av punkterna 1-2 och 6 i bilaga VII, tillsammans med protokoll 2 och tilläggsprotokollet, inte ger kommissionen behörighet att kontrollera det stöd som beviljades rumänska rörtillverkare före anslutningen, närmare bestämt under perioden 1993-2004.
(37)
Utöver den rättsliga tolkningen av den relevanta rättsliga grundens räckvidd (dvs. bilaga VII, protokoll 2 och tilläggsprotokollet - se skälen 29-36 ovan) behandlade kommissionen också frågan om huruvida genomförandereglerna för tillämpning av de bestämmelser om statligt stöd som avses i Europaavtalet och protokoll 2, vilka antogs av unionen och Rumänien 2001 (nedan kallade genomförandereglerna (23)), är relevanta för att bestämma räckvidden för kommissionens retroaktiva kontrollbehörighet när det gäller (eventuellt) stöd till rumänska rörtillverkare före anslutningen.
(38)
Generellt sett innehåller genomförandereglerna procedurregler, som ska särskiljas från de materiella bestämmelserna om statligt stöd i Europaavtalet och protokoll 2. Det måste dock påpekas att genomförandereglerna även innehåller specifika bestämmelser om kriterierna för bedömning av stödets förenlighet med Europaavtalet respektive protokoll 2.
(39)
Första meningen i artikel 2.1 i genomförandereglerna lyder: ”Bedömningen av huruvida individuella stöd och stödprogram är förenliga med Europaavtalet, i enlighet med artikel 1 i dessa regler, skall göras på grundval av de kriterier som följer av tillämpningen av bestämmelserna i artikel 87 i fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, inbegripet gällande och framtida sekundärlagstiftning, ramar, riktlinjer och andra relevanta förvaltningsåtgärder som gäller i gemenskapen samt rättspraxis i Europeiska gemenskapernas förstainstansrätt och domstol och varje beslut som fattas av associeringsrådet enligt artikel 4.3.” Enligt denna allmänna princip har de materiella kriterierna för huruvida statligt stöd generellt sett är förenligt med Europaavtalet en ”dynamisk” karaktär, dvs. att de beaktar förändringar eller nya förhållanden i EU-lagstiftningen och i domstolens rättspraxis.
(40)
I andra meningen i artikel 2.1 hänvisas särskilt till de kriterier för förenlighet som fastställs i protokoll 2: ”Om stöd och stödprogram avser produkter som omfattas av protokoll 2 till Europaavtalet, skall den första meningen i denna punkt tillämpas fullt ut, med det undantaget att bedömningen inte skall göras på grundval av de kriterier som följer av tillämpningen av reglerna i artikel 87 i fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen utan på grundval av de kriterier som följer av tillämpningen av reglerna om statligt stöd i fördraget om upprättandet av Europeiska kol- och stålgemenskapen.” Man bör framhålla att denna formulering tydliggör att kriterierna för förenlighet när det gäller statligt stöd som omfattas av protokoll 2 utvecklas med hänsyn till EKSG-fördraget, till skillnad från vad som gäller statligt stöd som omfattas av den första meningen i artikel 2.1 (se skäl 41 ovan). Inget anges om hur kriterierna för förenlighet utvecklas efter det att EKSG-fördraget upphör att gälla 2002.
(41)
I artikel 2.2 och 2.3 i genomförandereglerna fastställs den mekanism som Rumänien ska tillämpa för att införliva förändringar av EU:s kriterier för förenlighet. I synnerhet ska Rumänien underrättas om sådana ändringar i gemenskapskriterierna för förenlighet som inte offentliggörs, och om ”Rumänien inte invänder mot sådana förändringar inom tre månader efter mottagandet av den officiella underrättelsen om dem, skall dessa förändringar utgöra kriterier för förenlighet i enlighet med punkt 1. Om Rumänien invänder mot sådana förändringar och med beaktande av den tillnärmning av lagstiftning som avses i Europaavtalet skall samråd ske i enlighet med artiklarna 7 och 8.”
(42)
Trots att Rumänien inte invände inom tre månader mot att kommissionen 2002 ändrade sin definition av stålsektorn så att den även skulle omfatta rörtillverkare, kunde dessa ändringar av unionslagstiftningen inte ha blivit tillämpliga för åtgärder som inte omfattas av Europaavtalet, dvs. de som inte omfattades av EKSG-fördraget. Eftersom bilaga VII är en lex specialis, kan kommissionen inte bestämma dess räckvidd enbart genom att utvidga definitionen av EU:s stålsektor efter det att EKSG-fördraget har upphört att gälla. Slutsatsen är därför att man måste göra tydlig skillnad mellan å ena sidan den ”dynamiska” karaktären hos den lagstiftning som tillämpades för statligt stöd inom stålsektorn i Rumänien före anslutningen, i enlighet med Europaavtalet, och å andra sidan den strikta tolkning som krävs av räckvidden för kommissionens retroaktiva kontrollbehörighet i enlighet med bilaga VII, protokoll 2 och tilläggsprotokollet.
VI. SLUTSATS
(43)
Utifrån nämnda antaganden (se särskilt skälen 36 och 42 ovan) drar kommissionen slutsatsen att den inte har behörighet att granska de åtgärder som genomfördes för de rumänska rörtillverkarna före anslutningen, närmare bestämt under perioden 1993-2004, på grundval av bilaga VII. Detta förfarande avslutas på grund av att kommissionen inte har behörighet att bedöma de berörda åtgärderna.
HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
Artikel 1
Det formella granskningsförfarande som i enlighet med artikel 108.2 i EUF-fördraget inleddes genom en skrivelse till Rumänien den 25 september 2007 avslutas på grund av att kommissionen enligt bestämmelserna i avsnitt B i bilaga VII till anslutningsfördraget för Rumänien saknar behörighet att granska de åtgärder som Rumänien beviljade i samband med privatiseringen av Petrotub Roman S.A. 2003.
Artikel 2
Detta beslut riktar sig till Rumänien.
Utfärdat i Bryssel den 6 juli 2010.