РЕШЕНИЕ НА КОМИСИЯТА
от 8 май 2012 година
относно Държавна помощ SA.22668 (C 8/08 (ex NN 4/08)
(нотифицирано под номер C(2012) 3025)
(само текстът на испански език е автентичен)
(текст от значение за ЕИП)
(2013/126/ЕС)
ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 108, параграф 2 от него,
като взе предвид Споразумението за Европейското икономическо пространство, и по-специално член 62, параграф 1, първа алинея от него,
след като призова заинтересованите страни да предоставят коментарите си съгласно горепосочените разпоредби (1) и като взе предвид тези коментари,
като има предвид, че:
I. ПРОЦЕДУРА
(1)
На 22 февруари 2007 г. Комисията получи от жалбоподателя A (2) жалба във връзка с държавна помощ, за която се твърди, че е предоставена от регион Валенсия на филмови студия Ciudad de la Luz. На 15 март 2007 г. жалбоподателят А потвърди, че неговата жалба може да бъде препратена до испанските органи.
(2)
На 10 април 2007 г. Комисията препрати цялата жалба до испанските органи, с искане за информация относно помощта, за която се твърди, че е предоставена. Преди това Комисията никога не е била уведомявана за мерки за подпомагане на филмова дейност във Валенсия чрез одобряване на държавна помощ.
(3)
След като на 18 април 2007 г. поискаха удължаване на крайния срок (разрешение за което е дадено на 24 април), на 15 юни 2007 г. испанските органи отговориха на искането на Комисията за предоставяне на информация.
(4)
На 30 април 2007 г. жалбоподателят А предостави линкове към статии, публикувани във Variety, за които се твърди, че представят информация за производствени субсидии, предлагани за снимането на филми във Валенсия, и потвърждават, че Ciudad de la Luz привлича филмови продукции с висок бюджет (3).
(5)
На 13 юли 2007 г. Комисията поиска допълнителна информация от испанските органи. След като на 18 юли 2007 г. поискаха удължаване на крайния срок (разрешение за което е дадено на 19 юли), на 8 октомври 2007 г. испанските органи отговориха на искането на Комисията за предоставяне на информация.
(6)
На 15 юли 2007 г. Комисията получи жалба от жалбоподател Б (4). След като получи съгласието на жалбоподателя, на 2 август 2007 г. Комисията препрати жалбата на испанските органи.
(7)
С писмо от 13 февруари 2008 г. Комисията информира испанските органи, че е решила да открие във връзка с помощта процедурата, посочена в член 108, параграф 2 от Договора за функционирането на Европейския съюз. Испания отговори на това на 28 април 2008 г.
(8)
Решението на Комисията да открие процедура бе публикувано в Официален вестник на Европейския съюз (5). Комисията покани заинтересованите страни да предоставят коментарите си за помощта.
(9)
Комисията получи коментари от заинтересованите страни и ги изпрати на Испания на 3 октомври 2008 г. Коментарите на испанските органи бяха получени на 21 ноември 2008 г. и на 29 декември 2008 г.
(10)
След проведена на 11 февруари 2009 г. среща между Комисията и испанските органи, на 30 март 2009 г. Испания предостави допълнителна информация.
(11)
На 26 август 2009 г. Комисията изпрати допълнително искане за информация, на което испанските органи отговориха на 20 октомври 2009 г., предоставяйки допълнителна информация на 1 февруари 2010 г.
(12)
На 24 май 2011 г. Комисията изпрати допълнително искане до Испания, като я информира за назначаването на независим икономически консултант, Ecorys. Испания отговори на 7 юни 2011 г. Комисията отговори на Испания на 22 юли 2011 г.
(13)
На 1 август 2011 г. Комисията изпрати до Испания последното си искане за информация, включително доклада на Ecorys. На 3 октомври 2011 г. Испания предостави своите коментари по доклада на Ecorys. На 11 април 2012 г. Испания предостави допълнителни данни за публичните инвестиции в Ciudad de la Luz SAU.
II. ПОДРОБНО ОПИСАНИЕ
(14)
Ciudad de la Luz е голям филмов студиен комплекс, разположен непосредствено до Аликанте (Валенсия). Първоначалното решение на регионалното правителство на Валенсия (Generalitat Valenciana) за инвестиране в проекта Ciudad de la Luz бе взето на 24 октомври 2000 г.
(15)
Дружеството Ciudad de la Luz SA е основано на 2 ноември 2000 г. Неговата цел е да провежда необходимите дейности за популяризиране, организиране и управление на обекта „Ciudad de la Luz“, включително строителството, управлението и експлоатацията на аудиовизуалните и кинематографски съоръжения, както и други свързани с тях развлекателни дейности и дейности по настаняване.
(16)
75 % от първоначалния акционерен капитал от 600 000 евро на Ciudad de la Luz SA бе собственост на Parque Temático de Alicante SAU, които по-късно се превърнаха в Sociedad Proyectos Temáticos de la Comunidad Valenciana SAU (SPTCV). SPTCV е публична организация, която извършва инвестиционна дейност от името на регионалното правителство на Валенсия. Останалите 25 % принадлежаха на Producciones Aguamarga SL, частна компания, отговаряща за оставащите строителни дейности, за популяризирането на компанията Ciudad de la Luz и за управлението на нейните студия.
(17)
През ноември 2001 г. акционерният капитал бе увеличен до 9 милиона евро, като SPTCV купи всички допълнителни акции, с което нейният дял достигна 98,4 %. SPTCV увеличи допълнително своя дял през февруари 2003 г. и май 2004 г. чрез подобно купуване на нов акционерен капитал. През юли 2004 г. Producciones Aguamarga продаде на SPTCV своя 0,2 % дял от Ciudad de la Luz SA (6) (за 139 059 евро). От този момент нататък регионалното правителство на Валенсия стана собственик на 100 % от акционерния капитал на Ciudad de la Luz SAU чрез SPTCV. Оттогава насам Ciudad de la Luz SAU е публично предприятие, което е изцяло собственост на SPTCV и е подчинено на публичното право по отношение на тръжните процедури и финансовия надзор. Въпреки това Producciones Aguamarga продължи да управлява Ciudad de la Luz.
(18)
Филмовият студиен комплекс бе открит за снимане на филми през август 2005 г. Строителството на този комплекс, предназначен да създаде условия за най-големи филмови продукции, започна през 2002 г. и бе разделено на три фази:
-
Фаза 1 (завършена): 6 климатизирани звукозаписни сцени с обща площ 11 000 м2, помощни производствени сгради, работилници/складове с площ 15 050 м2 и външни зони за снимане на филми (back lots) с обща площ 14 хектара.
-
Фаза 2 (завършвана след откриването на официалното разследване): заведения за хранене, административна сграда, лаборатория за следснимачна обработка и трета външна зона за снимане на филми (back lot) от 5 хектара с водоем за снимки.
-
Фаза 2Б (работата не е започнала): голям и дълбок водоем с естествен хоризонт.
-
Фаза 3 (работата не е започнала) звукозаписна сцена от 5 000 м2 (предвидена като най-голямата в света), още една външна зона за снимане на филми (back lot) и 4 телевизионни студия.
(19)
Студийният комплекс включва също така университет по аудиовизуално производство (кино, телевизия, радио, интернет), предлагащ магистърски степени, които обхващат всички аспекти на производството (артистични, технически маркетинг, комуникации). Първоначалните планове през 2000 г. включваха и други допълнителни инвестиции в разположени в непосредствена близост молове, хотели и спортен комплекс, които трябваше да генерират положителни парични потоци за проекта, но към днешна дата все още не са разработени. Въпреки че необходимите терени бяха предоставени от регионалното правителство (Generalitat) през 2004 г. и през 2005 г. бяха обявени тръжни покани за даване на тези дейности на концесия, предложенията на кандидатите не бяха достатъчно привлекателни и допълнителните инвестиции не са направени.
(20)
По отношение на капацитета за високобюджетни филми, определени аспекти на съоръженията на „най-съвременно ниво“ в Ciudad de la Luz поставят компанията в доста по-добра позиция от ограничения брой конкурентни големи филмови студия в Европа. Например, според първоначалните планове на Ciudad de la Luz, звукозаписната сцена от 5 000m2 е трябвало да бъде най-голямата в света (7). Комисията отбелязва, че големите звукозаписни сцени представляват интерес само за големите филмови продукции.
(21)
До неотдавна студиото бе управлявано от компанията Aguamarga Gestión de Estudios SL, която изпълняваше функциите на посредник на филмовото студио срещу възнаграждение на базата на многогодишен договор за управление, сключен с акционера.
(22)
През 1999-2000 г., преди започване на строителните работи, насоките за прединвестиционното проучване, обхвата и стратегията на проекта Ciudad de la Luz бяха анализирани от консултанти - трети страни в четири анализа, предоставени от Испания в хода на официалното разследване.
(23)
В тези проучвания са разгледани перспективите за нарастване на броя на филмовите продукции (8), направено е сравнение с други възможни места за изграждане на филмови студия (9) в регион Валенсия и е представен предварителен анализ (10) и бизнес план (11) за филмов студиен комплекс. Те не бяха предоставени от испанските органи преди решението на Комисията за откриване на официално разследване за държавна помощ във връзка с проекта. Данните в решението от 22 февруари 2008 г. за откриване на официално разследване са от проучване (от Consultia), проведено през 2002 г. според информацията, предоставена на Комисията от испанските органи. След вземането на решение за откриване на официално разследване, обаче, Испания впоследствие информира Комисията, че проучването е било проведено през 2004 г.
(24)
Заключенията на разработения от Arthur Andersen (12) бизнес план от 2000 г. бяха положителни, включително и перспективите за рентабилност в средносрочен до дългосрочен план. Положителните парични потоци на проекта за филмово студио бяха документирани за петгодишен период (2002-2006 г.) след завършване на строителството на сградите на студиото, на залата за конференции и на училището за филмови и телевизионни технологии.
(25)
Разходите за тези фази на строителство бяха оценени на 16,9 милиарда песети (101,7 милиона евро). Разходите за земя не бяха включени и бизнес планът показа, че очакваните разходи може да се варират с +/- 30 %. Не е направена оценка на разходите за следващите фази на изпълнение на проекта.
(26)
На базата на този бизнес план, между 2000 г. и 2004 г., SPTCV направи или се ангажира да направи инвестиции в Ciudad de la Luz в размер на 104 259 759 евро чрез увеличаване на акционерния капитал и на земята. Виж подробностите в съображение 53.
(27)
Тъй като строителството продължи две години повече от очакваното и графикът за инвестициите бе променен с цел значително увеличение, през 2004 г. Ciudad de la Luz/SPTCV възложиха на Consultia (13) да направи ново проучване и бизнес план. Проучването на Consultia също стигна до положителни заключения за рентабилността на проекта, като бизнес планът за периода 2004-2014 г. показва положителна възвращаемост на инвестиците на SPTCV до 2014 г. и в дългосрочен план.
(28)
Притежаваният от Producciones Aguamarga SL дял в Ciudad de la Luz SA бе изкупен от SPTCV през юли 2004 г. за 139 059 евро. За разлика от SPTCV, след първоначалната инвестиция от 150 000 евро през ноември 2000 г. Producciones Aguamarga SL не е правил допълнителни инвестиции в Ciudad de la Luz SA. Така, към момента на придобиването му от SPTCV, притежаваният от Producciones Aguamarga SL дял от Ciudad de la Luz SA е намалял до 0,2 %. След тази сделка компанията е станала изцяло публична и се е превърнала в Ciudad de la Luz SAU.
(29)
На базата на променения работен график и бизнес план, SPTCV, в качеството си на едноличен акционер, е отпуснал два съвместни заема - от 95 милиона евро през 2005 г. и 20 милиона евро през 2007 г. Предоставените от испанските органи през април 2012 г. счетоводни данни за Ciudad de la Luz SAU към 31 декември 2010 г. са показали, че между 2008 и 2010 г. SPTCV е инвестирал общо 45 829 840 евро в конвертируеми облигации. Тези счетоводни данни също така са показали, че за 2009 г. и 2010 г. за съвместните заеми от 2005 г. и 2009 г. на SPTCV са се дължали лихви в размер на 7 222 160 евро. Към 31 декември 2010 г. са се натрупали и неплатени лихви в размер на 1 814 187 евро по конвертируемите облигации. Следователно инвестираните от SPTCV публични средства в Ciudad de la Luz, включително дължимите лихви по предоставените заеми, са възлизали общо на 274 125 946 евро към края на 2010 г.
(30)
В бизнес плана от 2000 г. Ciudad de la Luz е имал за цел да се превърне в студиен комплекс с втори по големина капацитет в Европа (след Pinewood) и да привлече испански продукции (филмови, телевизионни и рекламни) плюс определените като цел шестнадесет чуждестранни (ЕС и САЩ) филмови продукции на година. Преработеният бизнес план от 2004 г. е предвиждал една от стратегическите цели на Ciudad de la Luz да бъде превръщането на големи филмови и телевизионни продукции в основни клиенти на компанията.
(31)
Бизнес планът за 2004 г. е считал за основни конкуренти на Ciudad de la Luz големите студия извън САЩ, особено тези с характеристики, които са подобни на тези на тези на Ciudad de la Luz, а именно Pinewood-Shepperton (Обединено кралство), Cinecitta (Италия), Barrandov (Чешка република), Babelsberg (Германия), Cinecite Montreal & Lions Gate (Канада) и Warner Roadshow & Fox (Австралия).
(32)
В първоначалния бизнес план от 2000 г. планираните тарифи за студийни услуги (например отдаване под наем на външни зони за снимане на филми (back lots), производствени помещения) са били предвидени на нива, прилагани от сравними студия в ЕС (напр. Shepperton и Elstree в Обединеното кралство, Babelsberg в Германия). Преработеният бизнес план от 2004 г. също така е представял един стратегически модел за ценообразуване, съобразен с тарифите, прилагани от студия с международна репутация, приблизително 15-20 % по-евтино от утвърдените лидери (САЩ и Pinewood в Обединеното кралство), но с 50 %-100 % по-скъпо от студията в ЕС (Barrandov в Чешката република и Babelsberg в Германия).
(33)
На практика националните и международни цели на бизнес стратегията на Ciudad de la Luz не са осъществени. От 33 филма, заснети в Ciudad de la Luz между 2005 г. и 2009 г., 28 са били испански продукции и само 5 са били съвместни продукции със страни от ЕС (Гърция, Франция). С изключение на отделни отличаващи се резултати, напр. големи европейски копродукции като Астерикс на олимпийските игри и реализираната неотдавна съвместна американско-испанска продукция, на практика филмите, заснети в Ciudad de la Luz след откриването му през август 2005 г., са предимно испански национални продукции.
(34)
Въпреки изложените в бизнес плана от 2004 г. перспективи, определящи 2010 г. като първата година на (умерено) положителни оперативни резултати, досега търговската дейност на Ciudad de la Luz е генерирала загуби. Към края на 2010 г. Ciudad de la Luz е натрупал загуби от общо 84 милиона евро, докато в бизнес плана от 2004 г. се е предвиждало да се натрупа печалба от 12 милиона евро към същата дата. В сравнение с горепосочените студия, досега Ciudad de la Luz не е успял на привлече планираното количество неиспански продукции, като резултатите са под очакваните дори и за испанския пазар. Оперативните загуби също са по-големи от очакваните.
(35)
Разследването на Комисията бе предизвикано през 2007 г. от жалба на жалбоподател А, както и от последваща жалба от жалбоподател Б, като и двамата жалбоподатели са важни участници във филмовата индустрия в различни държави членки. В жалбите се твърди за незаконна държавна помощ при публичното финансиране на Ciudad de la Luz и особено в съществуващата в Ciudad de la Luz система за стимулиране на производството на определени филми.
(36)
Както бе отбелязано по-горе, когато през февруари 2008 г. Комисията откри процедурата по официално разследване, предоставеното от испанските органи единствено основание за инвестиционно решение беше бизнес планът на Consultia, за който се предполага, че е изготвен през 2002 г. След предварителната оценка Комисията остана със сериозни съмнения, че пазарен инвеститор би инвестирал при същите условия и в същия мащаб като регионалното правителство на Валенсия.
(37)
По отношение на евентуалната съвместимост на помощта, Комисията не разполагаше с информация, която да ѝ позволи да провери дали са били спазени условията на насоките за регионални помощи, приложими за регион Валенсия по това време (2000-2004 г.). Комисията освен това се съмнява, че може да се приложи възможността за изключение с културна цел, предвидена в член 107, параграф 3, буква г) от Договора за функционирането на Европейския съюз, тъй като Ciudad de la Luz не популяризира културата или опазването на наследството, използва се за всякакви видове аудиовизуални дейности, включително реклами, и се конкурира с други оператори за привличане на търговски продукции.
(38)
Комисията също така забеляза евентуална държавна помощ и в системата за стимулиране при снимането на филми в Ciudad de la Luz и определи съответните филмопроизводители като бенефициенти. Стимулите за производството на определени филми са насочени към определени дейности на определено място на базата на неизвестни критерии и по тази причина изглежда, че те не отговарят на правилата, определени в „Съобщение относно филмовата индустрия“ на Комисията.
III. КОМЕНТАРИ ОТ ЗАИНТЕРЕСОВАНИТЕ СТРАНИ
(39)
Комисията получи коментари от общо десет заинтересовани страни. Четири от тях участват в използването на филмови студия в държави членки различни от Испания (жалбоподател А, жалбоподател Б, Barrandov Studio и Mediterranean Film Studios Limited); четири участват във филмопроизводството в Испания (Federación de Asociaciones de Productores Audiovisuales Españoles - FAPAE, Associacio de directors de cinema valencians, Empreses audiovisuals valencianes federades - EAVf, асоциация Productors audiovisuals valencians и Sociedad Proyectos Tematicos de la Comunidad Valenciana - SPTCV SAU); и една е национален орган за финансиране и политика в сектора на филмопроизводството (Film Council в Обединеното кралство).
(40)
В представените от него поверителни сведения от 25 юни 2008 г., жалбоподател Б изразява безпокойство във връзка с помощта, благодарение на която Ciudad de la Luz се е развивал и функционира в момента. Той твърди, че предприетите от Комисията мерки при откриването на процедурата са важни за неговата компанията и за сектора.
(41)
В представените от него поверителни сведения от 30 юни 2008 г., жалбоподател А ограничава коментарите си по задълбоченото разследване до четири въпроса: i) разходите за финансиране на студията; ii) подходът при финансирането на новосъздадена компания; iii) окончателната ликвидационна оценка и iv) другите стимули, предоставяни от Ciudad de la Luz. Според него, „за частния инвеститор дори и едно утвърдено и рентабилно филмово студио би представлявало обект на инвестиция с поне средно ниво на риск .... Това се дължи на факта, че въпреки наличието на активи в едно студио ..., с голяма вероятност неговият оперативен левъридж е голям, поради които е трудно да се прогнозира печалбата. Допълнителна несигурност внасят и фактори като цикличният характер на филмопроизводствената дейност.“
(42)
Според жалбоподател А, среднопретеглена цена на капитала (WACC) от около 15 % може да е подходяща за едно утвърдено филмово студио, въпреки че „възвръщаемостта, очаквана от частните капиталови инвеститори [на жалбоподател A] са били по-високи от посоченото ниво“. Едно стартиращо студио се разглежда от частния инвеститор като „предприятие, характеризиращо се със среден до висок риск и по тази причина се очаква значително по-висока възвращаемост на инвестицията (въпреки че се допуска определен период преди предприятието да стане рентабилно). При положение, че обикновено има ограничен (или никакъв) капацитет за стартиращите предприятия за привличане на капитал от конвенционалните източници, WACC за едно стартиращо предприятие обикновено се повишава вследствие на изискваната по-висока възвръщаемост на собствения капитал и липсата на заемен капитал с ниска цена.“
(43)
По отношение на окончателната ликвидационна стойност на Ciudad de la Luz, посочена в решението за откриване на процедура, жалбоподател А счита, че тази стойност е нереалистична. Той също така твърди, частният инвеститор счита за необичайно многократна и надвишаваща 12-15 % печалба преди лихви и данъци да е добра ориентировъчна база за извършване на оценката.
(44)
Най-накрая, по отношение на стимулите, давани с цел привличане на филмови продукции, жалбоподател А твърди, че те изглежда ефективно са субсидирали разходите на филмопроизводителите, свързани с използването на квалифициран технически и помощен персонал, какъвто се твърди, че липсва в регион Валенсия. Жалбоподател А счита, че стимулите имат сериозен неблагоприятен ефект върху конкуренцията, тъй като студията биха били затруднени да привлекат филмови продукции без такива стимули.
(45)
В първоначално представените сведения от 25 юни 2008 г. Barrandov Studio подчертава, че помощта, за която се твърди, че е предоставяна, нарушава съответния пазар и поставя в неизгодна позиция останалите конкуренти, и моли за още време за представяне на допълнителни коментари, вземайки предвид сложността на казуса. Тези коментари са получени от Комисията на 15 септември 2008 г. Barrandov Studio подкрепя изцяло жалбата на жалбоподател А и подчертава, че размерът и броят на звукозаписните сцени показва, че Ciudad de la Luz цели високобюджетните американски филми, а не испанските филми. Липсата на достатъчно филмови професионалисти и инфраструктура в Аликанте в сравнение с Мадрид или Барселона показва, че изборът на място не е логичен. По отношение на стратегията, един инвеститор във филмово студио би разделил клиентите си на две групи - местни клиенти, осигуряващи стабилни приходи и чуждестранни клиенти за предимно големи продукции. Ciudad de la Luz възприема обратната стратегия, на базата на студийни услуги при изключително ниски цени, които не са съобразени с разходите за създаване на студиото. Освен това, вземайки предвид несигурността вследствие на трудното прогнозиране на приходите в този сектор в период над 3-5 години, един частен инвеститор би изисквал по-бърза възвръщаемост. Според Barrandov това твърдение се потвърждава от поверителен бизнес план, илюстриращ последните му инвестиции в нови студия, който е изготвен на базата на предположение, че нетна печалба ще започне да се генерира още от втората година на експлоатация на студиото, а периодът на изплащане е под 8 години. Barrandov не вижда и никакво основателно обяснение за размера на печалбата (341 милиона евро), очаквана от испанските органи към 2014 г.
(46)
В представените сведения от 27 юни 2008 г., Mediterranean Film Studios Limited ограничава коментарите си до водоемите, за които Ciudad de la Luz е съобщил. Mediterranean Film Studios Limited твърди, че нейните водоеми са уникални за Европа и може да се сравняват само с тези на Fox в Долна Калифорния (Мексико). Вземайки предвид ниската заетост на водоемите на компанията, тя твърди, че според нея и според общото становище на участниците в сектора в средиземноморския регион и в Европа вече има достатъчен капацитет от водоеми за снимане на филми.
(47)
В своите коментари от 30 юни 2008 г. Federacion de asociaciones de productores audiovisuales espanoles (FAPAE) счита, че Ciudad de la Luz е внесъл по-голяма конкуренция на пазара на технически средства за големи продукции и че жалбоподателите просто желаят да задържат своите пазарни позиции и да не допуснат появата на конкуренти, които предлагат надеждно алтернативно обслужване, а по отношение на цената са алтернатива на техните студия, които доминират на европейския пазар. FAPAE също така твърди, че студия като Barrandov, Cinecittà, Babelsberg и Mafilms са изградили своята пазарна позиция и репутация чрез публично подпомагане в различни форми, включително публично участие в акционерния капитал. По-общо, FAPAE подчертава, че поддържането на културно разнообразие е основание за силна публична намеса в този сектор. По-специално се твърди, че Ciudad de la Luz осигурява за испанското филмопроизводство съвременни услуги на високо ниво в Испания, вместо в други чужди страни и при по-високи цени. Срещу твърдението, че Ciudad de la Luz цели привличането на суперпродукции, FAPAE излага твърдението, че Ciudad de la Luz помага значително на нискобюджетните испански продукции и се фокусира върху националната и местна култура, с което допринася за културните цели, изложени в бившия член 87, параграф 3, буква г) (сегашен член 107 параграф 3, буква г). Наблюденията на Preses audiovisuals valencianes federades (EAVf) от 21 май 2008 г. и на Productors audiovisuals valencians от 16 май 2008 г. в голяма степен отразяват, понякога дословно, коментарите на FAPAE.
(48)
В своите коментари от 5 юни 2008 г. Associaciò de directors de cinema valencians подчертава, че господството на американската филмова индустрия маргинализира европейските продукции чрез различни практики, за които твърди, че са злоупотреба. Според асоциацията са необходими коригиращи мерки, за да може културното творчество в Европа да се конкурира при равни условия. Асоциацията твърди, че публичната намеса в Ciudad de la Luz е напълно целесъобразна в това отношение, в полза на филмовото производство в Европа, Испания и Валенсия, и с оглед на запазването на тяхната културна идентичност.
(49)
Наблюденията на Sociedad Proyectos Temáticos de la Comunidad Valenciana SAU (100-процентовият собственик на Ciudad de la Luz SAU, самият той притежаван от Comunidad Valenciana) от 23 юни 2008 г. в общи линии повтарят същите аргументи за подпомагането и се осланят на приведените от Испания доказателства. Ето и някои от аспектите, на които е специално наблегнато в неговите наблюдения. На първо място, фактът, че частен инвеститор частично е финансирал проекта при стартирането му през 2000 г. на базата на наличните проучвания показва, че инвестицията на публичните органи е следвала логиката на частния инвеститор. И двете проучвания (от 2000 г. и 2004 г.) стигат безусловно до заключението, че проектът е рентабилен. На второ място, стимулите, предлагани на определени филми, са търговско обосновани за една нова компания и са давани като „договор за спонсорство“ срещу рекламни дейности, които генерират възвръщаемост в полза на репутацията на студията и същевременно предизвикват рекламни разходи за страните, получаващи такива стимули. Проведено във връзка с това проучване оценява икономическата възвръщаемост на договорите за спонсорство за Ciudad de la Luz на […] (14) милиона евро.
(50)
Film Council в Обединеното кралство твърди в своето писмо от 25 юни 2008 г., че има основание за решението за откриване на официална процедура по разследване.
IV. КОМЕНТАРИ ОТ ИСПАНИЯ
(51)
След откриване на официално разследване испанските органи разкриха, че първоначалното решение за инвестиране е базирано на бизнес план, изготвен през 2000 г., а не на този, който са представили преди това. Този бизнес план е проучване, проведено през 2004 г., а не през 2002 г., както испанските органи са информирали Комисията първоначално.
(52)
Към момента на проучването от 2004 г. в проекта вече са били инвестирани над 90 милиона евро. Следователно испанските органи твърдят, че са взети две решения за инвестиране: едно през 2000 г. за първата фаза на проекта, и едно през 2004 г. за планираното разширение.
(53)
Времевият график за инвестиране в Ciudad de la Luz, след последните промени, направени от испанските органи през април 2012 г., е следният:
Дата
Описание
Публична инвестиция
(в EUR)
24.10.2000 г.
Регион Валенсия решава да създаде Ciudad de la Luz
-
2.11.2000 г.
Създаден е Ciudad de la Luz SA (75 % собственост на Parque Temático de Alicante SAU, 25 % собственост на Producciones Aguamarga SL)
450 000
[75 % от 600 000]
21.11.2001 г.
Parque Temático de Alicante SAU инвестира едностранно за увеличаване с 9 милиона евро на капитала в Ciudad de la Luz SA (с което увеличава своя дял до 98,4 %)
9 000 000
6.2.2003 г.
Proyectos Temáticos de la Comunidad Valenciana SAU (15) инвестира едностранно за увеличаване с 30 милиона евро на капитала в Ciudad de la Luz SA (с което увеличава своя дял до 99,6 %)
30 000 000
4.5.2004 г.
Proyectos Temáticos de la Comunidad Valenciana SAU инвестира едностранно за увеличаване с 54 870 660 евро на капитала в Ciudad de la Luz SA (с което увеличава своя дял в Ciudad de la Luz SA до 99,8 %)
54 870 660
23.7.2004 г.
Proyectos Temáticos de la Comunidad Valenciana SAU придобива дела от 0,2 % от Ciudad de la Luz SA, притежаван от Producciones Aguamarga SL (с номинална стойност 150 000 евро) срещу 139 059 евро (с което увеличава своя дял в Ciudad de la Luz SA до 100 %)
139 059
9.3.2005 г.
Proyectos Temáticos de la Comunidad Valenciana SAU прехвърля на Ciudad de la Luz SA земята, върху който са построени студията, с което увеличава своя собствен капитал с 9 800 040 евро (въпреки че земята е оценена на 1 030 856 евро в счетоводните документи на Proyectos Temáticos de la Comunidad Valenciana SAU). Преди тази дата, проектът вече е получил разрешение от правителство на Валенсия за строеж на студията върху този терен.
9 800 040
лято на 2005 г.
Ciudad de la Luz SA започва да функционира като филмово студио
-
28.4.2005 г.
Съвместен заем от 95 милиона евро
95 000 000
26.12.2007 г.
Съвместен заем от 20 милиона евро
20 000 000
30.6.2008 г.
Издаване на конвертируеми облигации с опция за превръщане на заема в акции преди 31 декември 2008 г.
10 000 000
2.1.2009 г.
Издаване на конвертируеми облигации с опция за превръщане на заема в акции преди 30 юни 2009 г.
10 000 000
17.3.2009 г.
Разрешение за издаване на конвертируеми облигации до 30 милиона евро с опция за превръщане на заема в акции преди 30 декември 2009 г.
25 829 840
31.12.2010 г.
Неплатени лихви за 2009 г. и 2010 г. по съвместни заеми
7 222 160
31.12.2010 г.
Неплатени лихви за 2009 г. и 2010 г. по неконвертираните заеми
1 814 187
Общо
274 125 946
(54)
Със своите отговори испанските органи се опитваха преди всичко да покажат, че инвестицията не е държавна помощ, тъй като пазарен инвеститор би инвестирал в проекта при същите условия (прилагайки принципа за инвеститора в условията на пазарна икономика). В подкрепа на това те представиха доклади от икономическия консултант LECG.
(55)
Дори и ако Комисията бе счела поне част от инвестициите за държавна помощ, Испания твърди, че всички заснети в Ciudad de la Luz филми отговарят на културните критерии за насърчаване на филмопроизводството във Валенсия, одобрени от Комисията през април 2008 г., декември 2008 г. и юли 2009 г. (16) Според Испания, изключението с културна цел, посочено в член 107, параграф 3, буква г) от Договора за функционирането на Европейския съюз, може да се приложи по отношение на инвестиционни помощи във възходяща и низходяща посока при производството на филми.
(56)
Испания също така отбелязва, че всякакви помощи, съдържащи се в публичното финансиране на Ciudad de la Luz и в стимулите, предлагани за филмите, трябва да се разглеждат в перспективата на нарушаващото въздействие на националните схеми за подкрепа на филмопроизводството, които са одобрени от Комисията в други държави членки и привличат големите филмови продукции към конкурентите на Ciudad de la Luz (17).
(57)
Освен това Испания поддържа твърдението, че приложимите по това време (1998 г.) насоки за регионални помощи биха позволили интензитетът на помощта за инвестиционния проект да е 36 %. Биха били спазени и допълнителните условия, въведени по късно в мултисекторната рамка от 2002 г. за големи инвестиционни проекти с пазарен дял под 25 % и 5 % увеличаване на капацитета на пазара.
(58)
Испания представи втори доклад на LECG, критикуващ анализа на бизнес плана от 2004 г., извършен от службите на Комисията. LECG критикува анализа, извършен от службите на Комисията и представя други стойности на данните и рисковите фактори, както и ретроспективни оценки на земята, върху която е построен Ciudad de la Luz.
(59)
Втори икономически анализ, извършен от службите на Комисията, проучи бизнес плана от 2000 г. и представените от Испания ретроспективни оценки на земята. Освен това, по искане на Комисията независим консултант направи независима икономическа оценка на базата на принципа за инвеститора в условията на пазарна икономика. Независимият доклад бе изпратен на испанските органи на 30 септември 2011 г.
(60)
Испанските органи повториха своето мнение, представено в наблюденията към решението за откриване на процедура, че перспективите за рентабилност на Ciudad de la Luz трябва да се оценяват спрямо основните филмовите студия в ЕС, които са конкуренти на компанията (напр. Babelsberg, Pinewood), а не спрямо диверсифицираните аудиовизуални конгломерати в САЩ (Time Warner, Disney) (18), както е направил Ecorys (19). Испанските органи твърдят, че това сравнение трябва да е базирано на информация, която е била публично достояние (напр. Bloomberg) по времето, когато е взето инвестиционно решение (т.е. 2000 г. и 2004 г., а не 2008 г.). На последно място, те също така твърдят, че редица недоразумения и технически пропуски правят невалидни заключенията в проучването, направено от Ecorys (20). Испанските органи твърдят, че ако те бъдат коригирани и ако се направи подходящо сравнение спрямо конкурентите, перспективите за рентабилност на инвестиционното решение на базата на наличните по това време доказателства биха отговорили на изискванията на теста MEIP (принципа за инвеститор в условията на пазарна икономика).
V. ОЦЕНКА НА ПОМОЩТА
(61)
Съгласно член 107, параграф 1 от Договора за функционирането на Европейския съюз, „всяка помощ, предоставена от държава членка или чрез ресурси на държава членка, под каквато и да било форма, която нарушава или заплашва да наруши конкуренцията чрез поставяне в по-благоприятно положение на определени предприятия или производството на някои стоки, доколкото засяга търговията между държавите членки, е несъвместима с вътрешния пазар“. Следва, че за да бъде мярката квалифицирана като държавна помощ, трябва да са изпълнени следните кумулативни условия: 1) мярката трябва да е от ресурси на държавата; 2) тя трябва да дава икономическо предимство на предприятията; 3) предимството трябва да е избирателно и да нарушава или заплашва да наруши конкуренцията; 4) мярката трябва да влияе на вътрешнообщностната търговия.
(62)
Както е посочено по-горе, испанските органи твърдят, че мярката не представлява държавна помощ, тъй като отговаря на принципа за инвеститор в условията на пазарна икономика (теста „MEIP“). Тестът определя дали един пазарен инвеститор би инвестирал в проекта при същите условия като публичния инвеститор по времето на вземане на решение за публична инвестиция. В това отношение има значение фактът, че първоначално е имало частен инвеститор в проекта (21) и че испанските органи са възложили няколко проучвания, които са стигнали до заключението, че проектът ще генерира положителен паричен поток (вж. съображение 22).
(63)
Както бе посочено в съображение 17, в случая с Ciudad de la Luz първоначално 25 % от проекта са били собственост на частен инвеститор (компанията - управител) (т.е. 150 000 евро от първоначалния акционерен капитал от 600 000 евро). Този частен инвеститор, обаче, се е оттеглил преди да направи допълнително финансиране (той е изкупен от SPTCV през 2004 г.). След това в проекта не са правени инвестиции от частни инвеститори.
(64)
Фактът, че единственият в случая частен инвеститор е вложил само незначителна сума и се е оттеглил в момента, когато е трябвало да се направи основният обем инвестиции, може да се счита за prima facie доказателство, че частен инвеститор не би се заел с такъв проект при съществуващите към този момент условия. Освен това ситуацията на този частен инвеститор е била много специфична (и следователно не отговаря на условията за пазарен инвеститор съгласно съдебната практика), тъй като той също така е отговарял за започването на проекта, за надзора на строителните работи и за управлението и популяризирането на студията срещу възнаграждение за управление. Това означава, че първоначалната инвестиция, разглеждана отделно, може да е била базирана на причини, различни от рентабилността.
(65)
При липсата на частни акционери регионалните органи базират своето инвестиционно решение на резултатите от консултантски проучвания. Самото съществуване на такива проучвания, обаче, не е достатъчно, за да се отговори на изискванията на теста MEIP. Преди да отдели средства в количествата, инвестирани в Ciudad de la Luz, от частния инвеститор се очаква да проучи основно бизнес плана и предположенията, на които са базирани анализите. Частният инвеститор ще трябва сам да прецени дали в конкретния случай са целесъобразни специфичните предположения, използвани за обосноваване на бизнес плана. Освен това може да се очаква, че частният инвеститор ще сравни очакваната възвръщаемост на проекта Ciudad de la Luz с очакваната възвръщаемост на алтернативни проекти. По това време такъв анализ не е правен. Освен това, дори не е било възможно да се извърши такова сравнение на базата на направената в тези проучвания оценка на положителните парични потоци.
(66)
В контекста на разследването за държавна помощ, според съдебната практика Комисията трябва да направи своя собствена оценка на фактите (22). По тази причина е необходимо да се прецени валидността на докладите, изготвени по време на сделката.
(67)
С оглед на докладите, предоставени от испанските органи след решението за откриване на процедура, изглежда, че е имало две различни инвестиционни решения по проекта. Първото е от 2000 г. и се основава на изготвения от Arthur Andersen бизнес план от 2000 г. (обхващащ инвестициите в периода 2002-2006 г.). През 2004 г., вероятно с цел да се провери дали е целесъобразно извършването на допълнителни инвестиции по проекта, е било възложено на Consultia да изготви доклад (обхващащ действителните инвестиции в периода 2002-2004 г. и прогнозираните инвестиции в периода 2004-2014 г.). Следователно би трябвало да се направи MEIP оценка и за двете инвестиционни решения.
(68)
Комисията е преценила дали хипотетичен частен инвеститор би инвестирал в проекта по създаване на компанията Ciudad de la Luz. Съгласно принципа за инвеститора в условията на пазарна икономика, направената инвестиция се счита за държавна помощ, ако очакваните от държавата приходи са по-малки от това, което би желал един частен инвеститор при условията на конкретния проект.
(69)
За да финансират един проект, инвеститорите трябва да инвестират определен капитал. Този капитал има цена - цена на капитала. Обикновено има две големи групи от източници на капитал: собствен капитал и (финансов) заемен капитал. Общата цена на капитала е среднопретеглената цена на капитала (WACC), определена на базата на относителния дял на собствения капитал и относителния дял на заемния капитал. Цената на заемния капитал и цената на собствения капитал са очаквани цени, а не исторически цени. В конкретния случай на Ciudad de la Luz, бизнес планът предвижда финансиране на проекта изцяло със собствен капитал. Следователно общата цена на капитала е цената на собствения капитал.
(70)
Един частен инвеститор в собствен капитал би желал да инвестира в Ciudad de la Luz, ако очакваната вътрешна норма на възвръщаемост (23) е по-висока или равна на алтернативната цена на капитала (24) (т.е., възвръщаемостта, която би могъл да получи от друг подобен проект).
(71)
Комисията е калибрирала модела за оценка на капиталовите активи, за да получи цената на собствения капитал. Цената на собствения капитал отразява алтернативната цена на инвестициите за акционери в компании или проекти със същия (или подобен) финансов риск, като разглеждания в конкретния случай. Съгласно модела за оценка на капиталовите активи (CAPM), цената на собствения капитал Ke трябва да се оцени по следната формула:
където: Rf е безрисковият лихвен процент, е пазарната рискова премия, а ß е „бета“ - мярка за систематичния (недиверсифицируемия) риск, свързан с акционерния дял в Ciudad de la Luz, отразяваща както бизнес риска, така и финансовия риск.
(72)
За безрисковия лихвен процент Rf , пазарната практика (25) предлага да се вземе лихвеният процент на дългосрочните (обикновено 10-годишни) държавни облигации в страната, където се извършва дейността (те се считат за най-нискорисковите инвестиции). Средната годишна възвръщаемост за 10-годишни държавни ценни книжа в Испания е била 4,1 % през 2004 г. (26). За пазарната рискова премия трябва да се вземе историческата пазарна рискова премия за един разумно дълъг период от време. Общоприета пазарна практика е да се взема разликата между историческата възвръщаемост на индекса на диверсифицирания собствен капитал в страната, където се извършва дейността, и безрисковия лихвен процент. Според Fernández (2004) (27), историческата пазарна рискова премия за държавни облигации в Испания (през периода 1991-2003 г.) е бил в интервала 6,8 %-9,3 %. Комисията приложи консервативен подход при оценка на пазарната рискова премия и взе долната граница на този интервал, а именно 6,8 %. Следващата и най-нова публикация на същия автор (28) потвърждава валидността на избраната стойност, тъй като за периода 2000-2004 г. дава данни за необходимата премия за собствения капитал в интервала 6-7 %.
(73)
За оценката на бета, Комисията е използвала публично достъпната информация за компаниите, определени от испанските органи като преки конкуренти на Ciudad de la Luz, а именно Carrere Group (29) и Babelsberg. Тези данни са докладвани от финансови анализатори, извършили задълбочен анализ на двете компании. Средната стойност на тези две „бети“, коригирана според финансовия рисков профил на Ciudad de la Luz, е около 1,5. Това е един консервативен подход, тъй като с голяма вероятност се очаква инвестицията в Ciudad de la Luz да е свързана с по-високо ниво на идиосинкратичен риск в сравнение с другите две утвърдени студия. Ciudad de la Luz е инвестиция на зелено в район, в който няма нито испански, нито международни филмопроизводители. С други думи, „бета“ на Ciudad de la Luz вероятно има по-висока стойност от тази на конкурентите на компанията.
(74)
Прилагайки горната формула (вж. съображение 71), Комисията е получила, че очакваната цена на собствения капитал трябва да е приблизително 14,9 %.
(75)
На базата на сравнение, както е разгледано в приложение I, Испания посочва, че моделът за оценка на капиталовите активи (CAPM) би показал, че частен инвеститор „би изисквал“ рискова премия, а не възвръщаемост, в размер на 3,75 % през 2000 г. и 2,07 % през 2004 г. Това изчисление се базира на ß = 0,395. Стойност 1 на бета съответства на портфейл от всички дялове, т.е. „средна стойност“ за акционерните дялове. Следователно стойност на бета доста под 1 би означавала, че инвестицията е с доста нисък риск. Испания не е привела аргументи в подкрепа на това допускане и не е посочила надеждни и подлежащи на проверка данни.
(76)
Както е посочено по-горе (вж. съображение 70), частен инвеститор би инвестирал в един проект само ако вътрешната норма на възвръщаемост е по-голяма от алтернативната цена на капитала. Комисията отбелязва, че бизнес планът от 2000 г. представя подробна оценка само за първоначалните фази на проекта. Анализът на Комисията (вж. приложение II) показва отрицателна нетна настояща стойност, на базата на бизнес плана от 2000 г. и вземайки предвид паричните потоци, представени в бизнес плана като номинални стойности. На тази база, един частен инвеститор не би инвестирал в проекта.
(77)
При определяне на вътрешната норма на възвръщаемост Комисията отново прилага консервативен подход, като не поставя под съмнение предположенията в бизнес плана, по-специално прогнозираната съвкупност от парични потоци за предложения проект. Трябва обаче да се отбележи, че паричните потоци, прогнозирани в бизнес плана от 2004 г., изглеждат неоснователно оптимистични, особено като се вземат предвид загубите, понесени от компанията в периода 2002-2004 г. (30). Следователно, на базата на информацията, с която е разполагала Комисията, може да се приеме, че очакваните парични потоци, представени в бизнес плана от 2004 г., представляват горната граница на вероятностния интервал (31). Съвкупността от парични потоци определя очакваната възвръщаемост. Освен това Комисията използва номиналната стойност на очакваната възвръщаемост за Ciudad de la Luz. Разходите за привличане на капитала обаче са калибрирани. Така би постъпил всеки разумен частен инвеститор.
(78)
На базата на предложения от Ciudad de la Luz бизнес план от 2004 г., вътрешната норма на възвръщаемост на проекта е 5,74 % (виж приложение I). Един частен инвеститор в Ciudad de la Luz, при алтернативна цена на капитала от поне 14 % (както е изчислено по-горе, вж. съображение (73), не би направил тази инвестиция в проекта, тъй като нейната вътрешна норма на възвръщаемост е по-малка от алтернативната цена на капитала.
(79)
Освен това Комисията изчисли нетната настояща стойност (NPV) на инвестицията в Ciudad de la Luz, за да установи количествено доколко проектът би имал стойност за частния инвеститор. Целта на всяко инвестиционно решение е да се намерят реални активи, чиято стойност е по-висока от тяхната цена, с други думи, инвестиции с очаквана възвръщаемост над алтернативната цена на капитала. Ако това условие не е изпълнено, както е в случая с Ciudad de la Luz, стойността на проекта е отрицателна и следователно един разумен частен инвеститор не би счел инвестицията за жизнеспособна. NPV на всеки проект представлява количествена оценка за това доколко си заслужава да се инвестира към момента на вземане на решение, и се изчислява чрез сконтиране на съвкупността от парични потоци, прогнозирани в бизнес плана, използвайки за дисконтов процент цената на капитала. Интуитивно се счита, че колкото по-висока е цената на капитала, толкова по-ниска е нетната настояща стойност (NPV).
(80)
За Ciudad de la Luz, използвайки алтернативна цена на капитала 14 % и паричните потоци, посочени в бизнес плана на Consultia от 2004 г. (взети като номинални стойности от Комисията, както е обяснено в съображение (76), се получава, че NPV на инвестицията е около 130 милиона евро (вж. приложението). Следователно, за един частен инвеститор, такава инвестиция не заслужава да бъде направена.
(81)
Комисията също така направи проверка на надеждността, която показа, че резултатът е много устойчив. Над един разумен праг, резултатът е почти нечувствителен към стойността на алтернативната цена на капитала, според оценката на Комисията. С други думи, значителни изменения на параметрите, които Комисията е калибрирала при изчисляването на цената на капитала, не променят резултата. Долната графика показва NPV при различни стойности на цената на капитала (WACC) в интервала от 5 % до 20 %. Графиката показва, че NPV става отричателна при WACC в интервала от 5 % до 6 %. Следователно ако цената на капитала надхвърли 6 %, частният инвеститор не би инвестирал в проекта. Освен това, при стойности на WACC над 10 %, NPV на практика остава непроменена. Комисията е установила, че WACC е около 14 %, т.е. в интервал, за който с голяма степен на достоверност може да се направи заключение, че проектът не е рентабилен.
(82)
В отговор на оценката на Комисията, базирайки се на консултантски доклад (32), испанските органи твърдят, че оценката на Комисията е погрешна. На първо място, въпреки че анализът на базата на модела за оценка на капиталовите активи (CAPM) е счетен за правилен подход, консултантският доклад поставя под съмнение стойностите на параметрите, използвани от Комисията. В частност, стойностите на премията за собствения капитал и „бетите“ трябва да са по-малки. На второ място, за да се определи подходящата база за сравнение, Комисията е трябвало да използва не само бизнес плана на Consultia IT, но и бизнес плана на Arthur Andersen от 2000 г. На трето място, Комисията не е използвала подходящите финансови съотношения за оценка на очакваната рентабилност на проекта Ciudad de la Luz. На последно място, Комисията не е взела предвид очакваните приходи вследствие на строителството на хотели и офисни сгради.
(83)
Тези аргументи бяха отхвърлени от Комисията. По отношение на премията за собствения капитал, в приложение II е обяснено донякъде подробно защо стойностите в предложените от Испания интервали не може да са валидни. Най-важно е това, че стойностите, предложени за премията, са оценъчни стойности за 2009 г., а не тези, които са доминирали през 2000 г. и 2004 г. Ясно е, че параметрите, използвани за оценка на CAPM, трябва да са били актуални към датата на вземане на бизнес решение. Фактически, за съответния период самият автор, който е цитиран от испанските органи, представя оценъчни данни, съответстващи на дадената от Комисията оценка. В приложение II освен това е обяснено защо е погрешно искането на испанските органи да се използват по-малки стойности на „бетите“. Комисията използва стойности от публични проучвания, в които са изчислени бетите на близки конкуренти на Ciudad de la Luz. Предложението на испанските органи да се използват исторически бети се отхвърля от финансовите експерти.
(84)
В отговор на испанските органи да се вземе предвид бизнес планът от 2000 г., в приложение II са представени такива изчисления. Както може да се види, поради по-високата рискова премия и по-високия безрисков лихвен процент, в този случай WACC може да е дори по-висок от този за 2004 г. Освен това, изчисленията дават отрицателна NPV. На последно място, по отношение на евентуалните приходи от хотели и офисни сгради, твърденията на испанските органи са базирани на нови доказателства, а именно шест оценъчни доклада за земята, които са изготвени по-късно. Това доказателство не е било част от информацията, с която би разполагал частен инвеститор по това време. Въпреки че в доклада на Andersen се споменава за възможността за изграждане на хотелски комплекс, в него не се съдържа информация за очакваната рентабилност и няма бизнес план, свързан със строителство върху терена. Въпреки това, в приложение II са разгледани подробно предложените ex post доклади за строителство върху терена. Те са доста погрешни. Например, референтните цени, предложени за офисните площи в комплекса Ciudad de la Luz, са като тези за най-престижните улици в Аликанте. Вземайки предвид факта, че комплексът Ciudad de la Luz е разположен извън град Аликанте и непосредствено до индустриален комплекс, тези референтни цени са силно завишени. По подобен начин референтните цени за хотелите са на базата на 4 и 5-звездни хотели. Не са дадени никакви индикации, че ще има достатъчно търсене за такива хотели извън Аликанте (разположени близо до магистрала и индустриален комплекс).
(85)
Независимо от собствената вътрешна оценка, Комисията също така възложи независимо проучване, за да се установи дали частен инвеститор би направил такава инвестиция в Ciudad de la Luz при същите условия (33). Докладът на Ecorys разглежда различни сценарии, чрез които е определена приблизителна цена на собствения капитал между 12,5 % и 21,4 % за инвестицията през 2000 г. и между 10,9 % и 15,9 % за допълнителната инвестиция през 2004 г. Така резултатът от проучването на Комисията попада в интервала, изчислен от Ecorys. За разлика от това, вътрешната норма на възвръщаемост, изчислена на базата на бизнес плана, е доста под цената на собствения капитал, определена от Ecorys.
(86)
Общото заключение на Ecorys е, че по тази причина не изглежда вероятно направените през 2000 г. и 2004 г. инвестиции да съответстват на поведението на един разумен частен инвеститор в условията на пазарна икономика. По отношение на инвестиционния план от 2000 г., Ecorys установява, че възстановката на бизнес казуса дава отрицателна NPV от 9,3 милиарда песети. За един благоразумен пазарен инвеститор щеше да е много по-рентабилно да инвестира на фондовия пазар. По отношение на инвестиционния план от 2004 г., Ecorys прави заключението, че „един разумен пазарен инвеститор най-вероятно не би решил да реализира целия проект CDL, а вероятно би избрал да експлоатира 6-те звукозаписни сцени, в които вече е инвестирано, или да закрие проекта и да понесе загубите“ (34). На последно място, Ecorys счита, че един частен кредитор не би предоставил съвместен или друг вид заем за проекта, тъй като паричният поток за проекта е недостатъчен за обслужване на заема.
(87)
Затова се прави заключение, че нито инвестициите, направени в Ciudad de la Luz между 2000 г. и 2004 г., нито тези, направени след това, отговарят на принципа за инвеститор в условията на пазарна икономика и следователно представляват предимство за предприятието Ciudad de la Luz SAU. Тъй като изискванията на MEIP тестовете не са изпълнени, един инвеститор в условията на пазарна икономика не би инвестирал през 2000 г. и не би продължил да инвестира в проекта на базата на бизнес плана от 2004 г.
(88)
Следователно Комисията счита, че икономическо предимство е цялата стойност на инвестицията. Заемите, дадени на Ciudad de la Luz от SPTCV, са подчинени заеми, което означава, че са разглеждани в балансовите отчети като нещо, подобно на собствен капитал. Както вече бе отбелязано от Комисията в решението за откриване на процедура, лихвата върху заемите е изчислена с един фиксиран компонент и един променлив компонент. Процентът на фиксирания компонент е много нисък и не би бил приемлив за един кредитор в условията на пазарна икономика. Необичайно ниският фиксиран компонент на заема би могъл по принцип да се компенсира с изгледи за адекватно възнаграждение по съвместния заем, благодарение на променливия компонент, който е свързан с рентабилността на проекта, но това не би могло да е в сила за разглеждания проект (вижте горните съображения във връзка с принципа за инвеститора в условията на пазарна икономика). Освен това, в прогнозираната печалба и в изложението, предоставено на Комисията от испанските органи за периода 2002-2014 г., не са включени никакви финансови разходи. На последно място, на теория заемите е следвало да се погасят през април 2015 г., т.е. след датата на приключване на проекта (и евентуалната му продажба), планирана за 2014 г., което един кредитор в условията на пазарна икономика не би приел. В своя отговор от 20 април 2009 г. на решението за откриване на процедура испанските органи обясняват, че заемите би трябвало, от икономическа гледна точка, да се считат за капиталови инжекции, тъй като кредиторът и акционерът са едно и също лице (т.е. SPTCV). Действително, тъй като нито един от заемите, отпуснати през 2005 г., 2007 г., 2008 г. и 2009 г., не е погасен (дори частично) и бенефициентът не е платил никаква лихва по тези заеми, те би трябвало да бъдат считани de facto за инвестиции в собствен капитал. Според информацията, предоставена от испанските органи през април 2012 г., общата сума към края на 2010 г. е била 265 089 599 евро (35).
(89)
Помощта е също така избирателна, тъй като произтичащите от подкрепата облаги дават предимство само на предприятията, функциониращи в този сектор, и фактически само на някои от тях.
(90)
Комисията отбелязва, че Generalitat Valenciana е финансирал инвестицията чрез изцяло притежавания от него инвестиционен субект SPTCV и че анализите, които са довели до публичните инвестиции в Ciudad de la Luz, са направени за Generalitat Valenciana. Следователно тези отпуснати средства може да се считат за държавни средства.
(91)
Когато държавната помощ засилва позициите на едно предприятие в сравнение с други конкурентни предприятия, последните трябва да се считат за засегнати от тази помощ. Помощта засилва позицията на Ciudad de la Luz в сравнение с други конкурентни предприятия, като му позволява да навлезе в пазара на филмови студия. Нарушава се конкуренцията между предприятия, които са облагодетелствани от мярката и тези, които не са облагодетелствани. Дори и ако се допусне, че се получават субсидии от филмови продукции в други държави членки, в които има други филмови студия, това не е относим аргумент за отричане на съществуването на нарушена конкуренция. Една мярка не може да избегне квалификацията „държавна помощ“ само защото други държави членки може също да са възприели свои собствени мерки, които нарушават пазара. Такава „компенсация“ не се прави при оценка на условия, свързани с нарушаване на конкуренцията.
(92)
На последно място, Комисията счита, че въпросната мярка засяга търговията между държави членки. Филмовите студия действат на международния пазар. Филмовите продуценти редовно договарят цени и условия с по няколко филмови студия в различни държави членки. Комисията е одобрила схеми за помощи за Испания и други държави членки, които подпомагат създаването на аудиовизуални творби и следователно косвено насърчават използването на национални технически средства, включително филмови студия. Четвъртият критерий на „Съобщение относно филмовата индустрия“ от 2001 г. обаче изключва добавките от помощи за конкретни производствени дейности, включително използването на филмови студия.
(93)
Предвид горното, Комисията счита, че проектът дава избирателно икономическо предимство на Ciudad de la Luz. Проектът е публично финансиран, нарушава конкуренцията и има ефект върху търговията между държави членки. Затова Комисията счита, че нотифицираната мярка представлява държавна помощ по смисъла на член 107, параграф 1 от Договора за функционирането на Европейския съюз.
(94)
Комисията трябва най-напред да се увери, че помощта не противоречи на разпоредбите на ДФЕС в аспекти, различни от държавната помощ. В този случай оценката на Комисията не влияе на каквито и да е допълнителни констатации във връзка със спазването на законодателството на ЕС в областта на обществените поръчки. Помощта не съдържа никакви други елементи, които биха причинили проблеми във връзка с принципа на общата законност на помощта.
(95)
Както е отбелязано в решението за откриване на процедура, като допълнителен аргумент в случай че Комисията счете въпросната мярка за държавна помощ, испанските органи са изразили твърдението, че подобни мерки биха били в съгласие с член 107, параграф 3 като регионална помощ и като помощ с цел подкрепа на културата.
(96)
Регионалната помощ за изграждането на Ciudad de la Luz може да бъде оправдана на базата на това, че инвестицията е направена в подпомаган регион. Испанските органи изказват мнение, че помощ с интензитет 36 % би била разрешена от правилника за регионални помощи, приложим към момента на първоначалното решение за инвестиране през 2000-2006 г.
(97)
Тъй като това е ненотифицирана помощ, приложими са Насоките за регионална помощ за 2000-2006 г. (36). В точка 4.2 от насоките е посочено, че: „за да се гарантира жизнеспособността и стабилността на производствената инвестиция, бенефициентът трябва да участва във финансирането с минимум 25 %“. В бележка под линия 20 към насоките е разяснено, че минималният принос от 25 % не трябва да съдържа никаква помощ. Въпреки че е имало частен инвеститор за 25 % от първоначалния акционерен капитал от 600 000 евро, този частен инвеститор е бил дружество, което е управлявало проекта срещу заплащане и което не е направило никакви допълнителни инвестиции в проекта, съответстващи на голямата част от публичните инвестиции в проекта. Следователно първата инвестиция не може да се разглежда изолирано от публичната инвестиция, тъй като това не е самостоятелна инвестиция. Освен това частният инвеститор е бил закупен от SPTCV през юли 2004 г., когато акционерният дял на първия е бил намалял до 0,2 %.
(98)
Испанските органи привеждат доводи, че самата инвестиция на SPTCV от 25 % може да се счита за вноска от бенефициента. Комисията счита, че такъв подход, при който 25 % от инвестицията се предоставя от публична организация, която няма поведението на частен инвеститор (вж. по-горе, раздел V, подраздел „Икономическо предимство“), докато останалите 75 % от инвестицията също са държавни средства, не може да гарантира жизнеспособността и стабилността на производствената инвестиция.
(99)
Тъй като инвестицията в Ciudad de la Luz е финансирана от SPTCV изцяло с публични средства, това условие не е изпълнено.
(100)
В определени ситуации Комисията е давала разрешение за помощи за аудиовизуалния сектор по силата на член 107, параграф 3, буква в), вземайки предвид свързаните с културата цели на член 167 от ДФЕС. Изключението с културна цел може да се използва в комбинация с други основания за законосъобразност, например помощ за определени икономически дейности по член 107, параграф 3, буква в) от ДФЕС (37). Въпреки че това не е предложено от испанските органи, с оглед на коментарите от други страни, тези законови основания са разгледани по-долу.
(101)
Извършена е оценка по член 107, параграф 3, буква в) от ДФЕС чрез тест на тристъпково съпоставяне на предимствата и отрицателните ефекти на въпросната мярка.
(102)
При прилагането на теста на съпоставяне, Комисията дава оценка на следните въпроси:
а)
Насочена ли е мярката за помощ към добре дефинирана цел от общ интерес (т.е., дали предложената помощ засяга пазарна неефективност или друга цел)?
б)
Добре обмислена ли е мярката, за да постигне целта от общ интерес? По-специално:
i)
Подходящ инструмент ли е мярката за помощ, т.е., дали има други, по-подходящи за тази цел инструменти?
ii)
Има ли стимулиращ ефект, т.е., дали помощта променя поведението на фирми?
iii)
Пропорционална ли е мярката за помощ, т.е., дали същата промяна на поведението може да се постигне с по-малка помощ?
в)
Ограничени ли са нарушенията на конкуренцията и ефектът върху търговията, така че балансът като цяло да е положителен?
(103)
Счита се, че има „пазарна неефективност“ тогава, когато пазарният резултат не води до най-високото ниво на общо социално благополучие. Неефективен пазарен резултат може да възникне в случая на т. нар. публични стоки или стоки с особени достойнства (38). Такива стоки генерират положителни външни ефекти, при които социалните ползи надвишават личните. В резултат на това на пазара се предлагат количества под оптималното ниво - което от своя страна може да е основание за публична намеса (и евентуално за публични субсидии).
(104)
В ЕС съществува силно конкурентен търговски пазар с редица големи филмови студия. Освен това, по отношение на големите филмови продукции европейските филмови студия са изправени пред сериозната конкуренция на студия извън ЕС. Затова prima facie доказателствата не показват неефективност на пазара на базата на недостатъчно предлагане и високи начални разходи. В своя отговор на решението за откриване на процедура, испанските филмопроизводители твърдят, че преди изграждането на Ciudad de la Luz испанският пазар не е предлагал подобни висококачествени услуги. В частност, филмопроизводители от Валенсия отбелязват, че възможността за достъп до местно филмово студио ще им позволи да намалят своите производствени разходи (по-ниски транспортни разходи, близост до други услуги, необходими при производството на филми и др.).
(105)
Фактът обаче, че местните филмопроизводители ще имат полза от Ciudad de la Luz, не е достатъчен, за да се направи извод за „неефективност на пазара“ в дефинирания по-горе смисъл. На първо място допускането, че Ciudad de la Luz е в отговор на пазарна неефективност по отношение на местното филмопроизводство в Испания, би противоречало на целта, обявена от испанските органи. Докладът на Consultia от 2004 г. счита само местните студия за „непреки“ конкуренти, тъй като за разлика от тях Ciudad de la Luz ще е насочен към големите филмови продукции.
(106)
На второ място, за да се покаже, че има неефективност на пазара по отношение на испанските филмопроизводители, трябва да се прецени дали социалните ползи от студио като Ciudad de la Luz са по-големи от разходите. Наред с други неща, ще трябва да се отговори и на въпроса дали съществуващата база е недостатъчна, т.е., дали испанските филмопроизводители не биха могли да използват съществуващите филмови студия в Испания (напр. Video Planning, Cartuja Producciones и Loasur Audiovisual в Андалусия, Media Park в Каталония, Platós Valencia във Валенсия и Estudios Barajas, Estudios El Álamo, Estudios Los Ángeles и Flash Estudio в Мадрид) или в други държави членки. Испанските филмопроизводители посочват (без количествени данни) някои предимства на Ciudad de la Luz по отношение на техните разходи, но не привеждат доводи, че тези местни студия биха били задължително необходими за местното филмопроизводство.
(107)
Освен това, тъй като няма добре определена пазарна неефективност, на която да се отговори с тази мярка, тази помощ не може да се счита за подходяща и пропорционална като отговор за такава пазарна неефективност. Ако целта на филмовото студио е била да се подпомогне местното филмопроизводство, щеше да е необходимо, наред с други неща, да се направи сравнение между осъществената инвестиция и други мерки, чрез които е могло да се постигнат сравними ефективности от гледна точка на филмопроизводителите. Испанските органи не са представили такова сравнение.
(108)
Тестът на съпоставяне също така изисква оценка на отрицателните ефекти в смисъл на нарушаване на пазара и търговията. При положение, че производството е намаляло значително под първоначалните очаквания и че студията са привлекли предимно местни филмови продукции, може да се счита, че досега нарушаващият ефект на Ciudad de la Luz вероятно е бил ограничен. Броят на филмовите продукции в Ciudad de la Luz, обаче, не е добър показател за възможните нарушаващи ефекти на студията. Навлизането на Ciudad de la Luz на европейския пазар на филмови студия е увеличил общия капацитет на студията. Елементарната икономическа логика предполага, че такова нарастване на предлагането ще генерира общо намаляване на цените, независимо от количеството продукции, които студията Ciudad de la Luz биха моли да привлекат. Тъй като ефектът би бил върху общата пазарна цена, такова намаление на цените не би могло да се наблюдава чрез сравняване на определените от Ciudad de la Luz цени с тези на неговите конкуренти. Освен това изграждането на Ciudad de la Luz може да насърчи други държави членки да направят подобни инвестиции. На последно място, вземайки предвид съвременната техническа база на Ciudad de la Luz, в бъдеще пазарната позиция на тези студия може да се промени.
(109)
Въз основа на посоченото по-горе, мярката не може да се счита за съвместима по член 107, параграф 3, буква в), тъй като не е в отговор на неефективност на пазара в този сектор и на рискове, влияещи неблагоприятно на конкуренцията и търговията.
(110)
Испанските органи не са привели никакви доводи, с които да променят позицията на Комисията, изразена в решението за откриване на процедура, а именно, че тя „счита, че няма елемент, който да показва, че изключение [с културна цел] може да се приложи за държавна помощ, покриваща разходи за изграждане и експлоатация на нов голям комплекс от филмови студия.“ Решението за откриване на процедура игнорира възможността студията да бъдат разглеждани като „културна инфраструктура“, тъй като те са много специализирани и използването им се ограничава до аудиовизуалния сектор (за производство на филми, телевизионни продукции и реклами).
(111)
За да се приложи изключението с културна цел, предвидено в член 107, параграф 3, буква г) от ДФЕС за финансиране, което не попада в обхвата на „Съобщение относно филмовата индустрия“, освен да е необходима, пропорционална и адекватна (както е при посочената по-горе оценка по член 107, параграф 3, буква в), помощта трябва също така да е с културна цел. Тъй като е установено, че тези критерии не са по член 107, параграф 3, буква в), същото важи и по отношение на член 107, параграф 3, буква г).
(112)
През декември 2008 година Комисията одобри стимулите за филмопроизводство, предлагани от регион Валенсия на базата на „Съобщение относно филмовата индустрия“ (39). Стимулите, предоставяни от регионалното правителство на Валенсия във връзка със снимането на филми в Ciudad de la Luz преди това, не може да се считат за съвместими в случаите, когато снимането на филми в Ciudad de la Luz е било условие за предоставяне на помощта (това противоречи на четвъртия критерий от „Съобщение относно филмовата индустрия“, който изключва добавките от помощи за конкретни филмопроизводствени дейности).
(113)
На последно място, не е необходимо да се прави допълнително проучване в рамките на настоящото решение дали на филмопроизводителите е била предоставяна помощ.
VI. ЗАКЛЮЧЕНИЕ
(114)
Комисията установи, че Испания е предоставила държавна помощ на Ciudad de la Luz SA в нарушение на член 108, параграф 3 от Договора за функционирането на Европейския съюз. Инвестицията, извършена в Ciudad de la Luz от регион Валенсия, не би била направена от частен инвеститор при същите условия. В резултат на това Комисията счита цялата публична инвестиция в проекта за неправомерна помощ.
(115)
Следователно размерът на помощта до декември 2010 г. е сумата от 265 089 599 евро на директната публична инвестиция в Ciudad de la Luz SA и всякакви стимули, предоставени на филмопроизводители при условие че снимането на филмите се извършва в Ciudad de la Luz.
(116)
Съгласно Договора за функционирането на Европейския съюз и утвърдената съдебна практика на Съда на Европейския съюз, Комисията е компетентна да реши дали съответната държава трябва да отмени или измени тази помощ (40), ако Комисията е установила, че помощта е несъвместима с вътрешния пазар. Освен това, Съдът също така нееднократно е постановявал, че задължението на държавата за отмяна или изменение на помощта, считана от Комисията за несъвместима с вътрешния пазар, е определено с цел да се възстанови съществувалата преди това ситуация (41). В този контекст Съдът е постановил, че целта е постигната, когато получателят е изплатил сумите, предоставени чрез неправомерна помощ, като така се е отказал от преимуществото, което е имал над конкурентите си на пазара, и ситуацията от преди плащането на помощта е възстановена (42).
(117)
Съгласно съдебната практика, член 14 от Регламент (ЕО) № 659/1999 но Съвета (43) гласи, че „когато са взети отрицателни решения в случаи с неправомерна помощ, Комисията решава съответната държава членка да вземе всички необходими мерки за възстановяване на помощта от бенефициента.“,
ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
Член 1
Първоначалният акционерен капитал и внесеният по-късно акционерен капитал в размер на 94 459 719 евро, отредената на Ciudad de la Luz земя на стойност 9 800 040 евро, съвместните заеми в размер на 115 милиона евро, издадените след 2008 г. конвертируеми облигации с обща стойност 45 829 840 евро, предоставени неправомерно на Испания от Ciudad de la Luz SA преди 31 декември 2010 г., и всякакви стимули, предоставяни на филмопроизводители при условие че снимането на филмите се извършва в Ciudad de la Luz, в нарушение на член 108, параграф 3 от Договора за функционирането на Европейския съюз, представляват държавна помощ, която е несъвместима с вътрешния пазар.
Член 2
1. Испания възстановява от бенефициента несъвместимата помощ, предоставена по член 1.
2. Сумите за възстановяване се облагат с лихва от датата, на която са предоставени на разположение на бенефициентите, до тяхното реално възстановяване.
3. Лихвите се изчисляват с натрупване в съответствие с глава V от Регламент (ЕО) № 794/2004 на Съвета (44).
4. Испания прекратява всички неизвършени плащания по посочената в член 1 помощ, считано от датата на приемане на настоящото решение.
Член 3
1. Възстановяването на посочената в член 1 помощ е незабавно и ефективно.
2. Испания осигурява изпълнението на това решение в срок от четири месеца от датата, на която е уведомена за него.
Член 4
1. До два месеца след уведомяване за това решение, Испания изпраща следната информация:
а)
общата сума (главница и лихви) за възстановяване от бенефициента;
б)
подробно описание на всички взети и планирани мерки за изпълнение на настоящото решение;
в)
документи, показващи, че на бенефициента е било наредено да върне помощта.
2. Испания информира редовно Комисията за хода на предприетите национални мерки за прилагане на настоящото решение до окончателното възстановяване на посочената в член 1 помощ. При поискване от страна на Комисията, Испания предоставя незабавно информация за вече предприетите и планираните мерки за изпълнение на настоящото решение. Освен това тя предоставя подробна информация относно сумите на помощта и лихвите, които вече са възстановени от бенефициента.
Член 5
Адресат на настоящото решение е Кралство Испания.
Съставено в Брюксел на 8 май 2012 година.
KOMMISSIONENS BESLUT
av den 8 maj 2012
om statligt stöd SA.22668 (C 8/08 (f.d. NN 4/08))
[delgivet med nr C(2012) 3025]
(Endast den spanska texten är giltig)
(Text av betydelse för EES)
(2013/126/EU)
EUROPEISKA KOMMISSIONEN HAR ANTAGIT DETTA BESLUT
med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artikel 108.2 första stycket,
med beaktande av avtalet om Europeiska ekonomiska samarbetsområdet, särskilt artikel 62.1 a,
efter att i enlighet med de bestämmelser som anges ovan ha gett berörda parter tillfälle att yttra sig (1) och med beaktande av dessa synpunkter, och
av följande skäl:
I. FÖRFARANDE
(1)
Den 22 februari 2007 tog kommissionen emot ett klagomål om statligt stöd från klagande A (2) om stöd som regionen Valencia skulle ha gett filmstudion Ciudad de la Luz. Klagande A bekräftade den 15 mars 2007 att klagomålet kunde vidarebefordras till de spanska myndigheterna.
(2)
Den 10 april 2007 vidarebefordrade kommissionen klagomålet i sin helhet till de spanska myndigheterna och begärde upplysningar om det påstådda stödet. Kommissionen hade inte tidigare tagit emot någon anmälan av stödåtgärder för film i Valencia för godkännande enligt bestämmelserna om statligt stöd.
(3)
Efter att ha begärt förlängd tidsfrist den 18 april 2007 (beviljad den 24 april) besvarade de spanska myndigheterna kommissionens begäran om upplysningar den 15 juni 2007.
(4)
Den 30 april 2007 överlämnade klagande A länkar till artiklar som offentliggjorts i tidskriften Variety och som påstods beskriva de produktionsbidrag som erbjuds för filminspelningar i Valencia och bekräftade att Ciudad de la Luz lockade stora produktioner av högbudgetfilm (3).
(5)
Kommissionen begärde ytterligare upplysningar från de spanska myndigheterna den 13 juli 2007. Efter att ha begärt förlängd tidsfrist den 18 juli 2007 (beviljad den 19 juli) besvarade de spanska myndigheterna kommissionens begäran om upplysningar den 8 oktober 2007.
(6)
Den 15 juli 2007 tog kommissionen emot ett klagomål från klagande B (4). Efter att ha fått tillstånd från den klagande vidarebefordrade kommissionen klagomålet till de spanska myndigheterna den 2 augusti 2007.
(7)
Genom en skrivelse av den 13 februari 2008 informerade kommissionen de spanska myndigheterna om sitt beslut att inleda ett förfarande i enlighet med artikel 108.2 i EUF-fördraget i fråga om stödet. Spanien svarade på detta den 28 april 2008.
(8)
Kommissionens beslut om att inleda förfarandet har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning (5). Kommissionen har uppmanat berörda parter att inkomma med sina synpunkter på stödet.
(9)
Kommissionen tog emot synpunkter från berörda parter och vidarebefordrade dem till Spanien den 3 oktober 2008. De spanska myndigheternas synpunkter togs emot den 21 november 2008 och den 29 december 2008.
(10)
Efter ett möte mellan kommissionen och de spanska myndigheterna den 11 februari 2009 lämnade Spanien ytterligare upplysningar den 30 mars 2009.
(11)
Kommissionen skickade ytterligare en begäran om upplysningar till Spanien den 26 augusti 2009. De spanska myndigheterna svarade på begäran den 20 oktober 2009 och lämnade ytterligare information den 1 februari 2010.
(12)
Kommissionen skickade ytterligare en begäran om upplysningar till Spanien den 24 maj 2011 och upplyste Spanien om att den hade utsett en oberoende ekonomisk konsult, Ecory. Spanien svarade den 7 juni 2011. Kommissionen svarade Spanien den 22 juli 2011.
(13)
Kommissionen översände sin sista begäran om upplysningar till Spanien den 1 augusti 2011, tillsammans med Ecorys rapport. Spanien överlämnade sina synpunkter på Ecorys rapport den 3 oktober 2011. Spanien överlämnade ytterligare uppgifter om den offentliga investeringen i Ciudad de la Luz SAU den 11 april 2012.
II. DETALJERAD BESKRIVNING
(14)
Ciudad de la Luz är ett stort filmstudiokomplex strax utanför Alicante (Valencia). Den regionala regeringen i Valencia (Generalitat Valenciana) tog sitt första beslut om att investera i Ciudad de la Luz-projektet den 24 oktober 2000.
(15)
Bolaget Ciudad de la Luz SA bildades den 2 november 2000 och skulle ansvara för marknadsföring, organisation och förvaltning av Ciudad de la Luz-området, bland annat uppförande, förvaltning och drift av audiovisuella anläggningar och filmanläggningar, samt andra åtföljande fritids- och logiverksamheter.
(16)
Parque Temático de Alicante SAU, som senare blev Sociedad Proyectos Temáticos de la Comunidad Valenciana SAU (SPTCV), ägde 75 % av Ciudad de la Luz SA:s ursprungliga aktiekapital på 600 000 euro. SPTCV är en offentlig enhet som bedriver investeringsverksamhet för den regionala regeringen i Valencias räkning. Återstående 25 % ägdes av Producciones Aguamarga SL, ett privat företag som ansvarade för resten av byggnadsarbetena, marknadsföringen av Ciudad de la Luz och studiornas förvaltning.
(17)
I november 2001 ökades aktiekapitalet till 9 miljoner euro. SPTCV köpte samtliga nya aktier, och fick därmed en ägarandel på 98,4 %. SPTCV ökade sitt ägande ytterligare i februari 2003 och maj 2004 genom liknande köp av nytt aktiekapital. Producciones Aguamarga sålde sin andel på 0,2 % av Ciudad de la Luz SA (6) till SPTCV i juli 2004 (för 139 059 euro). Efter det har den regionala regeringen i Valencia ägt 100 % av aktiekapitalet i Ciudad de la Luz SAU genom SPTCV. Ciudad de la Luz SAU har sedan dess varit ett offentligt företag, som har varit helägt av SPTCV och omfattats av offentlig lag om upphandling och ekonomisk tillsyn. Producciones Aguamarga har dock fortsatt att förvalta Ciudad de la Luz.
(18)
Filmstudiokomplexet öppnade för filminspelningar i augusti 2005. Anläggningen är utformad för att rymma stora filmproduktioner. Uppförandet inleddes 2002 och har delats upp i tre faser:
-
Fas 1 (slutförd): Sex luftkonditionerade inspelningsstudior med en total yta på 11 000 m2, byggnader för produktionsstöd, 15 050 m2 verkstäder/lagerlokaler, och två inspelningsområden utomhus (s.k. backlots) på sammanlagt 14 hektar.
-
Fas 2 (slutförd efter det att den formella undersökningen inleddes): Cateringanläggningar, en administrationsbyggnad, ett laboratorium för efterarbete och ett tredje inspelningsområde utomhus på 5 hektar med en tank för undervattensfilmning.
-
Fas 2B (arbetet har inte inletts): En stor och djup vattentank med naturhorisont.
-
Fas 3 (arbetet har inte inletts): en 5 000 m2 inspelningsstudio (avsedd att bli den största i världen) ytterligare ett inspelningsområde utomhus och fyra tv-studior.
(19)
Studiokomplexet omfattar också en högskola med inriktning på audiovisuell produktion (film, tv, radio och internet) där det erbjuds masterutbildningar som täcker alla aspekter av produktionen (konstnärliga, teknisk marknadsföring, kommunikation). De ursprungliga planerna år 2000 omfattade ytterligare investeringar i intilliggande köpcentrum, hotell och en idrottsanläggning som skulle skapa positiva kassaflöden för projektet, men de har hittills inte genomförts. Den regionala regeringen i Valencia tillhandahöll den mark som behövdes 2004 och inbjudningar att lämna anbud på driften av dessa verksamheter genom koncession gjordes 2005, men anbuden var inte tillräckligt attraktiva och de ytterligare investeringarna har inte följts upp.
(20)
Vissa aspekter av den moderna anläggningen vid Ciudad de la Luz innebar att den fick ett stort försprång framför det begränsade antalet konkurrerande stora filmstudior när det gäller kapacitet för högbudgetfilmer. Den inspelningsstudio på 5 000 m2 som ingick i de ursprungliga planerna för Ciudad de la Luz skulle t.ex. ha varit den största i världen (7). Kommissionen konstaterar att stora inspelningsstudior enbart är intressanta för stora filmproduktioner.
(21)
Fram till helt nyligen förvaltades studion av Aguamarga Gestión de Estudios SL som fungerade som agent för filmstudion mot en ersättning baserad på ett flerårigt förvaltningskontrakt med aktieägaren.
(22)
Innan byggnadsarbetena inleddes 1999-2000 analyserade tredjepartskonsulter genomförbarheten, omfattningen och de strategiska riktlinjerna för utvecklingen av Ciudad de la Luz i fyra studier som Spanien har lämnat in under det formella undersökningsförfarandet.
(23)
I dessa studier undersöktes möjligheterna till en ökning av antalet filmproduktioner (8) jämfört med alternativa placeringar i regionen Valencia för uppförandet av filmstudior (9). Dessutom gjordes en preliminär analys (10) och en affärsplan (11) för ett filmstudiokomplex. De spanska myndigheterna hade inte överlämnat dessa innan kommissionen fattade sitt beslut att inleda ett formellt undersökningsförfarande om statligt stöd för projektet. Uppgifterna i beslutet att inleda ett förfarande den 22 februari 2008 hämtades från en studie (av Consultia) som hade genomförts 2002, enligt de spanska myndigheternas uppgifter till kommissionen. Efter beslutet om att inleda ett förfarande informerade Spanien dock kommissionen om att studien hade gjorts 2004.
(24)
Slutsatserna i den affärsplan för 2000 som togs fram av Arthur Andersen (12) var positiva, även i fråga om möjligheterna att gå med vinst på medellång till lång sikt. De positiva kassaflödena för filmstudioprojektet dokumenterades för en femårsperiod (2000-2006) efter det att studiobyggnaderna, en konferenshall och en skola för film- och tv-teknik hade färdigställts.
(25)
Byggnadskostnaderna för dessa faser beräknades till 16,9 miljarder pesetas (101,7 miljoner euro). Markkostnaderna ingick inte och i affärsplanen angavs att kostnadsberäkningarna kunde variera med +/- 30 %. Det gjordes inga kostnadsberäkningar för de efterföljande faserna för att slutföra projektet.
(26)
På grundval av affärsplanen gjorde eller åtog sig SPTCV att göra investeringar i Ciudad de la Luz genom kapitaltillskott och mark på sammanlagt 104 259 759 euro. Se närmare upplysningar i skäl 53.
(27)
Eftersom byggnadsarbetena tog två år längre än väntat och investeringsschemat ändrades för att utökas betydligt, beställde Ciudad de la Luz/SPTCV en ny studie och affärsplan från Consultia (13) 2004. Även i Consultias studie drogs positiva slutsatser om projektets lönsamhet. En affärsplan för perioden 2004-2014 visade en positiv avkastning på SPTCV:s investering fram till 2014 och på längre sikt.
(28)
Den andel av Ciudad de la Luz SA som ägdes av Producciones Aguamarga SL köptes ut av SPTCV i juli 2004 för 139 059 euro. Till skillnad från SPTCV hade Producciones Aguamarga SL inte gjort några ytterligare investeringar i Ciudad de la Luz SA efter sin ursprungliga investering på 150 000 euro i november 2000. Producciones Aguamarga SL:s andel i Ciudad de la Luz SA hade alltså minskat till 0,2 % när den köptes av SPTCV. Efter denna transaktion blev företaget helt offentligägt och omvandlat till Ciudad de la Luz SAU.
(29)
På grundval av den ändrade arbets- och affärsplanen beviljade SPTCV som enda ägare två lån mot säkerhet i eget kapital på 95 miljoner euro 2005 respektive 20 miljoner euro 2007. Ciudad de la Luz SAU:s redovisning fram till och med den 31 december 2010, som de spanska myndigheterna överlämnade i april 2012, visar att SPTCV därefter investerade sammanlagt 45 829 840 euro i konvertibla obligationer mellan 2008 och 2010. Redovisningen visar också att företaget var skyldigt SPTCV ränta på lånen mot säkerhet i eget kapital från 2005 och 2007 på sammanlagt 7 222 160 euro för 2009 och 2010. Dessutom hade obetalda räntor på 1 814 187 euro för de konvertibla obligationerna ackumulerats fram till och med den 31 december 2010. SPTCV:s investeringar med offentliga medel i Ciudad de la Luz, inbegripet utestående ränta på lånen, uppgick alltså till totalt 274 125 946 euro vid utgången av 2010.
(30)
I sin affärsplan från 2000 hade Ciudad de la Luz som mål att bli det studiokomplex som hade näst störst kapacitet i Europa (efter Pinewood) och locka spanska produktioner (film, tv och reklamfilm) samt sexton utländska (europeiska och amerikanska) filmproduktioner per år. I den reviderade affärsplanen angavs att ett av Ciudad de la Luz strategiska mål borde vara att ha stora film- och tv-produktioner som sina största kunder.
(31)
I affärsplanen från 2004 angavs att Ciudad de la Luz främsta internationella konkurrenter var stora studior utanför Förenta staterna, särskilt studior med liknande egenskaper som Ciudad de la Luz, dvs. Pinewood-Shepperton (Förenade kungariket), Cinecittà (Italien), Barrandov (Tjeckien), Babelsberg (Tyskland), Cinecite Montreal & Lions Gate (Kanada) och Warner Roadshow & Fox (Australien).
(32)
Enligt den ursprungliga affärsplanen från 2000 skulle avgifterna för studiotjänster (t.ex. hyra av inspelningsområden utomhus och verkstäder) ligga inom det intervall som användes av jämförbara studior i EU (t.ex. Shepperton och Elstree i Förenade kungariket, Babelsberg i Tyskland). Även den reviderade affärsplanen från 2004 innehåller en strategisk prissättningsmodell där det hänvisas till de avgifter som tillämpas av internationellt erkända studior och är ungefär 15-20 % billigare än etablerade ledande studior (Förenta staterna och Pinewood i Förenade kungariket), men 50-100 % dyrare än EU-studior (Barrandov i Tjeckien och Babelsberg i Tyskland).
(33)
I praktiken har de nationella och internationella målen för Ciudad de la Luz affärsplan inte förverkligats. Av 33 filminspelningar i Ciudad de la Luz under perioden 2005-2009 var 28 spanska produktioner och endast fem EU-samproduktioner (Grekland och Frankrike). Bortsett från ett fåtal undantag i form av stora europeiska samproduktioner som Asterix på olympiaden och nu senast en amerikansk-spansk samproduktion, har de filmer som spelats in på Ciudad de la Luz sedan öppningen i augusti 2005 främst varit spanska nationella produktioner.
(34)
Trots de prognoser som gjordes i affärsplanen 2004, enligt vilken anläggningen skulle få sina första (blygsamma) positiva rörelseresultat 2010, har den kommersiella verksamheten vid Ciudad de la Luz hittills gått med förlust. Ciudad de la Luz hade gjort en sammanlagd förlust på 84 miljoner euro vid utgången av 2010, jämfört med prognosen på en vinst på 12 miljoner euro samma datum enligt affärsplanen 2004. Jämfört med ovannämnda studior har Ciudad de la Luz hittills misslyckats med att locka det planerade antalet icke-spanska produktioner och resultaten är sämre än förväntat även för den spanska efterfrågan. Även rörelseförlusten är större än väntat.
(35)
Kommissionens undersökning inleddes på grundval av ett klagomål från klagande A och därefter ett klagomål från klagande B 2007. Båda klagande är framträdande aktörer i filmsektorn i olika medlemsstater. De klagande hävdade att det förekom olagligt statligt stöd i den offentliga finansieringen av Ciudad de la Luz, särskilt i det system med filmspecifika incitament som införts av Ciudad de la Luz.
(36)
När kommissionen inledde det formella granskningsförfarandet 2008 utgjorde affärsplanen från Consultia, som skulle ha upprättats 2002, den enda grund för investeringsbeslutet som de spanska myndigheterna hade lämnat in. Efter en preliminär bedömning hyste kommissionen allvarliga tvivel på att en investerare på marknaden skulle ha investerat på samma villkor och i samma omfattning som den regionala regeringen i Valencia.
(37)
När det gällde stödets eventuella förenlighet med reglerna om statligt stöd, hade kommissionen ingen information som tillät den att avgöra om de villkor för regionalt stöd som var tillämpliga på regionen Valencia vid den tiden (2000-2004) hade uppfyllts. Kommissionen tvivlade också på att det kulturella undantag som avses i artikel 107.3 d i EUF-fördraget var tillämpligt eftersom Ciudad de la Luz inte främjade kultur eller bevarande av kulturarv, utan kunde användas för alla former av audiovisuella verk, däribland reklamfilmer, och konkurrerade med andra aktörer om kommersiella produktioner.
(38)
Kommissionen konstaterade också att det kunde finnas inslag av statligt stöd i incitamentsystemet för filminspelningar vid Ciudad de la Luz och identifierade de berörda filmproducenterna som mottagare. De filmspecifika incitamenten gällde specifika verksamheter vid en specifik plats på grundval av okända kriterier och verkade därför inte uppfylla bestämmelserna i kommissionens meddelande om film.
III. SYNPUNKTER FRÅN BERÖRDA PARTER
(39)
Kommissionen har mottagit synpunkter från sammanlagt tio berörda parter. Fyra av dem är verksamma i filmstudioföretag i andra medlemsstater än Spanien (klagande A, klagande B, Barrandov Studio och Mediterranean Film Studios Limited), fem är verksamma inom den spanska filmsektorn (Federación de Asociaciones de Productores Audiovisuales Españoles - FAPAE, Associació de Directors de Cinema Valencians - ADCV, Empreses Audiovisuals Valencianes federades - EAVf, sammanslutningen Productors audiovisuals valencians och Sociedad Proyectos Temáticos de la Comunidad Valenciana - SPTCV SAU), och en var ett nationellt organ för filmfinansiering och filmpolitik (det brittiska filmrådet UK Film Council).
(40)
I sin konfidentiella inlaga den 25 juni 2008 uttryckte klagande B farhågor om det stöd som används för att utveckla och numera driva Ciudad de la Luz. Klagande B menar att kommissionens åtgärder för att inleda förfarandet är avgörande för deras företag och för sektorn.
(41)
I sin konfidentiella inlaga den 30 juni 2008 lämnar klagande A enbart synpunkter på fyra frågor i den fördjupade utredningen: i) Kostnaderna för att finansiera studiorna. ii) Metoden för att finansiera nyetablerade företag. iii) Det slutliga avyttringsvärdet. iv) Andra incitament som Ciudad de la Luz använder. Enligt klagande A skulle ”en privat investerare betrakta även en etablerad och lönsam studioverksamhet som en investering med åtminstone medelhög risk ... eftersom även en studio med tillgångar ... sannolikt är starkt operativt inriktad, vilket gör det svårt att förutse lönsamheten. Dessutom ökar osäkerheten ytterligare på grund av faktorer som konjunktursvängningar i filmproduktionssektorn.”
(42)
Enligt klagande A kan en viktad genomsnittlig kapitalkostnad på cirka 15 % vara lämplig för en etablerad studioverksamhet, även om ”[klagande A:s] privata investerare förväntade sig en högre avkastning än så”. En privat investerare skulle betrakta en nyetablerad studioverksamhet som ”en investering med medelhög till hög risk och skulle därför förvänta sig avsevärt mycket högre avkastning på en sådan investering (även om en viss ledtid fram till lönsamhet skulle godtas). Eftersom nyetablerade företag oftast har begränsade (eller inga) möjligheter att ta lån från konventionella källor brukar den viktade genomsnittliga kapitalkostnaden öka både på grund av kraven på högre avkastning och av bristen på lån till låga kostnader.”
(43)
När det gäller det slutliga avyttringsvärdet på Ciudad de la Luz enligt beslutet om att inleda ett förfarande anser klagande A att det är orealistiskt. Vidare hävdar klagande A att en privat investerare i allmänhet skulle anse att det vore underligt att betrakta en vinstmultipel före ränta och skatt på över 12-15 som en god proxyvariabel för värderingen.
(44)
När det slutligen gäller incitamenten för att locka produktioner hävdade klagande A att de verkar ha fungerat som subventioner av filmproduktionsbolagens kostnader för att ta in kvalificerad teknisk personal och stödpersonal, som det påstås vara brist på i Valencia. Klagande A anser att incitamenten allvarligt skadar konkurrensen eftersom studiorna har fått det svårare att locka filmproduktioner utan sådana incitament.
(45)
I sin första inlaga den 25 juni 2008 betonade Barrandov Studio att det påstådda stödet snedvrider den berörda marknaden och är till nackdel för andra konkurrenter. De begärde ytterligare tid för att lämna in fler synpunkter, eftersom ärendet var komplicerat. Dessa synpunkter lämnades in till kommissionen den 15 september 2008. Barrandov Studio håller med om de skäl till klagomålet som klagande A lägger fram och betonar att inspelningsstudiornas storlek och antal visar att Ciudad de la Luz är inriktat på amerikanska filmer med stor budget i stället för spanska filmer. Den låga andelen yrkesverksamma inom filmindustrin och infrastrukturen i Alicante jämfört med Madrid och Barcelona pekar på att detta inte är en logisk placering. Strategiskt sett skulle en investerare i studioverksamheten dela upp sina kunder i lokala kunder som ger stabila inkomster och utländska kunder med inriktning på stora utländska produktioner. Ciudad de la Luz har en motsatt strategi som baseras på tillhandahållande av studiotjänster till extremt låga priser utan hänsyn till etableringskostnaderna. Eftersom det är så svårt att förutse intäkterna på mer än 3-5 års sikt inom industrin skulle en privat investerare dessutom ha krävt en mycket snabbare avkastning. Barrandov menar att detta påstående bekräftas av en konfidentiell affärsplan som illustrerar företagets investering nyligen i nya studior och som genomfördes på grundval av ett antagande om att verksamheten skulle bli lönsam från och med det andra verksamhetsåret och att investeringen skulle betala sig på mindre än åtta år. Barrandov ser inte heller någon rationell förklaring till den vinst (341 miljoner euro) som de spanska myndigheterna väntar sig 2014.
(46)
I sina synpunkter av den 27 juni 2008 kommenterar Mediterranean Film Studios Limited enbart de vattentankar som Ciudad de la Luz informerat om. De hävdar att deras egna vattentankar är unika i Europa och bara går att jämföra med Fox vattentankar i Baja California (Mexiko). Med tanke på den låga uthyrningsgraden av deras egna tankar hävdar Mediterranean Film Studios att både de och industrin som helhet anser att det redan finns tillräckligt med kapacitet för undervattensfilmning i Medelhavsområdet och i Europa.
(47)
I sina synpunkter av den 30 juni 2008 anser Federación de Asociaciones de Productores Audiovisuales Españoles (FAPAE) att Ciudad de la Luz har skapat ökad konkurrens på marknaden för stora produktionsanläggningar och att de klagande bara vill upprätthålla sin ställning på marknaden och hindra nya konkurrenter som erbjuder trovärdiga alternativa tjänster och priser jämfört med deras egna studior, som dominerar den europeiska marknaden. FAPAE hävdar också att studior som Barrandov, Cinecittà, Babelsberg och Mafilms har byggt upp sin ställning på marknaden och sitt anseende med hjälp av offentligt stöd i olika former, bland annat genom offentligt ägande av aktiekapital. Mer generellt betonar FAPAE att det är motiverat med ett stort offentligt ingripande i industrin för att upprätthålla den kulturella mångfalden. Framför allt sägs Ciudad de la Luz ge den spanska produktionsindustrin tillgång till sofistikerade och toppmoderna tjänster i Spanien som annars skulle behöva inhandlas utomlands till högre kostnader. Vad gäller påståendet om att Ciudad de la Luz är inriktad på superproduktioner hävdar FAPAE att Ciudad de la Luz är till stor nytta för spanska lågbudgetproduktioner och fokuserar på nationell eller lokal kultur och därför bidrar till de kulturmål som anges i f.d. artikel 87.3 d (numera artikel 107.3 d). Synpunkterna från Empreses audiovisuals valencianes federades (EAVf) av den 21 maj 2008 och synpunkterna från Productors Audiovisuals Valencians (PAV) av den 16 maj 2008 återspeglar till stor del, ibland ordagrant, synpunkterna från FAPAE.
(48)
I sina synpunkter av den 5 juni 2008 framhåller Associació de Directors de Cinema Valencians att den amerikanska filmindustrins dominans marginaliserar europeiska produktioner genom en rad olika påstådda otillbörliga metoder. De anser att det krävs korrigerande åtgärder för att europeiska kulturella verk ska kunna konkurrera på rättvisa villkor. Denna sammanslutning hävdar att de offentliga insatserna i Ciudad de la Luz är avgörande i detta avseende och främjar europeiska, spanska och lokala produktioner i Valencia och syftar till att försvara deras kulturella identitet.
(49)
Synpunkterna från Sociedad Proyectos Temáticos de la Comunidad Valenciana SAU (ägare till 100 % av Ciudad de la Luz SAU, som i sin tur ägs av Comunidad Valenciana) av den 23 juni 2008 återger i princip samma argument och hänvisar till de bevis som Spanien har lagt fram. I deras synpunkter betonas bl.a. följande aspekter särskilt. För det första finansierades projektet delvis av en privat investerare när det inleddes 2000 på grundval av de tillgängliga studierna, vilket visar att de offentliga myndigheternas investering var förenlig med resonemanget hos en privat investerare. Båda studierna från 2000 och 2004 visade utan förbehåll att projektet var lönsamt. För det andra är de incitament som erbjuds särskilda filmer kommersiellt motiverade för ett nytt företag och de beviljas som ett ”sponsoravtal” i utbyte mot säljfrämjande verksamheter som förhöjer studiornas anseende och samtidigt skapar reklamkostnader för mottagarna. I en undersökning som gjordes av detta system beräknas den ekonomiska avkastningen på sponsoravtalen för Ciudad de la Luz uppgå till […] (14) miljoner euro.
(50)
Det brittiska filmrådet UK Film Council hävdar i sin skrivelse av den 25 juni 2008 att det finns fog för beslutet om att inleda det formella granskningsförfarandet.
IV. SYNPUNKTER FRÅN SPANIEN
(51)
Efter det att det formella granskningsförfarandet hade inletts avslöjade de spanska myndigheterna att det ursprungliga investeringsbeslutet baserades på en affärsplan som togs fram 2000 och inte på den plan som de tidigare hade lämnat in. Den planen ingick i en undersökning som gjordes 2004, inte 2002 som de spanska myndigheterna tidigare hade meddelat kommissionen.
(52)
När undersökningen gjordes 2004, hade mer än 90 miljoner euro redan investerats i projektet. Därför hävdar de spanska myndigheterna att det fattades två investeringsbeslut: Ett från 2000 för projektets första fas och ett från 2004 för den planerade utvidgningen.
(53)
Tidplanen för investeringar i Ciudad de la Luz enligt de spanska myndigheternas senaste uppdatering i april 2012 såg ut som följer:
Datum
Beskrivning
Offentlig investering
(euro)
24 oktober 2000
Regionen Valencia beslutar att utveckla Ciudad de la Luz
-
2 november 2000
Ciudad de la Luz bildas (75 % ägt av Parque Temático de Alicante SAU, 25 % ägt av Producciones Aguamarga SL)
450 000
[75 % av 600 000]
21 november 2001
Parque Temático de Alicante SAU gör en ensidig investering i ett kapitaltillskott på 9 miljoner euro i Ciudad de la Luz SA (och ökar sitt ägande till 98,4 %)
9 000 000
6 februari 2003
Proyectos Temáticos de la Comunidad Valenciana SAU (15) gör en ensidig investering i ett kapitaltillskott på 30 miljoner euro i Ciudad de la Luz SA (och ökar sitt ägande till 99,6 %)
30 000 000
4 maj 2004
Proyectos Temáticos de la Comunidad Valenciana SAU gör en ensidig investering i ett kapitaltillskott på 54 870 660 miljoner euro i Ciudad de la Luz SA (och ökar sitt ägande till 99,8 %)
54 870 660
23 juli 2004
Proyectos Temáticos de la Comunidad Valenciana SAU förvärvar den andel på 0,2 % av Ciudad de la Luz SA som ägs av Producciones Aguamarga SL (med ett nominellt värde av 150 000 euro) för 139 059 euro (och ökar sitt ägande i Ciudad de la Luz SA till 100 %)
139 059
9 mars 2005
Proyectos Temáticos de la Comunidad Valenciana SAU överlåter marken som studiorna har byggts på till Ciudad de la Luz SA, vilket motsvarar ett kapitaltillskott på 9 800 040 euro (även om marken hade värderats till 1 030 856 euro i redovisningen för Proyectos Temáticos de la Comunidad Valenciana SAU). Före detta datum hade projektet redan fått tillstånd av regeringen i Valencia att uppföra studiorna på platsen.
9 800 040
Sommaren 2005
Ciudad de la Luz SA inleder sin verksamhet som filmstudio
-
28 april 2005
Lån mot säkerhet i eget kapital på 95 miljoner euro
95 000 000
26 december 2007
Lån mot säkerhet i eget kapital på 20 miljoner euro
20 000 000
30 juni 2008
Konvertibla obligationer emitteras med option på att konvertera obligationerna till aktier före den 31 december 2008
10 000 000
2 januari 2009
Konvertibla obligationer emitteras med option på att konvertera obligationerna till aktier före den 30 juni 2009
10 000 000
17 mars 2009
Tillstånd ges för emittering av konvertibla obligationer upp till 30 miljoner euro med option på att konvertera obligationerna till aktier före den 30 december 2009
25 829 840
31 december 2010
Obetald ränta på lån mot säkerhet i eget kapital 2009 och 2010
7 222 160
31 december 2010
Obetald ränta på icke-konverterade obligationer 2009 och 2010
1 814 187
Summa
274 125 946
(54)
De spanska myndigheterna inriktade sina svar på att försöka visa att investeringen inte är statligt stöd eftersom en investerare på marknaden skulle ha investerat i projektet på samma villkor (enligt principen om en investerare i en marknadsekonomi). De har lämnat rapporter från ekonomikonsulten LECG till stöd för detta.
(55)
Även om kommissionen ansåg att åtminstone en del av investeringen var statligt stöd, hävdade Spanien att alla filmer som spelats in vid Ciudad de la Luz uppfyllde de kulturella kriterierna för Valencias filmincitament, som godkändes av kommissionen i april 2008, december 2008 och juli 2009 (16). Enligt Spanien kan det kulturundantag som anges i artikel 107.3 d i EUF-fördraget tillämpas på investeringsstöd i tidigare eller senare led i filmproduktionen.
(56)
Spanien konstaterar också att eventuellt stöd i den offentliga finansieringen av Ciudad de la Luz och i de incitament som erbjuds till filmer bör betraktas mot bakgrund av de snedvridande effekterna av de nationella filmstödordningar som kommissionen har godkänt i andra medlemsstater och som lockar stora filmproduktioner till konkurrenter till Ciudad de la Luz (17).
(57)
Spanien hävdar också att de riktlinjer för regionalt stöd som var tillämpliga vid den tidpunkten (1998) skulle ha medgett en stödnivå på 36 % för investeringsprojektet. De ytterligare villkor som infördes senare i 2002 års sektorsövergripande rambestämmelser för stora investeringsprojekt med en marknadsandel på mindre än 25 % och en kapacitetsökning på 5 % på marknaden skulle också vara uppfyllda.
(58)
Spanien överlämnade en andra LECG-rapport som innehöll kritik av den analys av 2004 års affärsplan som kommissionens avdelningar gjort. LECG kritiserade kommissionens analys och gav alternativa värden för uppgifterna och riskfaktorerna och lämnade också efterhandsvärderingar av den mark som Ciudad de la Luz hade uppförts på.
(59)
Kommissionens avdelningar gjorde en andra ekonomisk analys av 2000 års affärsplan och de efterhandsvärderingar av marken som Spanien överlämnat. På kommissionens begäran gjorde dessutom oberoende konsult en fristående ekonomisk bedömning enligt principen om en privat investerare i en marknadsekonomi. Den oberoende rapporten översändes till de spanska myndigheterna den 30 september 2011.
(60)
De spanska myndigheterna upprepade de åsikter de hade framfört i sina synpunkter på beslutet om att inleda förfarandet, nämligen att möjligheterna till lönsamhet i Ciudad de la Luz skulle jämföras med anläggningens största konkurrenter inom EU i filmstudiobranschen (t.ex. Babelsberg och Pinewood) och inte, som Ecorys (18) gör, med diversifierade amerikanska audiovisuella konglomerat (Time Warner, Disney) (19). De spanska myndigheterna vidhåller att denna jämförelse bör utgå från offentligt tillgänglig information (t.ex. Bloomberg) från och med tidpunkten för deras investeringsbeslut (dvs. 2000 och 2004, inte 2008). Slutligen hävdar de också att ett antal missförstånd eller tekniska brister innebär att slutsatserna i Ecorys undersökning inte är giltiga (20). De spanska myndigheterna hävdade att om dessa brister rättades till och jämförelsen med konkurrenterna gjordes korrekt, skulle utsikterna till lönsamhet i investeringsbeslutet utifrån de belägg som fanns tillgängliga vid den tidpunkten uppfylla principen om en privat investerare i en marknadsekonomi.
V. BEDÖMNING AV STÖDET
(61)
Enligt artikel 107.1 i EUF-fördraget är ”stöd som ges av en medlemsstat eller med hjälp av statliga medel, av vilket slag det än är, som snedvrider eller hotar att snedvrida konkurrensen genom att gynna vissa företag eller viss produktion, oförenligt med den inre marknaden i den utsträckning det påverkar handeln mellan medlemsstaterna”. För att betraktas som statligt stöd måste följande kumulativa villkor vara uppfyllda: 1) åtgärden ska beviljas med statliga resurser, 2) den ska ge företag en ekonomisk fördel, 3) fördelen ska vara selektiv och snedvrida eller hota att snedvrida konkurrensen, 4) åtgärden ska påverka handeln inom gemenskapen.
(62)
Som påpekas ovan har de spanska myndigheterna hävdat att åtgärden inte är statligt stöd eftersom den följer principen om en privat investerare i en marknadsekonomi. Enligt denna princip görs det en prövning av huruvida en investerare på marknaden skulle ha investerat i projektet på samma villkor som den offentliga investeraren vid den tidpunkt då beslutet om den offentliga investeringen fattades. I detta sammanhang är det relevant att projektet från början hade en privat investerare (21) och att de spanska myndigheterna hade beställt flera undersökningar som visade att projektet skulle ge ett positivt kassaflöde (se skäl 22).
(63)
Som påpekas i skäl 17 fanns det när det gäller Ciudad de la Luz till en början en privat investerare (förvaltningsföretaget) som ägde 25 % av projektet (dvs. 150 000 euro av det ursprungliga aktiekapitalet på 600 000 euro). Denna privata investerare drog sig dock ur innan den hade satsat några ytterligare medel själv (företaget köptes ut av SPTCV 2004). Därefter har ingen annan privat investerare investerat i projektet.
(64)
Det faktum att den enda tillgängliga privata investeraren endast bidrog med ett marginellt belopp och sedan drog sig ur vid den tidpunkt då den största delen av investeringen skulle göras måste betraktas som prima facie-bevis på att en privat investerare inte skulle ha genomfört ett sådant projekt på de villkor som gällde vid den tidpunkten. Dessutom befann sig denna privata investerare i en mycket specifik situation (som inte var i linje med den investerare på marknaden som avses i rättspraxis) eftersom den också var ansvarig för att inleda projektet, övervaka byggnadsarbete och förvalta och marknadsföra studiorna mot en förvaltningsavgift. Detta betyder att den ursprungliga investeringen kunde vara rationell av andra skäl än enbart lönsamheten.
(65)
I avsaknad av en privat investerare baserade den regionala myndigheten sitt investeringsbeslut på resultatet av konsulternas undersökningar. Men att det finns sådana undersökningar är i sig inte tillräckligt för att principen om en privat investerare i en marknadsekonomi ska vara uppfylld. Innan en privat investerare åtar sig att göra en investering i den skala som krävdes för Ciudad de la Luz förväntar man sig att investeraren noggrant granskar affärsplanen och de antaganden som ligger till grund för undersökningarna. En privat investerare måste själv avgöra om de antaganden som används för att motivera affärsplanen är lämpliga i just detta fall. Vidare kan en privat investerare förväntas jämföra den förväntade avkastningen från Ciudad de la Luz-projektet med den förväntade avkastningen från alternativa projekt. Någon sådan analys hade inte gjorts vid den tidpunkten. Det gick inte ens att göra någon sådan jämförelse på grundval av de förväntade positiva kassaflöden som angavs i dessa studier.
(66)
Vid en utredning av statligt stöd måste kommissionen enligt rättspraxis göra sin egen bedömning av sakförhållandena (22). Giltigheten i de rapporter som utarbetades vid tidpunkten för transaktionen måste därför bedömas.
(67)
Med tanke på de rapporter som de spanska myndigheterna har lämnat in sedan beslutet om att inleda ett förfarande antogs, verkar det som om två investeringsbeslut för projektet har fattats. Det första togs 2000 på grundval av Arthur Andersens affärsplan 2000 (omfattade investeringar under perioden 2002-2006). Consultia-rapporten beställdes 2004, eventuellt för att undersöka om det var lämpligt att investera mer i projektet (rapporten omfattar faktiska investeringar 2002-2004 och prognostiserade investeringar 2004-2014). Bedömningen av principen om en privat investerare i en marknadsekonomi måste alltså gälla båda investeringsbesluten.
(68)
Kommissionen har bedömt huruvida en hypotetisk privat investerare skulle ha investerat i projektet om att bilda företaget Ciudad de la Luz. Enligt principen om en privat investerare i en marknadsekonomi ska investeringen betraktas som statligt stöd om statens förväntade ersättning är lägre än vad en privat investerare skulle ha krävt för just det projektet.
(69)
För att finansiera ett projekt måste investerare investera ett visst kapital. Detta kapital har en kostnad, kapitalkostnaden. Normalt finns det två huvudkällor till kapital: Eget kapital och (finansiellt) skuldkapital. Kapitalkostnaden är den viktade genomsnittliga kapitalkostnaden med hänsyn till andelen eget kapital och andelen skuldkapital. Kostnaden för skuldkapital och kostnaden för eget kapital är förväntade kostnader och inte historiska kostnader. När det gäller Ciudad de la Luz förutsågs det i affärsplanen att projektet helt och hållet skulle finansieras med eget kapital. Den sammanlagda kapitalkostnaden är alltså det egna kapitalet.
(70)
En privat investerare skulle ha varit villig att investera i Ciudad de la Luz om den förväntade internräntan (23) var högre än eller lika med alternativkostnaden för eget kapital (24) (dvs. en avkastning som investeraren skulle ha fått i ett liknande projekt).
(71)
Kommissionen har kalibrerat prissättningsmodellen för kapitaltillgångar för att få fram kostnaden för eget kapital. Kostnaden för eget kapital avspeglar investeringens alternativkostnad för ägare i företag eller projekt med samma (eller liknande) affärsrisk och finansiella risk som det företag eller projekt som är under övervägande. Enligt prissättningsmodellen för kapitaltillgångar (CAPM) ska kostnaden för eget kapital Ke beräknas med följande formel:
där Rf är den riskfria räntan, är marknadsriskpremien och ß är ”betavärdet”, ett mått på den systematiska (icke diversifierbara) risk som är förknippad med aktierna i Ciudad de la Luz, vilken avspeglar både affärsrisken och den finansiella risken.
(72)
När det gäller den riskfria räntan Rf , används enligt marknadspraxis (25) den långa (normalt tio år) räntan på statsobligationer i verksamhetslandet (vilket anses vara den investering som innebär lägst risk). Den genomsnittliga årliga räntan på tioåriga statsobligationer i Spanien var 4,1 % 2004 (26). Som marknadsriskpremie bör man använda den historiska marknadsriskpremien över en rimligt lång tidsperiod. Gängse marknadspraxis är att ta skillnaden mellan den historiska avkastningen på ett diversifierat kapitalindex i verksamhetslandet och den riskfria räntan. Enligt Fernández (2004) (27) var den historiska marknadsriskpremien 6,8 %-9,3 % jämfört med spanska statsobligationer (under perioden 1991-2003). Kommissionen gjorde en försiktig uppskattning av marknadsriskpremien och använde den lägre delen av detta intervall, dvs. 6,8 %. I en efterföljande och nyare publikation av samma författare (28) bekräftas giltigheten i detta värde. Där anges att den kapitalpremie som krävdes under perioden 2000-2004 låg inom intervallet 6-7 %.
(73)
Vid beräkningen av betavärdet använde kommissionen offentligt tillgänglig information om företag som de spanska myndigheterna har identifierat som direkta konkurrenter till Ciudad de la Luz, dvs. Carrere Group (29) och Babelsberg. Dessa siffror rapporterades av finansiella analytiker som har gjort en ingående analys av de båda företagen. Ett genomsnitt av de båda betavärdena, justerade för att motsvara den finansiella riskprofilen för Ciudad de la Luz, ger ett värde på cirka 1,5. Detta är ett försiktigt förhållningssätt, eftersom investeringen i Ciudad de la Luz sannolikt kommer att medföra en högre idiosynkratisk risk än de båda andra etablerade studiorna. Ciudad de la Luz är en investering på en ny marknad i en region som varken har spanska eller internationella filmproducenter. Betavärdet för Ciudad de la Luz är sannolikt högre än konkurrenternas.
(74)
Med hjälp av formeln ovan (se skäl 71) beräknade kommissionen att den förväntade kostnaden för eget kapital borde vara ungefär 14,9 %.
(75)
Som jämförelse hävdade Spanien, vilket diskuteras i bilaga I, att tillämpningen av prissättningsmodellen för kapitaltillgångar skulle visa att en privat investerare ”skulle kräva” en riskpremie, inte en avkastning, på 3,75 % 2000 och 2,07 % 2004. Denna beräkning baseras på ett betavärde på ß = 0,395. Ett betavärde på 1 motsvarar en portfölj av alla aktier, dvs. ”genomsnittsaktien”. Ett betavärde som ligger betydligt under 1 skulle alltså innebära en investering med särskilt låg risk. Spanien motiverade inte detta antagande och backade inte upp det med några hårda och kontrollerbara uppgifter.
(76)
Som anges ovan (se skäl 70) skulle en privat investerare endast investera i ett projekt med en internränta som var högre än alternativkostnaden för eget kapital. Kommissionen konstaterar att 2000 års affärsplan endast innehöll en ingående utvärdering av projektets inledande faser. Kommissionens analys (se bilaga II) resulterade i ett negativt nettonuvärde baserat på 2000 års affärsplan och med de kassaflöden som presenterades i affärsplanen utan justering. En privat investerare skulle inte ha investerat i projektet på denna grund.
(77)
Även vid beräkningen av internräntan har kommissionen intagit en försiktig hållning och godtagit antagandena i affärsplanen, särskilt de kassaflöden som förutses för det föreslagna projektet. Det bör dock påpekas att de kassaflöden som förväntas enligt 2004 års affärsplan verkar vara orimligt optimistiska, särskilt med hänsyn till företagets förluster 2002-2004 (30). Mot bakgrund av den information som kommissionen förfogar över kan man därför anta att de förväntade kassaflöden som presenteras i 2004 års affärsplan utgör en övre gräns (31). Strömmen av kassaflöden avgör den förväntade avkastningen. Kommissionen godtar också den förväntade avkastningen från Ciudad de la Luz, men justerar finansieringskostnaden. Detta skulle varje rationell privat investerare ha gjort.
(78)
På grundval av den affärsplan som Ciudad de la Luz lade fram 2004 är projektets internränta 5,74 % (se bilaga I). En privat investerare i Ciudad de la Luz som har en alternativkostnad för kapital på minst 14 % (enligt beräkningen ovan, se skäl 73), skulle inte ha gjort denna investering eftersom internräntan är lägre än alternativkostnaden för kapital.
(79)
Vidare har kommissionen beräknat nettonuvärdet för investeringen i Ciudad de la Luz för att får en uppfattning om hur mycket projektet skulle vara värt för den privata investeraren. Syftet med alla investeringsbeslut är att hitta verkliga tillgångar som är värda mer än de kostar, dvs. investeringar vars förväntade avkastning är högre än alternativkostnaden för kapital. Om så inte är fallet, som för Ciudad de la Luz, är projektets värde negativt och investeringen är alltså inte lönsam för en rationell privat investerare. Nettonuvärdet för ett projekt är ett mått på vad investeringen är värd när ett beslut fattas. Det beräknas genom diskontering av den prognostiserade strömmen av kassaflöden i affärsplanen med hjälp av diskonteringsfaktorn, dvs. kapitalkostnaden. Intuitionen säger att ju högre kapitalkostnad desto lägre nettonuvärde.
(80)
För Ciudad de la Luz blir, med en alternativkostnad för kapital på 14 % och de kassaflöden som anges i Consultias affärsplan från 2004 (som kommissionen godtar, se skäl 76), investeringens nettonuvärde ungefär 130 miljoner euro (se bilagan). Denna investeringsmöjlighet är alltså inte värd priset för en privat investerare.
(81)
Kommissionen har också gjort en stabilitetskontroll som visar att resultat är mycket tillförlitligt. Över en skälig nivå påverkas resultatet knappt av värdet på alternativkostnaden för kapital enligt kommissionens uppskattning. Större förändringar i de parametrar som kommissionen har justerat vid beräkningen av kapitalkostnaden förändrar alltså inte resultatet. I diagrammet nedan visas de ungefärliga värdena för nettonuvärdet jämfört med olika värden för kapitalkostnaden (viktad genomsnittlig kapitalkostnad) från 5 % till 20 %. Diagrammet visar att nettonuvärdet blir negativt för en viktad genomsnittlig kapitalkostnad på mellan 5 % och 6 %. Om kapitalkostnaden är högre än 6 % skulle en privat investerare alltså inte gå in i projektet. Dessutom påverkas nettonuvärdet i stort sett inte alls när värdena för den viktade genomsnittliga kapitalkostnaden ligger över 10 %. Kommissionen har beräknat en viktad genomsnittlig kapitalkostnad på cirka 14 %, dvs. i ett intervall där man med stor säkerhet kan konstatera att projektet inte är lönsamt.
(82)
Som svar på kommissionens bedömning och med stöd av en rapport från en konsultbyrå (32), hävdade de spanska myndigheterna att kommissionens bedömning var bristfällig. För det första ifrågasatte konsultbyrån de parametervärden som kommissionen hade använt, även om den ansåg att det var korrekt att använda prissättningsmodellen för kapitaltillgångar. Framför allt borde premien för eget kapital och betavärdena ha varit lägre. För det andra borde kommissionen för att fastställa ett relevant riktvärde inte enbart ha använt Consultia IT:s affärsplan utan även Arthur Andersens affärsplan från 2000. För det tredje hade kommissionen inte använt lämpliga finansiella nyckeltal för att beräkna Ciudad de la Luz-projektets lönsamhet. Slutligen hade kommissionen inte tagit hänsyn till de förväntade vinsterna från utvecklingen av hotell och kontorslokaler.
(83)
Kommissionen avvisade dessa argument. När det gäller premien för eget kapital förklaras det förhållandevis ingående i bilaga II varför värdena i de intervall som Spanien föreslår inte kan vara giltiga. Framför allt var de värden som föreslås för premien uppskattade värden för 2009 och inte dem som gällde 2000 och 2004. De parametrar som ska användas i beräkningen enligt prissättningsmodellen för kapitaltillgångar bör vara dem som gällde när beslutet om affären fattades. Den författare som de spanska myndigheterna citerar använder själv beräkningar som är i linje med kommissionens bedömning för den berörda perioden. I bilaga II förklaras också varför de spanska myndigheternas krav på att lägre betavärden ska användas är felaktiga. Kommissionen använder värden från offentliga undersökningar med beräkningar av betavärden för nära konkurrenter till Ciudad de la Luz. De spanska myndigheternas förslag om att historiska betavärden ska användas avvisas av finansiella experter.
(84)
Som svar på de spanska myndigheternas begäran om att hänsyn ska tas till affärsplanen från 2000, innehåller bilaga II en sådan beräkning. Där framgår att den viktiga genomsnittliga kapitalkostnaden skulle bli ännu högre än under 2004, på grund av en högre riskpremie och en högre riskfri ränta. Även denna beräkning leder till ett negativt nettonuvärde. När det slutligen gäller möjliga intäkter från hotell och kontorslokaler baseras de spanska myndigheternas påstående på nya belägg, nämligen sex markvärderingsrapporter som upprättats i efterhand. Dessa belägg ingick inte i den information som var tillgänglig för en potentiell investerare vid tidpunkten i fråga. I Andersenrapporten nämns visserligen möjligheten att utveckla ett hotellkomplex, men där finns ingen information om förväntad lönsamhet och det upprättades ingen affärsplan för markutveckling. I bilaga II behandlas dock de föreslagna efterhandsrapporterna om markutveckling ingående. De innehåller allvarliga brister. De priser som föreslås som riktmärken för kontorslokaler i Ciudad de la Luz-komplexet är t.ex. dem som gäller de mest prestigefyllda företagsgatorna i Alicante. Eftersom Ciudad de la Luz-komplexet ligger utanför staden Alicante, bredvid ett industriområde, är dessa priser alldeles för höga. På liknande sätt baseras riktpriserna för hotell på fyr- eller femstjärniga hotell. Det finns ingen indikation på att det skulle finnas en tillräckligt stor efterfrågan på sådana hotell utanför Alicante (nära en stor väg och ett industriområde).
(85)
Utöver sin egen interna bedömning beställde kommissionen också en oberoende undersökning av huruvida en privat investerare skulle ha investerat i Ciudad de la Luz på samma villkor (33). Ecorysrapporten behandlar olika scenarier där kostnaden för eget kapital beräknas till mellan 12,5 % och 21,4 % för investeringen 2000 och mellan 10,9 % och 15,9 % för den nya investeringen 2004. Resultatet av kommissionens undersökning ligger alltså inom det intervall som Ecorys räknat fram. Den internränta som räknats fram på grundval av affärsplanen ligger däremot långt under den lägsta kostnaden för eget kapital enligt Ecorys beräkning.
(86)
Ecorys övergripande slutsats är därför att det inte är sannolikt att investeringarna 2000 och 2004 var förenliga med beteendet hos en försiktig privat investerare i en marknadsekonomi. När det gäller investeringsplanen 2000 konstaterar Ecorys att den rekonstruerade nyttokalkylen visar ett negativt nettonuvärde på 9,3 miljarder spanska pesetas. En investering på aktiemarknaden skulle ha varit betydligt intressantare för en försiktig investerare på marknaden. När det gäller investeringen 2004 konstaterar Ecorys att ”en försiktig investerare på marknaden med största sannolikhet inte skulle ha beslutat att slutföra CDL-projektet i sin helhet, men kunde ha valt att driva de sex inspelningsstudior som man redan investerat i, eller lägga ned projektet och ta förlusten” (34). Slutligen anser Ecorys att en privat långivare inte skulle ha beviljat ett lån mot säkerhet i eget kapital eller någon annan skuld till projektet eftersom projektets kassaflöde inte räckte till några skuldbetalningar.
(87)
Kommissionen konstaterar därför att varken investeringarna i Ciudad de la Luz 2000-2004 eller de efterföljande investeringarna uppfyller principen om en privat investerare i en marknadsekonomi och alltså ger företaget Ciudad de la Luz SAU en fördel. En privat investerare i en marknadsekonomi skulle alltså inte ha investerat 2000 och inte ha åtagit sig att investera i projektet på grundval av 2004 års affärsplan.
(88)
Därför anser kommissionen att den ekonomiska fördelen utgörs av investeringens hela värde. De lån som SPTCV beviljade Ciudad de la Luz var förlagslån, vilket innebär att de behandlades som något som liknade eget kapital i balansräkningen. Som kommissionen påpekade redan i sitt beslut att inleda förfarandet beräknades räntan på lånen med en fast och en rörlig del. Räntan på den fasta delen var mycket låg och skulle inte vara acceptabel för en långivare i en marknadsekonomi. Den ovanligt låga fasta delen av lånen skulle i princip kunna kompenseras genom möjligheten att få en lämplig ersättning för lånen mot säkerhet i eget kapital tack vare den rörliga del som var knuten till projektets lönsamhet, men detta skulle inte vara möjligt för det här projektet (se resonemanget ovan om principen om en privat investerare i en marknadsekonomi). Dessutom ingick inga finansiella kostnader i den lönsamhetsprognos och den redovisning som de spanska myndigheterna överlämnade till kommissionen för perioden 2002-2014 Slutligen skulle lånen i teorin ha betalats tillbaka i april 2015, dvs. efter det att projektet hade slutförts (och eventuellt avyttrats), vilket enligt planen skulle ske 2014. En långivare i en marknadsekonomi skulle inte ha accepterat detta. I sitt svar av den 20 april 2009 på beslutet att inleda förfarandet förklarade de spanska myndigheterna att dessa lån ur ekonomisk synpunkt skulle betraktas som ett kapitaltillskott eftersom långivaren är identisk med ägaren (dvs. SPTCV). Eftersom inget av de lån som beviljades 2005, 2007, 2008 och 2009 har betalats tillbaka (ens delvis) och mottagaren inte har betalat ränta för dessa lån, måste de i själva verket betraktas som en investering i eget kapital. Enligt de uppgifter som lämnats av de spanska myndigheterna i april 2012 uppgick denna investering till sammanlagt 265 089 599 euro vid utgången av 2010 (35).
(89)
Stödet är också selektivt, eftersom det enbart medför fördelar för de företag som är verksamma inom sektorn och enbart för vissa av dem.
(90)
Kommissionen konstaterar att den regionala regeringen i Valencia har finansierat investeringen genom sitt helägda investeringsföretag SPTCV och att de undersökningar som ledde fram till den offentliga investeringen i Ciudad de la Luz gjordes för den regionala regeringen. Därför kan dessa anslag betraktas som statliga resurser.
(91)
När statligt stöd stärker ett företags ställning jämfört med andra konkurrerande företag måste man anse att de senare påverkas av detta stöd. Stödet stärker Ciudad de la Luz ställning jämfört med andra konkurrerande företag genom att göra det möjligt för företaget att gå in på marknaden för filmstudior. Konkurrensen mellan företag som drar fördel av åtgärden och dem som inte gör det blir snedvriden. Även om man antar att filmproduktioner i andra medlemsstater där det finns andra filmstudior också får bidrag är detta inte ett giltigt argument för att hävda att det inte förekommer snedvridning av konkurrensen. En åtgärd kan inte undantas från att betraktas som statligt stöd bara för att andra medlemsstater eventuellt också har infört åtgärder som snedvrider marknaden. Det görs ingen sådan ”avvägning” vid bedömningen av villkoret om snedvridning av konkurrensen.
(92)
Slutligen anser kommissionen att åtgärden i fråga påverkar handeln mellan medlemsstaterna. Filmstudior marknadsför sina anläggningar internationellt. Filmproducenter förhandlar regelmässigt om priser och villkor med ett antal filmstudior som är baserade i olika medlemsstater. Kommissionen har godkänt stödordningar i Spanien och andra medlemsstater som stöder produktionen av audiovisuella verk och därmed indirekt uppmuntrar användningen av nationella tekniska anläggningar, däribland filmstudior. Enligt det fjärde kriteriet i kommissionens meddelande om film från 2001 är dock kompletterande stöd till specifika produktionsverksamheter, inbegripet användningen av filmstudior, uteslutet.
(93)
Kommissionen anser att projektet innebär en selektiv ekonomisk fördel för Ciudad de la Luz. Projektet är offentligt finansierat, snedvrider konkurrensen och påverkar handeln mellan medlemsstaterna. Därför anser kommissionen att den anmälda åtgärden är stöd i den mening som avses i artikel 107.1 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt.
(94)
Kommissionen måste först kontrollera att stödet inte strider mot bestämmelserna i EUF-fördraget inom andra områden än statligt stöd. I det här fallet påverkar kommissionens bedömning inga eventuella ytterligare slutsatser om förenligheten med EU:s lagstiftning om offentlig upphandling. Stödet innehåller inga andra inslag som kan utgöra ett problem när det gäller principen om att stödet ska vara lagligt rent generellt.
(95)
De spanska myndigheterna har som konstateras i beslutet om att inleda förfarandet, som extra argument om kommissionen skulle anse att de berörda åtgärderna är statligt stöd, hävdat att åtgärderna skulle vara förenliga med artikel 107.3 i EUF-fördraget i egenskap av regionalt stöd och stöd för att främja kultur.
(96)
Regionalt stöd för att uppföra Ciudad de la Luz kan vara motiverat eftersom investeringen görs i ett stödområde. De spanska myndigheterna har framfört att en stödnivå på 36 % skulle vara tillåten enligt de regler för regionalt stöd som gällde när det ursprungliga investeringsbeslutet fattades 2000-2006.
(97)
Eftersom detta är icke anmält stöd ska riktlinjerna för regionalt stöd 2000-2006 (36) tillämpas. I punkt 4.2 i riktlinjerna anges följande: ”För att säkerställa att de produktiva investeringar för vilka stöd lämnas är lönsamma och sunda, måste stödmottagarens (20) finansiering uppgå till minst 25 %.” I fotnot 20 i riktlinjerna förklaras att detta lägsta bidrag på 25 % inte får innehålla stöd. Även om det fanns en privat investerare för 25 % av det ursprungliga aktiekapitalet på 600 000 euro fungerade denna privata investerare som projektets förvaltningsföretag mot en avgift och gjorde inga ytterligare investeringar i projektet för att motsvara majoriteten av den offentliga investeringen i projektet. Alltså kan denna första investering inte betraktas isolerat från den offentliga investeringen, eftersom den inte är en fristående investering. Dessutom köptes den privata investeraren ut av SPTCV i juli 2004, då investerarens ägande minskade till 0,2 %.
(98)
De spanska myndigheterna har hävdat att SPTCV:s investering på 25 % i sig kan betraktas som mottagarens bidrag. Kommissionen anser att ett sådant tillvägagångssätt, där 25 % av investeringen täcks av ett offentligägt organ som inte beter sig som en privat investerare (se ovan, avsnitt V, underavsnittet ”Ekonomisk fördel”) medan resterande 75 % av investeringen också täcks av statliga resurser, inte kan garantera att den produktiva investering som får stöd är bärkraftig och sund.
(99)
Eftersom investeringen i Ciudad de la Luz har finansierats helt och hållet med offentliga medel från SPTCV uppfylls inte detta villkor.
(100)
Kommissionen har i vissa lägen godkänt stöd till den audiovisuella sektorn enligt artikel 107.3 c med hänsyn till de kulturella mål som anges i artikel 167 i EUF-fördraget. Det kulturella undantaget kan användas i kombination med andra rättsliga grunder för förenlighet, t.ex. stöd till vissa ekonomiska verksamheter enligt artikel 107.3 c i EUF-fördraget (37). Även om de spanska myndigheterna inte har föreslagit detta beaktas denna rättsliga grund i det följande, mot bakgrund av synpunkterna från andra parter.
(101)
En bedömning enligt artikel 107.3 c i EUF-fördraget görs i tre steg där fördelar respektive negativa effekter av den berörda åtgärden vägs mot varandra.
(102)
Vid denna bedömning försöker kommissionen besvara följande frågor:
a)
Är stödet riktat mot ett väl avgränsat mål av gemensamt intresse (dvs. avhjälper det föreslagna stödet ett marknadsmisslyckande eller något annat mål)?
b)
Är stödet väl utformat för att åstadkomma målet av gemensamt intresse? Särskilt gäller följande:
i)
Är stödåtgärden ett lämpligt verktyg, dvs. finns det andra, lämpligare metoder?
ii)
Finns det en stimulanseffekt, dvs. förändrar stödet företags beteende?
iii)
Är stödåtgärden proportionerlig, dvs. kan samma förändring i beteende uppnås med mindre stöd?
c)
Är snedvridningen av konkurrensen och effekten på handeln begränsad, så att den sammantagna effekten blir positiv?
(103)
Ett marknadsmisslyckande sägs föreligga om resultatet på marknaden inte leder till största möjliga välfärd i samhället. Utfallet på marknaden kan bli ineffektivt i fråga om s.k. kollektiva nyttigheter eller varor av allmänt intresse (38). Sådana nyttigheter och varor skapar positiva externa effekter om fördelarna för samhället överstiger den privata fördelen. Det innebär att den levererade kvantiteten ligger under den optimala nivån - vilket i sin tur kan motivera ett offentligt ingripande (och eventuellt offentliga subventioner).
(104)
I EU finns en starkt konkurrensutsatt, kommersiell marknad med ett antal stora filmstudior. Dessutom har europeiska filmstudior stor konkurrens av filmstudior utanför EU när det gäller stora filmproduktioner. Prima facie-bevisningen ger alltså inte belägg för att det finns ett marknadsmisslyckande till följd av bristande försörjning och höga inträdeskostnader. I sitt svar på beslutet om att inleda förfarandet hävdar spanska filmskapare att den spanska marknaden inte hade liknande tjänster av hög kvalitet innan Ciudad de la Luz uppfördes. Framför allt har filmskapare i Valencia påpekat att tillgången till en lokal filmstudio har inneburit att de har kunnat sänka sina produktionskostnader (lägre transportkostnader, närhet till andra tjänster som krävs för filmproduktionen osv.).
(105)
Det faktum att inhemska filmproducenter har fördel av Ciudad de la Luz räcker dock inte för att det ska finnas ett marknadsmisslyckande enligt definitionen ovan. För det första skulle det strida mot det mål som de spanska myndigheterna angivit att anse att Ciudad de la Luz avhjälper ett marknadsmisslyckande för lokal filmproduktion i Spanien. I Consultiarapporten 2004 behandlas lokala studior enbart som ”indirekta” konkurrenter, eftersom Ciudad de la Luz skulle vara inriktad mot stora filmproduktioner.
(106)
För att visa att det finns ett marknadsmisslyckande i fråga om spanska filmproducenter måste man för det andra bedöma om de samhälleliga fördelarna med en studio som Ciudad de la Luz är större än kostnaden. Då måste man bland annat undersöka om de befintliga anläggningarna inte räcker till, dvs. om spanska filmskapare inte kan använda de befintliga filmstudiorna i Spanien (som Video Planning, Cartuja Producciones och Loasur Audiovisual i Andalusien, Media Park i Katalonien, Platós Valencia i Valencia och Estudios Barajas, Estudios El Álamo, Estudios Los Ángeles och Flash Estudio i Madrid) eller i andra medlemsstater. Den spanska filmproducenterna påpekade visserligen att det fanns vissa (icke kvantifierade) kostnadsfördelar med Ciudad de la Luz, men de hävdade inte att dessa lokala studior var avgörande för den inhemska filmproduktionen.
(107)
Eftersom det inte finns något väldefinierat marknadsmisslyckande som skulle ha avhjälpts av åtgärden kan stödet inte heller anses vara lämpligt och proportionerligt för att avhjälpa marknadsmisslyckandet. Om syftet med filmstudion var att stödja den lokala filmproduktionen skulle det bl.a. ha varit nödvändigt att jämföra investeringen med andra åtgärder som kunde ha gett jämförbara effekter ur filmproducenternas synvinkel. De spanska myndigheterna har inte lämnat in någon sådan jämförelse.
(108)
Vid avvägningstestet måste man också bedöma de negativa effekterna i form av snedvridning av konkurrens och handel. Eftersom produktionen har blivit avsevärt mycket lägre än vad som förväntades i början och anläggningen främst har lockat lokala filmproducenter kan man anse att den snedvridande effekten av Ciudad de la Luz hittills kan ha varit begränsad. Antalet filmproduktioner vid Ciudad de la Luz är dock ingen bra indikator på dess eventuella snedvridande effekter. Ciudad de la Luz inträde på den europeiska filmstudiomarknaden har ökat den övergripande filmstudiokapaciteten. Ett grundläggande ekonomiskt resonemang visar att en sådan ökning av tillgången kommer att leda till en generell prissänkning oavsett storleken på den andel av produktionen som Ciudad de la Luz kan locka till sig. Eftersom en sådan prissänkning skulle påverka marknadspriset som helhet vore den inte möjlig att observera genom en jämförelse mellan Ciudad de la Luz och konkurrenternas priser. Vidare kan uppförandet av Ciudad de la Luz uppmuntra andra medlemsstater att göra liknande investeringar. Med hänsyn till de moderna anläggningarna kan Ciudad de la Luz ställning på marknaden vidare ändras i framtiden.
(109)
Mot bakgrund av ovanstående kan åtgärden inte anses vara förenlig med artikel 107.3 c i EUF-fördraget eftersom den inte avhjälper ett marknadsmisslyckande och riskerar att påverka konkurrensen och handeln negativt.
(110)
De spanska myndigheterna har inte lagt fram några argument som påverkar den åsikt som kommissionen framförde i beslutet om att inleda förfarandet, nämligen ”att det inte finns något som tyder på att [det kulturella] undantaget kan tillämpas på statligt stöd som täcker uppförandet av och driftskostnaderna för ett nytt, stort filmstudiokomplex”. I beslutet om att inleda förfarandet avvisas möjligheten att behandla studiorna som ”kulturell infrastruktur” eftersom de är starkt specialiserade och deras användning är begränsad till den audiovisuella sektorn (för att göra filmer, tv-produktioner och reklamfilmer).
(111)
För att tillämpa det kulturella undantag som föreskrivs i artikel 107.3 d i EUF-fördraget på finansiering som inte omfattas av kommissionens meddelande om film skulle stödet inte bara ha behövt vara nödvändigt, proportionerligt och lämpligt (enligt bedömningen i fråga om artikel 107.3 c), utan även ha ett kulturellt mål. Eftersom det har konstaterats att dessa kriterier inte ingår i artikel 107.3 c, gäller detsamma i fråga om artikel 107.3 d i EUF-fördraget.
(112)
I december 2008 godkände kommissionen de filmincitament som regionen Valencia erbjöd på grundval av kommissionens meddelande om film (39). Eventuella incitament som beviljats innan dess av den regionala regeringen i Valencia i samband med filmning vid Ciudad de la Luz kan inte anses vara förenliga i fall där filmningen vid Ciudad de la Luz har varit ett villkor för stödet (detta strider mot det fjärde kriteriet i meddelandet om film som utesluter extra stöd för särskilda filmproduktionsverksamheter).
(113)
Slutligen behöver det inom ramen för detta beslut inte göras någon ytterligare granskning av om stöd har beviljats filmproducenter.
VI. SLUTSATS
(114)
Kommissionen konstaterar att Spanien har beviljat statligt stöd till Ciudad de la Luz SA i strid med artikel 108.3 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt. En privat investerare skulle inte ha gjort den investering som regionen Valencia gjorde i Ciudad de la Luz på samma villkor. Därför anser kommissionen att hela den offentliga investeringen i projektet är olagligt stöd.
(115)
Stödet fram till december 2010 uppgår därför till sammanlagt 265 089 599 euro i direkta offentliga investeringar i Ciudad de la Luz SA och eventuella incitament som beviljats filmproducenter på villkor att filmningen gjordes i Ciudad de la Luz.
(116)
Enligt fördraget om Europeiska unionen och fördraget och EU-domstolens rättspraxis har kommissionen befogenhet att besluta att den berörda staten måste upphäva eller ändra stöd (40) när den har konstaterat att det inte är förenligt med den inre marknaden. Enligt domstolens fasta rättspraxis är medlemsstaten skyldig att upphäva eller ändra ett stöd som kommissionen har fastställt vara förenligt med den inre marknaden, så att den tidigare situationen återställs (41). Enligt domstolen är detta mål uppfyllt när mottagaren har återbetalat det rättsstridiga stödet och därigenom förlorar den fördel han åtnjöt på marknaden gentemot sina konkurrenter så att den situation som förelåg före utbetalningen av stödet är återställd (42).
(117)
Enligt samma rättspraxis anges följande i artikel 14 i rådets förordning (EG) nr 659/1999 (43): ”Vid negativa beslut i fall av olagligt stöd skall kommissionen besluta att den berörda medlemsstaten skall vidta alla nödvändiga åtgärder för att återkräva stödet från mottagaren.”
HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
Artikel 1
Det ursprungliga aktiekapital och efterföljande kapitaltillskott på sammanlagt 94 459 719 euro, den mark som anslagits till Ciudad de la Luz till ett värde av 9 800 040 euro, de lån mot säkerhet i eget kapital på 115 miljoner euro som har beviljats, de konvertibla obligationer som har emitterats sedan 2008 på sammanlagt 45 829 840 euro som har beviljats olagligt av Spanien till Ciudad de la Luz SA före den 31 december 2010 samt eventuella incitament som har beviljats filmproducenter på villkor att filmningen sker vid Ciudad de la Luz, i strid med artikel 108.3 i EUF-fördraget, är statligt stöd som är oförenligt med den inre marknaden.
Artikel 2
1. Spanien ska från stödmottagaren återkräva det oförenliga stöd som avses i artikel 1.
2. Det stöd som ska återkrävas ska innefatta ränta från den dag då stödet ställdes till stödmottagarens förfogande till den dag det har återbetalats.
3. Räntan ska beräknas som sammansatt ränta enligt kapitel V i rådets förordning (EG) nr 794/2004 (44).
4. Spanien ska upphöra med alla utbetalningar av det stöd som avses i artikel 1, med verkan från den dag då detta beslut antas.
Artikel 3
1. Återkravet av det stöd som avses i artikel 1 ska genomföras omedelbart och effektivt.
2. Spanien ska säkerställa att detta beslut genomförs inom fyra månader efter den dag då detta beslut har delgivits.
Artikel 4
1. Inom två månader efter den dag då detta beslut har delgivits ska Spanien lämna följande uppgifter till kommissionen:
a)
Det totala belopp (kapital och räntor) som ska återkrävas från stödmottagaren.
b)
En detaljerad beskrivning av de åtgärder som redan har vidtagits eller som planeras för att rätta sig efter detta beslut.
c)
Dokument som visar att stödmottagaren har anmodats att betala tillbaka stödet.
2. Spanien ska hålla kommissionen underrättad om utvecklingen vad gäller de nationella åtgärder som har vidtagits för att genomföra detta beslut till dess att återkravet av det stöd som avses i artikel 1 har slutförts. Spanien ska på kommissionens begäran omgående lämna uppgifter om de åtgärder som redan har vidtagits eller som planeras för att rätta sig efter detta beslut. Spanien ska också lämna detaljerade uppgifter om de stödbelopp och räntebelopp som redan har återkrävts från stödmottagaren.
Artikel 5
Detta beslut riktar sig till Konungariket Spanien.
Utfärdat i Bryssel den 8 maj 2012.