РЕШЕНИЕ НА КОМИСИЯТА
от 7 април 2011 година
за удължаване на преходния период за придобиването на земеделска земя в Латвия
(текст от значение за ЕИП)
(2011/226/ЕС)
ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
като взе предвид Договора за присъединяване на Чешката република, Естония, Кипър, Латвия, Литва, Унгария, Малта, Полша, Словения и Словакия,
като взе предвид Акта за присъединяване на Чешката република, Естония, Кипър, Латвия, Литва, Унгария, Малта, Полша, Словения и Словакия, и по-специално глава 3 на приложение VIII към него,
като взе предвид искането, отправено от Латвия,
като има предвид, че:
(1)
В Акта за присъединяване от 2003 г. се предвижда възможност Латвия да запази в сила за срок от седем години - от датата на присъединяване и при посочените в този акт условия - забраната за придобиването на право на собственост върху земеделска земя от физически и юридически лица от други държави-членки на ЕС, които не пребивават или не са регистрирани в Латвия, нито имат клонове или представителства в тази държава, като този период изтича на 30 април 2011 г. Тази възможност представлява временна дерогация от свободното движение на капитали, гарантирано в членове 63-66 от Договора за функционирането на Европейския съюз. Посоченият преходен период може да бъде удължен само веднъж за не повече от три години.
(2)
На 6 декември 2010 г. Латвия изпрати искане за удължаване с три години на преходния период за придобиването на земеделска земя.
(3)
Основната причина за преходния период бе необходимостта да се защитят социално-икономическите условия за селскостопанските дейности след въвеждането на единния пазар и прехода към Общата политика в областта на селското стопанство в Латвия. По-специално целта бе да се отговори на възникналите опасения относно евентуално въздействие върху селскостопанския сектор на либерализирането на закупуването на земеделска земя, дължащо се на първоначалните големи разлики между цените на земята и доходите в сравнение с Белгия, Дания, Германия, Ирландия, Гърция, Испания, Франция, Италия, Люксембург, Нидерландия, Австрия, Португалия,, Финландия, Швеция и Обединеното кралство (наричани по-нататък „ЕС 15“). Другата цел на преходния период бе да се улеснят процесите на реституция и приватизация на земеделска земя от страна на селскостопанските производители. Още в доклада си от 16 юли 2008 г., озаглавен „Преглед на преходните мерки относно придобиването на селскостопанска недвижима собственост, определени в Договора за присъединяване от 2003 г.“ (наричан по-нататък „междинния преглед от 2008 г.“), Комисията подчерта значимостта на приключването на посочената реформа в селското стопанство до края на предвидения преходен период (1).
(4)
Данни на Евростат показват, че цените на земеделската земя в Латвия са по-ниски от тези в ЕС. Пълното сближаване на продажните цени на земеделска земя не бе предвидено или сметнато за необходима предпоставка за приключване на преходния период. Разликите в цените на земеделска земя между Латвия и ЕС 15 са обаче толкова значителни, че могат да възпрепятстват ефективния напредък в ценовото сближаване.
(5)
Аналогично на информацията за цените на земеделска земя данните на Евростат сочат, че между Латвия и ЕС 15 все още съществува разлика в БВП на глава от населението, изразен в стандарти на покупателна способност. В този смисъл сегашните цени на земеделска земя в Латвия са високи в сравнение с покупателната способност на нейните граждани.
(6)
Конкурентоспособността на селскостопанския сектор в Латвия остава по-слаба спрямо същия сектор в ЕС 15, като този проблем е обусловен от трудностите при достъпа до финансови средства и високите лихвени проценти, прилагани към търговски заеми за придобиването на земеделска земя (15 % на година за 2009 г. според данни, предоставени от латвийските власти).
(7)
Според данни на държавната поземлена служба на Латвия, предоставени от латвийските компетентни органи, към 1 януари 2010 г. земеделската земя представлява 37,7 % от общата територия на държавата, а 45,8 % са заети от горски масиви. Данните сочат, че през 2007 г. 62 % от земеделската земя е била притежавана от селскостопански производители, а 26,6 % е била под наем. Макар земеделската земя в Латвия вече да е предимно частна собственост, реституцията на права на собственост и поземлената реформа в селските райони все още не са приключили.
(8)
Липсата на яснота относно правата на собственост е явна пречка пред сделките със земя и консолидирането на земеделските имоти. От своя страна разпокъсването на земята е допълнителен фактор за ниската конкурентоспособност и за по-слабата пазарна ориентираност на стопанствата. В този контекст данните на Евростат показват, че макар да е налице процес на постепенно консолидиране на земята и че между 2001 г. и 2007 г. средното количество на обработвана земеделска земя за всяко стопанство в Латвия се е увеличило от 10 ha на 16 ha, то все още е по-ниско спрямо други държави-членки на ЕС като Дания, Германия и Швеция, където за 2007 г. този среден показател бе съответно 60 ha, 46 ha и 43 ha.
(9)
Неотдавнашната световна финансова и икономическа криза също оказа отрицателно въздействие върху икономиката на Латвия. Липсата на търсене, последвана от рязко понижение на изкупните цени на селскостопанските продукти в период, когато цените на суровините се запазиха на високите си равнища от 2008 г., допълнително утежни неблагоприятното положение на латвийските селскостопански производители в сравнение с тези от ЕС 15.
(10)
Въз основа на това могат да бъдат споделени прогнозите на латвийските компетентни органи, според които премахването на ограниченията от 1 май 2011 г. ще окаже натиск върху цените на земята в Латвия. Следователно след изтичането на преходния период съществува опасност от сериозни сътресения на латвийския пазар на земеделска земя.
(11)
С оглед на това преходният период, посочен в глава 3 на приложение VIII към Акта за присъединяване от 2003 г., следва да бъде удължен с три години.
(12)
Както бе подчертано в междинния преглед от 2008 г., с цел да се подготви напълно пазарът за либерализация и дори при неблагоприятни икономически условия, от изключително значение ще продължава да бъде подобряването на такива фактори като кредитните и застрахователните услуги за селскостопанските производители и завършването на поземлената структурна реформа през преходния период.
(13)
Тъй като отвореният единен пазар винаги е бил основен фактор за просперитета на Европа, засиленият приток на чуждестранни капитали би генерирал потенциални ползи и за селскостопанския пазар в Латвия. Както бе подчертано в междинния преглед от 2008 г., чуждестранните инвестиции в селскостопанския сектор биха оказали и важно дългосрочно въздействие върху предоставянето на капитал и знания, функционирането на пазарите на земя и селскостопанската производителност. Също така постепенното намаляване на ограниченията по отношение на придобиването от чужденци на право на собственост върху земеделска земя през преходния период би подпомогнало подготовката за пълна либерализация на пазара.
(14)
За целите на правната сигурност и за да се избегне правният вакуум в националната правна система на Латвия след изтичане на сегашния преходен период, настоящото решение следва да влезе в сила в деня на публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз,
ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
Член 1
Преходният период за придобиването на земеделска земя в Латвия, посочен в глава 3 на приложение VIII към Акта за присъединяване от 2003 г., се удължава до 30 април 2014 г.
Член 2
Настоящото решение влиза в сила в деня на публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Съставено в Брюксел на 7 април 2011 година.
KOMMISSIONENS BESLUT
av den 7 april 2011
om förlängning av övergångsperioden för förvärv av jordbruksmark i Lettland
(Text av betydelse för EES)
(2011/226/EU)
EUROPEISKA KOMMISSIONEN HAR ANTAGIT DETTA BESLUT
med beaktande av anslutningsfördraget för Tjeckien, Estland, Cypern, Lettland, Litauen, Ungern, Malta, Polen, Slovenien och Slovakien,
med beaktande av anslutningsakten för Tjeckien, Estland, Cypern, Lettland, Litauen, Ungern, Malta, Polen, Slovenien och Slovakien, särskilt bilaga VIII kapitel 3,
med beaktande av Lettlands begäran, och
av följande skäl:
(1)
I anslutningsakten från 2003 föreskrivs att Lettland, på de villkor som fastställs i akten, under en sjuårsperiod efter anslutningen, som löper ut den 30 april 2011, får fortsätta att förbjuda att jordbruksmark förvärvas av fysiska personer och juridiska personer från andra EU-medlemsstater som inte är bosatta eller registrerade eller har en filial eller agentur i Lettland. Detta är ett tidsbegränsat undantag från den fria rörligheten för kapital som fastställs i artiklarna 63-66 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt. Övergångsperioden får bara förlängas en gång och med ytterligare tre år.
(2)
Lettland begärde den 6 december 2010 att övergångsperioden för förvärv av jordbruksmark förlängs med tre år.
(3)
Det främsta motivet till övergångsperioden var behovet av att trygga jordbruksverksamhetens socioekonomiska villkor efter införandet av den inre marknaden och övergången till den gemensamma jordbrukspolitiken i Lettland. Framför allt var syftet att minska farhågorna för de konsekvenser en liberalisering av jordbruksmarksförvärvet kunde få för jordbrukssektorn, beroende på de stora skillnaderna i markpriser och inkomster jämfört med Belgien, Danmark, Tyskland, Irland, Grekland, Spanien, Frankrike, Italien, Luxemburg, Nederländerna, Österrike, Portugal, Finland, Sverige och Förenade kungariket (nedan kallade EU-15). Övergångsperiodens syfte var också att för bönderna underlätta återlämnandet och privatiseringen av jordbruksmark. Kommissionen har redan betonat vikten av att ovannämnda jordbruksreform är slutförd, när den föreskrivna övergångsperioden löper ut. Så sker i kommissionens rapport Översyn av övergångsbestämmelserna om förvärv av jordbruksmark och skog i anslutningsfördraget från 2003 (1) av den 16 juli 2008 (nedan kallad halvtidsöversynen).
(4)
Enligt Eurostats uppgifter är priserna på jordbruksmark i Lettland lägre än motsvarande priser i EU. Att försäljningspriserna på jordbruksmark helt skulle konvergera var inget som förväntades eller uppfattades som ett nödvändigt villkor för att avsluta övergångsperioden. De tydliga prisskillnaderna mellan Lettland och EU-15 är dock av en sådan storleksordning att de kan utgöra ett hinder för en friktionsfri utveckling mot priskonvergens.
(5)
Liksom för prisnivåerna på jordbruksmark visar Eurostats uppgifter att det fortfarande finns ett gap mellan Lettland och EU-15 när det gäller BNP per capita, uttryckt i köpkraftspariteter. I förhållande till invånarnas köpkraft är således Lettlands nuvarande priser på jordbruksmark höga.
(6)
Den lettiska jordbrukssektorn har också fortfarande sämre konkurrenskraft än EU-15, till vilket kommer finansieringsproblem och höga räntor på kommersiella lån för köp av jordbruksmark (15 % per år under 2009 enligt de lettiska myndigheternas uppgifter).
(7)
Den 1 januari 2010 stod jordbruksmark för 37,7 % av landets totala areal och skogsmark för 45,8 %, enligt de lettiska myndigheternas uppgifter som hämtats från statens markbyrå. År 2007 ägdes 62 % av jordbruksmarken av jordbrukare och 26,6 % var arrenderad. Även om jordbruksmarken i Lettland i huvudsak redan är i privat ägo, så är återlämnandet av jordbruksmark och landreformen fortfarande inte avslutade på landsbygden.
(8)
Att äganderätten inte avgjorts hindrar ofrånkomligen markaffärer och sammanläggning av jordbruksegendomar. Vidare bidrar ägosplittring till sämre konkurrenskraft och resulterar i mindre marknadsinriktade jordbruksföretag. I detta sammanhang visar Eurostats uppgifter att jordbruksmarken gradvis läggs samman och den brukade jordbruksarealen per gård i Lettland har ökat från i genomsnitt 10 till 16 ha per gård mellan 2001 och 2007. Ändå är den fortfarande lägre än i andra EU-medlemsstater som Danmark, Tyskland och Sverige där genomsnittet år 2007 uppgick till 60, 46 respektive 43 ha.
(9)
Den globala finanskrisen nyligen har också haft en negativ inverkan på Lettlands ekonomi. De lettiska jordbrukarnas redan förfördelade ställning i förhållande till EU-15 försämrades ytterligare av vikande efterfrågan, följt av kraftigt sjunkande priser på jordbruksprodukter samtidigt som råvarupriserna låg kvar på samma höga nivå som 2008.
(10)
Mot denna bakgrund kan man liksom de lettiska myndigheterna förvänta sig att markpriserna i Lettland kommer att utsättas för ytterligare tryck, om restriktionerna hävs den 1 maj 2011. Då övergångsperioden löper ut, finns det således en risk för allvarliga störningar på den lettiska marknaden för jordbruksmark.
(11)
Det bör därför beviljas en förlängning med tre år av den övergångsperiod som avses i bilaga VIII kapitel 3 i anslutningsakten från 2003.
(12)
För att göra marknaden helt förberedd på en liberalisering är det fortsättningsvis av yttersta vikt att - även i ett ogynnsamt ekonomiskt läge - förbättra exempelvis kredit- och försäkringsmöjligheterna för jordbrukare och se till att strukturreformen inom jordbruket fullföljs under övergångsperioden. Detta poängterades redan i halvtidsöversynen från 2008.
(13)
Då den inre marknaden alltid har varit av central betydelse för välståndet i EU, skulle ett ökat inflöde av utländskt kapital kunna innebära fördelar även för jordbruksmarknaden i Lettland. Enligt halvtidsöversynen från 2008 skulle ökade utländska investeringar inom jordbrukssektorn också få betydande långtidseffekter på kapital- och kunskapstillgången, på hur jordbruksmarknaden fungerar och på jordbruksproduktiviteten. Successivt lättade restriktioner för utländskt ägande under övergångsperioden skulle även bidra till att förbereda marknaden på en fullständig liberalisering.
(14)
För att klargöra rättsläget och undvika ett rättsligt vakuum i Lettlands nationella lagstiftning när den nuvarande övergångsperioden löpt ut, bör detta beslut träda i kraft samma dag som det offentliggörs i Europeiska unionens officiella tidning.
HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
Artikel 1
Den övergångsperiod för förvärv av jordbruksmark i Lettland som avses i bilaga VIII kapitel 3 i anslutningsakten från 2003 ska förlängas till och med den 30 april 2014.
Artikel 2
Detta beslut träder i kraft samma dag som det offentliggörs i Europeiska unionens officiella tidning.
Utfärdat i Bryssel den 7 april 2011.