ДИРЕКТИВА 2011/91/ЕС НА ЕВРОПЕЙСКИЯ ПАРЛАМЕНТ И НА СЪВЕТА
от 13 декември 2011 година
относно означенията или маркировките, идентифициращи партидата, към която принадлежи дадена храна
(кодифициран текст)
(текст от значение за ЕИП)
ЕВРОПЕЙСКИЯТ ПАРЛАМЕНТ И СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взеха предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 114 от него,
като взеха предвид предложението на Европейската комисия,
след предаване на проекта на законодателния акт на националните парламенти,
като взеха предвид становището на Европейския икономически и социален комитет (1),
в съответствие с обикновената законодателна процедура (2),
като имат предвид, че:
(1)
Директива 89/396/ЕИО на Съвета от 14 юни 1989 г. относно означенията или маркировките, идентифициращи партидата, към която принадлежи даден хранителен продукт (3) е била неколкократно и съществено изменяна (4). С оглед постигане на яснота и рационалност, посочената директива следва да бъде кодифицирана.
(2)
Вътрешният пазар представлява зона без вътрешни граници, в която се осигурява свободното движение на стоки, хора, услуги и капитали.
(3)
Търговията с храни заема много важно място на вътрешния пазар.
(4)
Означението на партидата, към която принадлежи даденa хранa, отговаря на необходимостта от по-добра информация за идентичността на продуктите. Следователно това е полезен източник на информация, когато храните са предмет на спор или представляват риск за здравето на потребителите.
(5)
Директива 2000/13/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 20 март 2000 г. за сближаване на законодателствата на държавите-членки относно етикетирането, представянето и рекламата на храните (5) не съдържа разпоредби за означение с цел идентифициране на партидите.
(6)
На международно ниво съществува общо задължение да се посочва производствената или опаковъчната партида на предварително опакованите храни. Задължение на Съюза е да допринася за развитието на международната търговия.
(7)
Следователно е препоръчително да се предвидят правила от общо и хоризонтално естество, за да се управлява обща система за означение на партидите.
(8)
Ефективността на тази система зависи от приложението ѝ на различните етапи от предлагането на пазара. Независимо от всичко е желателно да се изключат някои продукти и операции, и по-специално онези, които се реализират при стартирането на мрежата за дистрибуция на селскостопански продукти.
(9)
Необходимо е да бъде взет под внимание фактът, че незабавната консумация след покупката на някои храни, като сладолед на индивидуални порции, прави ненужно означението на партидата направо върху отделната опаковка. За тези продукти обаче означението на партидата следва задължително да фигурира върху комбинираната опаковка.
(10)
Концепцията за партида предполага, че няколко търговски единици на дадена храна имат почти идентични производствени, фабрични или опаковъчни характеристики. Ето защо тази концепция не следва да се прилага за насипни продукти или за продукти, които поради индивидуалната си специфика или разнородното си естество не могат да се приемат като формиращи хомогенна група.
(11)
Поради разнообразието от използвани методи за идентификация определянето на партидата и нанасянето на съответното означение или маркировка следва да зависят от търговеца.
(12)
За да се изпълнят изискванията за предоставяне на информация, за които то е предназначено, означението следва да е ясно различимо и разпознаваемо като такова.
(13)
Срокът на минимална трайност или срокът на годност могат, в съответствие с Директива 2000/13/ЕО, да послужат за идентифициране на партидата, при положение че тя е означена точно.
(14)
Настоящата директива не следва да засяга задълженията на държавите-членки относно сроковете за транспониране в националното право на директивите, които са посочени в приложение I, част Б,
ПРИЕХА НАСТОЯЩАТА ДИРЕКТИВА:
Член 1
1. Настоящата директива се отнася до означението, позволяващо идентифициране на партидата, към която принадлежи дадена храна.
2. За целите на настоящата директива „партида“ означава група търговски единици от дадена храна, създадени, произведени или опаковани при практически едни и същи условия.
Член 2
1. Дадена храна може да се предлага на пазара, само ако е придружена с означение, както е посочено в член 1, параграф 1.
2. Параграф 1 не се прилага:
а)
за селскостопански продукти, които след изнасяне от стопанството са:
i)
продадени или доставени в бази за временно складиране, подготовка или опаковка;
ii)
транспортирани до организациите на производителите; или
iii)
взети за незабавно включване в оперативна подготовка или система за преработка;
б)
когато в момент на продажба на крайния потребител храните не са предварително опаковани, опаковат се по желание на купувача или се опаковат предварително за незабавна продажба;
в)
за опаковки или контейнери, чиято най-голяма страна е с площ не по-малка от 10 cm2;
г)
към индивидуалните порции сладолед. Означението, позволяващо идентифициране на партидата, се поставя върху комбинираната опаковка.
Член 3
Партидата се определя във всеки отделен случай от производителя, завода или опаковчика на въпросната храна, или от първия продавач, установен в рамките на Съюза.
Посоченото в член 1, параграф 1 означение се определя и нанася съгласно задължението на един или друг от тези оператори. То е предшествано от буквата „L“ освен в случаите, когато е ясно различимо от другите означения на етикета.
Член 4
Когато храните са предварително опаковани, посоченото в член 1, параграф 1 означение и, при необходимост, буквата „L“ се поставят на предварителната опаковка или на прикрепен към нея етикет.
Когато храните не са предварително опаковани, посоченото в член 1, параграф 1 означение и, при необходимост, буквата „L“ се поставят на опаковката или на контейнера или, ако това не е възможно - се отбелязват в съответните търговски документи.
Във всички случаи те се поставят така, че да са ясно видими, четливи и незаличими.
Член 5
Когато срокът на минимална трайност или срокът на годност са отбелязани на етикета, посоченото в член 1, параграф 1 означение не се поставя на храната, при условие че датата съдържа поне некодирано означение на деня и месеца в този ред.
Член 6
Настоящата директива се прилага, без да засяга означенията, предвидени с конкретни разпоредби на Съюза.
Комисията публикува и актуализира списък на въпросните разпоредби.
Член 7
Директива 89/396/ЕИО, изменена с директивите, посочени в приложение I, част A, се отменя, без да се засягат задълженията на държавите-членки относно сроковете за транспониране в националното право на директивите, които са посочени в приложение I, част Б.
Позоваванията на отменената директива се считат за позовавания на настоящата директива и се четат съгласно таблицата на съответствието в приложение II.
Член 8
Настоящата директива влиза в сила на двадесетия ден след публикуването ѝ в Официален вестник на Европейския съюз.
Член 9
Адресати на настоящата директива са държавите-членки.
Съставено в Страсбург на 13 декември 2011 година.
EUROPAPARLAMENTETS OCH RÅDETS DIREKTIV 2011/91/EU
av den 13 december 2011
om identifikationsmärkning av livsmedelspartier
(kodifiering)
(Text av betydelse för EES)
EUROPAPARLAMENTET OCH EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIV
med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artikel 114,
med beaktande av Europeiska kommissionens förslag,
efter översändande av utkastet till lagstiftningsakt till de nationella parlamenten,
med beaktande av Europeiska ekonomiska och sociala kommitténs yttrande (1),
i enlighet med det ordinarie lagstiftningsförfarandet (2), och
av följande skäl:
(1)
Rådets direktiv 89/396/EEG av den 14 juni 1989 om identifikationsmärkning av livsmedelspartier (3) har ändrats flera gånger (4) på ett väsentligt sätt. För att skapa klarhet och överskådlighet bör det direktivet kodifieras.
(2)
Den inre marknaden omfattar ett område utan inre gränser, där fri rörlighet för varor, personer, tjänster och kapital säkerställs.
(3)
Handeln med livsmedel intar en mycket viktig ställning på den inre marknaden.
(4)
En uppgift om vilket parti ett livsmedel kommer ifrån tillgodoser behovet av bättre information om varors identitet. Den är därför en värdefull informationskälla när livsmedel blir föremål för tvister eller utgör en hälsorisk för konsumenter.
(5)
Europaparlamentets och rådets direktiv 2000/13/EG av den 20 mars 2000 om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om märkning och presentation av livsmedel samt om reklam för livsmedel (5) innehåller inga bestämmelser om identifikationsmärkning av livsmedelspartier.
(6)
På internationell nivå föreligger en allmän skyldighet att lämna uppgift om tillverknings- eller förpackningspartiet för förpackade livsmedel. Det är unionens plikt att bidra till utvecklingen av den internationella handeln.
(7)
Det är därför lämpligt att föreskriva allmänna och horisontella bestämmelser för att hantera ett gemensamt system för märkning av varupartier.
(8)
Effektiviteten hos detta system beror på hur det tillämpas i olika marknadsföringsled. Det är samtidigt önskvärt att utesluta vissa varor och aktiviteter, framför allt i början av distributionsnätet för jordbruksprodukter.
(9)
Det är nödvändigt att beakta det faktum att vissa livsmedel, såsom glass i portionsförpackningar, konsumeras i direkt anslutning till inköpet, varför uppgift om livsmedelspartiet direkt på portionsförpackningarna inte fyller någon funktion. För dessa varor bör det däremot vara obligatoriskt att ange uppgift om partiet på storförpackningen.
(10)
Begreppet parti innebär att flera försäljningsenheter av ett livsmedel har producerats, framställts eller förpackats på huvudsakligen identiska sätt. Detta begrepp bör därför inte tillämpas på varor i lös vikt eller på varor som genom sin individuella särprägel eller heterogena karaktär inte kan anses utgöra en homogen mängd.
(11)
Med hänsyn till den mångfald identifikationsmetoder som används, bör det ankomma på företaget att bestämma partiets omfattning och att förse det med en motsvarande uppgift eller märkning.
(12)
För att som avsetts uppfylla kraven på information bör denna uppgift vara lätt att urskilja och att känna igen som sådan.
(13)
Datum för minsta hållbarhetstid eller uppgift om sista förbrukningsdag får enligt direktiv 2000/13/EG tjäna som identifikation av partiet under förutsättning att tidpunkten är noggrant angiven.
(14)
Detta direktiv bör inte påverka medlemsstaternas skyldigheter vad gäller tidsfristerna för införlivande med nationell lagstiftning av de direktiv som anges i del B i bilaga I.
HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
Artikel 1
1. Detta direktiv gäller märkning med vars hjälp det går att identifiera vilket parti ett livsmedel tillhör.
2. I detta direktiv avses med parti ett antal enheter av ett livsmedel som har producerats, framställts eller förpackats under praktiskt taget likadana förhållanden.
Artikel 2
1. Ett livsmedel får inte marknadsföras om det inte är märkt på det sätt som avses i artikel 1.1.
2. Punkt 1 ska inte gälla
a)
jordbruksprodukter som när de lämnar jordbruket
i)
säljs eller levereras till en plats för tillfällig förvaring, beredning eller förpackning,
ii)
transporteras till producentorganisationer, eller
iii)
uppsamlas för att omedelbart ingå i en berednings- eller förädlingsprocess,
b)
om livsmedlen vid försäljning till den enskilde konsumenten inte är färdigförpackade utan förpackas på köparens begäran, eller om de färdigförpackas för omedelbar försäljning,
c)
förpackningar eller behållare vars största yta är mindre än 10 cm2,
d)
glass i portionsförpackningar. Uppgift som gör det möjligt att identifiera partiet ska finnas på storförpackningen.
Artikel 3
Partiets omfattning ska i samtliga fall fastställas av producenten, tillverkaren eller förpackaren av livsmedlet, eller av den säljare inom unionen som först säljer varan.
Den uppgift som avses i artikel 1.1 ska bestämmas och anbringas på ansvar av någon av dem som anges i första stycket. Uppgiften ska föregås av bokstaven L utom i de fall där den lätt kan särskiljas från övriga uppgifter på etiketten.
Artikel 4
Om livsmedlen är färdigförpackade ska den uppgift som avses i artikel 1.1 och i tillämpliga fall bokstaven L finnas på färdigförpackningen eller på en etikett som sitter fast på denna.
Om livsmedlen inte är färdigförpackade ska den uppgift som avses i artikel 1.1 och i tillämpliga fall bokstaven L finnas på förpackningen eller på behållaren eller, om sådana saknas, på relevanta handelsdokument.
Uppgiften ska i samtliga fall vara väl synlig, lättläst och beständig.
Artikel 5
Om datum för minsta hållbarhetstid eller datum för sista förbrukningsdag anges på etiketten, behöver den uppgift som avses i artikel 1.1 inte förekomma på livsmedlet, under förutsättning att datum framgår i klartext med åtminstone dag och månad i denna ordning.
Artikel 6
Detta direktiv ska tillämpas utan att det påverkar tillämpningen av sådan märkning som fastställts i unionens särbestämmelser.
En förteckning över dessa bestämmelser ska offentliggöras och hållas uppdaterad av kommissionen.
Artikel 7
Direktiv 89/396/EEG, i dess lydelse enligt de direktiv som anges i del A i bilaga I, upphör härmed att gälla, utan att det påverkar medlemsstaternas skyldigheter vad gäller tidsfristerna för införlivande med nationell lagstiftning av de direktiv som anges i del B i bilaga I.
Hänvisningar till det upphävda direktivet ska anses som hänvisningar till det här direktivet och ska läsas enligt jämförelsetabellen i bilaga II.
Artikel 8
Detta direktiv träder i kraft den tjugonde dagen efter det att det har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning.
Artikel 9
Detta direktiv riktar sig till medlemsstaterna.
Utfärdat i Strasbourg den 13 december 2011.