РЕШЕНИЕ НА КОМИСИЯТА
от 13 юли 2011 година
относно схема на държавна помощ C 3/09 (ex NN 41 A-B/03), приведена в действие от Португалия, за събиране, транспортиране, обработка и унищожаване на кланични отпадъци
(нотифицирано под номер C(2011) 4888)
(само текстът на португалски език е автентичен)
(2011/677/ЕС)
ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 108, параграф 2, първа алинея от него,
като има предвид, че:
I. ПРОЦЕДУРА
(1)
Вследствие на жалба Комисията изпрати на 15 ноември 2002 г. искане за информация на португалските власти относно въвеждането на парафискална такса, имаща за цел финансиране на събирането, транспортирането, преработката и унищожаването на страничните продукти, получени при клането на преживни животни и птици, в съответствие с Наредба-закон № 197/2002 от 25 септември 2002 г. (1). Португалските власти отговориха с писмо от 20 януари 2003 г.
(2)
Тъй като от предоставената информация следва, че въпросната схема е приведена в действие без предварително разрешение на Комисията, тя е вписана в регистъра на помощите, за които не е постъпило уведомление, под номер NN 41 A-B/03.
(3)
С писма от 16 и 30 април 2003 г. службите на Комисията изискаха от португалските власти нова информация относно разглежданата схема. Последните имаха срок от четири седмици, за да изпратят своя отговор.
(4)
С писма от 5 май и 6 юни 2003 г., заведени съответно на 5 май и на 10 юни 2003 г., постоянното представителство на Португалия при Европейския съюз поиска, от името на португалските власти, допълнителен срок за предоставяне на всички поискани данни, като се има предвид времето, необходимо за събиране на последните.
(5)
С писмо от 25 юли 2003 г. службите на Комисията разрешиха удължаване на срока с четири седмици.
(6)
След като не бе получен отговор в срока от четири седмици, определен в последното посочено писмо, службите на Комисията изпратиха напомняне на португалските власти с писмо от 19 декември 2003 г., като изтъкнаха, че при липса на реакция от страна на тези власти те си запазват правото да предложат на Комисията да изпрати разпореждане за информация в съответствие с член 10, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 659/1999 на Съвета от 22 март 1999 г. за установяване на подробни правила за прилагането на член 93 от Договора за ЕО (понастоящем член 108 от ДФЕС) (2).
(7)
С писмо от 5 февруари 2004 г., заведено същия ден, постоянното представителство на Португалия при Европейския съюз съобщи на Комисията отговора на португалските власти на писмата на службите на Комисията от 16 и 30 април 2003 г.
(8)
С писмо от 11 ноември 2004 г. службите на Комисията изискаха от португалските власти нова информация относно разглежданата схема. Последните имаха срок от четири седмици, за да изпратят своя отговор.
(9)
С писмо от 30 декември 2004 г., заведено на 5 януари 2005 г., постоянното представителство на Португалия при Европейския съюз поиска, от името на португалските власти, допълнителен срок от един месец за предоставяне на всички поискани данни, като се има предвид времето, необходимо за събиране на последните.
(10)
С писмо от 17 януари 2005 г. службите на Комисията разрешиха за втори път исканото удължаване на срока.
(11)
След като не получиха отговор на своите въпроси в дадения нов срок, с писмо от 12 април 2005 г. службите на Комисията изпратиха ново напомняне на португалските власти, като им обърнаха отново внимание на факта, че в случай на неспазване на срока от четири седмици, даден за изпращането на отговор, те си запазват правото да предложат на Комисията да изпрати разпореждане за информация в съответствие с член 10, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 659/1999.
(12)
Посоченият срок за отговор изтече през май 2005 г. След като не беше получен отговор след изтичането на този срок, със свое решение от 21 февруари 2006 г. (3) Комисията изиска от португалските власти да ѝ съобщят цялата поискана информация, като уточни, че при липса на отговор от тяхна страна тя си запазва правото да открие процедурата, предвидена в член 108, параграф 2 от Договора за ДФЕС (вж. точка 80 от разпореждането за информация).
(13)
След като не бе предоставено нищо от поисканата информация, на 28 януари 2009 г. Комисията реши да открие процедурата, предвидена в член 108, параграф 2 от ДФЕС. Решението бе публикувано в Официален вестник на Европейския съюз (4). Комисията прикани другите държави-членки и заинтересованите трети страни да представят своите мнения относно въпросната помощ.
(14)
След като не бяха получени мнения от страна на Португалия в предписания срок, Комисията изпрати напомняне на Португалия с писмо от 18 март 2009 г. На 14 април 2009 г. Португалия предостави своите мнения на Комисията, като предаде също копие от Наредба-закон № 393-B/98 и Наредба-закон № 244/2003. Други мнения бяха получени на 15 юни 2009 г. от ETSA - Empresa de Transformação de Subprodutos Animais, SA.
(15)
На 1 юли 2009 г. Комисията препрати на Португалия мненията на ETSA. Португалия не предостави на Комисията забележки във връзка с тях.
(16)
Във връзка с мненията, получени от ETSA, службите на Комисията поискаха от португалските власти с писмо от 19 февруари 2010 г. да дадат допълнителни пояснения. Португалските власти отговориха с писмо от 27 април 2010 г.
(17)
С писмо от 1 февруари 2011 г. службите на Комисията поискаха от португалските власти да дадат пояснения и да отговорят на въпросите, зададени вече на по-ранен етап от службите на Комисията, на които португалските власти не бяха дали пълни отговори.
(18)
С писмо от 24 февруари 2011 г. португалските власти поискаха продължаване с 30 дни на определения срок за отговор.
(19)
С писмо от 28 февруари 2011 г. службите на Комисията разрешиха продължаване с 30 дни на срока за отговор. Португалските власти отговориха с писмо от 1 април 2011 г. на въпросите, поставени от службите на Комисията.
(20)
С писмо от 20 юни 2011 г. службите на Комисията уведомиха португалските власти, че ще предложат на Комисията да вземе условно положително решение, като изложи условията за него.
II. ОПИСАНИЕ
(21)
Според информацията на португалските власти, през периода от 1 януари до 14 октомври 1998 г. в Португалия са установени 66 случая на спонгиформна енцефалопатия по говедата (наричана по-долу „СЕГ“). Във връзка с тази заплаха за общественото здраве и здравето на животните Комисията прие Решение 98/653/ЕО от 18 ноември 1998 г. относно някои спешни мерки, станали необходими поради случаите на спонгиформна енцефалопатия по говедата в Португалия (5), и наложи необходими мерки поради случаите на СЕГ в Португалия, като забрани по-специално изпращането на някои животни и странични животински продукти от територията на Португалия към други държави-членки.
(22)
С цел да смекчи последиците от приетите мерки в рамките на борбата срещу спонгиформната енцефалопатия по говедата (СЕГ), португалската държава, считано от 1999 г., пое всички разходи, свързани със събиране, преработка и унищожаване на странични продукти от месо от бозайници и от птици. С Наредба-закон № 393-B/98 от 4 декември 1998 г. (6) (наричана по-долу „Наредбата-закон от 1998 г.“) португалската държава пое ефективно отговорността и разходите за събиране, преработка и унищожаване на страничните продукти.
(23)
Наредбата-закон от 1998 г. предвиждаше в своя член 4, параграф 3 възможността за налагане на такса на кланиците за финансиране на унищожаването на някои суровини. Според информацията, получена от португалските власти, тази такса не е била наложена на кланиците.
(24)
Португалските власти обясниха, че не са разполагали с достатъчно специализирано оборудване, за да осигурят адекватна обработка на остатъчните продукти, и че поради това са били принудени да се обърнат към частни доставчици на услуги за осигуряване на тези услуги, които по своето естество са отговорност на държавата.
(25)
Португалските власти уточниха, че тази задача, която се осъществява в интерес на обществото, е била възложена на частния сектор при спазване на предписанията, установени с Наредба-закон № 197/99 от 8 юни 1999 г. (7), която е националният инструмент за транспониране на Директива 97/52/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 13 октомври 1997 г. за изменение на директиви 92/50/ЕИО, 93/36/ЕИО и 93/37/ЕИО съответно относно координиране на процедурите за възлагане на обществени поръчки за услуги, на обществени поръчки за доставки и на обществени поръчки за строителство (8). Частните предприятия, на които е било възложено да извършат въпросните услуги, са подбрани с оглед на тяхната компетентност и техническия им капацитет да осигурят добро изпълнение на възложената им задача от общ интерес и на спешността, с която е трябвало да се реагира, за да бъдат тези продукти обработени по сигурен, бърз и ефикасен начин. Португалските власти представиха примерен договор за услуги за периода от 1 септември 2004 г. до 31 декември 2004 г.
(26)
Според информацията на португалските власти параметрите, на базата на които е била изчислена компенсацията за услугите, са били предварително определени със съвместно постановление № 96/99 от 25 януари 1999 г. (9) Това постановление е преглеждано периодично и изменено със съвместно постановление № 324/2001 от 6 април 2001 г. (10) и съвместно постановление № 124/2002 от 19 февруари 2002 г. (11).
(27)
С Решение 2000/766/ЕО (12) Съветът забрани използването на животински странични продукти от почти всички видове при храненето на животните и наложи тяхното унищожаване във всички държави-членки, включително в Португалия.
(28)
Португалските власти обясниха, че вследствие на това решение количеството остатъци, засегнати от тази процедура, се е увеличило, а оттам и разходите, свързани със съответните операции.
(29)
С Решение 2001/376/ЕО (13) Комисията реши да запази действието на Решение 98/653/ЕО, прието за Португалия.
(30)
Регламент (ЕО) № 1774/2002 на Европейския парламент и на Съвета от 3 октомври 2002 г. за установяване на здравни правила относно странични животински продукти, непредназначени за консумация от човека (14), предвижда специфични правила за събиране, преработка и унищожаване на животински странични продукти, приложими към различни категории странични продукти.
(31)
Португалските власти уточниха, че за да изпълнят своите задължения в този контекст, са решили да извършат прехвърляне на разходите за въпросните дейности на икономическите оператори в сектора при строго спазване на принципа „замърсителят плаща“ и без да пренебрегват грижата за защитата на общественото здраве, чието гарантиране е основна задача, за която отговорността носят те. Властите са приели също така режима, предвиден от Наредба-закон № 197/2002 от 25 септември 2002 г.
(32)
От октомври 2002 г., датата на влизане в сила на Наредба-закон № 197/2002, финансирането на разходите, свързани с операциите по събиране, транспортиране, преработка и унищожаване на странични животински продукти от месо от бозайници и от птици, се осигурява от постъпленията от парафискална такса, налагана на кланиците, на вносителите на необезкостено говеждо, телешко и свинско месо и на вътрешните оператори в Общността, т.е. операторите/получателите на доставки от необезкостено говеждо, телешко и свинско месо.
(33)
С писмо от 20 януари 2003 г. португалските власти посочиха, че от заплащане на таксата са освободени следните оператори:
-
кланиците, извършващи събирането, преработката и унищожаването на всички въпросни странични продукти, с изключение на материалите със специфичен риск (наричани по-долу „МСР“), както в собствените си помещения, така и в цеховете за разфасовка, тъй като тези предприятия са създали условия на автономност при обработката на своите собствени странични продукти (вж. точка 2 от приложение 2 към Наредба-закон № 197/2002),
-
вносителите и вътрешните оператори в Общността на обезкостено месо, тъй като от последното не се получават странични продукти, подлежащи на задължителна обработка по силата на общностното и националното законодателство.
(34)
Що се отнася до точното предназначение на приходите от събирането на таксите, португалските власти заявиха, че те са били насочвани само за финансиране на операциите, свързани с услугите по събиране, транспортиране, преработка и унищожаване на странични продукти от месо от бозайници и от птици, в това число на МСР.
(35)
В приложение 1 към Наредба-закон № 197/2002 размерът на таксата, посочен по-долу, е определен пропорционално на теглото и в зависимост от съответния вид:
(В евро)
Вид/тип
Говеда
Свине
Овце/кози
Домашни птици
Други
Такса/1 kg кланичен труп
0,05
0,04
0,03
0,06
0,06
(36)
Във връзка с финансирането на услугите по събиране, транспортиране, преработка и унищожаване на МСР член 2, параграф 2 от Наредба-закон № 197/2002 предвижда специално и единствено за кланиците да се прилага такса с фиксиран размер от 0,30 EUR/kg МСР.
(37)
Всички такси се заплащат, чрез процедура за самоначисляване, на публичен орган: Националния институт за интервенция и гарантиране на селското стопанство (INGA). Таксите, наложени на операторите, представляват приходи на INGA и са били изплатени пряко на този институт.
(38)
Както е посочено в съображения 32 и 33 на настоящото решение, в член 4 от Наредба-закон № 197/2002 се уточнява, че кланиците имат също възможността да се организират, било като наемат пряко услугите на трети страни за извършване на операциите по събиране, транспортиране, преработка и унищожаване на страничните продукти, било като ги извършват сами, но винаги при спазване на действащите правни разпоредби и с изключение на МСР. Ако кланиците извършват събирането, преработката и унищожаването на страничните продукти, получени в собственото им предприятие (с изключение на МСР), дължимата такса се определя от приложение 2 към Наредба-закон № 197/2002, както следва:
(В евро)
Вид/тип
Говеда
Свине
Овце/кози
Домашни птици
Други
Такса/1 kg кланичен труп
0,03
0,02
0,00
0,00
0,00
(39)
Ако кланиците извършват събирането, преработката и унищожаването на всички странични продукти, получени както в собственото им предприятие, така и в цеховете за разфасовка, с изключение на МСР, те се освобождават напълно от заплащането на тази такса.
(40)
Съгласно член 5 от Наредба-закон № 197/2002 INGA е органът, отговорен за контрола върху плащането на таксите от кланиците, и за тази цел поддържа актуализирани регистри на бройките и теглото на кланичните трупове. В компетенциите на INGA влиза също контролът върху плащането на дължимите такси за вноса и получаването на продукти с произход от Европейския съюз, докато задължение на операторите и получателите на доставки е да поддържат актуализирани регистри за извършените операции.
(41)
Ако кланиците предпочетат последната алтернатива, те трябва предварително да представят проекти за одобрение от INGA и да приемат всички евентуални проверки, каквито реши да осъществи компетентният орган.
(42)
Португалските власти гарантираха, че размерът на таксата се ограничава до поемане на разходите на посочените предприятия за тези операции и че тази услуга ще бъде предоставена само на предприятията, произвеждащи странични продукти, чието унищожаване е задължително.
(43)
Относно съответствието между приходите от таксата и разходите за финансираните от тях услуги, португалските власти заявиха, че таксите, предвидени в приложения I и II към Наредба-закон № 197/2002, както и таксата, предвидена в член 2, параграф 2 за МСР, са изчислени въз основа на реалните разходи за услугите, които трябва да бъдат предоставени, като се държи сметка за естеството на получените странични продукти от всеки животински вид и за това дали са засегнати, или не.
(44)
За португалските власти това финансиране е напълно идентично с компенсация от ползвателите на обществена услуга от общ интерес. Сумите, изплатени от подлежащите на това задължение оператори, са правопропорционални на количествата отпадъци, реално предадени за обществена услуга, и на действителните разходи за унищожаването на тези отпадъци. В подкрепа на тези твърдения португалските власти представиха документи с числени данни за периода 1999-2005 г., доказващи стойността на услугите, а за 2003 г. - документ с числени данни за приходите от таксата за различните видове вносни странични продукти и за всички национални продукти.
(45)
Относно въпроса дали вносните продукти могат наистина да се ползват от схемата по същия начин, както националните продукти, португалските власти уверяват, че в съответствие с принципа „замърсителят плаща“ таксите, приложими към кланиците, при вноса и при вътреобщностния обмен на необезкостено месо, отразяват разходите, свързани с обработката на всички странични продукти, получени във веригата, до равнището на крайния потребител.
(46)
Вносът на необезкостено месо предполага за португалските власти наличие на странични продукти и следователно той има право на услугата по събиране, транспортиране, преработка и унищожаване, което обосновава прилагането на въпросните такси.
(47)
Португалските власти смятат, че финансираните дейности са в интерес на обществото, тъй като причинената от СЕГ криза показа, че обезвреждането на санитарни кланични конфискати следва да бъде задължение за предоставяне на обществена услуга от страна на държавата поради значението си за опазване на здравето на хората и на животните, както и за опазване на околната среда.
(48)
Системата, установена с Наредба-закон № 197/2002, е отменена с Наредба-закон № 244/2003 от 7 октомври 2003 г. (15), влязла в сила на 22 октомври 2003 г. Последната установява общ режим и преходен режим за животинските странични продукти, негодни за консумация от човека.
(49)
Общият режим предвижда, че кланиците, цеховете за разфасовка, инкубационните центрове, предприятията за яйчни продукти трябва, по своя собствена инициатива или чрез възлагане на трети страни, да насърчават събирането, транспорта, складирането, обработката, преработката и унищожаването на материалите от категории 1, 2 и 3, произведени в конкретния обект, в съответствие с Регламент (ЕО) № 1774/2002 на Европейския парламент и на Съвета посредством прилагането на план, представен за предварително одобрение на ГД „Ветеринарна медицина“ (DG V).
(50)
Кланиците, цеховете за разфасовка, инкубационните центрове, предприятията за яйчни продукти трябва да изготвят план за унищожаване или използване на материалите от категория 3, който трябва да бъде одобрен от DG V не по-късно от 90 дни, считано от датата на влизане в сила на Наредба-закон № 244/2003 или от началото на дейността. Що се отнася до категория 3, до одобряването на плановете от DG V, INGA осигурява услугите по събиране, транспортиране, преработка, временно складиране или разрушаване на страничните продукти в съответствие с Наредба-закон № 197/2002. Преди да бъде одобрен планът за материалите от категория 3, собствениците на кланици, цехове за разфасовка, инкубационни центрове и предприятия за яйчни продукти дължат таксите, определени в приложение 1 към Наредба-закон № 197/2002, с изключение на субектите, ползващи се от алтернативния режим, предвиден от тази наредба, които дължат таксите, определени в приложение 2 към Наредба-закон № 197/2002.
(51)
По силата на преходния режим, INGA продължава също да оказва тези услуги за материалите от категории 1 и 2.
(52)
За материалите от категории 1 и 2 кланиците и цеховете за разфасовка трябва да представят план за унищожаване или използване не по-късно от 30 дни след изтичането на преходния режим през ноември 2005 г. Преди одобрението на плана те дължат по 0,35 EUR на 1 kg материали от категория 1 или 2. От друга страна, същите се освобождават от заплащането на такса, след като бъде одобрен планът за унищожаване или използване.
(53)
Когато кланиците и цеховете за разфасовка представят план на DG V, като посочат операциите, необходими за отстраняване на материалите от категории 1 и 2, с това те поемат отговорността за покриване на разходите, свързани с тези дейности, и подлежат на проверки от страна на компетентния орган. По силата на член 3, параграф 4 от Наредба-закон № 244/2003 режимът завършва две години след влизане в сила на тази наредба-закон.
(54)
Преходният режим съгласно Наредба-закон № 244/2003 изтече през ноември 2005 г. Португалските власти заявиха в писмото си от 1 април 2011 г., че след изтичането на преходния режим съгласно Наредба-закон № 244/2003 разходите за дейностите по унищожаване на страничните продукти от кланиците и цеховете за разфасовка се поемат от операторите, като остатъците се оползотворяват чрез преработването им в биогориво и износ на брашна.
(55)
В решението си за откриване на процедура Комисията изрази следните съмнения относно наличието на помощ и евентуалната съвместимост на последната в полза на предприятията доставчици на услуги по събиране, транспортиране, преработка и унищожаване на въпросните материали, на кланиците и цеховете за разфасовка, на вносителите на необезкостено говеждо, телешко и свинско месо и на месо от птици, и на вътрешните оператори в Общността, както и на животновъдите.
(56)
По-специално Комисията повтори въпросите, поставени в първото разпореждане за информация. Що се отнася до помощта в полза на предприятията доставчици на услуги по събиране, транспортиране, преработка и унищожаване на въпросните материали, Комисията изрази съмнения относно характера на услугата от общ интерес, който португалските власти искаха да придадат на въпросните дейности, по-специално във връзка с решението по дело Altmark (16). Относно помощта в полза на кланиците и цеховете за разфасовка, на вносителите на необезкостено говеждо, телешко и свинско месо и на месо от птици, и на вътрешните оператори от сектора в Общността, Комисията изрази съмнения в това дали компенсацията, изплащана от сектора посредством таксата, съответства на действителната икономическа стойност на услугите, предоставени за събиране, и поиска числени данни в това отношение. И накрая, по отношение на помощта за животновъдите Комисията изрази съмнения относно предимствата, които въведената система може да им предостави, като се има предвид, че те не подлежат на плащане на въпросната такса.
(57)
След това Комисията направи предварително разследване на съвместимостта на въпросните мерки с насоките, приложими от 1998 г. нататък, и заключи на етапа на решението за откриване, че не притежава достатъчно информация, за да достигне до заключение, че въпросните мерки са съвместими.
III. МНЕНИЯ, ПРЕДСТАВЕНИ ОТ ПОРТУГАЛИЯ
(58)
В своите мнения Португалия започва с напомняне на специфичното положение на португалската държава през 1998 г. заради СЕГ. По-специално тя се позовава на Решение 98/653/ЕО за забрана на изпращането от португалска територия към други държави-членки или към трети държави на някои продукти, между които месни и костни брашна като такива или в състава на други продукти. В този контекст план за надзор, контрол и ликвидиране на СЕГ е изготвен от Португалия и одобрен от Постоянния ветеринарен комитет при Комисията. На 18 април 2001 г. Комисията реши да запази ембаргото за Португалия. Едва през 2004 г. последното бе отменено с Регламент (ЕО) № 1993/2004 (17).
(59)
Португалия следователно подчертава факта, че през периода 1998-2004 г. всички предприети мерки са имали за цел справяне с извънредно положение, представляващо опасност за общественото здраве. Португалските административни органи са искали по този начин да дадат възможност за незабавно прилагане на мерките, докато операторите не се организират, за да изпълняват сами тези задачи, оставайки под контрола на държавата. Португалия смята, че защитата на общественото здраве е най-голямата правна ценност, която дава основание за изключение от разпоредбите за държавна помощ.
(60)
Според Португалия приемането на Решение 98/653/ЕО и по-късните продължавания на действието му са попречили мерките, приети от португалската държава за справяне с кризата на СЕГ, да причинят смущения на пазара и да засегнат търговията между държавите-членки. Португалия посочва, че тъй като е съществувало ембарго върху изпращането на посочените по-горе продукти, не е имало търговия, което значи, че не е било възможно да има нарушаване на конкуренцията.
(61)
На първо място Португалия посочва, че през 1998 г. не е предоставяна помощ и го доказва чрез датата на влизане в сила на Наредба-закон № 393-В/98 от 4 декември 1998 г.). Едва тогава португалската държава е поела, по изключение и временно, отговорността за дейностите по събиране, преработка и унищожаване на страничните продукти.
(62)
Считано от влизането в сила на Наредба-закон от 1998 г., португалската държава е поела разходите за операциите по събиране, преработка и унищожаване на страничните продукти, и то до влизане в сила на Наредба-закон № 197/2002. Португалия заявява по този повод, че приемането на тези мерки от португалската държава следва да се разглежда като краткосрочна стъпка, тъй като по-късно режимът е променен и е въведена такса като начин за прехвърляне върху сектора на финансирането на дейностите по събиране, транспортиране, преработка и унищожаване на страничните продукти от месо от бозайници и от птици, включително материалите със специфичен риск (МСР).
(63)
Що се отнася до разходите за посочените мерки, Португалия посочва, че параметрите, на чиято база е изчислена компенсацията, са били определени предварително с наредба, публикувана в официалния вестник. Португалските власти посочват три постановления (18). В тези постановления са определени цените на услугите (събиране, транспортиране, преработка и опаковане в големи торби („big bags“) на 1 kg продукти). Взети са предвид разходите за тези операции, направени от предприятията за преработка на страничните продукти от животински произход, които не са част от кланиците. Текущите разходи, като разходите за енергия, гориво, заплати, осигуровки и пр., също са взети предвид. Тези параметри са едни и същи за всички доставчици на услуги. Португалските власти посочиха, че печалбите са от 30 % до 39,5 %, което според тях е умерено или дори по-малко от средната печалба при извършване на икономическа дейност. Португалските власти приложиха отчетите за параметрите, въз основа на които са определени цените в постановленията.
(64)
В заключение португалската държава смята, че предоставената помощ може да бъде обявена за съвместима чрез прилагане на изключение от принципа „замърсителят плаща“, тъй като помощта отговаря на стойността на предоставените услуги и приложимите тогава насоки (Насоки относно държавната помощ за изследвания за ТСЕ, мъртви животни и кланични отпадъци (19) разрешаваха помощ до 100 % от действителните разходи поради краткосрочния ѝ характер.
(65)
Считано от октомври 2002 г., правното основание за изплащане на разходите е Наредба-закон № 197/2002. Според португалските власти тези такси отчитат стойностите за заплащане на дейностите, извършвани от предприятията за преработка на страничните продукти. Въпреки това, поради продължаващата криза португалските власти смятат, че намесата на държавата като посредник е все така оправдана.
(66)
При извършените тогава тестове са взети предвид общите разходи, понасяни от предприятията, както и разумна печалба. Португалските власти представиха отчета, изготвен въз основа на разходите и финансовите тежести за 2003 г., който според тях доказва изравняване на баланса между приходите и финансовите тежести, свързани с действието на въведения нов правен режим, и който определя таксите за финансирането на услугите.
(67)
Португалските власти заявиха също, че финансирането на услугите по събиране, транспортиране, преработка и унищожаване на страничните продукти от месо от птици не идва от таксите, събрани от кланиците и вносителите на кланични трупове, половинки кланични трупове и други необезкостени разфасовки на говеда, телета и свине. Те уточниха, че тъй като тълкуването на разпоредбите на член 2, параграф 1 от Наредба-закон № 197/2002 следва да се извърши във връзка с разпоредбите на приложение 1, посочени там, установено е, че финансирането на услугите по събиране, транспортиране, преработка и унищожаване на страничните продукти от месото е извършено по три категории оператори: кланиците за говеда, телета, свине, овце/кози, домашни птици и други, вносителите на кланични трупове, половинки кланични трупове и други необезкостени разфасовки на говеда, телета и свине, и вътрешните оператори в Общността на същите продукти. Така в приложение 1 има колона със сумите, дължими от кланиците на птици, които не насърчават събирането, транспортирането, преработката и унищожаването на страничните продукти, получени при клането на птици, като се има предвид, че повечето вносни кланични трупове на птици не дават странични продукти.
(68)
Португалските власти заявиха също, че разликата между двете такси, определени в приложение 2 към Наредба-закон № 197/2002, е обоснована поради разходите, свързани със страничните продукти, получени в цеховете за разфасовка.
(69)
Португалските власти заявиха, че в съответствие с Наредба-закон № 197/2002 и Наредба-закон № 244/2003 не се предвижда прехвърляне на таксите върху животновъдите, въпреки че тези разходи за операциите по събиране, транспортиране, преработка и унищожаване са били в действителност прехвърлени върху целия сектор на производство на месо. Португалските власти представиха в това отношение две фактури за услуги от 22 октомври 2002 г. и 28 октомври 2003 г., които според тях доказват, че разходите за дейностите по събиране, транспортиране, преработка и унищожаване са прехвърлени от кланиците върху животновъдите.
(70)
Накрая португалските власти уверяват, че от предприятията доставчици на услуги не са били отклонени ресурси в полза на евентуални конкурентни дейности, тъй като тези предприятия изпълняват само дейностите по събиране, транспортиране, преработка и унищожаване на животински странични продукти.
(71)
Португалия посочва също факта, че преходният режим, установен с Наредба-закон № 244/2003, е приключил през ноември 2005 г. и че оттогава предприятията, произвеждащи странични продукти, са поели изцяло отговорността, с която държавата се е натоварила временно вместо тях. От ноември 2005 г. нататък всички разходи се покриват от операторите, като остатъците се оползотворяват чрез преработването им в биогориво и износ на брашна.
(72)
В заключение португалските власти считат, че са изпълнили условията на приложимите насоки, тъй като операторите, произвеждащи странични продукти, са започнали да заплащат постепенно за дейностите по унищожаване на страничните продукти посредством таксата.
IV. МНЕНИЯ ОТ ЗАИНТЕРЕСОВАНИ СТРАНИ
(73)
ETSA представи своите мнения в писмото си от 15 юни 2009 г. Групата ETSA се състои от дружествата ITS - Indústria Transformadora de Subprodutos Animais, SA и SEBOL - Comércio e Indústria de Sebo, SA. Те извършват услуги по събиране, транспортиране, преработка и унищожаване на страничните продукти от животински произход, отнасящи се към категории 1, 2 и 3 в Португалия, и са част от предприятията, на които държавата е възложила доставката на посочените услуги през разглеждания период. Следователно ETSA се разглежда като получател на държавните плащания, така че би могла да бъде заинтересована от процедурата С 3/09.
(74)
Като предварителна стъпка ETSA припомня контекста на кризата със СЕГ, принудила португалската държава да вземе превантивни мерки (сред които услугата по събиране, транспортиране, преработка и унищожаване на страничните продукти от животински произход от категории 1, 2 и 3), насочени към борба срещу болестта и намаляване на опасността от заразяване, с цел опазване на общественото здраве и околната среда. Приемането на тези мерки е обусловено до голяма степен от законодателството на Общността.
(75)
През периода 1998-2005 г. INGA извърши пряко възлагане на услугите по събиране, транспортиране, преработка и унищожаване на отпадъците на дружествата ITS и SEBOL. ETSA посочва, че всички предприятия, отговарящи на условията за доставка на необходимите услуги, са били одобрени при същите условия. До 10 октомври 2002 г. на INGA е било възложено да се обръща към предприятията, одобрени за този вид услуги, като е покривала свързаните с това разходи в съответствие с член 6 от Наредба-закон от 1998 г. Параметрите за изчисляване на заплащането са определени от Съвместно постановление № 96/99, като цената е определена в зависимост от теглото на суровината. Тя е подлежала на преразглеждане при промяна на условията за оказване на услугата. Цената, заплатена на SEBOL и ITS, е била съобразена с очакваните разходи за оказване на услугата, по-специално с теглото и обема на отпадъците, подлежащи на събиране и обработка, както и с внедряването и управлението на системата за събиране на мъртви животни в стопанствата, предвиждаща, наред с други неща, бързо събиране след получаване на съобщение за смърт на животно.
(76)
ETSA подчертава, че макар възлагането на услугата да не е извършено чрез тръжна процедура, заплатената сума е покривала съответните разходи, като се има предвид комбинираният характер на приходите им, така че групата е успяла едва да реализира разумна и правомерна печалба. ETSA посочва, че въпреки това размерът на заплащането винаги е бил според нея в съответствие с принципа на ефективност, тъй като платената от INGA цена е около средната европейска цена за равностойни услуги, а заплащаните до 2005 г. цени са били според ETSA в действителност по-ниски от прилаганите по-късно в договорите за доставка на същите услуги, сключени чрез възлагане на обществена поръчка и имащи за цел да улеснят определянето на заплащането в зависимост от пазарните условия.
(77)
От 2005 г. нататък договорите за услуги са възлагани в рамките на международни обществени поръчки. Обявени са били три тръжни процедури: говеда/еднокопитни животни на национално равнище, овце/кози (юг) и овце/кози (север). Дружеството ITS е подало оферта чрез посредничеството на консорциум, на който е била възложена поръчката. Три договора за доставка на услуги са били сключени за трите посочени партиди. Сред условията ETSA посочва по-специално събирането, транспортирането, преработката и унищожаването на отпадъците, воденето на постоянни регистър и архиви, актуализирани в зависимост от извършваните операции. Контролът за спазване на условията се е осъществявал от IFAP (Институт за финансиране на земеделието и рибарството).
(78)
ETSA подчертава, че цените са били определени предварително по обективен и прозрачен начин в сключените договори в зависимост от тонажа и вида на съответните животни. Тези цени са установени според ETSA при пазарни условия и дават гаранция за достатъчно покриване на разходите, направени във връзка със спазването на задълженията за обществена услуга, предвидени в договорите за доставка на услугите и в съответното законодателство.
(79)
Въз основа на тези елементи ETSA достига до заключението, че групата не е получила неправомерна помощ, а всички средства представляват само правомерно заплащане за предоставяне на обществена услуга.
V. ОЦЕНКА НА ПОМОЩТА
1. НАЛИЧИЕ НА ПОМОЩ В СЪОТВЕТСТВИЕ С ЧЛЕН 107, ПАРАГРАФ 1 ОТ ДФЕС
(80)
В съответствие с член 107, параграф 1 от ДФЕС, освен изключенията, определени от посочения Договор, всяка помощ, предоставена от държава-членка или чрез ресурси на държава-членка, под каквато и да било форма, която нарушава или заплашва да наруши конкуренцията чрез поставяне в по-благоприятно положение на определени предприятия или производството на някои стоки, доколкото засяга търговията между държавите-членки, е несъвместима с вътрешния пазар.
(81)
Членове 107-109 от ДФЕС са приложими в сектора на свинското месо по силата на член 21 от Регламент (ЕИО) № 2759/75 на Съвета от 29 октомври 1975 г. относно общата организация на пазара на тези продукти (20), последно изменен с Регламент (ЕО) № 1913/2005 на Съвета (21). Те са приложими в сектора на говеждото и телешкото месо по силата на член 40 от Регламент (ЕО) № 1254/1999 на Съвета от 17 май 1999 г. относно общата организация на пазара на тези продукти (22), последно изменен с Регламент (ЕО) № 1152/2007 на Съвета (23). Преди приемането на последния регламент членовете бяха приложими в същия сектор по силата на член 24 от Регламент (ЕИО) № 805/68 на Съвета (24). Те са приложими в сектора на овчето и козето месо по силата на член 22 от Регламент (ЕО) № 2467/98 на Съвета от 3 ноември 1998 г. относно общата организация на пазара на тези продукти (25), последно изменен с Регламент (ЕО) № 1913/2005. Те са приложими в сектора на овчето и козето месо по силата на член 19 от Регламент (ЕО) № 2777/75 на Съвета от 29 октомври 1975 г. относно общата организация на пазара на тези продукти (26), последно изменен с Регламент (ЕО) № 679/2006 на Съвета (27). Регламент (ЕО) № 1234/2007 на Съвета от 22 октомври 2007 г. за установяване на обща организация на селскостопанските пазари и относно специфични разпоредби за някои земеделски продукти („Общ регламент за ООП“) (28) отмени тези отделни регламенти и предвижда в член 180, че правилата в областта на държавната помощ се прилагат за посочените по-горе продукти.
(82)
Що се отнася до естеството на помощта, то следва да бъде определено за всички получатели на услугите по събиране, транспортиране, преработка и унищожаване на кланичните отпадъци и по тяхното финансиране. Комисията установи следните категории потенциални получатели по системата, въведена в Португалия:
-
предприятията доставчици на услуги по събиране, транспортиране и унищожаване на съответните материали;
-
кланиците и цеховете за разфасовка, вносителите на необезкостено говеждо, телешко и свинско месо и месо от птици и вътрешните оператори в Общността, т.е. операторите/получателите на доставки от необезкостено говеждо, телешко и свинско месо;
-
животновъдите.
(83)
Що се отнася до оценката за потенциална помощ в течение на времето, в своето решение за откриване на процедура Комисията разграничи четири периода, имайки предвид прилагането на различните действащи разпоредби на Общността за анализа на евентуалните мерки за помощ. Комисията взе предвид периода от 1998 г. до 31 декември 1999 г., датата преди влизане в сила на Насоките за държавната помощ в земеделието; периода от 1 януари 2000 г. до 31 декември 2002 г., датата преди влизане в сила на Насоките относно държавната помощ за унищожаването на отпадъци от кланици и мъртви животни, както и за разходите за тестове за трансмисивни спонгиформни енцефалопатии (ТСЕ); периода от 1 януари 2003 г. до 31 декември 2006 г., датата преди влизане в сила на новите Насоки за земеделието 2007-2013 г. (29), и периода от 1 януари 2007 г. до днес.
(84)
С оглед на новата информация, предоставена от португалските власти, по-специално относно прилагането на посочената по-горе Наредба-закон № 244/2003 и различните начини на финансиране на потенциалната помощ, Комисията ще внесе известно изменение в разграничаването на отделните периоди и ще вземе предвид за всяка група потенциални получатели следните периоди:
-
периода от 9 декември 1998 г. до 9 октомври 2002 г., през който е била в сила Наредбата-закон от 1998 г.;
-
периода от 10 октомври 2002 г. до 21 октомври 2003 г., дата на влизане в сила на Наредба-закон № 197/2002 с изключение на приложение 2, чието действие е било продължено във връзка с преходния режим, предвиден от Наредба-закон № 244/2003;
-
периода от 22 октомври 2003 г. до ноември 2005 г., период на прилагане на преходния режим, предвиден от Наредба-закон № 244/2003.
1.1. НАЛИЧИЕ НА ИЗБИРАТЕЛНО ПРЕДИМСТВО
(85)
Съгласно практиката на Съда на ЕС за държавни помощи се считат намесите, които под каквато и да било форма са в състояние пряко или непряко да поставят определени предприятия в по-благоприятно положение или които трябва да се считат за икономическо предимство, което предприятието получател не би получило в нормални пазарни условия (30). Освен това за държавни помощи се считат намеси, облекчаващи под различна форма тежестите, които обичайно натоварват бюджета на едно предприятие и които, без да са субсидии в строгия смисъл на думата, имат същото естество и последици (31).
1.1.1. Избирателно предимство за предприятията получатели на услугите
(86)
Комисията отбелязва, че дейността по събиране, транспортиране, преработка и унищожаване на въпросните материали е икономическа дейност, тъй като представлява доставка на услуги срещу заплащане и може да бъде осъществявана от многобройни икономически оператори на пазара на Общността. Тези изводи се подкрепят по-специално от информацията, предоставена от ETSA и изложена в съображение 73 и следващите от настоящото решение.
(87)
Що се отнася до тази икономическа дейност, португалските власти заявяват, че въпросните предприятия, предоставили услуги, са извършили обществена услуга от общ интерес, обоснована с мотива за защита на общественото здраве и опазване на околната среда. Португалия изтъква в този контекст специфичното си положение поради кризата със СЕГ. Португалия подчертава следователно факта, че всички предприети мерки са имали за цел справяне с извънредно положение, представляващо опасност за общественото здраве. Португалските административни органи са искали по този начин да дадат възможност за незабавно прилагане на мерките, докато операторите не се организират, за да изпълнят сами тези задачи, оставайки под контрола на държавата (вж. съображения 21 и 59 от настоящото решение).
(88)
В своите мнения ETSA изразява становището, че групата не е получила неправомерна помощ, а всички средства представляват само правомерно заплащане за предоставяне на обществена услуга (вж. съображение 79 от настоящото решение).
(89)
От решението на Съда на ЕС по дело Altmark (32) следва, че към държавни субсидии, насочени към създаване на възможност за ползване на обществени услуги, не се прилага член 107 от ДФЕС, доколкото такива субсидии следва да се разглеждат като компенсация за услугите, осъществени от предприятията получатели за изпълнение на задължения за обществена услуга. Все пак Съдът на ЕС предвижда да бъдат изпълнени всички посочени по-долу условия:
-
първо, на предприятието получател трябва да е било действително възложено изпълнението на задължения за обществена услуга и тези задължения да са били ясно определени,
-
второ, параметрите, въз основа на които е изчислена компенсацията, да са били предварително определени по обективен и прозрачен начин,
-
трето, компенсацията да не надхвърля необходимото за покриване на всички или на част от разходите, направени поради изпълнението на задълженията за обществена услуга, като се имат предвид свързаните с това приходи, както и разумна печалба за изпълнението на тези задължения,
-
четвърто, когато изборът на предприятието, на което се възлага изпълнението на задължения за обществена услуга, не е направен в рамките на процедура за обществена доставка, размерът на необходимата компенсация да е определен въз основа на анализ на разходите на средно предприятие, добре управлявано и с необходимото оборудване, за да отговори на съответните изисквания за обществена услуга, които то би понесло за изпълнението на тези задължения, като се имат предвид свързаните с това приходи, както и разумна печалба за изпълнението на тези задължения.
(90)
Във връзка с прилагането на съдебната практика по дело Altmark в конкретния случай Комисията изказва следните съображения:
а) Наличие на реална услуга от общ икономически интерес по смисъла на член 106, параграф 2 от ДФЕС
(91)
Преди всичко е уместно да се разследва дали в конкретния случай има наличие на реална услуга от общ икономически интерес по смисъла на член 106, параграф 2 от ДФЕС.
(92)
От практиката на Съда на ЕС следва, че с изключение на секторите, в които този въпрос е вече регулиран от правилата на Общността, държавите-членки имат големи правомощия да преценяват характера на услугите, които биха могли да бъдат определени като такива от общ икономически интерес. Следователно задача на Комисията е да следи тази преценка да се прилага без явна грешка при определяне на услугите от общ икономически интерес.
(93)
От последното десетилетие на миналия век се наблюдава появата на различни трансмисивни спонгиформни енцефалопатии (ТСЕ) отделно при хора и при животни. От 1996 г. нататък се натрупаха доказателства за сходството на причинителя на СЕГ (спонгиформна енцефалопатия по говедата) и новия вариант на болестта на Кройцфелд-Якоб. От 1990 г. нататък Общността прие редица мерки за защита на здравето на хората и животните срещу риска от СЕГ. Тези мерки се основават на защитните разпоредби на директивите относно мерките за здравето на животните и опазване на 77 околната среда. С Решение 2000/766/ЕО държавите-членки бяха задължени да осигурят животинските отпадъци по смисъла на Директива 90/667/ЕИО (33) да бъдат събирани, транспортирани, преработвани, съхранявани или унищожавани в съответствие с тази директива, с Решение 97/735/ЕО на Комисията (34) и с Решение 1999/534/ЕО на Съвета (35). В този смисъл Регламент (ЕО) № 1774/2002 определи здравните изисквания, приложими към животински странични продукти, непредназначени за консумация от човека, и установи задължения за държавите-членки да следят за въвеждането на подходящи мерки и наличието на достатъчна инфраструктура за събиране, транспортиране и унищожаване на животинските странични продукти.
(94)
Тъй като Съдът на ЕС е потвърдил, че управлението на някои отпадъци може да бъде предмет на услуга от общ икономически интерес (36), и с оглед на специфичното положение поради кризата със СЕГ, Комисията няма възражения срещу заявеното желание на португалските власти да определят като услуга в общ икономически интерес тази дейност по събиране и последвало унищожаване на мъртви животни и други животински отпадъци, негодни за консумация, през периода 1999-2005 г., през който португалската държава е поела изцяло (1999-2003 г.) или отчасти (2003-2005 г.) отговорността за тези операции. Става въпрос за решение, обосновано от съображения за защита на общественото здраве и опазване на околната среда, което поради това отговаря на понятието за общ икономически интерес по смисъла на член 106, параграф 2 от ДФЕС.
б) Изпълнение на задължението за обществена услуга
(95)
Решението по дело Altmark изисква мандат под формата на един или редица официални документи, имащи задължителна правна стойност съгласно националното право. Що се отнася до първото условие, поставено от решението по дело Altmark, установено е, че събирането, транспортирането, преработката и унищожаването на животински странични продукти, негодни за консумация от човека, са въведени задължително в Португалия с Наредбата-закон от 1998 г. и Наредба-закон № 244/2003. Член 6 от Наредбата-закон от 1998 г. предвижда INGA, който отговаря за събирането, преработката и унищожаването на животински странични продукти, негодни за консумация от човека, да извършва подбора на предприятията, на които се възлага да извършат тази услуга. Съвместно постановление № 95/99 е определило предварително параметрите, въз основа на които е изчислено заплащането за обществената услуга, както и други задължения, свързани с предоставянето на услугата, като задължението на предприятието да събира всички странични продукти на цялата национална територия в съответствие със законодателно определените здравни и технически норми.
(96)
Португалските власти заявяват, че задълженията на предприятията доставчици на услуги са ясно определени в договорите за услуги. Като пример те предоставиха на Комисията договор за извършване на услуги от 2003 г., сключен в съответствие с Наредбата-закон от 1998 г.
(97)
Според Комисията задълженията на предприятието доставчик на услуги са били ясно определени в договора за услуги, който португалските власти предоставиха на Комисията. С оглед на разпоредбите на Наредба-закон № 393-B/98 и на съвместното постановление, както и на договора за извършване на услуги, предоставен като пример, Комисията достига до заключението, че първото условие на решението по дело Altmark е изпълнено.
в) Параметри, определени предварително по обективен и прозрачен начин
(98)
Що се отнася до второто условие, Комисията счита - въз основа на информацията, с която разполага - че параметрите, въз основа на които е изчислена компенсацията, са били определени предварително по обективен и прозрачен начин. В този смисъл съвместните постановления, предоставени от португалските власти, определят начина на изчисляване и допустимите разходи (вж. съображение 26 от настоящото решение). Тези данни са били проверявани редовно по отношение на предходните финансови години. От 2005 г. нататък са прилагани процедури за възлагане на обществени поръчки. Като има предвид информацията, с която разполага, Комисията счита, че второто условие на решението по дело Altmark е изпълнено.
г) Компенсация за покриване на разходите за услугата
(99)
Що се отнася до третото условие, португалските власти и третата страна заявиха, че компенсацията не надхвърля необходимото за покриване на всички или на част от разходите, направени поради изпълнението на задълженията за обществена услуга, като се имат предвид свързаните с това приходи, както и разумна печалба за изпълнението на тези задължения.
(100)
Неколкократно и по-специално при откриването на процедурата по разследване Комисията поиска от португалските власти да ѝ предоставят подробности относно метода на изчисляване на действителните разходи за услугите. Португалските власти представиха документи за разходите, направени от доставчиците на услуги по години за периода 1999-2005 г., и ги съпоставиха със сумите, изплатени от INGA на доставчиците за извършване на услугите. Тези документи доказват, че компенсацията, изплатена от INGA на предприятията доставчици на услуги, не надхвърля необходимото за покриване на всички или на част от разходите, направени поради изпълнението на услугата. Представените документи доказват, че компенсацията е взела също предвид печалба от 30 % до 39,5 % в зависимост от съответната година (вж. съображение 62 от настоящото решение).
(101)
Португалските власти увериха, че е било невъзможно ресурсите да бъдат отклонени към евентуални конкурентни дейности, които предприятията биха могли да извършват (кръстосано субсидиране), тъй като избраните доставчици на услуги не са извършвали други дейности.
(102)
Въпреки това, с оглед на предоставената от португалските власти информация, Комисията не може да достигне до заключение, че взетата предвид печалба е била „разумна“ по смисъла на решението по дело Altmark.
(103)
ETSA потвърди в своите мнения, че заплащането за доставената услуга отразява адекватно понесените разходи при реализиране на печалба, която не дава специално предимство, и че през периода до 2005 г. размерът на заплащането за обществената услуга е отговарял на средната европейска стойност и е бил по-малък от размера на заплащане, определен в обществената поръчка за услуги, възложена чрез тръжна процедура.
(104)
По този въпрос Комисията трябва да отбележи, че нито португалските власти, нито третата страна са представили документи в подкрепа на тези твърдения.
(105)
Следователно Комисията не може да достигне до заключение, че третото условие, поставено от решението по дело Altmark, е изпълнено в конкретния случай.
д) Оценка на разходите на средно предприятие
(106)
Тъй като до 2005 г. предприятията доставчици на услуги не са били подбирани в рамките на процедури за обществени поръчки, решението по дело Altmark изисква сравнителна оценка с разходите на средно предприятие. Португалските власти не предоставиха елементи, доказващи, че оценката на разходите е направена въз основа на оценка на разходите на средно предприятие.
(107)
Следователно Комисията стига до заключението, че четирите критерия на решението по дело Altmark не са изпълнени в конкретния случай и че не може да се изключи възможността за предимство за предприятията доставчици на услуги през периода от влизането в сила на Наредба-закон № 393-B/98 и 2005 г. - дата на изтичане на действието на преходния режим, установен с Наредба-закон № 244/2003.
(108)
Държавните плащания са получили определени предприятия, т.е. предприятията, на които са били възложени поръчки за услугите По този начин въпросната мярка може да бъде разглеждана като специфична.
(109)
Следователно Комисията достига до заключението, че не може да се изключи избирателно предимство за доставчиците на услуги през периода 1998-2005 г. - дата на изтичане на действието на преходния режим, установен с Наредба-закон № 244/2003.
1.1.2. Избирателно предимство за кланиците и цеховете за разфасовка, вносителите на необезкостено говеждо, телешко и свинско месо и месо от птици и вътрешните оператори в Общността, т.е. операторите/получателите на доставки от необезкостено говеждо, телешко и свинско месо
(110)
Съгласно решението на Съда на ЕС по дело GEMO (37) фактът, че дейността по събиране и унищожаване на мъртви животни и кланични отпадъци в полза на кланиците и животновъдите се извършва от частни предприятия, не може да попречи на евентуалното определяне като държавна помощ, тъй като публичните органи са установили режима на тази дейност.
(111)
В настоящия случай португалските власти са установили и режима на дейността, и неговото финансиране, определени с Наредба-закон № 393-B/98, Наредба-закон № 197/2002 и Наредба-закон № 244/2003. На този етап Комисията достига до заключението, че тези режими могат да бъдат приписани на държавата.
(112)
Съдът на ЕС уточнява по дело GEMO, че финансовата тежест, породена от унищожаването на мъртви животни и кланични отпадъци, следва да се разглежда като разход, присъщ на икономическата дейност на животновъдите и кланиците (38). Съдът на ЕС следователно е решил, че член 107, параграф 1 от ДФЕС трябва да се тълкува в смисъл, че схема, която осигурява безплатно за животновъдите и кланиците събирането на мъртви животни и кланични отпадъци, следва да бъде определена като държавна помощ в полза на земеделските производители и кланиците.
(113)
В конкретния случай може да се приеме, че унищожаването на мъртви животни и кланични отпадъци води до разходи, присъщи на дейността не само за кланиците и цеховете за разфасовка, но и за вносителите на необезкостено говеждо, телешко и свинско месо и месо от птици, както и за операторите/получателите на доставки от необезкостено говеждо, телешко и свинско месо. Комисията счита, че описаното финансиране на разходите по събиране, преработка и унищожаване на странични продукти от месо на бозайници и птици чрез средства от държавния бюджет преди влизането в сила на Наредба-закон № 197/2002 е довело до освобождаване на ползвателите на тази услуга от тежест, присъща на тяхната дейност.
(114)
Комисията достига до заключението, че има наличие на предимство за периода преди въвеждането на парафискална такса.
(115)
Що се отнася до периода след влизане в сила на Наредба-закон № 197/2002 и Наредба-закон № 244/2003, финансирането на описаните по-горе дейности е било осигурено чрез парафискална такса, въведена с Наредба-закон № 197/2002 и изменена с Наредба-закон № 244/2003. Съгласно схемата на Наредба-закон № 197/2002 от заплащането на таксата са били освободени кланиците, осигуряващи събирането, транспортирането, преработката и унищожаването на всички въпросни странични продукти, с изключение на МСР, независимо дали то се извършва в техни собствени помещения или в цеховете за разфасовка, тъй като тези предприятия са създали условия на автономност при обработката на своите собствени странични продукти (вж. точка 2 от приложение 2 към посочената наредба-закон), както и вносителите и вътрешните оператори в Общността на обезкостено месо, тъй като последното не дава странични продукти, подлагани на задължителна обработка по силата на общностното и националното законодателство. Наредба-закон № 244/2003 предвижда освобождаване на посочените по-горе оператори при условие че е одобрен план за унищожаване или използване в съответствие със специфичните условия, изисквани за различните категории материали.
(116)
За да може да се направи оценка дали съществува предимство за кланиците и цеховете за разфасовка, вносителите на необезкостено говеждо, телешко и свинско месо и месо от птици и вътрешните оператори в Общността, т.е. облаганите оператори/получатели на доставки от необезкостено говеждо, телешко и свинско месо, следва да се провери доколко компенсацията чрез таксата отговаря на действителната икономическа стойност на услугите, предоставени за събиране.
(117)
Комисията отбелязва, че португалските власти заявиха в писмото си от 20 януари 2003 г., че таксите, предвидени в приложения 1 и 2 към Наредба-закон № 197/2002, както и таксата, предвидена в член 2, параграф 2 за МСР, са изчислени въз основа на реалните разходи за услугите, които трябва да бъдат предоставени, като се държи сметка за естеството на получените странични продукти от всеки животински вид и за това дали те са засегнати, или не.
(118)
За португалските власти това финансиране е напълно идентично с компенсация от ползвателите на обществена услуга от общ интерес. Сумите, изплатени от подлежащите на това задължение оператори, съвсем не са фиксирани, а са правопропорционални на количествата отпадъци, реално предадени за обществена услуга, и на действителните разходи за унищожаването на тези отпадъци.
(119)
В подкрепа на тези твърдения португалските власти представиха документи с числени данни за 2003 г., съпоставящи действителните икономически разходи за извършените услуги и компенсациите чрез съответната такса. За останалата част от 2002 г. след влизане в сила на Наредба-закон № 197/2002 през октомври 2002 г., португалските власти не представиха документи с числени данни за приходите в резултат на събраната такса.
(120)
За 2004 и 2005 година португалските власти представиха документи с числени данни относно разходите за извършените операции, но не и за приходите от таксата, събрана от операторите, останали дотогава без одобрение на плановете си за унищожаване и използване, които поради това са дължали все още таксата, установена с преходния режим на Наредба-закон № 244/2003.
(121)
За 2002, 2004 и 2005 година Комисията не може, въз основа на документите, представени от португалските власти, да достигне до заключението, че внесените от задължените оператори суми са правопропорционални на количествата отпадъци, реално предадени за събиране, и на действителните разходи за унищожаването на тези отпадъци.
(122)
Комисията достига до заключението, че за 2003 г. няма предимство, тъй като внесените от задължените лица суми са били правопропорционални на разходите, направени за получените услуги.
(123)
Комисията, напротив, не може да изключи наличието на предимство за кланиците и цеховете за разфасовка, вносителите на необезкостено говеждо, телешко и свинско месо и месо от птици и вътрешните оператори в Общността, т.е. операторите/получателите на доставки от необезкостено говеждо, телешко и свинско месо, задължени през периода от октомври 2002 г. и 1 януари 2003 г., както и през 2004 и 2005 година.
1.1.3. Избирателно предимство за животновъдите
(124)
В конкретния случай може да се приеме, че унищожаването на мъртви животни и кланични отпадъци представлява разходи, присъщи на дейността не само за кланиците и цеховете за разфасовка, но и за животновъдите, на които по силата на пазарните закони би била прехвърлена поне част от тежестта на посочените услуги. В съответствие с посочената по-горе съдебна практика по дело GEMO Комисията счита, че описаното финансиране на разходите по събиране, преработка и унищожаване на странични продукти от месо на бозайници и от птици чрез средства от държавния бюджет преди влизането в сила на Наредба-закон № 197/2002 е довело до освобождаване на ползвателите на тази услуга от тежест, присъща на тяхната дейност.
(125)
Комисията достига до заключението, че има наличие на предимство за периода преди въвеждането на парафискалната такса.
(126)
Както е посочено по-горе, мерките, приложени от португалските власти за събиране, транспортиране, преработка и унищожаване на страничните продукти от месо от бозайници и от птици, могат да освободят животновъдите от тежестите, които при нормални обстоятелства щяха да бъдат отчасти за тяхна сметка. От Наредба-закон № 197/2002 и от преходния режим, предвиден от Наредба-закон № 244/2003, следва, че животновъдите не се облагат с въпросната такса. Португалските власти заявиха, че до края на 2005 г. разходите по събирането са били прехвърляни върху целия сектор. Комисията отбелязва, че двете фактури, представени от португалските власти, действително предвиждат въз основа на Наредба-закон № 197/2002 и Наредба-закон № 244/2003 прехвърлянето на таксата от една от кланиците през октомври 2002 г. и октомври 2003 г. Твърдението на португалските власти, че в съответствие с пазарните закони разходите са били прехвърлени върху целия сектор, в това число върху животновъдите, е подкрепено от представените документи. Комисията достига до заключението, че животновъдите са поели разходите, свързани с тяхната дейност, и поради това не са се ползвали със специфично предимство.
(127)
Комисията отбелязва, че животновъдите са получили предимство само през периода, предшестващ прилагането на таксата.
(128)
С оглед на гореизложеното Комисията достига до заключението за наличие на предимство по отношение на събирането, транспорта, преработката и унищожаването на животински странични продукти в полза на кланиците и вносителите за всички периоди, с изключение на 2003 г., и в полза на животновъдите само през периода, предшестващ прилагането на таксата.
1.2. ПРЕДИМСТВА, ФИНАНСИРАНИ ЧРЕЗ ДЪРЖАВНИ РЕСУРСИ
(129)
Член 107, параграф 1 от ДФЕС се отнася до помощта, предоставена от държава-членка или чрез ресурси на държава-членка. С други думи, разглежданата мярка трябва да може да бъде приписана на държавата и предоставена чрез държавни ресурси.
(130)
В конкретния случай финансирането на разходите, свързани с операциите по събиране, преработка и унищожаване на странични животински продукти от месо от бозайници и от птици, е било осигурено през периода от 1999 г. до октомври 2002 г. чрез преките приходи на държавата, а от октомври 2002 г. нататък - чрез постъпленията от парафискална такса, налагана на кланиците, на вносителите на необезкостено говеждо, телешко и свинско месо и на вътрешните оператори в Общността, т.е. операторите/получателите на доставки от необезкостено говеждо, телешко и свинско месо.
(131)
Плащанията на доставчиците на услуги, извършени от преките приходи на държавата, са предимство, финансирано чрез държавни ресурси. Фактът, че от 1999 г. до прилагането на таксата през 2002 г. тази обществена услуга е финансирана от държавния бюджет, означава, че предприятията, които извършват тази услуга, използват държавни ресурси за покриване на разходите, свързани с въпросната услуга.
(132)
Таксите, прилагани от септември 2002 г. до ноември 2005 г, не попадат в приложното поле на разпоредбите на ДФЕС относно държавната помощ, освен ако не представляват начин на финансиране на мярка за помощ и не са по този начин част от тази мярка (39).
(133)
Всички такси се заплащат на INGA чрез процедура за самоначисляване. Таксите, наложени на операторите, представляват приходи на INGA и са били изплатени пряко на този институт.
(134)
За да бъде една тежест разглеждана като неразделна част от мярка за помощ, трябва да съществува задължителна връзка между тежестта и мярката за помощ съгласно приложимата национална правна уредба, в смисъл че приходите от таксата задължително се насочват към финансиране на помощта (40).
(135)
Като се има предвид, че таксите представляват приходи на INGA, изплатени пряко на този институт, Комисията счита, че таксата е неразделна част от мярката за помощ.
(136)
Що се отнася до въпроса да се знае дали приходите от парафискалните такси в конкретния случай могат да бъдат разглеждани като държавни ресурси, важно е да се отбележи, че за държавните ресурси не трябва да се прави разлика между случаите, когато помощта е предоставена пряко от държавата, и тези, при които тя се предоставя от публични или частни органи, определени или създадени от държавата. На 15 юли 2004 г. в своето решение по дело Pearl e a. (41) Съдът на ЕС определи, че задължителните плащания, събирани чрез междинно звено от всички предприятия в даден браншови сектор, не се считат за държавни ресурси, само ако са едновременно изпълнени следните четири условия:
а)
разглежданата мярка е въведена от браншови орган, който представлява предприятията и работниците в даден браншови сектор, и не служи като инструмент за провеждане на политики, определени от държавата;
б)
целите на разглежданата мярка са финансирани изцяло чрез вноски на предприятия от сектора;
в)
начинът на финансиране и процентът/размерът на вноските се решават в рамките на браншовия орган от представителите на работодателите и работниците, без държавна намеса;
г)
вноските се използват задължително за финансирането на мярката, без възможност за държавна намеса.
(137)
От разполагаемата информация следва, че първото условие на решението по дело Pearle e. a. не е изпълнено, тъй като мярката е въведена с наредба-закон, имаща за цел осъществяването на политика, определена от държавата и насочена към борба срещу СЕГ.
(138)
Освен това третото и четвъртото условие също не са изпълнени, тъй като начинът на финансиране е определен от посочените наредби-закон. Следователно португалските власти имат възможност да се намесват при определяне на начините за финансиране на мярката.
(139)
Тъй като не са изпълнени всички условия на решението по дело Pearle e.a. и държавата, както изглежда, има решаваща роля при определяне на начините на финансиране на мярката за помощ, Комисията счита, че приходите от парафискалните такси представляват в действителност държавни ресурси, които могат да бъдат приписани на държавата.
1.3. НАРУШАВАНЕ НА КОНКУРЕНЦИЯТА/ЗАСЯГАНЕ НА ТЪРГОВИЯТА
(140)
Според практиката на Съда на ЕС засилването на конкурентните позиции на дадено предприятие в резултат на държавна помощ представлява по принцип доказателство, че е нарушена конкуренцията с другите предприятия, които не са получили подобна помощ (42).
(141)
Мярката може да окаже въздействие върху позициите на Португалия в сектора на месото (43). Тъй като португалските предприятия действат на силно конкурентен международен пазар, мярката нарушава или има опасност да наруши конкуренцията. Мярката може също така да засегне търговията между държавите-членки.
(142)
Португалските власти изтъкнаха, че поради ембаргото върху изпращането по-специално на живи говеда и телета, на месни и костни брашна като такива или в състава на други продукти, търговия не е имало, което означава, че не би могло да има нарушаване на конкуренцията.
(143)
В това отношение следва да се напомни, че според съдебната практика (44) дадена помощ може да бъде от такова естество, че да засегне търговията между държавите-членки и да наруши конкуренцията, дори ако предприятието получател, като конкурент на производители от други държави-членки, не участва самото то в износа; в действителност, когато една държава-членка предоставя помощ на дадено предприятие, вътрешното предлагане може да се окаже запазено или увеличено, в резултат на което възможностите на предприятията, установени в други държави-членки, да предлагат своите услуги на пазара на тази държава-членка намаляват.
(144)
При тези условия Комисията счита, че забраната за изпращането на посочените по-горе продукти от Португалия в други държави-членки не е от значение за факта, че помощта може да наруши конкуренцията и да засегне търговията.
1.4. ЗАКЛЮЧЕНИЯ
(145)
Комисията счита, че мярката, установена с посочените по-горе наредби-закон от 1998 г., 2002 г. и 2003 г. относно събиране, транспортиране, преработка и унищожаване на животински странични продукти, съставлява държавна помощ в полза на кланиците и вносителите през периода на прилагане на Наредба-закон № 393-B/98 до края на прилагането на преходния режим, установен с Наредба-закон № 244/2003, с изключение на 2003 г., за която португалските власти можаха да докажат, че не е имало предимство.
(146)
Що се отнася до животновъдите, Комисията счита, че мярката съставлява държавна помощ, попадаща в обхвата на член 107, параграф 1 за периода, предшестващ прилагането на таксата.
(147)
Що се отнася до предприятията доставчици на услуги Комисията достига до заключението, че през периода от влизането в сила на Наредба-закон № 393-B/98 до 2005 г., датата на изтичане на действието на преходния режим, установен с Наредба-закон № 244/2003, не може да се изключи евентуалното наличие на държавна помощ.
2. НЕПРАВОМЕРНОСТ НА ПОМОЩТА
(148)
Комисията отбелязва, че Португалия не е информирала, по смисъла на член 108, параграф 3 от ДФЕС, за мерките за помощ, предоставени от 1999 г. нататък, нито за режимите, установени от Наредба-закон № 197/2002 и Наредба-закон № 244/2003. Член 1, буква е) от Регламент (ЕО) № 659/1999 на Съвета определя понятието „неправомерна помощ“ като нова помощ, която е въведена в действие в нарушение на член 93, параграф 3 от Договора.
(149)
От факта, че мерките, приложени от Португалия, съдържат елементи на държавна помощ, следва, че става въпрос за нова помощ, за която Комисията не е информирана, и поради това е неправомерна по смисъла на ДФЕС.
(150)
Разследването на съвместимостта на евентуалната помощ ще бъде разделено на две части: в първата част Комисията ще разследва съвместимостта на помощта, предоставена на предприятията доставчици на услуги, а във втората ще разследва съвместимостта на евентуалната помощ, предоставена на кланиците, цеховете за разфасовка, вносителите и вътрешните оператори в Общността от сектора, както и на животновъдите.
(151)
Тъй като става въпрос за помощ, финансирана чрез парафискална такса от 2002 г. нататък, както финансираните мерки, т.е. помощта, така и нейното финансиране трябва да бъдат разследвани от Комисията, когато финансирането е неразделна част от мярката за помощ. Така според Съда на ЕС, когато начинът на финансиране на една помощ, посредством по-специално задължителни плащания, е неразделна част от мярката за помощ, разследването на последната от страна на Комисията трябва задължително да вземе предвид този начин на финансиране (45). Както е показано в съображение 135 от настоящото решение, начинът на финансиране на помощта трябва да се разглежда като неразделна част от мярката за помощ.
3. РАЗСЛЕДВАНЕ НА СЪВМЕСТИМОСТТА НА ПОМОЩТА
3.1. АНАЛИЗ В КОНТЕКСТА НА РАЗПОРЕДБИТЕ, ПРИЛОЖИМИ КЪМ ПОМОЩ, ЗА КОЯТО НЕ Е ИЗПРАТЕНО УВЕДОМЛЕНИЕ
3.1.1. Помощ в полза на предприятията доставчици на услуги
а) Съвместимост на помощта съгласно член 106, параграф 2 от ДФЕС
(152)
Забраната, посочена в член 107, параграф 1 от ДФЕС, предвижда изключения.
(153)
От практиката на Съда на ЕС следва, че компенсациите за обществени услуги не съставляват държавна помощ по смисъла на член 107, параграф 1 от ДФЕС, ако отговарят на определени условия (вж. съображение 89 от настоящото решение). Ако обаче компенсациите за обществена услуга не отговарят на тези условия и ако общите критерии за приложимост на член 107, параграф 1 от ДФЕС са изпълнени, тези компенсации съставляват държавна помощ, която може все пак да бъде обявена за съвместима с ДФЕС в съответствие с член 106, параграф 2 от ДФЕС, ако е необходима за функционирането на услугите от общ икономически интерес и не засяга развитието на търговията до степен, която е в противоречие с интересите на Съюза. Комисията уточни условията, които трябва да бъдат изпълнени, за да се постигне този баланс. Още в своето „Съобщение относно услугите от общ интерес в Европа през 2001 г.“ (46) Комисията изтъкна, че е необходимо да се гарантира всички ограничения, наложени на разпоредбите на Договора за ЕО, и по-специално ограниченията на конкуренцията и на свободите, свързани с вътрешния пазар, да не надхвърлят строго необходимото за осигуряване на добро изпълнение на задачата за обществена услуга. Това означава по-специално заплащането да не надхвърля допълнителните нетни разходи, направени поради задачата, поверена на съответното предприятие. Комисията уточни тези условия по-късно в „Рамка на Общността за държавна помощ под формата на компенсации за обществени услуги“ (47), както и в решението си от 28 ноември 2005 г. относно прилагането на член 86, параграф 2 от Договора за ЕО (48). Що се отнася до изчисляването на компенсацията, Комисията посочи, че размерът на компенсацията не може да надхвърля необходимото за покриване на разходите, направени поради изпълнението на задълженията за обществена услуга, като се имат предвид свързаните с това приходи, както и разумна печалба за изпълнението на тези задължения. Разумната печалба може по-специално да включва целия или част от ръста на производствената ефективност, постигнат от въпросните предприятия през определен съгласуван и ограничен период, без да се намали качественото равнище на услугите, възложени на предприятието от държавата.
(154)
В точка 18 от „Рамка на Общността за държавна помощ под формата на компенсации за обществени услуги“ е посочено, че под „разумна печалба“ следва да се разбира коефициент на възвръщаемост на собствения капитал с отчитане на риска - или липсата на риск - за предприятието във връзка с интервенцията от страна на държавата-членка, особено ако последната предоставя изключителни или специални права. По принцип този коефициент не надвишава средния коефициент за съответния сектор през последните години. Ако в сектора няма предприятия, съпоставими с това, на което е възложена услугата от общ икономически интерес, може да се направи съпоставка с предприятия в други държави-членки, или - ако е необходимо - с предприятия от други сектори, като се отчитат специфичните особености на всяко предприятие. При определяне на това, кое представяла разумна печалба, държавата-членка може да въведе стимулиращи критерии, свързани например с качеството на предоставяната услуга и с повишаването на производствената ефективност.
(155)
Както бе изложено в съображение 99 и следващите от настоящото решение, Комисията не може да достигне до заключение въз основа на елементите, предоставени от португалските власти, че компенсацията е била изчислена, като се има предвид разумна печалба, която не надвишава средната стойност за сектора. Службите на Комисията поискаха неколкократно от португалските власти да предоставят необходимите елементи, за да дадат възможност да се определи дали всички условия за изключение от държавна помощ, предоставена под формата на услуга от общ икономически интерес, са изпълнени в конкретния случай. В действителност в елементите, предоставени от португалските власти, изобщо не се посочва, че е направена съпоставка с други предприятия, за да се установи средната стойност в разглеждания сектор.
(156)
Комисията не може следователно да достигне до заключение относно съвместимостта на помощта в полза на доставчиците на услуги по смисъла на член 106, параграф 2 от ДФЕС.
б) Съвместимост на помощта съгласно член 107, параграф 3, буква в) от ДФЕС
(157)
Член 107, параграф 3, буква в) от ДФЕС предвижда, че за съвместима с общия пазар може да се приеме помощта, която има за цел да улесни развитието на някои икономически дейности или на някои икономически региони, доколкото тази помощ не засяга по неблагоприятен начин условията на търговия до степен, която противоречи на общия интерес. За да може да се възползва от изключението, посочено в цитираната точка, помощта трябва да допринася за развитието на въпросния сектор.
(158)
В конкретния случай португалските власти заявяват, че са поели всички разходи, свързани с дейностите по събиране, преработка и унищожаване на страничните продукти от месо от бозайници и от птици от 1999 г. нататък. Считано от октомври 2002 г., финансирането на разходите, свързани със същите дейности по събиране, транспортиране, преработка и унищожаване на страничните продукти от месо от бозайници и от птици, се осигурява чрез постъпленията от такса, налагана на кланиците, вносителите на необезкостено говеждо, телешко и свинско месо и на вътрешните оператори в Общността, т.е. на операторите/получателите на доставки от необезкостено говеждо, телешко и свинско месо, когато те самите не извършват тези дейности.
(159)
В съответствие с точка 23.3 от Насоките на Общността за държавната помощ в земеделието относно периода 2000-2006 г. (49) (наричани по-долу: „Насоките за земеделието 2000-2006 г.“) и на Известието на Комисията за определяне на приложимите правила при оценка на незаконосъобразната държавна помощ (50), всяка незаконосъобразна помощ по смисъла на член 1, буква е) от Регламент (ЕО) № 659/1999 трябва да се оценява в съответствие с правилата и насоките, действащи към момента, когато помощта е предоставена. През 2002 г. Комисията прие Насоки на Общността за държавна помощ за тестове за ТСЕ, мъртви животни и отпадъци от кланици. Тези насоки бяха в сила от 1 януари 2003 г. до 31 декември 2006 г. (51) Точка 44 от Насоките за ТСE предвижда изключение от принципа, че неправомерната помощ трябва да се оценява в съответствие с правилата, действащи към момента, когато помощта е била предоставена, за случаите, отнасящи се по-специално до кланичните отпадъци. Съгласно точка 47 от Насоките за ТСE Комисията ще приложи принципите, основаващи се на точка 11.4 от Насоките за неправомерната помощ във връзка с кланичните отпадъци, предоставена преди края на 2002 г. Следователно точка 47 от Насоките за ТСE е правното основание за оценката на помощта, предоставена от 1999 г. нататък.
(160)
В съответствие с точка 194, буква в) от Насоките на Общността за държавната помощ в земеделието и горското стопанство през 2007-2013 г., след влизането в сила на тези насоки на 1 януари 2007 г. Комисията не прилага вече Насоките за ТСE, освен за неправомерната помощ, предоставена преди 1 януари 2007 г. и посочена в точка 43 и следващите от тези насоки. Следователно точка 47 от Насоките за ТСE остава разпоредбата, приложима към неправомерната помощ относно кланичните отпадъци, считано от 1 януари 2003 г.
(161)
Точка 47 от Насоките за ТСE съдържа редица разпоредби относно кланичните отпадъци.
(162)
Съгласно точка 47 от Насоките за ТСE, що се отнася до държавната помощ, свързана с кланичните отпадъци, редица отделни решения бяха приети от Комисията след януари 2001 г. за разрешаване на държавна помощ, покриваща до 100 % от разходите, направени поради унищожаване на материали със специфичен риск, месно и костно брашно и храни за животни, съдържащи такива продукти, които следва да бъдат унищожавани по силата на новото законодателство на Общността относно трансмисивните спонгиформни енцефалопатии (ТСЕ). Тези решения се основаваха по-специално на точка 11.4 от Насоките за земеделието, като се има предвид краткосрочният характер на помощта и необходимостта от спазване в дългосрочен план на принципа „замърсителят плаща“. По изключение Комисията прие такава държавна помощ да се предоставя и на други оператори, освен на работещите в производството на живи животни, например на кланици. Комисията ще прилага същите принципи по отношение на неправомерната държавна помощ, предоставена до края на 2002 г., за съпоставимите разходи, свързани с новото законодателство на Общността относно ТСЕ, без да се засяга спазването на други разпоредби на правото на Общността.
(163)
В точка 47 от Насоките за ТСE се припомня, че по изключение Комисията прие такава държавна помощ да се предоставя и на други оператори, освен на работещите в производството на живи животни, например на кланици. По-рано Комисията реши, че това изключение следва да включва и други предприятия, изпълняващи задачи, които са тясно свързани с производството на живи животни, като например предприятията за екарисаж.
(164)
Въз основа на точка 11.4 от Насоките за земеделието Комисията разреши помощ в размер до 100 % от действителните разходи, направени за мерки, като ветеринарно-санитарен контрол, тестове и други мерки за диагностициране, закупуване и прием на медицински и фитосанитарни продукти и унищожаване на насаждения, при условие че:
-
има подходяща програма, установена на общностно, национално или регионално равнище за предотвратяване, надзор или ликвидиране на въпросната болест,
-
болестите са причина за загриженост на публичните власти,
-
мерките за помощ са насочени към профилактика и/или изплащане на обезщетение,
-
помощта е съвместима с ветеринарното и фитосанитарното законодателство на Общността.
(165)
Съгласно точка 47 от Насоките за ТСE се прилагат същите принципи.
(166)
ТСЕ е заразна болест, която представлява заплаха за здравето на човека. Става въпрос за болест по животните, чието първично огнище трябва да бъде обявено пряко пред Комисията и пред другите държави-членки (52). Целта на мярката за помощ бе да се осигури въвеждането на необходимите мерки за профилактика във връзка със събирането, транспортирането, преработката и унищожаването в съответствие с ветеринарното законодателство, действащо през периода 1999-2005 г. в сектора на месото.
(167)
Комисията отбелязва по този повод, че Португалия е заявила, че е поела всички разходи, свързани с дейностите по събиране, преработка и унищожаване на страничните продукти от месо от бозайници и от птици от 1999 г. до края на 2002 г. в контекста на неотложните мерки, одобрени от Комисията в рамките на Решение 98/653/ЕО, което забранява износа на месни брашна, костни брашна и месни и костни брашна, произхождащи от бозайници. Тя отбелязва също, че мерките за ембарго върху говеждото и телешкото месо, наложено на Португалия, бяха отменени едва с приемането на Регламент (ЕО) № 1993/2004.
(168)
Комисията подчертава освен това, че в съответствие с точки 33 и 34 от Насоките за ТСE предприятията са били подбрани и са получили заплащане съгласно пазарните принципи по недискриминационен начин (вж. съображение 21 и следващите от настоящото решение). Комисията може в конкретния случай, имайки предвид неотложния характер на мерките, които следва да бъдат взети, да приеме, че португалските власти са подбрали доставчиците на услуги в съответствие с Наредба-закон № 197/99 от 8 юни 1999 г., която според информацията, предоставена от португалските власти, е националният инструмент за транспониране на Директива 97/52/ЕО, без да прибягват до възлагане на обществени поръчки (вж. съображение 24 от настоящото решение).
(169)
Португалските власти заявиха, че с Наредба-закон № 197/2002 са имали за цел да спазят поетите от тях задължения в контекста на Решение 2000/766/ЕО на Съвета, като се спазва принципът „замърсителят плаща“ (вж. съображения 65 и 66 от настоящото решение). Те потвърдиха, че ресурсите на са били отклонени към евентуални конкурентни дейности, които предприятията доставчици на услуги биха могли да извършват, защото единствената дейност на тези предприятия е било единствено събирането, преработката, транспортирането и унищожаването на животински странични продукти.
(170)
Комисията отбелязва също, че отговорността за услугата и нейното финансиране е била прехвърлена на операторите след определен преходен етап чрез системата, установена с Наредба-закон № 244/2003.
(171)
Като се имат предвид специфичните обстоятелства и извънредното положение вследствие на риска от разпространение на СЕГ през периода 1999-2004 г. и на факта, че системата, установена с Наредба-закон № 244/2003, предвижда постепенно прехвърляне на отговорността и финансирането на услугите върху операторите от сектора, Комисията счита, че помощта може да бъде определена като краткосрочна и спазваща принципа „замърсителят плаща“ в дългосрочен план.
(172)
Следователно въз основа на информацията, с която разполага, Комисията може да достигне до заключението, че помощта, предоставена през периода от 1999 г. до края на 2002 г., може да се ползва от изключението, предвидено в член 107, параграф 3, буква в) от ДФЕС.
(173)
За помощта, предоставена за времето от 2003 г. до ноември 2005 г., Комисията, като има предвид извънредното положение, преобладаващо до края на 2004 г., и факта, че режимът на наредбата-закон е предвиждал постепенно прехвърляне на отговорността и финансирането за услугите, както е посочено по-горе, счита, че помощта може да бъде определена като съвместима и в съответствие с точка 47 от Насоките за ТСE, ако съответства на действителните разходи за получените услуги.
(174)
Както е посочено в съображение 100 от настоящото решение, португалските власти доказаха, че помощта съответства на действителните разходи за услугите на предприятията доставчици на услуги за периода от 1999 до 2005 г.
(175)
Следователно въз основа на информацията, с която разполага, Комисията може да достигне до заключението, че помощта, предоставена през периода от 2003 г. до края на 2005 г. на доставчиците на услуги, може да се ползва от изключението, предвидено в член 107, параграф 3, буква в) от ДФЕС.
3.1.2. Помощ на кланиците и цеховете за разфасовка, на вносителите и вътрешните оператори от сектора в Общността, както и на животновъдите
(176)
Както Комисията отбеляза в съображение 166 от настоящото решение, през периода от 1999 до 2004 г. рискът от разпространение на СЕГ в Португалия е довел до специфични обстоятелства и извънредно положение. Като се има предвид извънредното положение и това, че системата, установена с Наредба-закон № 244/2003, предвижда постепенно прехвърляне на отговорността и финансирането на услугите върху операторите от сектора, Комисията счита, че помощта може да бъде определена като краткосрочна и спазваща принципа „замърсителят плаща“ в дългосрочен план. В съответствие с досегашната си практика Комисията в конкретния случай счита, че помощ съгласно точка 47 от Насоките за ТСE може да бъде по изключение предоставена на други оператори от сектора, и по-специално на кланиците и цеховете за разфасовка, на вносителите и вътрешните оператори от сектора в Общността.
(177)
Както Комисията отбеляза за предприятията доставчици на услуги, помощта е била предоставена в съответствие с принципите, изложени в точка 47 от Насоките за ТСE.
(178)
Що се отнася до кланиците и цеховете за разфасовка, вносителите и вътрешните оператори от сектора в Общността, Комисията може следователно да достигне до заключението, че предоставената помощ може да се ползва от изключението, предвидено в член 107, параграф 3, буква в) от ДФЕС.
(179)
Относно животновъдите Комисията също достига до заключението, че с оглед на изложеното в съображение 160 и следващите от настоящото решение, помощта е била предоставена в съответствие с принципите, изложени в точка 47 от Насоките за ТСE, и може да се ползва от изключението, предвидено в член 107, параграф 3, буква в) от ДФЕС.
3.2. ФИНАНСИРАНЕ НА ПОМОЩТА
(180)
От октомври 2002 г., датата на влизане в сила на Наредба-закон № 197/2002, финансирането на разходите, свързани с операциите по събиране, транспортиране, преработка и унищожаване на странични животински продукти от месо от бозайници и от птици, се осигурява от постъпленията от парафискална такса, налагана на кланиците, на вносителите на необезкостено говеждо, телешко и свинско месо и на вътрешните оператори в Общността, т.е. операторите/получателите на доставки от необезкостено говеждо, телешко и свинско месо.
(181)
Съгласно практиката на Съда на ЕС (53) Комисията обикновено приема, че финансирането на държавна помощ посредством задължителни такси може да окаже влияние върху помощта, като има защитен ефект, който надхвърля самата помощ. Въпросните такси наистина представляват задължителен налог. Според същата съдебна практика Комисията счита, че помощ не може да бъде финансирана с парафискални такси, които се прилагат и върху вноса на продуктите от други държави-членки.
(182)
Като се има предвид тази съдебна практика, както и фактът, че мярката е предоставена посредством държавни ресурси и следователно съставлява държавна помощ по смисъла на член 107 от ДФЕС, трябва да се провери дали тя има дискриминационен характер в нарушение на член 110 от ДФЕС, доколкото продуктите на други държави-членки също подлежат на плащането на таксата.
(183)
Португалските власти обосноваха облагането с такса на вносните необезкостени меса с факта, че тези вносни продукти може да се ползват от системата по същия начин, както и националните продукти, тъй като наличието на необезкостено месо предполага наличието на странични продукти, които се ползват от услугите по събиране, транспортиране, преработка и унищожаване.
(184)
С оглед на информацията, с която разполага Комисията, таксите са наложени на кланиците, вносителите на кланични трупове, половинки кланични трупове и други необезкостени разфасовки на говеда, телета и свине (вж. член 2, параграф 2 от Наредба-закон № 197/2002) и имат за цел да осигурят услугите по събиране, транспортиране, преработка и унищожаване на страничните продукти от месо от бозайници и от птици (член 1, параграф 1 от Наредба-закон № 197/2002).
(185)
Тази информация породи у Комисията съмнения относно съответствието между таксите, събирани от задължените лица, и ползваните от тях услуги. Комисията установи, че не може да изключи наличието на система на евентуална дискриминация спрямо продуктите, внесени от другите държави-членки, за които трябва да се заплаща такса.
(186)
Впоследствие португалските власти увериха, че финансирането на услугите по събиране, транспортиране, преработка и унищожаване на страничните продукти от месо от птици не идва от такси, наложени на кланиците и вносителите на кланични трупове, половинки кланични трупове и други необезкостени разфасовки на говеда, телета и свине, а в съответствие с приложение 1 към Наредба-закон № 197/2002 от такси, наложени на кланиците на птици, които не насърчават събирането, транспортирането, преработката и унищожаването на страничните продукти, получени при клането на птици. Вносителите и операторите на кланични трупове на птици са освободени от таксата поради факта, че от по-голямата част от вносните кланични трупове на птици не се получават странични продукти.
(187)
Напротив, що се отнася до вносителите и операторите на кланични трупове, половинки кланични трупове и други необезкостени разфасовки на говеда, телета и свине, португалските власти посочиха, че от тези вносни необезкостени разфасовки се получават странични продукти.
(188)
Още при разпореждането за информация и по-късно, при откриването на процедурата, Комисията поиска от португалските власти да гарантират, че вносните продукти могат да се възползват от механизма по същия начин, както и националните продукти, и да докажат с числени данни, че за референтния период е имало парична равностойност между сумите, събрани от необезкостените продукти от говеждо, телешко и свинско месо, внесени от други държави-членки, и разходите за услугите, от които се ползват изключително тези продукти (вж. параграф 37, буква з) от решението за откриване на процедура).
(189)
Португалските власти увериха, че необезкостените вносни разфасовки се ползват по същия начин от услугите по събиране, транспортиране, преработка и унищожаване на страничните продукти от месо, по какъвто и националните продукти, но не представиха точни и съвпадащи числени данни в това отношение.
(190)
Поради това информацията, предоставена на Комисията, не ѝ дава възможност да достигне до заключението, че таксата, въведена с Наредба-закон № 197/2002 и налагана върху вносните продукти, съответства на сумата за услугите, от които се ползват страничните продукти, получени от тези вносни продукти, и че следователно вносните продукти са могли да се ползват от услугите, финансирани чрез мярката за помощ, по същия начин, както националните продукти.
(191)
По силата на член 3, параграф 2 от Наредба-закон № 244/2003 кланиците, цеховете за разфасовка, инкубационните центрове и предприятията за яйчни продукти са дължали таксите, определени в приложение 1 към Наредба-закон № 197/2002, с изключение на субектите, ползващи се от алтернативния режим, предвиден от тази наредба, които дължат таксите, определени в приложение 2, до одобряването на плана за унищожаване на материалите от категория 3. За материалите от категории 1 и 2 те са дължали, преди одобрението на съответен план, по 0,35 EUR на 1 kg материал (член 5, параграф 1 от Наредба-закон № 244/2003).
(192)
Що се отнася до измененията, направени чрез въвеждане на Наредба-закон № 244/2003 в системата на таксуване, Комисията поиска от португалските власти да докажат, че вносните продукти са могли да се възползват от посочените услуги по същия начин, както националните продукти.
(193)
Португалските власти потвърдиха, че таксата, въведена с Наредба-закон № 244/2003, се е основавала на действително получени странични продукти и че вносните продукти са могли да се възползват по същия начин от тези услуги. Комисията обаче отбелязва, че португалските власти не са представили числени данни в подкрепа на тези твърдения.
(194)
Без елементи за проверка Комисията не може да достигне до заключението, че таксата, въведена от Наредба-закон № 244/2003, съответства на сумата за услугите, от които се ползват страничните продукти, получени от тези вносни продукти, и че следователно вносните продукти са могли да се ползват от услугите, финансирани чрез мярката за помощ, по същия начин, както националните продукти.
(195)
Комисията отбелязва, че системата на таксуване, въведена въз основа на Наредба-закон № 197/2002 и на преходния режим, установен с член 3, параграф 2 и член 5, параграф 2 от Наредба-закон № 244/2003, не е в съответствие с член 110 от ДФЕС поради наличието на система, която е потенциално дискриминационна спрямо продуктите, внесени от други държави-членки, които се оказват също длъжни да заплащат таксата.
VI. ЗАКЛЮЧЕНИЯ
(196)
Комисията съжалява, че Португалия е предоставила неправомерно помощ в полза на събиране, транспортиране, преработка и унищожаване на кланични отпадъци в нарушение на член 108, параграф 3 от ДФЕС.
(197)
Помощта в полза на събиране, транспортиране, преработка и унищожаване на кланични отпадъци е предоставена при спазване на разпоредбите на Общността, приложими към получателите. От друга страна, финансирането на тази помощ посредством системата на таксуване, въведена въз основа на Наредба-закон № 197/2002 и на преходния режим, установен с член 3, параграф 2 и член 5, параграф 2 от Наредба-закон № 244/2003, е несъвместима с вътрешния пазар поради потенциално дискриминационните последици за продуктите, внесени от други държави-членки, които се оказват също длъжни да заплащат таксата.
(198)
Комисията счита за уместно в конкретния случай да приеме условно решение, като използва възможността, предоставена от член 7, параграф 4 от Регламент (ЕО) № 659/1999, според който Комисията може да прибави към положителното си решение условия, съгласно които дадена помощ може да се счита за съвместима с Общия пазар, и може да определи задължения, които да ѝ позволят да контролира спазването на своето решение.
(199)
С цел да коригира нарушението на член 110 от ДФЕС и по този начин да премахне дискриминацията от по-задна дата, Португалия трябва да възстанови частта от таксата, събрана за продукти, произхождащи от други държави-членки, в срока и при условията, определени от Комисията. Коригирането на това нарушение ще направи въпросната помощ съвместима с Договора.
(200)
Комисията определя условията, които трябва да бъдат спазени при горепосоченото възстановяване. Следователно Португалия трябва да възстанови на платилите тази такса лица частта от таксата, събрана за продуктите, произхождащи от други държави-членки, от датата на въвеждане на таксата, предвидена от Наредба-закон № 197/2002, до датата на последното прилагане на тази такса преди изтичането на преходния режим, въведен с Наредба-закон № 244/2003. За тази цел Португалия ще осигури спазването на следните условия:
-
ако могат да представят доказателство, че таксата е била наложена върху продуктите, внесени от други държави-членки, задължените с тази такса лица могат да изискат да им бъде възстановена пропорционална част от приходите от таксата, предназначена за финансиране на част от помощта, която е в полза изключително на националните продукти. Тези молби за възстановяване се подават в срок, определен в съответствие с националното право, но в никакъв случай не по-малко от шест месеца, считано от публикуването на настоящото решение,
-
Португалия ще установи степента на евентуалната дискриминация, на която са подложени вносните продукти. За тази цел Португалия ще провери за определен референтен период паричната равностойност между общо събраните суми от разглежданата такса за националните продукти и предимствата, от които се ползват изключително тези продукти,
-
възстановяването трябва да стане в срок от максимум шест месеца, считано от датата на подаване на молбата,
-
възстановените суми следва да бъдат актуализирани, като се вземат предвид лихвите, считано от датата на събирането на тези суми до датата на тяхното действително възстановяване. Лихвите се изчисляват на базата на референтния лихвен процент на Комисията, предвиден по метода на определяне на референтните и сконтовите лихвени проценти (54),
-
португалските власти трябва да приемат всякакви разумни доказателства от страна на задължените лица, които доказват частта от платената такса върху продукти, произхождащи от други държави-членки,
-
правото на възстановяване не може да бъде предмет на други условия, по-специално на условието таксата да не е била прехвърляна,
-
когато задълженото лице още не е платило таксата, португалските власти категорично трябва да откажат плащането на пропорционалната част от нея, наложена върху продуктите, внесени от други държави-членки, за която е доказано, че е предназначена за финансиране на частта от помощта, която е в полза изключително на националните продукти. Те трябва да откажат плащането и на свързаните с нея евентуални лихви за забава,
-
при поискване от страна на Комисията, Португалия се задължава да представи пълен отчет, доказващ правилното изпълнение на мярката за възстановяване,
-
ако в друга държава-членка е била наложена такса със сходни цели върху същите продукти, които са били облагани с таксата в Португалия, португалските власти поемат задължението да върнат на задължените лица частта от таксата върху продуктите, произхождащи от тази друга държава-членка,
-
Португалия поема задължението да сведе настоящото решение до знанието на всички потенциално задължени с тази такса лица,
ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
Член 1
Държавната помощ, предоставена от Португалия въз основа на Наредба-закон № 393-В/98 от 4 декември 1998 г., е съвместима с вътрешния пазар.
Член 2
1. Държавната помощ, предоставена от Португалия въз основа на Наредба-закон № 197/2002 от 25 септември 2002 г. и на преходния режим, установен с член 3, параграф 2 от Наредба-закон № 244/2003 от 7 октомври 2003 г., е съвместима с вътрешния пазар, при условие че Португалия възстанови на задължените с тази такса лица частта от таксата, събрана за продуктите, произхождащи от други държави-членки, от датата на въвеждане на таксата с Наредба-закон № 197/2002 до датата на последното прилагане на тази такса преди изтичането на преходния режим, въведен с Наредба-закон № 244/2003.
2. За тази цел Португалия ще осигури спазването на следните условия:
-
ако могат да представят доказателство, че таксата е била наложена върху продуктите, внесени от други държави-членки, задължените с тази такса лица могат да изискат да им бъде възстановена пропорционална част от приходите от таксата, предназначена за финансиране на част от помощта, която е в полза изключително на националните продукти. Тези молби за възстановяване се подават в срок, определен в съответствие с националното право, но в никакъв случай не по-малко от шест месеца, считано от публикуването на настоящото решение,
-
Португалия ще установи степента на евентуалната дискриминация, на която са подложени вносните продукти. За тази цел Португалия ще провери за определен референтен период паричната равностойност между общо събраните суми от разглежданата такса за националните продукти и предимствата, от които се ползват изключително тези продукти,
-
възстановяването трябва да стане в срок от максимум шест месеца, считано от датата на подаване на молбата,
-
възстановените суми следва да бъдат актуализирани, като се вземат предвид лихвите, считано от датата на събирането на тези суми до датата на тяхното действително възстановяване. Лихвите се изчисляват на базата на референтния лихвен процент на Комисията, предвиден по метода на определяне на референтните и сконтовите лихвени проценти (55),
-
португалските власти приемат всякакви разумни доказателства от страна на задължените лица, които доказват частта от платената такса върху продукти, произхождащи от други държави-членки,
-
правото на възстановяване не може да бъде предмет на други условия, по-специално на условието таксата да не е била прехвърляна,
-
когато задълженото лице още не е платило таксата, португалските власти категорично трябва да откажат плащането на пропорционалната част от нея, наложена върху продуктите, внесени от други държави-членки, за която е доказано, че е предназначена за финансиране на частта от помощта, която е в полза изключително на националните продукти. Те трябва да откажат плащането и на свързаните с нея евентуални лихви за забава,
-
при поискване от страна на Комисията, Португалия се задължава да представи пълен отчет, доказващ правилното изпълнение на мярката за възстановяване,
-
ако в друга държава-членка е била наложена такса със сходни цели върху същите продукти, които са били облагани с таксата в Португалия, португалските власти поемат задължението да върнат на задължените лица частта от таксата върху продуктите, произхождащи от тази друга държава-членка,
-
Португалия поема задължението да сведе настоящото решение до знанието на всички потенциално задължени с тази такса лица.
Член 3
Португалия информира Комисията в срок от два месеца от датата на уведомлението за настоящото решение за предприетите мерки за неговото изпълнение.
Член 4
Адресат на настоящото решение е Португалската република.
Съставено в Брюксел на 13 юли 2011 година.
KOMMISSIONENS BESLUT
av den 13 juli 2011
om stödordning C 3/09 (f.d. NN 41 A-B/03) som Portugal har genomfört till förmån för insamling, transport, bearbetning och destruktion av slakteriavfall
[delgivet med nr K(2011) 4888]
(Endast den portugisiska texten är giltig)
(2011/677/EU)
EUROPEISKA KOMMISSIONEN HAR ANTAGIT DETTA BESLUT
med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artikel 108.2 första stycket, och
av följande skäl:
I. FÖRFARANDE
(1)
Efter att ha mottagit ett klagomål begärde kommissionen genom en skrivelse av den 15 november 2002 upplysningar från de portugisiska myndigheterna rörande införandet av en skatteliknande avgift för att finansiera insamling, transport, bearbetning och destruktion av biprodukter från slakt av idisslare och fjäderfän i enlighet med lagdekret nr 197/2002 av den 25 september 2002 (1) (nedan kallat lagdekret 2002). De portugisiska myndigheterna besvarade den skrivelsen genom en skrivelse av den 20 januari 2003.
(2)
Eftersom det av de upplysningar som lämnats framgår att mekanismen i fråga har genomförts utan förhandstillstånd från kommissionen har den förts in i registret över icke anmälda stöd med nummer NN 41 A-B/03.
(3)
Genom skrivelser av den 16 och den 30 april 2003 begärde kommissionens avdelningar nya uppgifter om stödordningen i fråga från de portugisiska myndigheterna. Portugal hade en tidsfrist på fyra veckor för att inkomma med sitt svar.
(4)
Genom skrivelser av den 5 maj 2003 och den 6 juni 2003, registrerade den 5 maj 2003 respektive den 10 juni 2003, begärde Portugals ständiga representation vid Europeiska unionen, för de portugisiska myndigheternas räkning, en förlängning av tidsfristen för att inkomma med alla upplysningar som begärts med hänsyn till den tid som behövdes för att samla in dessa upplysningar.
(5)
Genom en skrivelse av den 25 juli 2003 beviljade kommissionen en förlängning av tidsfristen med fyra veckor.
(6)
Eftersom inget svar inkommit inom den tidsfrist på fyra veckor som fastställts i ovannämnda skrivelse översände kommissionens avdelningar en påminnelse till de portugisiska myndigheterna genom en skrivelse av den 19 december 2003. I denna påminnelse meddelade de att om de portugisiska myndigheterna underlät att svara förbehöll de sig rätten att föreslå kommissionen att översända ett föreläggande om att lämna upplysningar enligt artikel 10.3 i rådets förordning (EG) nr 659/1999 av den 22 mars 1999 om tillämpningsföreskrifter för artikel 93 i EG-fördraget (2) (nu artikel 108 i EUF-fördraget).
(7)
Genom en skrivelse av den 5 februari 2004, registrerad samma dag, överlämnade Portugals ständiga representation vid Europeiska unionen de portugisiska myndigheternas svar på kommissionens skrivelser av den 16 april 2003 och den 30 april 2003 till kommissionen.
(8)
Genom en skrivelse av den 11 november 2004 begärde kommissionens avdelningar ytterligare upplysningar om stödordningen i fråga från de portugisiska myndigheterna. Portugal hade en tidsfrist på fyra veckor för att inkomma med sitt svar.
(9)
Genom en skrivelse av den 30 december 2004, registrerad den 5 januari 2005, begärde Portugals ständiga representation vid Europeiska unionen, för de portugisiska myndigheternas räkning, ytterligare en tidsfrist på en månad för att inkomma med alla upplysningar som begärts med hänsyn till den tid som behövdes för att samla in dessa upplysningar.
(10)
Genom en skrivelse av den 17 januari 2005 beviljade kommissionen för andra gången den begärda förlängningen av tidsfristen.
(11)
Eftersom inget svar på deras frågor inkommit inom den nya tidsfrist som beviljats översände kommissionens avdelningar, genom en skrivelse av den 12 april 2005, ännu en påminnelse till de portugisiska myndigheterna. I påminnelsen uppmärksammade de ännu en gång Portugal på att de om den fastställda tidsfristen på fyra veckor för att inkomma med ett svar inte iakttogs förbehöll de sig rätten att föreslå kommissionen att översända ett föreläggande om att lämna upplysningar enligt artikel 10.3 i förordning (EG) nr 659/1999.
(12)
Ovannämnda tidsfrist för att inkomma med svar löpte ut i maj 2005. Då inget svar inkommit inom denna tidsfrist ålade kommissionen, genom ett beslut av den 21 februari 2006 (3), Portugal att lämna all information som begärts och meddelade samtidigt att den, om de portugisiska myndigheterna underlät att svara, förbehöll sig rätten att inleda det förfarande som anges i artikel 108.2 i EUF-fördraget (se punkt 80 i föreläggandet om att lämna upplysningar).
(13)
Eftersom inga av de begärda upplysningarna inkommit beslutade kommissionen den 28 januari 2009 att inleda det förfarande som anges i artikel 108.2 i EUF-fördraget. Beslutet har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning (4). Kommissionen har uppmanat övriga medlemsstater och berörda parter att inkomma med sina synpunkter på stödet i fråga.
(14)
Eftersom inga kommentarer från Portugal inkommit inom den föreskrivna tidsfristen översände kommissionen en påminnelse till Portugal genom en skrivelse av den 18 mars 2009. Den 14 april 2009 inkom Portugal med sina kommentarer till kommissionen och lämnade samtidigt en kopia av lagdekreten nr 393-B/98 och nr 244/2003. Den 15 juni 2009 mottogs ytterligare synpunkter från ETSA - Empresa de Transformação de Subprodutos Animais, SA.
(15)
Den 1 juli 2009 översände kommissionen ETSA:s synpunkter till Portugal. Portugal har inte översänt några kommentarer till kommissionen avseende denna fråga.
(16)
Med anledning av de synpunkter som mottagits från ETSA bad kommissionen genom en skrivelse av den 19 februari 2010 de portugisiska myndigheterna att inkomma med kompletterande uppgifter. De portugisiska myndigheterna svarade genom en skrivelse av den 27 april 2010.
(17)
Genom en skrivelse av den 1 februari 2011 bad kommissionens avdelningar de portugisiska myndigheterna att inkomma med förtydliganden och att komplettera svaren på tidigare frågor som inte fullständigt besvarats.
(18)
Genom en skrivelse av den 24 februari 2011 begärde de portugisiska myndigheterna en förlängning på 30 dagar av den fastställda tidsfristen för att inkomma med svar.
(19)
Genom en skrivelse av den 28 februari 2011 beviljade kommissionen en förlängning på 30 dagar av tidsfristen för att inkomma med svar. Genom en skrivelse av den 1 april 2011 besvarade de portugisiska myndigheterna kommissionens frågor.
(20)
Genom en skrivelse av den 20 juni 2011 underrättade kommissionens avdelningar de portugisiska myndigheterna om att de skulle föreslå kommissionen att anta ett villkorat positivt beslut med en redogörelse för de tillämpade villkoren.
II. BESKRIVNING
(21)
Enligt de upplysningar som lämnats av de portugisiska myndigheterna upptäcktes 66 fall av bovin spongiform encefalopati (nedan kallat BSE) i Portugal under perioden 1 januari-14 oktober 1998. Med anledning av denna risk för folkhälsan och djurens hälsa antogs beslut 98/653/EG av den 18 november 1998 om nödåtgärder som krävs med hänsyn till förekomsten av bovin spongiform encefalopati (BSE) i Portugal (5) och ålade Portugal att vidta nödåtgärder på grund av de fall av BSE som konstaterats i landet, inbegripet bland annat ett förbud mot leveranser av vissa djur och animaliska biprodukter från Portugals territorium till andra medlemsstater.
(22)
För att mildra effekterna av de åtgärder som vidtogs för att bekämpa bovin spongiform encefalopati (BSE) har den portugisiska staten sedan 1999 stått för alla kostnader för insamling, bearbetning och destruktion av biprodukter av kött från däggdjur och fjäderfän. Genom lagdekret nr 393-B/98 av den 4 december 1998 (6) (nedan kallat lagdekret 1998) har den portugisiska staten i praktiken tagit på sig ansvaret och kostnaderna för insamling, bearbetning och destruktion av dessa biprodukter.
(23)
Enligt artikel 4.3 i lagdekret 1998 får slakterier åläggas en avgift för att finansiera destruktionen av vissa råvaror. Enligt de upplysningar som mottagits från de portugisiska myndigheterna har slakterierna aldrig ålagts den här avgiften.
(24)
De portugisiska myndigheterna har uppgett att de inte förfogade över tillräckligt specifika bestämmelser för att kunna garantera en adekvat bearbetning av avfallet. De var därför tvungna att vända sig till privata tjänsteoperatörer för att säkerställa dessa tjänster, som på grund av sin natur hör till statens ansvar.
(25)
De portugisiska myndigheterna har preciserat att detta uppdrag av allmänt intresse tilldelades den privata sektorn, i enlighet med föreskrifterna i lagdekret nr 197/99 av den 8 juni 1999 (7), som är det nationella instrumentet för införlivande av Europaparlamentets och rådets direktiv 97/52/EG av den 13 oktober 1997 om ändring av direktiven 92/50/EEG, 93/36/EEG och 93/37/EEG om samordning av förfarandena vid tilldelning av kontrakt vid offentlig upphandling av tjänster, varor samt bygg- och anläggningsarbeten (8). De privata företag som tilldelades uppdraget att tillhandahålla tjänsterna i fråga valdes ut med hänsyn till sin lämplighet och tekniska kapacitet att säkerställa ett korrekt genomförande av den uppgift av allmänt intresse som de tilldelats samt vikten av att vidta åtgärder för att hantera dessa produkter på ett säkert, snabbt och effektivt sätt. De portugisiska myndigheterna har lämnat in ett exempel på ett tjänsteavtal som gällde under perioden 1 september 2004-31 december 2004.
(26)
Enligt de portugisiska myndigheternas uppgifter fastställdes de parametrar utifrån vilka ersättningen för tjänsterna beräknades på förhand genom den gemensamma förordningen nr 96/99 av den 25 januari 1999 (9). Den här förordningen har regelbundet granskats och ändrats genom den gemensamma förordningen nr 324/2001 av den 6 april 2001 (10) och den gemensamma förordningen nr 124/2002 av den 19 februari 2002 (11).
(27)
Genom beslut 2000/766/EG (12) beslutade rådet att användningen av nästan alla sorters animaliska biprodukter i foder skulle förbjudas och att de skulle bortskaffas i alla medlemsländer, inklusive Portugal.
(28)
De portugisiska myndigheterna har uppgett att på grund av detta beslut har mängden avfall som berörs av den här processen ökat och därmed även kostnaderna i samband med dessa åtgärder.
(29)
Genom beslut 2001/376/EG (13) beslutade kommissionen att upprätthålla de åtgärder som enligt beslut 98/653/EG krävs i Portugal.
(30)
I Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 1774/2002 av den 3 oktober 2002 om hälsobestämmelser för animaliska biprodukter som inte är avsedda att användas som livsmedel (14) fastställs särskilda bestämmelser för insamling, bearbetning och destruktion av animaliska biprodukter, som är tillämpliga på olika kategorier av biprodukter.
(31)
De portugisiska myndigheterna har preciserat att de för att uppfylla sina åtaganden på detta område beslutade sig för att överföra kostnaderna för dessa åtgärder till de ekonomiska aktörerna inom sektorn i fråga. Kostnadsöverföringen gjordes med strikt iakttagande av principen om att förorenaren betalar och med hänsyn till skyddet av folkhälsan, vars säkerställande är grundläggande och hör till deras ansvar. Därför antog de den ordning som föreskrivs i lagdekret nr 197/2002 av den 25 september 2002.
(32)
Sedan oktober 2002, då lagdekret 2002 trädde i kraft, har kostnaderna för insamling, transport, bearbetning och destruktion av biprodukter av kött från däggdjur och fjäderfän finansierats genom skatteliknande avgifter som tas ut från slakterier, importörer av icke urbenat nöt- och griskött samt från operatörer som bedriver handel inom gemenskapen, det vill säga de som handlar med eller tar emot icke urbenat nöt- och griskött.
(33)
Genom en skrivelse av den 20 januari 2003 meddelade de portugisiska myndigheterna att följande operatörer är befriade från skyldigheten att betala avgiften:
-
Slakteriföretag som garanterar insamling, bearbetning och destruktion av alla berörda biprodukter, med undantag för specificerat riskmaterial, i egna lokaler eller i styckningsanläggningar, förutsatt att dessa enheter har upprättat villkor om självständig verksamhet på området för hantering av sina egna biprodukter (se punkt 2 i bilaga 2 till lagdekret 2002).
-
Importörer och operatörer som inom gemenskapen bedriver handel med urbenat kött som inte ger upphov till biprodukter som omfattas av obligatorisk bearbetning enligt gemenskapslagstiftning och nationell lagstiftning.
(34)
När det gäller frågan om exakt hur avgiftsintäkterna har använts har de portugisiska myndigheterna angivit att dessa endast berört finansieringen av transaktioner rörande tjänsterna för insamling, transport, bearbetning och destruktion av biprodukter av kött från däggdjur och fjäderfän, inklusive specificerat riskmaterial.
(35)
I bilaga 1 till lagdekret 2002 fastställs avgiften i proportion till vikt och enligt sort/typ, enligt följande tabell:
(euro)
Sort/typ
Nötkreatur
Svin
Får/getter
Fjäderfän
Övriga
Avgift/kg slaktkropp
0,05
0,04
0,03
0,06
0,06
(36)
När det gäller finansieringen av tjänsterna för insamling, transport, bearbetning och destruktion av specificerat riskmaterial föreskrivs i artikel 2.2 i lagdekret nr 197/2002 att det ska tillämpas en särskild avgift endast för slakteriföretag som uppgår till ett fast belopp på 0,30 euro/kg/specificerat riskmaterial.
(37)
Alla avgifter betalas till ett offentligt organ, Instituto Nacional de Intervenção e Garantia Agrícola (INGA), genom förfarandet för omvänd betalningsskyldighet. Avgifterna från operatörerna utgjorde INGA:s intäkter och betalades direkt till organet.
(38)
I enlighet med vad som anges i punkterna 32 och 33 i detta beslut preciseras i artikel 4 i lagdekret 2002 att slakteriföretagen även får vända sig direkt till en tredje part för att utföra tjänsterna för insamling, transport, bearbetning och destruktion, eller utföra dessa tjänster själva, med iakttagande av gällande rättsliga bestämmelser och med undantag för specificerat riskmaterial. Om slakteriföretagen själva utför insamlingen, bearbetningen och destruktionen av de biprodukter som skapas i deras egna anläggningar, med undantag för specificerat riskmaterial, ska enligt bilaga 2 till lagdekret 2002 följande avgift betalas:
(euro)
Sort/typ
Nötkreatur
Svin
Får/getter
Fjäderfän
Övriga
Avgift/kg slaktkropp
0,03
0,02
0,00
0,00
0,00
(39)
Om slakteriföretagen själva utför insamlingen, bearbetningen och destruktionen av alla biprodukter som skapas i deras egen anläggning och i styckningsanläggningarna är de, med undantag för specificerat riskmaterial, helt befriade från den här avgiften.
(40)
Enligt artikel 5 i lagdekret 2002 har organet INGA ansvaret för att kontrollera att slakteriföretagen betalar in avgifterna och att dessa håller registren över antalet slaktkroppar och deras vikt uppdaterade. INGA har också ansvaret för att kontrollera att avgiften för import och leverans av produkter från Europeiska unionen har betalats, medan det är operatörernas och stödmottagarnas ansvar att se till att registren över gjorda transaktioner hålls uppdaterade.
(41)
Om slakteriföretagen väljer det sistnämnda alternativet måste de på förhand lägga fram sina förslag för INGA:s bedömning och genomgå alla eventuella kontroller som beslutas av den behöriga myndigheten.
(42)
De portugisiska myndigheterna har försäkrat att avgiftsbeloppet är begränsat till det som krävs för att täcka kostnaderna för företagens verksamhet på området och att tjänsten endast tillhandahålls företag som framställer biprodukter som det är obligatoriskt att bortskaffa.
(43)
Vad beträffar överensstämmelsen mellan avgiftsintäkterna och kostnaderna för de tjänster som de finansierar har de portugisiska myndigheterna uppgett att de avgifter som föreskrivs i bilagorna I och II till lagdekret 2002 samt den avgift som föreskrivs i artikel 2.2 för specificerat riskmaterial har beräknats på grundval av de faktiska kostnaderna för de tjänster som måste tillhandahållas, med hänsyn till den typ av biprodukter som skapas av varje djurart och beroende på om de är berörda eller ej.
(44)
För de portugisiska myndigheterna är den här finansieringen i alla avseenden förenlig med en kompensation för användarna av en offentlig tjänst av allmänt intresse. De belopp som betalats av de avgiftsskyldiga operatörerna står i direkt proportion till de avfallsmängder som verkligen överlämnats till den offentliga tjänsten och till den faktiska kostnaden för avfallets bortskaffande. För att stödja dessa påståenden har de portugisiska myndigheterna tillhandahållit sifferuppgifter för åren 1999-2005 som visar kostnaderna för tjänsterna och för år 2003 ett dokument med sifferuppgifter rörande intäkterna från avgiften för de olika typerna av framställda biprodukter som importerats samman med nationella produkter.
(45)
Beträffande frågan om huruvida de importerade produkterna verkligen omfattas av systemet på samma sätt som de nationella produkterna försäkrar de portugisiska myndigheterna att, i enlighet med principen om att förorenaren betalar, avspeglar avgifterna för slakteriföretagen, importen och handeln inom gemenskapen med icke urbenat kött de kostnader som är knutna till hanteringen av alla biprodukter som skapas i distributionskedjan fram till slutkonsumenten.
(46)
För de portugisiska myndigheterna medför importen av icke urbenat kött en förekomst av biprodukter och följaktligen omfattas importen av tjänsten för insamling, transport, bearbetning och destruktion, vilket motiverar tillämpningen av avgifterna i fråga.
(47)
De portugisiska myndigheterna anser att de finansierade åtgärderna är av allmänt intresse eftersom det till följd av BSE-krisen beslutades att bortskaffande på sanitära grunder av avfall från slakterier skulle skötas av ett statligt offentligt organ då det var viktigt att skydda människors och djurs hälsa samt miljön.
(48)
Den ordning som fastställdes genom lagdekret 2002 upphävdes genom lagdekret nr 244/2003 av den 7 oktober 2003 (15) (nedan kallat lagdekret 2003) som trädde i kraft den 22 oktober 2003. I det lagdekretet fastställs en allmän ordning och en övergångsordning för animaliska biprodukter som inte är lämpliga för livsmedel.
(49)
Enligt den allmänna ordningen ska slakteriföretag, styckningsanläggningar, kläckningsanläggningar och äggproduktindustrier på egen hand eller med hjälp av tredje part främja insamling, transport, lagring, hantering, bearbetning och destruktion av kategori 1-, 2- och 3-material som framställs i den angivna enheten, i enlighet med Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 1774/2002, genom att genomföra en plan som ska godkännas på förhand av det portugisiska generaldirektoratet för veterinära frågor (nedan kallat GD Veterinära frågor).
(50)
Slakteriföretag, styckningsanläggningar, kläckningsanläggningar och äggproduktindustrier ska upprätta en plan för destruktion eller användning av kategori 3-material som måste godkännas av GD Veterinära frågor inom 90 dagar från ikraftträdandet av lagdekret 2003 eller från den dag då verksamheten inleds. När det gäller kategori 3-material ska INGA säkerställa tjänsterna för insamling, transport, bearbetning, tillfällig lagring och destruktion av biprodukter enligt lagdekret 2002 fram till dess att planerna godkänns av GD Veterinära frågor. Innan planen för kategori 3-material godkänns är ägare till slakteriföretag, styckningsanläggningar, kläckningsanläggningar och äggproduktindustrier skyldiga att betala de avgifter som fastställs i bilaga 1 till lagdekret 2002, med undantag för de organ som omfattas av den alternativa ordning som föreskrivs i det dekretet och som ska betala de avgifter som föreskrivs i bilaga 2 till lagdekret 2002.
(51)
INGA fortsätter dessutom att i kraft av övergångsordningen säkerställa tjänsterna för kategori 1- och 2-material.
(52)
För kategori 1- och 2-material måste slakteriföretag och styckningsanläggningar lägga fram en plan för destruktion eller användning inom 30 dagar efter det att övergångsordningen upphört att gälla i november 2005. Innan planen godkänns är de skyldiga att betala 0,35 euro/kg för kategori 1- eller 2-material. Från och med det att planen för destruktion eller användning har godkänts är de däremot befriade från skyldigheten att betala denna avgift.
(53)
När slakteriföretag och styckningsanläggningar lämnar in en plan till GD Veterinära frågor, med uppgift om de åtgärder som är nödvändiga för att bortskaffa kategori 1- och 2-material, tar de på sig ansvaret för kostnaderna i samband med denna verksamhet samtidigt som de omfattas av myndighetskontroller. I kraft av artikel 3.4 i lagdekret 2003 upphör ordningen att gälla två år efter det lagdekretets ikraftträdande.
(54)
Övergångsordningen enligt lagdekret 2003 upphörde att gälla i november 2005. I sin skrivelse av den 1 april 2011 angav de portugisiska myndigheterna att efter det att övergångsordningen enligt lagdekret 2003 upphört att gälla har kostnaderna för destruktion av biprodukter från slakteriföretag och styckningsanläggningar betalats av operatörerna genom återanvändning av avfall som omvandlats till biobränslen och genom export av kött- och benmjöl.
(55)
I sitt beslut om att inleda förfarandet betonade kommissionen följande tvivel rörande förekomsten av stöd, inklusive det stödets eventuella oförenlighet, till förmån för företag som tillhandahåller tjänster för insamling, transport, bearbetning och destruktion av materialet i fråga, slakteriföretag och styckningsanläggningar, importörer av icke urbenat nöt-, gris- och fjäderfäkött, samt operatörer som bedriver handel inom gemenskapen och uppfödare.
(56)
Kommissionen upprepade särskilt de frågor som ställdes i det första föreläggandet om att lämna upplysningar. När det gäller stöd till förmån för företag som tillhandahåller tjänster för insamling, transport, bearbetning och destruktion av materialet i fråga uttryckte kommissionen tvivel rörande frågan om dessa var tjänster i allmänhetens intresse, vilket är vad de portugisiska myndigheterna hävdade att de var, särskilt med hänsyn till Altmark-domen (16). Vad beträffar stöd till förmån för slakteriföretag och styckningsanläggningar, importörer av icke urbenat nöt-, gris- och fjäderfäkött samt operatörer i sektorn som bedriver handel inom gemenskapen, uttryckte kommissionen tvivel rörande frågan om den ersättning som sektorn betalat genom avgiften motsvarade den faktiska kostnaden för de tjänster som tillhandahållits i form av insamling, och begärde sifferuppgifter i det avseendet. Slutligen uttryckte kommissionen beträffande stödet till uppfödare tvivel rörande de fördelar som det upprättade systemet skulle kunna ge dem, eftersom de inte omfattades av avgiften i fråga.
(57)
Kommissionen har därefter gjort en preliminär granskning av åtgärdernas förenlighet med de riktlinjer som var tillämpliga sedan 1998 och konstaterade i beslutet om att inleda det formella granskningsförfarandet att den inte hade tillräckligt med information för att dra slutsatsen att åtgärderna i fråga var förenliga.
III. KOMMENTARER FRÅN PORTUGAL
(58)
Portugal inleder sina kommentarer med att påminna om den portugisiska statens särskilda situation under 1998, på grund av BSE. De portugisiska myndigheterna nämner särskilt beslut 98/653/EG, genom vilket sändningar från Portugals territorium till andra medlemsstater eller tredjeländer av vissa produkter förbjuds, bland annat produkter som består av eller innehåller kött- och benmjöl. Mot denna bakgrund genomförde Portugal en plan för övervakning, kontroll och utrotning av BSE som godkänts av kommissionens ständiga veterinärkommitté. Den 18 april 2001 beslutade kommissionen att förlänga embargot mot Portugal. Det beslutet upphävdes inte förrän 2004 genom kommissionens förordning (EG) nr 1993/2004 (17).
(59)
Portugal insisterar följaktligen på att alla åtgärder som vidtogs under perioden 1998-2004 syftade till att bemöta en nödsituation som utsatte folkhälsan för risker. De portugisiska myndigheternas avsikt var alltså att det skulle vara möjligt att omedelbart vidta åtgärder till dess att operatörerna själva kunde ta över ansvaret för dessa uppgifter, samtidigt som staten behöll kontrollen över verksamheten. Portugal anser att skyddet av folkhälsan har ett rättsligt värde som överstiger alla andra, vilket motiverar ett undantag från reglerna om statligt stöd.
(60)
Enligt Portugal har antagandet av beslut 98/653/EG och senare förlängningar förhindrat att de åtgärder som vidtagits av den portugisiska staten för att lösa BSE-krisen ledde till snedvridningar av marknaden och därmed även förhindrat att de påverkade handeln mellan medlemsstaterna. Portugal anger att det inte har förekommit något handelsutbyte eftersom det fanns ett förbud mot export av ovannämnda produkter, vilket innebär att det inte kunde finnas någon snedvridning av konkurrensen.
(61)
För det första uppger Portugal att inget stöd har beviljats under 1998 och att detta bevisas av det datum då lagdekret nr 393-B/98 av den 4 december 1998 trädde i kraft. Det var inte förrän vid den tidpunkten som den portugisiska staten, som en exceptionell och tillfällig åtgärd, tog på sig ansvaret för insamling, bearbetning och destruktion av biprodukter.
(62)
Efter ikraftträdandet av lagdekret 1998 har den portugisiska staten stått för kostnaderna för insamling, bearbetning och destruktion av biprodukter fram till ikraftträdandet av lagdekret nr 197/2002. Portugal anger i detta sammanhang att det ska betraktas som en kortsiktig åtgärd att den portugisiska staten tog på sig ansvaret för dessa åtgärder. Ordningen har sedan dess ändrats och den avgift som infördes var ett sätt att föra över finansieringen av verksamheten för insamling, transport, bearbetning och destruktion av biprodukter av kött från däggdjur och fjäderfän, inklusive specificerat riskmaterial, på sektorn.
(63)
Vad beträffar kostnaderna för åtgärderna i fråga anger Portugal att de parametrar som legat till grund för ersättningens beräkning fastställdes på förhand genom ett dekret som offentliggjordes i landets officiella tidning. De portugisiska myndigheterna hänvisar till tre dekret (18). I dessa dekret behandlas tjänsternas priser (insamling, transport, bearbetning och förpackning i s.k. big bags per kg produkt). Priserna har fastställts med beaktande av kostnaderna i samband med dessa åtgärder, som åligger de enheter som bearbetar biprodukter med animaliskt ursprung. Även löpande utgifter, som t.ex. kostnader för energi, bränsle, löner, försäkringar osv. har tagits i beaktande. Samma parametrar gäller för alla tjänsteleverantörer. Enligt de portugisiska myndigheterna uppgår vinsten till 30-39,5 procent, vilket enligt dem utgör en marginal som motsvarar eller till och med understiger genomsnittet för en affärsverksamhet. De portugisiska myndigheterna har bifogat tillämpningsåren för parametrarna som ledde till prisernas fastställande i förordningarna.
(64)
Sammanfattningsvis anser den portugisiska staten att de stöd som beviljats kan förklaras förenliga genom tillämpning av ett undantag enligt principen om att förorenaren betalar. Skälet är att stödet motsvarade kostnaderna för de tjänster som tillhandahölls och enligt de riktlinjer som då var tillämpliga (Gemenskapens riktlinjer för statligt stöd när det gäller TSE-test, döda djur och slaktavfall (19)) var det tillåtet att bevilja stöd med upp till 100 procent av de faktiska kostnaderna med hänsyn till stödets kortfristiga karaktär.
(65)
Sedan oktober 2002 är lagdekret 2002 den rättsliga grunden för avgifternas betalning. De portugisiska myndigheterna anser att avgifterna har fastställts med hänsyn till ersättningsvärdet på de tjänster som skulle utföras av enheter för bearbetning av biprodukter. Eftersom krisen fortfarande var aktuell bedömde dock de portugisiska myndigheterna att en intervention med staten som mellanhand ändå var motiverad.
(66)
I de simuleringar som då gjordes beaktades de totala avgifter som skulle bäras av företagen samt en rimlig vinst. De portugisiska myndigheterna har översänt den beräkning som gjorts på grundval av kostnaderna och avgifterna för 2003. Denna visar enligt de portugisiska myndigheterna att intäkterna motsvarar avgifterna i samband med verksamheten enligt den nya rättsordning som införts. Dessutom fastställs avgifterna för tjänsternas finansiering.
(67)
De portugisiska myndigheterna har dessutom förklarat att tjänsterna för insamling, transport, bearbetning och destruktion av biprodukter från fjäderfäkött inte finansierades med intäkterna från de avgifter som togs ut av slakteriföretag och importörer av hela eller halva slaktkroppar och andra icke urbenade delar av nötkreatur och svin. De preciserar att bestämmelserna i artikel 2.1 i lagdekret 2002 måste tolkas i förbindelse med de bestämmelser i bilaga 1 som nämns där. I dessa bestämmelser fastställs att finansieringen av tjänsterna för insamling, transport, bearbetning och destruktion av biprodukter av kött utfördes av följande tre kategorier av operatörer: slakteriföretag för nötkreatur, svin, får/getter, fjäderfän och övriga, importörer av hela eller halva slaktkroppar och andra icke urbenade delar av nötkreatur och svin samt operatörer som inom gemenskapen bedriver handel med samma produkter. I bilaga 1 finns en kolumn där de belopp anges som ska påföras företag för slakt av fjäderfän som inte främjar insamling, transport, bearbetning och destruktion av biprodukter som genererats i samband med fjäderfäslakt, med hänsyn till att huvuddelen av de importerade slaktkropparna av fjäderfän inte ger upphov till biprodukter.
(68)
De portugisiska myndigheterna uppger dessutom att skillnaden mellan de två avgifterna som fastställs i bilaga 2 till lagdekret 2002 är motiverad av kostnaderna i samband med de biprodukter som skapas i styckningsanläggningarna.
(69)
De portugisiska myndigheterna uppger att enligt lagdekret 2002 och lagdekret 2003 föreskrivs inga avgifter för uppfödarna, även om kostnaderna för insamling, transport, bearbetning och destruktion i praktiken fick återverkningar på hela produktionskedjan för kött. De portugisiska myndigheterna har i detta avseende tillhandahållit två fakturor för tjänster av den 22 oktober 2002 respektive den 28 oktober 2003, som enligt dem visar att kostnaderna för insamling, transport, bearbetning och destruktion har fått återverkningar på uppfödarna genom slakterierna.
(70)
Slutligen försäkrar de portugisiska myndigheterna att inga medel har omdirigerats av de företag som tillhandahöll tjänsterna till förmån för eventuell konkurrerande verksamhet, eftersom den enda verksamhet som dessa företag faktiskt bedrev var insamling, transport, bearbetning och destruktion av animaliska biprodukter.
(71)
Portugal har dessutom tagit upp det faktum att den övergångsordning som upprättades genom lagdekret 2003 upphörde att gälla i november 2005 och att de företag som skapar biprodukter sedan dess har tagit på sig det ansvar som staten tillfälligt hade tagit på sig i deras ställe. Samtliga kostnader har sedan november 2005 burits av operatörerna genom återanvändning av avfall som omvandlats till biobränslen samt genom export av kött- och benmjöl.
(72)
De portugisiska myndigheternas slutsats är att de anser att de har uppfyllt villkoren i de tillämpliga riktlinjerna, eftersom de operatörer som producerar biprodukter gradvis börjat betala för åtgärderna i samband med produkternas destruktion genom avgiften.
IV. SYNPUNKTER FRÅN BERÖRDA PARTER
(73)
ETSA lade fram sina synpunkter genom en skrivelse av den 15 juni 2009. Koncernen ETSA består av bolagen ITS (Indústria Transformadora de Subprodutos Animais, SA) och SEBOL (Comércio e Indústria de Sebo, SA). De tillhandahåller tjänster för insamling, transport, bearbetning och destruktion av biprodukter med animaliskt ursprung i kategorierna 1, 2 och 3 till Portugal och hör till de företag som den portugisiska staten har anlitat för att tillhandahålla tjänsterna i fråga under den berörda perioden. ETSA betraktas följaktligen som mottagare av statens utbetalningar och som berört av förfarande nr C 3/09.
(74)
ETSA påminner till att börja med om bakgrunden till BSE-krisen, som tvingade den portugisiska staten att vidta förebyggande åtgärder (bland annat tjänsten för insamling, transport, bearbetning och destruktion av biprodukter med animaliskt ursprung i kategorierna 1, 2 och 3) för att bekämpa sjukdomen och minska smittorisken i syfte att skydda folkhälsan och miljön. Dessa åtgärder är till stor del en följd av gemenskapens lagstiftning.
(75)
Under perioden 1998-2005 gav INGA genom direkt tilldelning företagen ITS och SEBOL uppdraget att tillhandahålla tjänsterna för insamling, transport, bearbetning och destruktion av avfall till företagen ITS och SEBOL. ETSA framhåller att alla företag som uppfyllde villkoren för att tillhandahålla de tjänster som krävdes anlitades på samma villkor. Fram till den 10 oktober 2002 hade INGA ansvaret för att vända sig till företag som godkänts för den typen av tjänster och organet stod även för därmed sammanhängande kostnader enligt artikel 6 i lagdekret 1998. Parametrarna för beräkning av ersättningen fastställdes genom den gemensamma förordningen nr 96/99 och priset fastställdes i förhållande till råvarans vikt. Priset kunde revideras i händelse av ändrade villkor för tjänstens tillhandahållande. När det gäller det pris som betalades till SEBOL och ITS beaktades de uppskattade kostnaderna för tjänstens tillhandahållande, bland annat vikten och volymen på det avfall som skulle samlas in och behandlas. Dessutom beaktades genomförandet och hanteringen av systemet för insamling av slaktkroppar i företaget, som bland annat omfattade krav på snabb insamling efter underrättelse om att djuret hade dött.
(76)
ETSA betonar att även om tjänsten inte tilldelades genom ett anbudsförfarande täckte ersättningsbeloppet respektive kostnader, med hänsyn till deras sammanlagda intäkter och en viss möjlighet att göra en rimlig och legitim vinst. ETSA anger att de alltid har ansett att ersättningsnivån verkade överensstämma med principen om kostnadseffektivitet eftersom det pris som betalades av INGA motsvarade det europeiska prisgenomsnittet för likvärdiga tjänster. De priser som betalades fram till 2005 var enligt ETSA i själva verket lägre än de som senare tillämpades i avtal om tillhandahållande av identiska tjänster som ingicks genom förfaranden för offentlig upphandling i avsikt att göra det lättare att fastställa ersättningen enligt marknadsmässiga kriterier.
(77)
Från och med år 2005 beviljades avtalen om tjänster inom ramen för internationella offentliga upphandlingar. Tre anbudsinfordringar har utfärdats: nötkreatur/hästdjur på nationell nivå, får/getter (syd) och får/getter (nord). ITS har lagt in ett anbud via ett anbudsgivande konsortium som tilldelats avtalet. Tre avtal om tillhandahållande av tjänsterna har ingåtts för de tre ovannämnda partierna. Bland villkoren nämner ETSA särskilt insamling, transport, bearbetning och destruktion av avfall, det register och de arkiv över verksamheten som ständigt ska föras och hållas uppdaterade. Kontroller av att villkoren iakttas utförs av IFAP (Instituto de Financiamento da Agricultura e Pescas).
(78)
ETSA betonar att priserna fastställdes på förhand på ett objektivt och öppet sätt i de avtal som ingicks samt i enlighet med vikten och de berörda djurarterna. Dessa priser fastställdes enligt ETSA enligt marknadsmässiga villkor och garanterade en lämplig täckning för de kostnader som uppkom i samband med skyldigheterna att tillhandahålla offentliga tjänster, vilka föreskrivs i avtalen om tillhandahållande av tjänster och i relevant lagstiftning.
(79)
ETSA drar på grundval av detta den slutsatsen att koncernen inte har mottagit något olagligt stöd, utan att alla medel endast utgjorde en legitim ersättning för en offentlig tjänst.
V. BEDÖMNING AV STÖDET
1. FÖREKOMSTEN AV STÖD ENLIGT ARTIKEL 107.1 I EUF-FÖRDRAGET
(80)
Enligt artikel 107.1 i EUF-fördraget är, om inte annat föreskrivs i fördragen, stöd som ges av en medlemsstat eller med hjälp av statliga medel, av vilket slag det än är, som snedvrider eller hotar att snedvrida konkurrensen genom att gynna vissa företag eller viss produktion, oförenligt med den inre marknaden i den utsträckning det påverkar handeln mellan medlemsstaterna.
(81)
Enligt artikel 21 i rådets förordning (EEG) nr 2759/75 av den 29 oktober 1975 om den gemensamma organisationen av marknaden för griskött (20), senast ändrad genom förordning (EG) nr 1913/2005 (21), ska artiklarna 107-109 i EUF-fördraget vara tillämpliga för de produkterna. Inom sektorn för nötkött är de artiklarna i EUF-fördraget tillämpliga genom artikel 40 i rådets förordning (EG) nr 1254/99 av den 17 maj 1999 om den gemensamma organisationen av marknaden för de produkterna (22), senast ändrad genom förordning (EG) nr 1152/2007 (23). Före antagandet av den sistnämnda förordningen var artiklarna tillämpliga inom nötköttssektorn genom artikel 24 i rådets förordning (EEG) nr 805/68 (24). Inom sektorn för får- och getkött är de tillämpliga genom artikel 22 i rådets förordning (EG) nr 2467/98 av den 3 november 1998 om den gemensamma organisationen av marknaden för de produkterna (25), senast ändrad genom förordning (EG) nr 1913/2005. Inom sektorn för fjäderfäkött är de tillämpliga genom artikel 19 i rådets förordning (EG) nr 2777/75 av den 29 oktober 1975 om den gemensamma organisationen av marknaden för fjäderfäkött (26), senast ändrad genom förordning (EG) nr 679/2006 (27). Genom rådets förordning (EG) nr 1234/2007 av den 22 oktober 2007 om upprättande av en gemensam organisation av jordbruksmarknaderna och om särskilda bestämmelser för vissa jordbruksprodukter (”förordningen om en samlad marknadsordning”) (28), upphävdes dessa olika förordningar, samtidigt som det i artikel 180 föreskrivs att bestämmelserna om statligt stöd ska tillämpas på ovannämnda produkter.
(82)
När det gäller stödets art måste detta fastställas med avseende på alla mottagare av tjänsterna för insamling, transport, bearbetning och destruktion av slaktavfall samt stödets finansiering. Kommissionen har identifierat följande kategorier av potentiella stödmottagare inom ramen för det system som införts i Portugal:
-
Företag som tillhandahåller tjänster för insamling, transport och destruktion av materialet i fråga.
-
Slakteriföretag och styckningsanläggningar, importörer av icke urbenat nöt-, gris- och fjäderfäkött samt operatörer som bedriver handel inom gemenskapen, det vill säga de som handlar med eller tar emot icke urbenat nöt- och griskött.
-
Uppfödare.
(83)
När det gäller den tidsmässiga bedömningen av det potentiella stödet identifierade kommissionen i sitt beslut om att inleda det formella granskningsförfarandet fyra perioder med hänsyn till de olika gemenskapsbestämmelser som gäller för granskningen av de eventuella stödåtgärderna. Kommissionen beaktade perioden från år 1998 till den 31 december 1999, dvs. perioden innan riktlinjerna för statligt stöd inom jordbrukssektorn trädde i kraft, perioden 1 januari 2000-31 december 2002, dvs. perioden innan riktlinjerna för statligt stöd för bortskaffande av slaktavfall och självdöda djur samt till kostnader för tester av transmissibel spongiform encefalopati (TSE) trädde i kraft, perioden 1 januari 2003-31 december 2006, dvs. perioden innan de nya riktlinjerna för statligt stöd till jordbruk och skogsbruk 2007-2013 (29) trädde i kraft, och perioden från och med den 1 januari 2007.
(84)
Med hänsyn till de nya uppgifter som lämnats av de portugisiska myndigheterna, särskilt om tillämpningen av ovan beskrivna lagdekret 2003 och om de olika sätten att finansiera det potentiella stödet, kommer kommissionen att ändra de olika periodernas indelning litet grand och i sin bedömning för varje grupp av potentiella stödmottagare utgå från följande perioder:
-
Perioden 9 december 1998-9 oktober 2002, under vilken lagdekret 1998 var tillämpligt.
-
Perioden 10 oktober 2002-21 oktober 2003, dvs. tillämpningstiden för lagdekret 2002, med undantag för bilaga 2 vars tillämpning förlängdes inom ramen för den övergångsordning som infördes genom lagdekret 2003.
-
Perioden 22 oktober 2003-november 2005, dvs. tillämpningstiden för den övergångsordning som infördes genom lagdekret 2003.
1.1 FÖREKOMSTEN AV EN SELEKTIV FÖRDEL
(85)
Enligt domstolens fasta rättspraxis anses åtgärder som, oavsett deras form, direkt eller indirekt gynnar företag, utgöra stöd, liksom åtgärder som kan anses ge det stödmottagande företaget ekonomiska fördelar som det inte skulle ha erhållit enligt normala marknadsmässiga villkor (30). Dessutom anses ingripanden som på olika sätt minskar de kostnader som normalt belastar företagens budget och som därigenom, utan att det är fråga om subventioner i strikt bemärkelse, har samma karaktär och får samma effekter som dessa, utgöra stöd (31).
1.1.1 Selektiv fördel för företag som tillhandahåller tjänster
(86)
Kommissionen konstaterar att verksamheten för insamling, transport, bearbetning och destruktion av materialet i fråga är en ekonomisk verksamhet eftersom den utgör ett tillhandahållande av tjänster mot ersättning och kan utföras av flera ekonomiska operatörer på den inre marknaden. Dessa konstateranden stöds bland annat av de synpunkter som lämnats av ETSA och som återges i skäl 73 och följande i detta beslut.
(87)
Vad beträffar denna ekonomiska verksamhet hävdar de portugisiska myndigheterna att de företag som tillhandahåller tjänsterna i fråga har utfört ett uppdrag att tillhanda offentliga tjänster av allmänt intresse som var befogat av folkhälso- och miljöskyddsskäl. Portugal betonar i detta sammanhang den särskilda situation som landet befann sig i med hänsyn till BSE-krisen. Portugal insisterar följaktligen på att alla åtgärder som vidtogs syftade till att bemöta en nödsituation som utsatte folkhälsan för risker. De portugisiska myndigheternas avsikt var alltså att det skulle vara möjligt att omedelbart vidta åtgärder till dess att operatörerna själva kunde ta över ansvaret för dessa uppgifter, samtidigt som staten behöll kontrollen över verksamheten (se skäl 21 och 59 i detta beslut).
(88)
ETSA anger i sina synpunkter att koncernen inte har mottagit något olagligt stöd, utan att alla medel endast utgjorde en legitim ersättning för en offentlig tjänst (se skäl 79 i detta beslut).
(89)
Av domstolens dom i Altmark-målet (32) följer att en statlig åtgärd inte omfattas av artikel 107 i EUF-fördraget i den mån som åtgärden ska anses utgöra ersättning som motsvarar ett vederlag för tjänster som det stödmottagande företaget har tillhandahållit för att fullgöra skyldigheter avseende allmännyttiga tjänster. Domstolen föreskriver dock att följande villkor måste vara uppfyllda:
-
För det första ska det mottagande företaget faktiskt ha ålagts skyldigheten att tillhandahålla allmännyttiga tjänster, och dessa skyldigheter ska vara klart definierade.
-
För det andra ska de kriterier på grundval av vilka ersättningen beräknas vara fastställda i förväg på ett objektivt och öppet sätt.
-
För det tredje får ersättningen inte överstiga vad som krävs för att täcka hela eller delar av de kostnader som har uppkommit i samband med skyldigheterna att tillhandahålla allmännyttiga tjänster, med hänsyn tagen till de intäkter som därvid har erhållits och till en rimlig vinst på grund av fullgörandet av dessa skyldigheter.
-
För det fjärde ska, när det företag som ges ansvaret att tillhandahålla de allmännyttiga tjänsterna i ett konkret fall inte har valts ut efter ett offentligt upphandlingsförfarande, den nödvändiga ersättningen ha fastställts på grundval av en undersökning av de kostnader som ett genomsnittligt och välskött företag som är utrustat med lämpliga medel för att fullgöra sina skyldigheter, skulle ha åsamkats vid fullgörandet av skyldigheten, med hänsyn tagen till de intäkter som därvid skulle ha erhållits och till en rimlig vinst på grund av fullgörandet av skyldigheten.
(90)
Tillämpningen av rättspraxis i målet Altmark i detta fall leder kommissionen till att göra följande bedömningar:
a) Tjänster som faktiskt är av allmänt ekonomiskt intresse i den mening som avses i artikel 106.2 i EUF-fördraget
(91)
Först och främst måste kommissionen bedöma om det i detta fall handlar om tjänster som faktiskt är av allmänt ekonomiskt intresse i den mening som avses i artikel 106.2 i EUF-fördraget.
(92)
Det följer av domstolens rättspraxis att medlemsstaterna har ett stort utrymme för egna bedömningar när det gäller vilken typ av tjänster som ska klassificeras som tjänster av allmänt ekonomiskt intresse, dock med undantag för sektorer där det finns gemenskapsregler som reglerar detta. Det är alltså kommissionens uppgift att se till att detta utrymme för bedömningar tillämpas utan att det begås några uppenbara fel vid klassificeringen av tjänster som tjänster av allmänt ekonomiskt intresse.
(93)
Flera olika typer av transmissibel spongiform encefalopati (TSE) har sedan 1990-talet konstaterats uppträda separat hos människor och djur. Sedan 1996 har bevisen för likheten mellan det agens som orsakar BSE (bovin spongiform encefalopati) och den nya varianten av Creutzfeldt-Jakobs sjukdom blivit allt fler. Gemenskapen har sedan 1990 beslutat om en rad åtgärder för att skydda människors och djurs hälsa mot BSE-risken. Dessa åtgärder grundar sig på skyddsbestämmelserna i direktiven om kontrollåtgärder på veterinär- och miljöområdet. Enligt rådets beslut 2000/766/EG var medlemsstaterna skyldiga att se till att animaliskt avfall enligt definitionen i direktiv 90/667/EEG (33) samlades upp, transporterades, bearbetades, förvarades eller bortskaffades i enlighet med det direktivet samt med kommissionens beslut 97/735/EG (34) och rådets beslut 1999/534/EG (35). I överensstämmelse därmed fastställs i förordning (EG) nr 1774/2002 hälsobestämmelser för animaliska biprodukter som inte är avsedda att användas som livsmedel och skyldigheter för medlemsstaterna, enligt vilka de ska se till att det finns ändamålsenliga arrangemang och tillräcklig infrastruktur för att samla in, transportera och bortskaffa animaliska biprodukter.
(94)
Eftersom domstolen har erkänt att hanteringen av visst avfall kan utgöra en tjänst av allmänt ekonomiskt intresse (36) och med hänsyn till den särskilda situation som ovannämnda BSE-kris utgör, har kommissionen inga invändningar när det gäller den karaktär av tjänst av allmänt ekonomiskt intresse som de portugisiska myndigheterna uppger att de avsett att ge denna verksamhet för insamling och efterföljande destruktion av slaktkroppar och annat animaliskt avfall som inte är lämpligt för livsmedel under åren 1999-2005, då den portugisiska staten tog på sig hela (1999-2003) eller en del (2003-2005) av ansvaret för verksamheten. Det rör sig om ett beslut som motiveras av folkhälso- och miljöskyddsskäl och omfattas därför av begreppet allmänt ekonomiskt intresse i den mening som avses i artikel 106.2 i EUF-fördraget.
b) Fullgörande av skyldigheten att tillhandahålla offentliga tjänster
(95)
Enligt Altmark-domen krävs ett uppdrag i form av ett eller flera officiella beslut som har ett bindande rättsligt värde enligt den nationella lagstiftningen. När det gäller det första villkoret i Altmark-domen konstaterar kommissionen att insamlingen, transporten, bearbetningen och destruktionen av animaliska biprodukter som inte är lämpliga för livsmedel är en skyldighet som Portugal ålagts enligt lagdekret 1998 och lagdekret 2003. Enligt artikel 6 i lagdekret 1998 ska INGA, som har ansvaret för insamling, bearbetning och destruktion av animaliska biprodukter som inte är lämpliga för livsmedel, välja vilka företag som ska ges uppdraget att tillhandahålla tjänsten. I gemensamt dekret nr 95/99 fastställs först de parametrar enligt vilka ersättningen för den offentliga tjänsten ska beräknas och övriga skyldigheter i samband med tjänstens tillhandahållande, såsom en skyldighet för företaget att samla in alla biprodukter i hela landet i enlighet med de sanitära och tekniska krav som föreskrivs i lagstiftningen.
(96)
De portugisiska myndigheterna hävdar att skyldigheterna för de företag som tillhandahöll tjänsterna är tydligt definierade i tjänsteavtalen. De har som ett exempel tillhandahållit kommissionen ett avtal om tillhandahållande av tjänster från år 2003, som ingicks i enlighet med lagdekret 1998.
(97)
Kommissionen konstaterar att skyldigheterna för det företag som tillhandahåller tjänsterna är tydligt definierade i de tjänsteavtal som de portugisiska myndigheterna har översänt till kommissionen. Med hänsyn till lagdekret 1998 och det gemensamma dekretet, samt det exempel på tjänsteavtal som översänts, drar kommissionens slutsatsen att det första villkoret enligt rättspraxis i Altmark-domen är uppfyllt.
c) Parametrar fastställda i förväg på ett objektivt och öppet sätt
(98)
När det gäller det andra villkoret anser kommissionen, på grundval av de uppgifter som den förfogar över, att parametrarna som ligger till grund för ersättningens beräkning har fastställts i förväg på ett objektivt och öppet sätt. I de gemensamma dekret som tillhandahållits av de portugisiska myndigheterna föreskrivs beräkningsmetoden och de stödberättigande utgifterna (se skäl 26 i detta beslut). Dessa uppgifter har regelbundet kontrollerats med hänsyn till tidigare räkenskapsår. Från och med 2005 har förfaranden för offentlig upphandling tillämpats. Med hänsyn till de uppgifter som kommissionen har tillgång till anser den att det andra villkoret enligt rättspraxis i Altmark-domen är uppfyllt.
d) Ersättning som är nödvändig för att täcka kostnaderna för tjänsten
(99)
När det gäller det tredje villkoret har de portugisiska myndigheterna och den berörda parten angivit att ersättningen inte överstiger vad som krävs för att täcka hela eller delar av de kostnader som har uppkommit i samband med skyldigheterna att tillhandahålla offentliga tjänster, med hänsyn tagen till de intäkter som därvid har erhållits och till en rimlig vinst på grund av fullgörandet av dessa skyldigheter.
(100)
Kommissionen har flera gånger, och särskilt efter att det formella granskningsförfarandet inleddes, uppmanat de portugisiska myndigheterna att lämna in närmare uppgifter om beräkningsmetoden för den faktiska ekonomiska kostnaden för tjänsternas tillhandahållande. De portugisiska myndigheterna har lämnat in dokument där tjänsteleverantörernas årliga utgifter redovisas för perioden 1999-2005 och jämfört dem med de belopp som INGA har betalat till leverantörerna för tjänsternas fullgörande. Dessa dokument visar att den ersättning som INGA betalat till de företag som tillhandahållit tjänsterna inte översteg vad som krävdes för att täcka hela eller delar av de kostnader som uppkom på grund av tjänsternas fullgörande. De översända dokumenten visar att man för ersättningen dessutom beaktar en vinst som uppgår till 30-39,5 procent beroende på vilket år det gäller (se skäl 62 i detta beslut).
(101)
De portugisiska myndigheterna försäkrar att medlen inte har kunnat omdirigeras till eventuell konkurrerande verksamhet som företagen skulle kunna ägna sig åt (korsvisa subventioner) eftersom de valda tjänsteleverantörerna inte bedrev någon annan verksamhet.
(102)
Med hänsyn till de upplysningar som lämnats av de portugisiska myndigheterna konstaterar kommissionen dock att den inte kan dra slutsatsen att den fördel som beaktats var ”rimlig” i den mening som avses i rättspraxis i målet Altmark.
(103)
ETSA hävdar i sina synpunkter att ersättningen för den tillhandahållna tjänsten adekvat avspeglade de burna kostnaderna med beaktande av en vinstmarginal som inte medförde någon särskild fördel. Koncernen hävdar dessutom att under perioden före 2005 motsvarade ersättningen för den offentliga tjänsten genomsnittet för Europa och den var lägre än den ersättningsnivå som fastställts i det offentliga tjänsteavtal som slutits genom anbudsförfarande.
(104)
I den här frågan måste kommissionen konstatera att varken de portugisiska myndigheterna eller den berörda parten har inkommit med dokumentation som stödjer dessa påståenden.
(105)
Kommissionen måste följaktligen dra slutsatsen att det tredje villkoret i Altmark-domen inte är uppfyllt i detta fall.
e) Bedömning av kostnaderna för ett genomsnittligt företag
(106)
Eftersom de företag som tillhandahöll tjänsterna före 2005 inte valdes ut inom ramen för ett offentligt upphandlingsförfarande krävs enligt Altmark-domen en jämförande bedömning med kostnaderna för ett genomsnittligt företag. De portugisiska myndigheterna har inte inkommit med några uppgifter som visar att kostnadernas bedömning gjordes på grundval av en bedömning av kostnaderna för ett genomsnittligt företag.
(107)
Kommissionen drar följaktligen slutsatsen att de fyra kriterierna som anges i Altmark-domen inte är uppfyllda i detta fall och att det inte kan uteslutas att det fanns en fördel för de företag som tillhandahöll tjänsterna under perioden från ikraftträdandet av lagdekret 1998 och till 2005, då den övergångsordning som inrättades genom lagdekret 2003 upphörde att gälla.
(108)
De offentliga utbetalningarna har gjorts till vissa företag, det vill säga till de företag som anförtrotts tillhandahålla tjänsterna. Åtgärden i fråga kan följaktligen betraktas som individuell.
(109)
Kommissionens slutsats är följaktligen att det inte går att utesluta en selektiv fördel för tjänsteleverantörerna under perioden 1998-2005, då den övergångsordning som inrättades genom lagdekret 2003 upphörde att gälla.
1.1.2 Selektiv fördel för slakteriföretag och styckningsanläggningar, importörer av icke urbenat nöt-, gris- och fjäderfäkött samt operatörer som bedriver handel inom gemenskapen, det vill säga de som handlar med eller tar emot icke urbenat nöt- och griskött.
(110)
Domstolen konstaterar i GEMO-målet (37) att den omständigheten att den insamling och destruktion av djurkadaver och slaktavfall som uppfödare och slakterier erbjuds är en verksamhet som bedrivs av privata företag inte ändrar den eventuella kvalificeringen som statligt stöd, eftersom det är offentliga myndigheter som står bakom systemet för denna verksamhet och detta kan tillskrivas staten.
(111)
Även i detta fall är det de portugisiska myndigheterna som står bakom systemet för verksamheten och dess finansiering, som inrättades genom lagdekret 1998, lagdekret 2002 och lagdekret 2003. Kommissionens slutsats är i detta skede följaktligen att dessa system kan tillskrivas staten.
(112)
Domstolen har i GEMO-målet konstaterat att kostnaden för destruktion av djurkadaver och slaktavfall ska anses som en kostnad som sammanhänger med den ekonomiska verksamhet som uppfödare och slakterier bedriver (38). Domstolens slutsats är följaktligen att artikel 107.1 i EUF-fördraget ska tolkas så att ett system som gratis tillhandahåller uppfödare och slakterier insamling och bortskaffande av djurkadaver och slaktavfall ska anses utgöra statligt stöd till förmån för jordbrukare och slakterier.
(113)
I detta fall kan det anses att bortskaffandet av djurkadaver och slaktavfall för med sig en kostnad som sammanhänger med verksamheten inte bara för slakteriföretagen och styckningsanläggningarna, utan även för importörer av icke urbenat nöt-, gris- och fjäderfäkött samt för operatörer som handlar med eller tar emot icke urbenat nöt- och griskött. Kommissionen anser att den beskrivna finansieringen av kostnaderna för insamling, bearbetning och destruktion av biprodukter av kött från däggdjur och fjäderfän med hjälp av statliga medel före ikraftträdandet av lagdekret 2002 har lett till att användarna av denna tjänst har befriats från en kostnad som sammanhänger med deras verksamhet.
(114)
Kommissionens slutsats är att det finns en fördel för perioden innan den skatteliknande avgiften började tas ut.
(115)
När det gäller perioden efter ikraftträdandet av lagdekret 2002 och lagdekret 2003 har finansieringen för ovan beskrivna verksamhet säkerställts genom en skatteliknande avgift som infördes genom lagdekret 2002 och ändrades genom lagdekret 2003. Enligt den ordning som fastställs i lagdekret 2002 var slakteriföretag som i egna lokaler eller i styckningsanläggningar garanterade insamling, transport, bearbetning och destruktion av alla berörda biprodukter, med undantag för specificerat riskmaterial, befriade från skyldigheten att betala avgiften, förutsatt att dessa enheter upprättat villkor om självständig verksamhet på området för hantering av sina egna biprodukter (se punkt 2 i bilaga 2 till lagdekret 2002). Även importörer och operatörer som inom gemenskapen bedriver handel med urbenat kött som inte ger upphov till biprodukter som omfattas av obligatorisk bearbetning enligt gemenskapslagstiftning och nationell lagstiftning var befriade från denna avgiftsskyldighet. Enligt lagdekret 2003 gällde denna befrielse för ovannämnda operatörer förutsatt att det finns en godkänd plan för destruktion eller användning enligt de särskilda villkor som gällde för olika kategorier av material.
(116)
För att kunna bedöma om det finns en fördel för dessa slakteriföretag och styckningsanläggningar, importörer av icke urbenat nöt-, gris- och fjäderfäkött samt operatörer som bedriver handel inom gemenskapen, det vill säga de som handlar med eller tar emot icke urbenat nöt- och griskött, är det lämpligt att kontrollera i vilken utsträckning det bidrag som härrör från avgiften motsvarar den faktiska ekonomiska kostnaden för de tjänster som tillhandahållits genom insamlingstjänsten.
(117)
Kommissionen noterar att de portugisiska myndigheterna i sin skrivelse av den 20 januari 2003 uppger att de avgifter som föreskrivs i bilagorna 1 och 2 till lagdekret 2002, samt den avgift som föreskrivs i artikel 2.2 för specificerat riskmaterial, har beräknats på grundval av de faktiska kostnaderna för tjänsterna innan de tillhandahölls, med hänsyn till den typ av biprodukter som skapas av varje djurart och beroende på om de är berörda eller ej.
(118)
För de portugisiska myndigheterna är den här finansieringen i alla avseenden förenlig med en kompensation för användarna av en offentlig tjänst av allmänt intresse. De belopp som betalats av de avgiftsskyldiga operatörerna var inte på något sätt schablonmässiga, utan stod i direkt proportion till de avfallsmängder som verkligen överlämnats till den offentliga tjänsten och till den faktiska kostnaden för avfallets bortskaffande.
(119)
För att stödja dessa påståenden har de portugisiska myndigheterna tillhandahållit sifferuppgifter för år 2003, där de faktiska ekonomiska kostnaderna för de tillhandahållna tjänsterna jämförs med bidragen som härrör från motsvarande avgift. För resten av år 2002, efter ikraftträdandet av lagdekret 2002 i oktober 2002, har de portugisiska myndigheterna inte inkommit med några sifferuppgifter rörande intäkterna från de uttagna avgifterna.
(120)
För åren 2004 och 2005 har de portugisiska myndigheterna översänt sifferuppgifter rörande kostnaderna för de utförda åtgärderna, men inte några uppgifter om intäkten av den avgift som påfördes operatörer som ännu inte lämnat in en godkänd plan för destruktion och användning och som därför fortfarande var skyldiga att erlägga den avgift som fastställs genom övergångsordningen i lagdekret 2003.
(121)
För åren 2002, 2004 och 2005 kan kommissionen på grundval av de dokument som tillhandahållits av de portugisiska myndigheterna inte konstatera att de avgiftsskyldigas bidrag stod i direkt proportion till de avfallsmängder som verkligen överlämnats till insamlingstjänsten och till den faktiska kostnaden för avfallets bortskaffande.
(122)
Kommissionens slutsats är att det inte finns någon fördel för år 2003 eftersom bidragen från de avgiftsskyldiga stod i direkt proportion till de kostnader som uppkom i samband med de mottagna tjänsterna.
(123)
Kommissionen kan däremot inte utesluta att det finns en fördel för avgiftsskyldiga slakteriföretag, importörer av icke urbenat nöt-, gris- och fjäderfäkött samt operatörer som bedriver handel inom gemenskapen, det vill säga de som handlar med eller tar emot icke urbenat nöt- och griskött, under perioden oktober 2002-1 januari 2003 samt under 2004 och 2005.
1.1.3 Selektiv fördel för uppfödare
(124)
I detta fall kan det anses att bortskaffandet av djurkadaver och slaktavfall utgör en kostnad som sammanhänger med verksamheten inte bara för slakteriföretagen och styckningsanläggningarna, utan även för uppfödarna, som på grund av marknadslagarna skulle få ta över åtminstone en del av kostnaden för tjänsterna i fråga. I enlighet med ovan anförda rättspraxis i GEMO-målet anser kommissionen att den beskrivna finansieringen av kostnaderna för insamling, bearbetning och destruktion av biprodukter av kött från däggdjur och fjäderfän med hjälp av statliga medel före ikraftträdandet av lagdekret 2002 har lett till att användarna av denna tjänst har befriats från en kostnad som sammanhänger med deras verksamhet.
(125)
Kommissionens slutsats är att det finns en fördel för perioden innan den skatteliknande avgiften började tas ut.
(126)
I enlighet med vad som anges ovan kan de åtgärder som genomfördes av de portugisiska myndigheterna för att ta på sig ansvaret för insamling, transport, bearbetning och destruktion av biprodukter av kött från däggdjur och fjäderfän ha befriat uppfödarna från kostnader som de under normala omständigheter delvis skulle ha burit själva. Det framgår av lagdekret 2002 och av den övergångsordning som föreskrivs i lagdekret 2003 att uppfödarna inte omfattas av avgiften i fråga. Enligt de portugisiska myndigheterna har insamlingskostnaderna före slutet av 2005 fått återverkningar på hela produktionskedjan. Kommissionen konstaterar att i de två fakturor som tillhandhållits av de portugisiska myndigheterna tas faktiskt övervältringen av avgiften på grundval av lagdekret 2002 och lagdekret 2003 upp när det gäller ett av slakterierna i oktober 2002 och oktober 2003. De portugisiska myndigheternas påstående om att kostnaderna i enlighet med marknadslagarna har fått återverkningar på hela produktionskedjan har stöd i de dokument som lagts fram. Kommissionens slutsats av detta är att uppfödarna har burit de kostnader som sammanhänger med deras verksamhet och att de därför inte har fått någon individuell fördel.
(127)
Kommissionen konstaterar att uppfödarna har fått en fördel endast under perioden innan avgiften började tillämpas.
(128)
Mot bakgrund av ovanstående är kommissionens slutsats den att det finns en fördel när det gäller insamling, transport, bearbetning och destruktion av animaliska biprodukter till förmån för slakterier, slakteriföretag och importörer under alla perioder, med undantag för år 2003, och en fördel för uppfödare endast under perioden innan avgiften började tillämpas.
1.2 FÖRDELAR SOM FINANSIERATS MED HJÄLP AV STATLIGA MEDEL
(129)
Artikel 107.1 i EUF-fördraget gäller stöd som ges av en medlemsstat eller med hjälp av statliga medel. Åtgärden i fråga måste alltså kunna hänföras till staten och beviljas med hjälp av statliga medel.
(130)
I detta fall garanterades finansieringen av kostnaderna i samband med åtgärderna för insamling, bearbetning och destruktion av biprodukter av kött från däggdjur och fjäderfän under perioden 1999-oktober 2002 genom direkta intäkter till staten. Från och med oktober 2002 garanterades finansieringen genom intäkterna från en skatteliknande avgift som tillämpades på slakteriföretag, importörer av icke urbenat nöt- och griskött samt operatörer som bedriver handel inom gemenskapen, det vill säga de som handlar med eller tar emot icke urbenat nöt- och griskött.
(131)
De utbetalningar till tjänsteleverantörerna som garanterades genom direkta intäkter till staten utgör finansiella fördelar som getts med hjälp av statliga medel. Det faktum att denna offentliga tjänst finansierades med statliga medel från och med 1999 och innan avgiften började tillämpas 2002 innebär att de företag som utförde tjänsten i fråga mottog statliga medel för att täcka de utgifter som härrörde från denna tjänst.
(132)
De avgifter som tillämpades under perioden september 2002-november 2005 omfattas inte av EUF-fördragets bestämmelser om statligt stöd, med undantag för om de utgör stödets finansieringsmetod och alltså är en del av åtgärden (39).
(133)
Alla avgifter har betalats till INGA genom förfarandet för omvänd betalningsskyldighet. Avgifterna från operatörerna utgjorde INGA:s intäkter och betalades direkt till organet.
(134)
För att en avgift ska anses utgöra en del av en stödåtgärd krävs att avgiften enligt relevanta bindande nationella bestämmelser är avsedd att finansiera stödåtgärden (40).
(135)
Eftersom avgifterna utgjorde INGA:s intäkter och betalades direkt till organet anser kommissionen att avgiften var en del av stödåtgärden.
(136)
Vad beträffar frågan om huruvida intäkterna från de skatteliknande avgifterna i detta fall ska anses utgöra statliga medel är det viktigt att notera att det för statliga medel inte ska göras åtskillnad mellan de fall där stödet beviljas direkt av staten och stöd som ges genom offentliga organ eller privata organ som har utsetts eller upprättats av denna stat. Enligt domstolens dom av den 15 juli 2004 i Pearle-målet (41) ska obligatoriska avgifter som samlas in av ett förmedlande organ från alla företag inom en yrkessektor inte betraktas som statliga medel om följande fyra villkor är uppfyllda:
a)
Den bedömda åtgärden ska vara inrättad av en yrkesorganisation som företräder företagen och de anställda inom en yrkessektor och som inte fungerar som ett instrument för genomförandet av åtgärder som fastställts av staten.
b)
Syftena med den berörda åtgärden ska vara helt finansierade genom avgifter från företagen inom sektorn.
c)
Finansieringsmetoden och avgifternas andel eller belopp ska beslutas inom sektorns yrkesorganisation av företrädare för arbetsgivarna och de anställda, utan statlig medverkan.
d)
Avgifterna ska användas för att finansiera åtgärden, utan att staten ska kunna ingripa.
(137)
På grundval av de uppgifter som är tillgängliga framgår det att det första villkoret i Pearle-domen inte är uppfyllt eftersom åtgärden har inrättats genom ett lagdekret i avsikt att genomföra en åtgärd som fastställts av staten för att bekämpa BSE.
(138)
Inte heller det tredje och det fjärde villkoret är uppfyllda, eftersom finansieringsmetoden är reglerad i ovannämnda lagdekret. De portugisiska myndigheterna har följaktligen möjlighet att ingripa i fastställandet av åtgärdens finansieringsmetoder.
(139)
Eftersom inte alla villkor i Pearle-domen är uppfyllda och det framgår att staten har en avgörande kontroll över stödåtgärdens finansieringsmetoder anser kommissionen att intäkterna från de skatteliknande avgifterna i praktiken utgjorde statliga medel som kan hänföras till staten.
1.3 SNEDVRIDNING AV KONKURRENSEN/PÅVERKAN PÅ HANDELN
(140)
I enlighet med domstolens rättspraxis ska förstärkningen av ett företags konkurrensställning till följd av beviljandet av ett statligt stöd generellt anses utgöra en snedvridning av konkurrensen i förhållande till andra konkurrerande företag som inte mottar detta stöd (42).
(141)
Åtgärden kan ha påverkat Portugals ställning inom köttsektorn (43). Eftersom de portugisiska företagen är verksamma på en mycket konkurrensutsatt internationell marknad är det en åtgärd som snedvrider eller hotar att snedvrida konkurrensen. Åtgärden kan dessutom påverka handeln mellan medlemsstaterna.
(142)
De portugisiska myndigheterna har anfört att på grund av embargot mot leveranser av bland annat levande nötkreatur samt produkter som består av eller innehåller kött- och benmjöl förekom ingen handel, vilket skulle betyda att det inte kunde finnas någon snedvridning av konkurrensen.
(143)
I detta sammanhang är det lämpligt att erinra om att enligt rättspraxis (44) kan ett stöd påverka handeln mellan medlemsstaterna och snedvrida konkurrensen även om det stödmottagande företaget, som konkurrerar med företag i andra medlemsstater, inte självt deltar i den gränsöverskridande verksamheten. När en medlemsstat beviljar stöd till ett företag kan nämligen det inhemska utbudet upprätthållas eller öka på grund av detta, vilket leder till att möjligheterna för företag i andra medlemsstater att erbjuda sina tjänster till denna medlemsstats marknad minskar.
(144)
Under dessa omständigheter anser kommissionen att det faktum att leveranserna av ovannämnda produkter från Portugal till andra medlemsstater var förbjudna inte inverkar på det faktum att stödet kan snedvrida konkurrensen och påverka handeln.
1.4 SLUTSATSER
(145)
Kommissionen bedömer att den åtgärd som inrättats genom lagdekret 1998, lagdekret 2002 och lagdekret 2003 rörande insamling, transport, bearbetning och destruktion av animaliska biprodukter utgör statligt stöd till förmån för slakterier, slakteriföretag och importörer under tillämpningsperioden för lagdekret 1998 och fram till dess att den övergångsordning som inrättades genom lagdekret 2003 upphörde att gälla, med undantag för år 2003 för vilket de portugisiska myndigheterna har kunnat visa att det inte fanns någon fördel.
(146)
När det gäller uppfödarna anser kommissionen att åtgärden utgör ett statligt stöd som omfattas av artikel 107.1 för perioden innan avgiften började tillämpas.
(147)
När det gäller de företag som tillhandahöll tjänsterna drar kommissionen den slutsatsen att under perioden från ikraftträdandet av lagdekret 1998 och till år 2005, då den övergångsordning som inrättades genom lagdekret 2003 upphörde att gälla, kan förekomsten av statligt stöd inte uteslutas.
2. STÖDETS OLAGLIGHET
(148)
Kommissionen konstaterar att Portugal inte har anmält de stödåtgärder som har beviljats sedan 1999, eller de ordningar som föreskrivs i lagdekret 2002 och lagdekret 2003, i enlighet med artikel 108.3 i EUF-fördraget. I artikel 1 f i rådets förordning (EG) nr 659/1999 definieras olagligt stöd som ett nytt stöd som införs i strid med artikel 93.3 i fördraget.
(149)
Eftersom de åtgärder som genomförts av Portugal innehåller inslag av statligt stöd rör det sig om nya stöd som inte anmälts till kommissionen och som därför är olagliga i den mening som avses i EUF-fördraget.
(150)
Granskningen av det eventuella stödets förenlighet kommer att göras i två delar. I en första del kommer kommissionen att granska förenligheten hos det stöd som beviljats de företag som tillhandahållit tjänsterna, och i en andra del kommer den att granska förenligheten hos det eventuella stöd som beviljats slakteriföretag och styckningsanläggningar, importörer och operatörer som bedriver handel inom gemenskapen i den berörda sektorn samt uppfödare.
(151)
Eftersom det rör sig om ett stöd som finansierats med hjälp av en skatteliknande avgift från och med år 2002 måste såväl de finansierade insatserna, det vill säga stödet, som finansieringen av dessa omfattas av kommissionens granskning, eftersom finansieringen var en del av stödåtgärden. När ett stöds finansieringsmetod, genom bland annat obligatoriska avgifter, är en del av stödåtgärden måste kommissionens granskning av denna åtgärd enligt domstolens rättspraxis beakta denna finansieringsmetod (45). I enlighet med vad som visas i punkt 135 i detta beslut ska stödets finansieringsmetod anses vara en del av stödåtgärden.
3. BEDÖMNING AV STÖDÅTGÄRDERNAS FÖRENLIGHET
3.1 ANALYS MOT BAKGRUND AV DE TILLÄMPLIGA BESTÄMMELSERNA OM ICKE ANMÄLDA STÖD
3.1.1 Stöd till förmån för företag som tillhandahåller tjänster
a) Stödets förenlighet enligt artikel 106.2 i EUF-fördraget
(152)
Det finns undantag från det förbud som anges i artikel 107.1 i EUF-fördraget.
(153)
Det framgår av domstolens rättspraxis att ersättningar för offentliga tjänster inte utgör statligt stöd i den mening som avses i artikel 107.1 i EUF-fördraget om de uppfyller vissa villkor (se skäl 89 i detta beslut). Om de inte uppfyller dessa villkor och om de allmänna kriterierna för tillämpligheten av artikel 107.1 i fördraget uppfylls, utgör emellertid dessa ersättningar statligt stöd. Ersättningarna kan dock ändå förklaras förenliga med EUF-fördraget med tillämpning av artikel 106.2 i EUF-fördraget om de är nödvändiga för att tillhandahålla tjänster av allmänt ekonomiskt intresse och om de inte påverkar utvecklingen av handeln i en omfattning som strider mot unionens intresse. Kommissionen har specificerat de villkor som måste vara uppfyllda för att detta ska uppnås. Redan i sitt meddelande Tjänster i allmänhetens intresse i Europa från 2001 (46) angav kommissionen att det är viktigt att garantera att inskränkningar i principerna i EG-fördraget, i synnerhet i fråga om konkurrenspolitiken och friheterna inom den inre marknaden, inte får vara större än vad som är absolut nödvändigt för att en tjänst i allmänhetens intresse ska bli utförd. Detta innebär bland annat att ersättningen inte får vara högre än de nettomerkostnader som uppkommer på grund av det uppdrag som anförtrotts det berörda företaget. Kommissionen har dessutom ytterligare specificerat dessa villkor i Gemenskapens rambestämmelser för statligt stöd i form av ersättning för offentliga tjänster (47) och i sitt beslut av den 28 november 2005 om tillämpningen av artikel 86.2 i EG-fördraget (48). När det gäller ersättningens beräkning har kommissionen fastställt att ersättningen inte får vara större än vad som är nödvändigt för att täcka de kostnader som har orsakats av fullgörandet av skyldigheterna i samband med tillhandahållandet av offentliga tjänster, med hänsyn till intäkterna i samband med detta och till en rimlig vinst för att fullgöra dessa skyldigheter. Den rimliga vinsten kan bland annat omfatta hela eller delar av den produktivitetsökning som företagen uppnår under en överenskommen begränsad period utan att det minskar den tjänstekvalitet som staten har fastställt.
(154)
Enligt punkt 18 i Gemenskapens rambestämmelser för statligt stöd i form av ersättning för offentliga tjänster avses med rimlig vinst en kapitalavkastning som tar hänsyn till den eventuella risk som företaget utsätter sig för på grund av medlemsstatens ingripande. Detta gäller särskilt om staten beviljar exklusiva eller särskilda rättigheter. I regel får avkastningen inte vara högre än den genomsnittliga avkastningen i den berörda sektorn under de senaste åren. I sektorer där det inte finns något företag som är jämförbart med det företag som anförtrotts tillhandahållandet av tjänsten av allmänt ekonomiskt intresse kan det företaget jämföras med företag i andra medlemsstater eller, vid behov, med företag i andra sektorer, under förutsättning att varje sektors särdrag beaktas. För att fastställa vad som utgör en rimlig vinst kan medlemsstaten införa incitamentskriterier som bland annat är relaterade till kvaliteten på den tjänst som tillhandahållits och produktivitetsökningar.
(155)
I enlighet med vad som redovisas i skäl 99 och följande i detta beslut kan kommissionen på grundval av de upplysningar som lämnats av de portugisiska myndigheter inte dra slutsatsen att ersättningen hade beräknats med hänsyn till en rimlig vinst som inte översteg den genomsnittliga avgiften i sektorn. Kommissionen har flera gånger bett de portugisiska myndigheterna att lämna in alla uppgifter som krävs för att kunna fastställa om villkoren för undantaget för statligt stöd som beviljas i form av en tjänst av allmänt ekonomiskt intresse är uppfyllda i detta fall. I de uppgifter som lämnats av de portugisiska myndigheterna nämns faktiskt ingenting om att en jämförelse med andra företag har gjorts för att fastställa den genomsnittliga avgift som konstaterats inom den berörda sektorn.
(156)
Kommissionen kan följaktligen inte dra slutsatsen att stödet till förmån för tjänsteleverantörerna är förenligt i den mening som avses i artikel 106.2 i EUF-fördraget.
b) Stödets förenlighet enligt artikel 107.3 i EUF-fördraget
(157)
Enligt artikel 107.3 c i EUF-fördraget kan stöd för att underlätta utveckling av vissa näringsverksamheter eller vissa regioner anses vara förenligt med den inre marknaden, när det inte påverkar handeln i negativ riktning i en omfattning som strider mot det gemensamma intresset. För att kunna omfattas av det undantag som avses i nämnda punkt måste stöden bidra till utvecklingen av sektorn i fråga.
(158)
I detta fall anger de portugisiska myndigheterna att de har stått för alla kostnader i samband med insamling, bearbetning och destruktion av biprodukter av kött från däggdjur och fjäderfän sedan 1999. Sedan oktober 2002 har finansieringen av kostnaderna i samband med samma åtgärder för insamling, transport, bearbetning och destruktion av biprodukter av kött från däggdjur och fjäderfän garanterats genom intäkterna från en avgift som tagits ut från slakteriföretag, importörer av icke urbenat nöt- och griskött samt från operatörer som bedriver handel inom gemenskapen, det vill säga de som handlar med eller tar emot icke urbenat nöt- och griskött, om de inte själva tagit på sig ansvaret för dessa åtgärder.
(159)
Enligt punkt 23.3 i Gemenskapens riktlinjer för statligt stöd till jordbrukssektorn för perioden 2000-2006 (49) (nedan kallade riktlinjerna för jordbrukssektorn) och Kommissionens tillkännagivande om vilka regler som är tillämpliga för att avgöra om ett statligt stöd är olagligt (50), måste allt stöd som är olagligt i den mening som avses i artikel 1 f i förordning (EG) nr 659/1999 bedömas i enlighet med de bestämmelser och riktlinjer som gällde när stödet beviljades. År 2002 antog kommissionen Gemenskapens riktlinjer för statligt stöd när det gäller TSE-test, döda djur och slaktavfall (nedan kallade TSE-riktlinjerna). De riktlinjerna var tillämpliga från den 1 januari 2003 till den 31 december 2006 (51). I punkt 44 i TSE-riktlinjerna föreskrivs ett undantag från principen om att olagligt stöd måste bedömas i enlighet med de bestämmelser som gällde när stödet beviljades för fall som gäller bland annat slaktavfall. Enligt punkt 47 i TSE-riktlinjerna kommer kommissionen att tillämpa de principer som grundar sig på punkt 11.4 i riktlinjerna för jordbrukssektorn på det olagliga stöd som avser slaktavfall och som beviljades före utgången av 2002. Punkt 47 i TSE-riktlinjerna utgör följaktligen den relevanta rättsliga grunden för bedömningen av det stöd som beviljades från och med år 1999.
(160)
I enlighet med punkt 194 c i Gemenskapens riktlinjer för statligt stöd till jordbruk och skogsbruk 2007-2013 tillämpar kommissionen sedan ikraftträdandet av de riktlinjerna den 1 januari 2007 inte längre TSE-riktlinjerna, med undantag för de statliga stöd som beviljats före den 1 januari 2007 och som avses i punkt 43 och följande i de riktlinjerna. Följaktligen är det punkt 47 och följande i TSE-riktlinjerna som är de tillämpliga bestämmelserna för olagligt stöd avseende slakteriavfall från och med den 1 januari 2003.
(161)
I punkt 47 i TSE-riktlinjerna föreskrivs en rad bestämmelser rörande slaktavfall.
(162)
Enligt punkt 47 i TSE-riktlinjerna har när det gäller slaktavfall ett antal beslut i enskilda ärenden fattats av kommissionen sedan januari 2001 om att godkänna statligt stöd upp till 100 procent av kostnaderna för bortskaffande av specificerat riskmaterial, kött- och benmjöl samt foder som innehåller sådana produkter som måste bortskaffas som en följd av ny gemenskapslagstiftning om transmissibel spongiform encefalopati (TSE). Dessa beslut grundades särskilt på punkt 11.4 i riktlinjerna för jordbrukssektorn, med hänsyn till den kortvariga karaktären hos dessa stöd och till behovet att på lång sikt respektera principen om att förorenaren ska betala. Kommissionen har i undantagsfall accepterat att sådant statligt stöd också beviljas andra aktörer än de som är verksamma inom uppfödningen av levande djur, till exempel slakterier. För olagligt stöd som beviljats före utgången av 2002 för jämförbara kostnader i anslutning till ny lagstiftning om TSE kommer kommissionen, om inte andra bestämmelser i gemenskapslagstiftningen lägger hinder i vägen, att tillämpa samma princip.
(163)
I punkt 47 i TSE-riktlinjerna påminner man om att kommissionen i undantagsfall har accepterat att sådant statligt stöd också beviljas andra aktörer än de som är verksamma inom uppfödningen av levande djur, till exempel slakterier. Kommissionen har tidigare beslutat att detta undantag även ska omfatta andra företag som utför uppgifter som har ett nära samband med produktionen av levande djur, till exempel hästslakterier.
(164)
Kommissionen har på grundval av punkt 11.4 i riktlinjerna för jordbrukssektorn tillåtit stöd för upp till 100 procent av de faktiska kostnader som uppstått för hälsokontroller, prover och andra kontrollåtgärder, inköp och administration av läkemedel och växtskyddsprodukter samt kostnader för att förstöra grödor enligt följande villkor:
-
Det finns ett lämpligt program på gemenskapsnivå eller på nationell eller regional nivå för att förebygga, kontrollera eller utrota den aktuella sjukdomen.
-
Sjukdomarna utgör en källa till oro för de offentliga myndigheterna.
-
Syftet med stödåtgärderna är förebyggande och/eller en ersättning.
-
Stödet är förenligt med gemenskapens veterinära och fytosanitära lagstiftning.
(165)
Enligt punkt 47 i TSE-riktlinjerna är även dessa principer tillämpliga.
(166)
BSE är en överförbar sjukdom som utgör ett hot mot människors hälsa. Det är en djursjukdom vars primärutbrott måste anmälas direkt till kommissionen och de andra medlemsstaterna (52). Syftet med stödåtgärden var att säkerställa att de nödvändiga skyddsåtgärderna rörande insamling, transport, bearbetning och destruktion genomfördes i enlighet med den gällande veterinära lagstiftningen under perioden 1999-2005 inom köttsektorn.
(167)
Kommissionen noterar i detta avseende att Portugal har angivit att den portugisiska staten stod för alla kostnader i samband med insamling, bearbetning och destruktion av biprodukter av kött från däggdjur och fjäderfän under perioden 1999-2002, med anledning av de nödåtgärder som kommissionen godkänt inom ramen för beslut 98/653/EG om förbud mot export av kött- och benmjöl från däggdjur. Kommissionen noterar även att embargoåtgärderna rörande nötkött från Portugal inte upphävdes förrän genom antagandet av förordning (EG) nr 1993/2004.
(168)
Kommissionen betonar dessutom att enligt punkterna 33 och 34 i TSE-riktlinjerna ska tjänsteleverantörerna väljas ut och betalas enligt marknadsmässiga principer på ett sätt som inte är diskriminerande (se skäl 21 och följande i detta beslut). Med hänsyn till hur brådskande det var att vidta åtgärderna kan kommissionen i detta fall acceptera att de portugisiska myndigheterna valde tjänsteleverantörer i enlighet med lagdekret nr 197/99 av den 8 juni 1999, som enligt de uppgifter som lämnats av de portugisiska myndigheterna är det nationella instrumentet för införlivande av direktiv 97/52/EG, utan att använda sig av förfaranden för offentlig upphandling (se punkt 24 i detta beslut).
(169)
Enligt de portugisiska myndigheterna antogs lagdekret 2002 för att beakta deras åtaganden inom ramen för rådets beslut 2000/766/EG, med iakttagande av principen om att förorenaren betalar (se skäl 65 och 66 i det här beslutet). De har bekräftat att medlen inte kunde omdirigeras till eventuell konkurrerande verksamhet som företagen skulle kunna ägna sig åt, eftersom den enda verksamhet som dessa företag faktiskt bedrev var insamling, bearbetning, transport och destruktion av animaliska biprodukter.
(170)
Kommissionen konstaterar dessutom att ansvaret för tjänsten och dess finansiering överfördes till operatörerna, med iakttagande av en övergångsperiod, genom det system som inrättades genom lagdekret 2003.
(171)
Med hänsyn till de speciella omständigheterna och den nödsituation som uppstått på grund av risken för spridning av BSE under perioden 1999-2004 och det faktum att det system som infördes genom lagdekret 2003 innehöll bestämmelser om en successiv överföring av ansvaret för och finansieringen av tjänsterna till sektorns operatörer, anser kommissionen att stödet kan betraktas som kortvarigt och att det på lång sikt beaktar principen om att förorenaren betalar.
(172)
Kommissionen kan följaktligen på grundval av de uppgifter som den förfogar över dra slutsatsen att det stöd som beviljades under perioden 1999-2002 kan omfattas av det undantag som föreskrivs i artikel 107.3 c i EUF-fördraget.
(173)
För det stöd som beviljades under perioden från 2003 till november 2005 anser kommissionen, med hänsyn till den nödsituation som rådde fram till slutet av 2004 och till det faktum att det system som infördes genom lagdekretet innehöll bestämmelser om en successiv överföring av ansvaret för och finansieringen av tjänsterna enligt vad som anges ovan, att stödet kan betraktas som förenligt och överensstämmande med punkt 47 i TSE-riktlinjerna förutsatt att det överensstämmer med de faktiska kostnaderna för de tjänster som erhölls.
(174)
De portugisiska myndigheterna har i enlighet med skäl 100 i detta beslut visat att stödet motsvarar tjänsteleverantörernas faktiska utgifter för tjänsternas tillhandahållande under perioden 1999-2005.
(175)
Följaktligen drar kommissionen på grundval av de uppgifter som den förfogar över slutsatsen att det stöd som under perioden 2003-november 2005 beviljades till tjänsteleverantörerna kan omfattas av det undantag som föreskrivs i artikel 107.3 c i EUF-fördraget.
3.1.2 Stöd till slakteriföretag och styckningsanläggningar, importörer och operatörer som inom gemenskapen bedriver handel inom sektorn samt uppfödare
(176)
Som kommissionen konstaterar i skäl 166 i detta beslut ledde risken för att BSE skulle sprida sig i Portugal under perioden 1999-2004 till särskilda omständigheter och en nödsituation. Med hänsyn till denna exceptionella situation och eftersom det system som infördes genom lagdekret 2003 innehöll bestämmelser om en successiv överföring av ansvaret för och finansieringen av tjänsterna till sektorns operatörer, anser kommissionen att stödet kan betraktas som kortvarigt och att det på lång sikt beaktar principen om att förorenaren betalar. I enlighet med sin tidigare praxis anser kommissionen i detta fall att stödet enligt punkt 47 i TSE-riktlinjerna i undantagsfall kunde beviljas till andra operatörer inom sektorn, bland annat slakteriföretag och styckningsanläggningar samt importörer och operatörer som inom gemenskapen bedriver handel inom sektorn.
(177)
Kommissionen har dessutom konstaterat att när det gäller de företag som tillhandahöll tjänsterna har stödet beviljats i enlighet med de principer som anges i punkt 47 i TSE-riktlinjerna.
(178)
När det gäller slakteriföretag och styckningsanläggningar, importörer och operatörer som bedriver handel inom sektorn kan kommissionen alltså konstatera att det stöd som beviljats kan omfattas av det undantag som anges i artikel 107.3 c i EUF-fördraget.
(179)
När det gäller uppfödarna har kommissionen dessutom dragit slutsatsen att stödet, med hänsyn till övervägandena i skäl 160 och följande i detta beslut, har beviljats i enlighet med de principer som anges i punkt 47 i TSE-riktlinjerna, vilket innebär att det kan omfattas av det undantag som anges i artikel 107.3 c i EUF-fördraget.
3.2 STÖDETS FINANSIERING
(180)
Sedan oktober 2002, det datum då lagdekret 2002 trädde i kraft, har finansieringen av kostnaderna för insamling, transport, bearbetning och destruktion av biprodukter av kött från däggdjur och fjäderfän säkerställts genom intäkterna från en skatteliknande avgift för slakteriföretag, importörer av icke urbenat nöt- och griskött samt operatörer som bedriver handel inom gemenskapen, det vill säga de som handlar med eller tar emot icke urbenat nöt- och griskött.
(181)
I enlighet med domstolens rättspraxis (53) anser kommissionen normalt att en finansiering av statligt stöd genom obligatoriska avgifter kan inverka på stödet genom en skyddseffekt som går längre än själva stödet. De aktuella avgifterna utgör otvivelaktigt obligatoriska avgifter. Kommissionen anser att en följd av denna rättspraxis är att stöd inte får finansieras genom skatteliknande avgifter som också belastar produkter som importeras från andra medlemsstater.
(182)
Med hänsyn till denna rättspraxis och till att åtgärden har beviljats med hjälp av statliga medel och följaktligen utgör statligt stöd i den mening som avses i artikel 107 i EUF-fördraget, måste det kontrolleras om åtgärden har en diskriminerande karaktär som strider mot artikel 110 i EUF-fördraget i den mån som produkterna från andra medlemsstater också omfattades av avgiftsskyldigheten.
(183)
De portugisiska myndigheterna har motiverat avgifterna för importerat icke urbenat kött med att dessa importerade produkter kunde omfattas av systemet på samma sätt som de nationella produkterna, eftersom förekomsten av icke urbenat kött innebar att det fanns biprodukter som omfattades av tjänsterna för insamling. transport, bearbetning och destruktion.
(184)
Enligt de uppgifter som kommissionen har tillgång till har avgifterna påförts slakteriföretag och importörer av hela och halva slaktkroppar samt andra icke urbenade delar av nötkreatur och svin (se artikel 2.2 i lagdekret 2002) för att säkerställa tjänsterna för insamling, transport, bearbetning och destruktion av biprodukter av kött från däggdjur och fjäderfän (artikel 1.1 i lagdekret 2002).
(185)
Dessa uppgifter ledde till att kommissionen tvivlade på om de avgifter som påfördes de avgiftsskyldiga motsvarade de tjänster som de mottog. Kommissionen hade konstaterat att det inte kunde uteslutas att det fanns ett potentiellt diskriminerande system gentemot importerade produkter från andra medlemsstater, för vilka det var nödvändigt att betala avgiften.
(186)
De portugisiska myndigheterna har i efterhand försäkrat att tjänsterna för insamling, transport, bearbetning och destruktion av biprodukter från fjäderfäkött inte finansierades med de avgifter som togs ut från slakteriföretag och importörer av hela eller halva slaktkroppar och andra icke urbenade delar av nötkreatur och svin. Tjänsterna finansierades i stället enligt bilaga 1 till lagdekret 2002 av de slakteriföretag för fjäderfän som inte främjade insamling, transport, bearbetning och destruktion av de biprodukter som skapades i samband med slakt av fjäderfän. Importörer eller operatörer som handlar med slaktkroppar av fjäderfä är befriade från avgiften med hänsyn till att huvuddelen av de fjäderfäprodukter som importeras inte ger upphov till biprodukter.
(187)
När det gäller importörer och operatörer som bedriver handel med hela eller halva slaktkroppar och andra icke urbenade delar av nötkreatur och svin har de portugisiska myndigheterna däremot verifierat att dessa icke urbenade importerade delar ger upphov till biprodukter.
(188)
Kommissionen bad redan vid föreläggandet om att lämna upplysningar och sedan även i samband med att det formella granskningsförfarandet inleddes de portugisiska myndigheterna att försäkra att de importerade produkterna kunde omfattas av systemet på samma sätt som de nationella produkterna och på så sätt bevisa genom sifferuppgifter att det under en given referensperiod hade funnits en penningmässig likvärdighet mellan de belopp som tagits ut för de icke urbenade produkterna av nöt- och griskött från andra medlemsstater och kostnaderna för de tjänster som de nationella produkterna var berättigade till med ensamrätt (se punkt 37 h i beslutet om att inleda det formella granskningsförfarandet).
(189)
De portugisiska myndigheterna har försäkrat att importerade icke urbenade delar var berättigade till tjänsterna för insamling, transport, bearbetning och destruktion av biprodukter av kött på samma sätt som de nationella produkterna, men de har inte tillhandahållit några exakta sifferuppgifter som överensstämmer med detta påstående.
(190)
Kommissionen kan följaktligen inte på grundval av de uppgifter som tillhandahållits dra slutsatsen att den avgift som infördes genom lagdekret 2002 och som togs ut på importerade produkter är likvärdig med det belopp som motsvarar de tjänster som de biprodukter som uppkommer genom dessa importerade produkter är berättigade till, och följaktligen att de importerade produkterna kunde vara berättigade till de tjänster som finansierades genom stödåtgärden i samma utsträckning som de nationella produkterna.
(191)
I kraft av artikel 3.2 i lagdekret 2003 är slakteriföretag, styckningsanläggningar, kläckningsanläggningar och äggproduktindustrier skyldiga att betala de avgifter som fastställs i bilaga 1 till lagdekret 2002, med undantag för de organ som omfattas av den alternativa ordning som föreskrivs i det dekretet och som ska betala de avgifter som föreskrivs i bilaga 2 fram till godkännandet av planen för destruktion av kategori 3-material. För kategori 1- och 2-material var de skyldiga att före planens godkännande betala 0,35 euro/kg för materialet (artikel 5.1 i lagdekret 2003).
(192)
När det gäller de ändringar av avgiftssystemet som införts genom lagdekret 2003 har kommissionen uppmanat de portugisiska myndigheterna att visa att de importerade produkterna har varit berättigade till tjänsterna i fråga i samma utsträckning som de nationella produkterna.
(193)
De portugisiska myndigheterna har bekräftat att den avgift som infördes genom lagdekret 2003 var baserad på de biprodukter som faktiskt uppkommit och att de importerade produkterna var berättigade till tjänsterna i samma utsträckning. Kommissionen konstaterar dock att de portugisiska myndigheterna inte har inkommit med några sifferuppgifter som stödjer dessa påståenden.
(194)
I brist på underlag kan kommissionen inte dra slutsatsen att den avgift som infördes genom lagdekret 2003 var likvärdig med de belopp som motsvarade de tjänster som de biprodukter som uppkom genom dessa importerade produkter var berättigade till, och följaktligen att de importerade produkterna kunde vara berättigade till de tjänster som finansierades genom stödåtgärder i samma utsträckning som de nationella produkterna.
(195)
Kommissionen konstaterar att det avgiftssystem som införts på grundval av lagdekret 2002 och av den övergångsordning som fastställs i artiklarna 3.2 och 5.2 i lagdekret 2003 inte är förenligt med artikel 110 i EUF-förordningen eftersom det är ett system som har en potentiellt diskriminerande effekt gentemot importerade produkter från andra medlemsstater, som också blir tvungna att betala avgiften.
VI. SLUTSATSER
(196)
Kommissionen beklagar att Portugal olagligen har beviljat stöd till förmån för insamling, transport, bearbetning och destruktion av slakteriavfall i strid med artikel 108.3 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt.
(197)
Stödåtgärderna till förmån för insamling, transport, bearbetning och destruktion av slakteriavfall uppfyller kraven i tillämpliga gemenskapsbestämmelser med avseende på stödmottagarna. Finansieringen av stödet genom det avgiftssystem som införts på grundval av lagdekret 2002 och den övergångsordning som fastställs genom artiklarna 3.2 och 5.2 i lagdekret nr 244/2003 är däremot inte förenlig med den inre marknaden på grund av den potentiellt diskriminerande effekten gentemot importerade produkter från andra medlemsstater, som också blir tvungna att betala avgiften.
(198)
Kommissionen anser att det är lämpligt att i detta fall anta ett villkorat beslut i enlighet med den möjlighet som anges i artikel 7.4 i förordning (EG) nr 659/1999, enligt vilken kommissionen får förena ett positivt beslut med villkor enligt vilka ett stöd kan anses förenligt med den gemensamma marknaden och fastställa skyldigheter för att göra det möjligt att övervaka att beslutet efterlevs.
(199)
För att gottgöra överträdelsen av artikel 110 i EUF-fördraget och retroaktivt undanröja den potentiella diskrimineringen bör Portugal inom en tidsfrist och enligt villkor som fastställs av kommissionen betala tillbaka den del av avgiften som har tagits ut på produkter från andra medlemsstater. När överträdelsen gottgjorts blir de berörda stöden förenliga med artikel 107 i EUF-fördraget.
(200)
Kommissionen fastställer de villkor som måste följas vid återbetalning. Portugal ska således till dem som har erlagt avgiften betala tillbaka den del av denna som har påförts produkter från andra medlemsstater från den dag då avgiften började tillämpas enligt lagdekret 2002 till och med den dag då avgiften senast tillämpades innan den övergångsordning som inrättades genom lagdekret 2003 upphörde att gälla. För detta syfte ska Portugal se till att följande villkor uppfylls:
-
De avgiftsskyldiga som har ansvarat för inbetalningen av avgiften får, om de kan tillhandahålla bevis för att avgiften har påförts produkter som importerats från andra medlemsstater, kräva återbetalning av en proportionell andel av intäkterna från den avgift som var avsedd att finansiera den del av stödet som uteslutande gynnat nationella produkter. Dessa krav på återbetalning ska lämnas in inom en tidsfrist som fastställs i enlighet med nationell rätt, men under alla omständigheter inom sex månader räknat från dagen för offentliggörandet av det här beslutet.
-
Portugal ska fastställa omfattningen av den eventuella diskriminering som förekommit mot importerade produkter. Portugal ska därför under en referensperiod göra en ekonomisk jämförelse mellan å ena sidan intäkterna från avgiften på nationella produkter och å andra sidan de fördelar som dessa produkter är ensamma om att få.
-
Återbetalning ska ske inom sex månader från och med den dag då ansökan lämnas in.
-
De återbetalade beloppen ska uppdateras med räntan från och med den dag då avgifterna togs ut fram till den faktiska återbetalningen. Räntan ska beräknas på grundval av den referensräntesats som kommissionen fastställer med hjälp av metoden för fastställande av referens- och diskonteringsränta (54).
-
De portugisiska myndigheterna ska godta alla rimliga bevis från dem som erlagt avgiften som visar de erlagda belopp som har tagits ut på produkter från andra medlemsstater.
-
För rätten till återbetalning får inga andra villkor ställas, särskilt inte att avgiften inte får ha övervältrats.
-
Om den avgiftsskyldige inte ännu har betalat avgiften ska de portugisiska myndigheterna formellt avstå från att driva in den proportionella andel av denna som påförts produkter som importerats från andra medlemsstater för vilka det visats att den var avsedd att finansiera den del av stödet som uteslutande gynnat nationella produkter. De ska dessutom avstå från att driva in eventuell dröjsmålsränta.
-
Om kommissionen så begär ska Portugal lämna in en fullständig rapport som visar att återbetalningarna genomförts på ett tillfredsställande sätt.
-
Om en avgift för liknande ändamål har tagits ut i en annan medlemsstat för samma produkter som har påförts avgiften i Portugal, ska de portugisiska myndigheterna till de avgiftsskyldiga återbetala den del av avgiften som har tagits ut på produkterna från den andra medlemsstaten.
-
Portugal ska förbinda sig att underrätta alla potentiella avgiftsskyldiga om detta beslut.
HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
Artikel 1
Det statliga stöd som Portugal har genomfört på grundval av lagdekret nr 393-B/98 av den 4 december 1998 är förenligt med den inre marknaden.
Artikel 2
1. Det statliga stöd som Portugal har beviljat på grundval av lagdekret nr 197/2002 av den 25 september 2002 och den övergångsordning som fastställs i artikel 3.2 i lagdekret nr 244/2003 av den 7 oktober 2003 är förenligt med den inre marknaden. Detta gäller under förutsättning att Portugal till de avgiftsskyldiga betalar tillbaka den del av avgiften som har påförts produkter från andra medlemsstater från den dag då avgiften började tillämpas enligt lagdekret 2002 till och med det datum då avgiften senast tillämpades innan den övergångsordning som inrättades genom lagdekret 2003 upphörde att gälla.
2. För detta syfte ska Portugal se till att följande villkor uppfylls:
-
De avgiftsskyldiga som har ansvarat för inbetalningen av avgiften får, om de kan tillhandahålla bevis för att avgiften har påförts produkter som importerats från andra medlemsstater, kräva återbetalning av en proportionell andel av intäkterna från den avgift som var avsedd att finansiera den del av stödet som uteslutande gynnat nationella produkter. Dessa krav på återbetalning ska lämnas in inom en tidsfrist som fastställs i enlighet med nationell rätt, men under alla omständigheter inom sex månader räknat från dagen för offentliggörandet av det här beslutet.
-
Portugal ska fastställa omfattningen av den eventuella diskriminering som förekommit mot importerade produkter. Portugal ska därför under en referensperiod göra en ekonomisk jämförelse mellan å ena sidan de totala intäkterna från avgiften på nationella produkter och å andra sidan de fördelar som dessa produkter är ensamma om att få.
-
Återbetalning ska ske inom sex månader från och med den dag då ansökan lämnas in.
-
De återbetalade beloppen ska uppdateras med räntan från och med den dag då avgiften togs ut fram till den faktiska återbetalningen. Räntan ska beräknas på grundval av den referensräntesats som kommissionen fastställer med hjälp av metoden för fastställande av referens- och diskonteringsränta (55).
-
De portugisiska myndigheterna ska godta alla rimliga bevis från dem som erlagt avgiften som visar de avgiftsbelopp som har betalats för produkter från andra medlemsstater.
-
För rätten till återbetalning får inga andra villkor ställas, särskilt inte att avgiften inte får ha övervältrats.
-
Om den avgiftsskyldige inte ännu har betalat avgiften ska de portugisiska myndigheterna formellt avstå från att driva in den proportionella andel av denna som påförts produkter som importerats från andra medlemsstater för vilken det visats att den var avsedd att finansiera den del av stödet som uteslutande gynnat nationella produkter. De ska dessutom avstå från att driva in eventuell dröjsmålsränta.
-
Om kommissionen så begär ska Portugal lämna in en fullständig rapport som visar att återbetalningarna genomförts på ett tillfredsställande sätt.
-
Om en avgift för liknande ändamål har tagits ut i en annan medlemsstat för samma produkter som har påförts avgiften i Portugal, ska de portugisiska myndigheterna till de avgiftsskyldiga återbetala den del av avgiften som har tagits ut på produkterna från den andra medlemsstaten.
-
Portugal ska förbinda sig att underrätta alla potentiella avgiftsskyldiga om detta beslut.
Artikel 3
Portugal ska inom två månader från delgivningen av detta beslut underrätta kommissionen om vilka åtgärder som har vidtagits för att följa detta beslut.
Artikel 4
Detta beslut riktar sig till Republiken Portugal.
Utfärdat i Bryssel den 13 juli 2011.