РЕГЛАМЕНТ (ЕС) № 578/2010 НА КОМИСИЯТА
от 29 юни 2010 година
за прилагане на Регламент (ЕО) № 1216/2009 на Съвета относно режима на възстановяванията при износ за определени селскостопански продукти, изнасяни под формата на стоки, които не са включени в приложение I към Договора, и относно критериите за определяне на размера на тези възстановявания
ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз,
като взе предвид Регламент (ЕО) № 1216/2009 на Съвета от 30 ноември 2009 г. за определяне на търговския режим, приложим за някои стоки, получени от преработката на селскостопански продукти (1), и по-специално член 8, параграф 3, първа алинея от него,
като има предвид, че:
(1)
Регламент (ЕО) № 1043/2005 на Комисията от 30 юни 2005 г. за прилагане на Регламент (ЕО) № 3448/93 на Съвета относно системата за възстановяване на средства при износа на някои селскостопански продукти, изнасяни под формата на стоки, които не са включени в приложение I към Договора, както и на критериите за определяне размера на такова възстановяване (2), е бил съществено изменян няколко пъти. Тъй като отново са необходими изменения, той следва да бъде заменен.
(2)
В Регламент (ЕО) № 1234/2007 на Съвета от 22 октомври 2007 г. за установяване на обща организация на селскостопанските пазари и относно специфични разпоредби за някои земеделски продукти („Общ регламент за ООП“) (3) е предвидено в степента, в която това е необходимо, за да се даде възможност определени селскостопански продукти да бъдат изнасяни под формата на определени преработени стоки, които не са включени в приложение I към Договора, на базата на котировките или цените на тези продукти на световните пазари, разликата между тези котировки или цени и цените в Съюза да може да бъде възстановявана при износ. Поради това възстановяванията за всички тези селскостопански продукти, изнасяни под формата на стоки, които не са включени в приложение I към Договора, следва да подлежат на общи правила.
(3)
За гарантиране на еднаквото прилагане на разпоредбите от Регламент (ЕО) № 1234/2007, касаещи възстановяванията при износ, възстановяването не следва да се предоставя за стоки от трети държави, използвани за производството на стоки, които се изнасят, след като са били в свободно обращение в Съюза.
(4)
Възстановяванията при износ следва да се изплащат за стоки, които са получени директно от основни продукти, от продукти, получени в резултат на преработката на основни продукти, и от продукти, приравнени към една от тези категории. За всеки един от тези случаи следва да се установи методът за определяне на размера на възстановяването при износ.
(5)
Регламент (ЕО) № 612/2009 на Комисията от 7 юли 2009 г. за установяване на общи подробни правила за прилагане на режима на възстановяванията при износ на земеделски продукти (4) и Регламент (ЕИО) № 2220/85 на Комисията от 22 юли 1985 г. за определяне на общи подробни правила за прилагане на системата от гаранции за селскостопанските продукти (5) се прилагат като цяло за стоките, които не са включени в приложение I към Договора. Затова е необходимо да се уточни начинът, по който някои разпоредби от тези регламенти се прилагат.
(6)
В съответствие с Регламент (ЕО) № 1670/2006 на Комисията от 10 ноември 2006 г. за определяне на някои подробни правила за прилагане на Регламент (ЕО) № 1784/2003 на Съвета във връзка с определянето и предоставянето на коригирани възстановявания по отношение на зърнени култури, изнасяни под формата на някои спиртни напитки (6), ставката на възстановяването при износ трябва да бъде тази, която се прилага в деня, в който зърнените култури са поставени под контрол за производството на спиртни напитки. Поради това поставянето на зърнените култури под митнически контрол за производството на спиртни напитки, посочени в член 2 от Регламент (ЕО) № 1670/2006, следва да се счита за равностойно на износ за целите на възстановяванията при износ.
(7)
Счита се, че спиртните напитки не са така чувствителни спрямо цените на използваните за производството им селскостопански продукти, както останалите стоки. Въпреки това в протокол 19 към Акта за присъединяване на Обединеното кралство, Ирландия и Дания е предвидено да се вземе решение за необходимите мерки, които да улеснят използването на зърнени култури от Съюза в производството на спиртни напитки, получавани от такива култури.
(8)
Много стоки, произвеждани от предприятията при ясно определени технически условия и с постоянни характеристики и качество, са предмет на редовен износ. За улеснение на формалностите при износ за подобни стоки следва да се приеме опростена процедура, при която производителят да представя на компетентните органи счетената от тях за необходима информация за условията на производството на стоките. Когато количествата на селскостопанските продукти, които действително са използвани в производството на изнесените стоки, са регистрирани от компетентните органи, следва да се включи разпоредба за ежегодно потвърждение на тази регистрация, за да се намалят рисковете, свързани с непредставянето на информацията за промените в тези количества.
(9)
Много селскостопански продукти са зависими от променливи природни и сезонни условия. В резултат на това съдържанието на селскостопански продукти в изнасяните стоки може да варира. Поради тази причина размерът на възстановяването следва да се определя на базата на действително използваното за производството на изнасяните стоки количество селскостопански продукти. Въпреки това за улеснение на административните дейности размерът на възстановяването за определени стоки с опростен и относително постоянен състав следва да се определя на базата на фиксирани количества на селскостопански продукти.
(10)
За да отговарят на условията за възстановяване, използваните селскостопански продукти и, по-специално, произведените от такива продукти стоки трябва да бъдат изнесени. Всяко изключение от това правило следва да се тълкува рестриктивно. Въпреки това по време на процеса на производството на стоките производителите могат да понесат загуби на суровини, за които са заплатени цените на Съюза, докато загубите, понесени от установените извън Съюза производители, са ограничени до цените на тези суровини на световните пазари. В допълнение към това в процеса на производството се получават и някои странични продукти, които се различават значително като стойност от главните продукти. В някои случаи тези странични продукти могат да бъдат използвани само като храна за животни. Поради това е необходимо да се установят общи правила за определяне на концепцията за количеството продукти, действително използвани в процеса на производството на продуктите за износ.
(11)
За целите на член 8, параграф 3, втора алинея от Регламент (ЕО) № 1216/2009 е необходимо да се предвиди, че възстановяванията за основни продукти, изнасяни под формата на стоки, които не са включени в приложение I, се определят за същия период като този за селскостопанските продукти, изнасяни в непреработен вид. Необходимо е обаче да се предвиди възможност за дерогация от това правило при обстоятелства на смущения на пазара, които трябва да бъдат определени в съответствие с процедурата по член 16, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 1216/2009.
(12)
При определяне на ставката на възстановяването за основни или приравнени към тях продукти следва да се отчитат помощите или другите мерки със сходен ефект, които са приложими съгласно Регламент (ЕО) № 1234/2007.
(13)
За целите на определянето на възстановяванията при износ нишестето от картофи се приравнява към скорбялата от царевица. Въпреки това следва да се предвиди възможност да се определя специфична ставка на възстановяването при износ на нишесте от картофи при ситуации на пазара, при които цената му е значително по-ниска от тази на скорбялата от царевица.
(14)
В съответствие с член 162, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 1234/2007 възстановяванията, предоставени при износ на селскостопански продукти, включени в стоки, които не са обхванати от приложение I към Договора, не могат да надвишават възстановяванията, които биха били дължими за същите продукти при износ в непреработен вид. Това следва да се има предвид при установяване на ставките на възстановяването и при определяне на правилата за приравняването.
(15)
Някои стоки със сходни характеристики могат да са получени чрез различни техники от различни основни материали. От износителите следва да се изисква да определят естеството на основните материали и да направят определени заявления по отношение на производствения процес, когато подобна информация е необходима за определяне на правото на възстановяване или на съответната ставка на възстановяването, която следва да се прилага.
(16)
При изчисляване на количествата селскостопански продукти, които действително са използвани в случаите на производство на нишестета и скорбяла и някои сиропи от глюкоза и малтодекстрин, е целесъобразно да се отчита съдържанието на сухо вещество.
(17)
Следва да се предвиди възможност за диференциране на възстановяването за определени селскостопански продукти, изнасяни под формата на стоки, които не са включени в приложение I към Договора, в зависимост от местоназначението, когато търговското положение в световен план, специфичните изисквания на някои пазари или международните търговски споразумения го налагат.
(18)
С оглед на управлението на размерите на възстановяванията, които могат да бъдат предоставени в течение на една бюджетна година за определени селскостопански продукти, изнасяни под формата на стоки, които не са включени в приложение I към Договора, следва да се разреши определяне на различни ставки на възстановяването при износ, със или без предварително фиксиране на ставката на възстановяването на базата на развитието на пазара на Съюза и световните пазари.
(19)
Размерът на възстановяването, което може да бъде предоставено в рамките на дадена бюджетна година, е ограничен от международните ангажименти на Съюза. Следва да се направи възможен износът на стоки, които не са включени в приложение I към Договора, при предварително известни условия. По-специално следва да е възможно стопанските субекти да имат гаранция, че този износ е допустим за възстановявания в съответствие с ангажиментите на Съюза. Когато такава гаранция не може повече да бъде предоставена, износителите следва да бъдат информирани достатъчно рано. Издаването на удостоверения за възстановяване позволява да се проследяват заявленията за възстановяване и да се гарантира на титулярите, че те ще могат да се възползват от възстановяването до размера, за който е издадено удостоверението, при условие че отговарят на останалите условия за възстановяването, установени в правилата на Съюза.
(20)
Следва да се установят мерки за управлението на режима на удостоверенията за възстановяване. По-специално следва да се предвиди възможност за прилагане на редукционен коефициент в случаите, когато размерите, за които са подадени заявления за удостоверения за възстановяване, надхвърлят наличните суми. При определени обстоятелства следва да се предвиди възможност за временното преустановяване на издаването на удостоверения за възстановяване.
(21)
Удостоверенията за възстановяване служат за гарантиране на спазването на поетите от Съюза международни ангажименти. Също така те позволяват предварително да бъде фиксиран размерът на възстановяването, което може да бъде предоставяно за селскостопански продукти, използвани в производството на стоки, изнасяни за трети държави. Тази цел се различава в някои отношения от целите на лицензиите за износ, издавани за изнасяни в непреработен вид основни продукти, които са предмет на международни договорености с количествени ограничения. Поради тази причина е необходимо да се определи кои общи разпоредби, приложими за селскостопанските лицензии и сертификати, понастоящем установени с Регламент (ЕО) № 376/2008 на Комисията от 23 април 2008 г. за определяне на общи подробни правила за прилагане на режима на лицензии за внос и износ и сертификати за предварително фиксиране за селскостопанските продукти (7), не следва да се прилагат по отношение на удостоверенията за възстановяване.
(22)
В по-голямата си част ставките на възстановяването се определят или променят в четвъртък. Необходимо е да се намали опасността от подаването със спекулативна цел на заявления за предварително фиксиране по отношение на продукти. Поради това, когато заявлението за предварително фиксиране е подадено в четвъртък, то ще се счита за подадено на следващия работен ден.
(23)
Ставките на възстановяването за различни основни продукти, включени в стоки, които не са посочени в приложение I, следва да бъдат едновременно фиксирани предварително, за да се улесни функционирането на режима на възстановяванията при износ от страна на държавите-членки.
(24)
Възможно е да се подават заявления за удостоверения за суми, които са по-големи от онези, които могат да бъдат предоставени. Поради тази причина бюджетната година следва да се раздели на периоди така, че удостоверенията да могат да бъдат издавани както на стопанските субекти, които изнасят в края на бюджетната година, така и на онези, които изнасят в началото на бюджетната година. Когато е целесъобразно, за всички заявени суми през определен период от време следва да се приложи редукционен коефициент.
(25)
Ако заявленията за удостоверения за възстановяване, получени за отделен транш, са за по-малка сума, отколкото наличната сума за същия този транш, следва да се разреши на стопанските субекти да подават заявления за удостоверения за възстановяване на седмична база във връзка с оставащата налична сума за този транш.
(26)
Необходимо е да се определи как следва да се прилагат относно удостоверенията за възстановяване някои разпоредби на Регламент (ЕО) № 376/2008, свързани със сертификатите за предварително фиксиране на възстановяването при износ във връзка с тръжна процедура, публикувана в трета държава вносител.
(27)
Следва да бъдат определени условия за освобождаването на гаранцията, която се представя за удостоверенията за възстановяване. Тези условия следва да включват задълженията, които се считат за главно изискване и за които се представя гаранцията, както и доказателствата, които трябва да се представят за доказване на изпълнението на задълженията.
(28)
Повечето износители получават годишно под 100 000 EUR от възстановявания. Като цяло този износ е от незначително икономическо значение и представлява само малка част от общото количество възстановявания, предоставяни за селскостопански продукти, изнасяни под формата на стоки, които не са включени в приложение I към Договора. Поради това в тези случаи следва да се предвиди възможност за освобождаване на малките износители от изискването за представяне на удостоверение. В интерес на опростяването, при определени обстоятелства те следва да имат правото да използват удостоверенията за възстановяване, без да губят статута си на малък износител. Въпреки това, за да се избегне злоупотребата с тази възможност, е необходимо прилагането на това освобождаване да се ограничи само за държавата-членка, в която е установен малкият износител.
(29)
Следва да бъдат установени мерки за мониторинга, основани на принципа, че при всеки износ на стоки износителят декларира пред компетентните органи количествата продукти, използвани за производството на изнасяните стоки. Компетентните органи следва да предприемат считаните от тях за необходими мерки за проверка на точността на тези декларации.
(30)
Възможно е органите, които отговарят за проверката на декларацията на износителите, да не разполагат с достатъчно доказателства, за да могат да приемат декларацията за използваните количества, дори когато тя се базира на химически анализ. Вероятността от възникването на подобни ситуации е особено голяма, когато изнасяните стоки са произведени в държава-членка, различна от държавата-членка износител. Поради това компетентните органи на държавата-членка износител следва да могат да получат, ако е необходимо, директно от компетентните органи на другите държави-членки цялата информация, която последните са в състояние да получат за условията на производството на стоките.
(31)
След консултации с компетентните органи в държавата-членка, в която са произведени стоките, на стопанските субекти следва да се разреши да подават опростена декларация за използваните продукти под формата на обобщени количества от тези продукти, при условие че те водят подробен отчет на използваните продукти и го представят на разположение на тези органи.
(32)
Износителят не винаги знае точните количества на използваните селскостопански продукти, за които той може да иска възстановяване, особено когато той не е производителят. Поради това износителят не винаги може да декларира тези количества. С оглед на предходното е необходимо да се предвиди алтернативен метод за изчисляване на възстановяването, което съответният субект може да поиска, като той се ограничи до някои стоки на основата на техния химичен анализ и като се използва създадена за целта таблица.
(33)
В съответствие с член 28 от Регламент (ЕО) № 612/2009 не се предоставя възстановяване за продукти, които не са с добро и задоволително пазарно качество в деня на приемането на декларацията за износ. За да се гарантира, че това правило се прилага по еднакъв начин, следва да се внесе яснота, че за възстановяването за определени продукти от животински произход, обхванати от Регламент (ЕО) № 852/2004 на Европейския парламент и на Съвета от 29 април 2004 г. относно хигиената на храните (8) и от Регламент (ЕО) № 853/2004 на Европейския парламент и на Съвета от 29 април 2004 г. относно определяне на специфични хигиенни правила за храните от животински произход (9) и които са посочени в приложение II към настоящия регламент, тези продукти от животински произход следва да бъдат подготвени в съответствие с изискванията на тези регламенти и да са с необходимата здравна маркировка.
(34)
От основно значение е да се създаде възможност Комисията да извършва достатъчно добър мониторинг на мерките, приети по отношение на предоставените възстановявания при износ. Поради това компетентните органи на държавите-членки следва да предоставят на Комисията определена статистическа информация. Следва да се определят форматът и обхватът на тази информация.
(35)
В съответствие с член 12, параграфи 1 и 4 от Регламент (ЕО) № 612/2009 съставките, различни от захарните продукти, посочени в член 162, параграф 1, буква а), точка iii) и буква б) от Регламент (ЕО) № 1234/2007, за които може да бъде предоставено възстановяване при износ, трябва да бъдат с произход от Съюза. Поради това следва да се установят мерките за изпълнението на това изискване.
(36)
Обемът на заявленията, по отношение на които са предоставени възстановявания в съответствие с този регламент, е голям. Повечето стоки, за които се подават тези заявления, са произвеждани при ясно определени технически условия, имат постоянни характеристики и качество, редовно са изнасяни и имат производствени формули, които са били регистрирани и утвърдени от компетентните органи. Предвид тези обстоятелства и с оглед на опростяване на административните дейности при предоставяне на възстановяванията при износ съгласно настоящия регламент е целесъобразно да се приемат специални разпоредби, за да се предостави по-голяма гъвкавост за държавите-членки при прилагането на член 24 от Регламент (ЕО) № 612/2009, доколкото това се отнася до праговете, под които държавите-членки могат да освободят стопанските субекти от задължението за представяне на изискваното доказателство, с изключение на документа за транспорт.
(37)
Целесъобразно е да се осигури еднакво прилагане в рамките на Съюза на разпоредбите за възстановяванията за стоките, които не са включени в приложение I към Договора. За тази цел всяка държава-членка следва да информира Комисията за мерките за мониторинг, които се прилагат на нейна територия за различните видове изнасяни стоки.
(38)
Следва да се предвиди достатъчен период от време за преминаване от административните изисквания за удостоверенията за възстановяване по силата на Регламент (ЕО) № 1043/2005 към административните изисквания, предвидени в настоящия регламент. Следователно, настоящият регламент следва да се прилага за удостоверенията, за които са подадени заявления от първата дата на първия период за подаване на бюджетен период 2011 г. и да влезе в сила на тази дата.
(39)
Предвидените в настоящия регламент мерки са в съответствие със становището на Управителния комитет по хоризонталните въпроси, касаещи търговията с преработени селскостопански продукти, които не са включени в приложение I към Договора,
ПРИЕ НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
ГЛАВА I
ПРЕДМЕТ И ОПРЕДЕЛЕНИЯ
Член 1
1. С настоящия регламент се определят правилата за прилагане на Регламент (ЕО) № 1216/2009 относно режима на възстановяванията при износ, установен съгласно Регламент (ЕО) № 1234/2007.
Той се прилага за износа на основните продукти, на продуктите, получени от преработката на такива основни продукти, или на продуктите, приравнени към една от тези две категории съгласно член 3 от настоящия регламент, когато тези продукти се изнасят под формата на стоки, които не са включени в приложение I към Договора, но са посочени в части I-V от приложение ХХ към Регламент (ЕО) № 1234/2007 и в приложение II към настоящия регламент.
2. Възстановяването при износ съгласно параграф 1 не се предоставя за стоки, които са били допуснати за свободно обращение съгласно член 29 от Договора и са били реекспортирани.
За такива стоки не се предоставя възстановяване, когато се изнасят след преработка или когато са включени в други стоки.
3. С изключение на житните растения, не се предоставя възстановяване за продуктите, използвани за производството на алкохол, съдържащ се в спиртните напитки, посочени в приложение II и включени в код по КН 2208.
Член 2
1. За целите на настоящия регламент се прилагат следните определения:
а)
„бюджетен период“ означава периодът от 1 октомври на дадена година до 30 септември на следващата година;
б)
„бюджетна година“ означава периодът от 16 октомври на дадена година до 15 октомври на следващата година;
в)
„основни продукти“ означават продуктите, които са посочени в приложение I към настоящия регламент;
г)
„съставки“ означават основните продукти, продуктите, получени от преработката на такива основни продукти, или продуктите, приравнени към една от тези две категории, които са използвани в производството на стоките и са посочени в член 162, параграф 1, буква а), точки i), ii), iii), v) и vii) и буква б) от Регламент (ЕО) № 1234/2007;
д)
„стоки“ означават продуктите, които не са включени в приложение I към Договора, но които са посочени в части I-V от приложение ХХ към Регламент (ЕО) № 1234/2007 и в приложение II към настоящия регламент;
е)
„споразумението“ означава Споразумението за селското стопанство, сключено по време на Уругвайския кръг на многостранните търговски преговори;
ж)
„хранителна помощ“ означава операции за предоставяне на хранителни помощи, отговарящи на условията по член 10, параграф 4 от споразумението;
з)
„отпадъци“ означават продукти от производствения процес, чийто състав е отчетливо различен от този на действително изнасяните стоки и които не могат да бъдат пуснати на пазара;
и)
„странични продукти“ означават продуктите или стоките, получени в хода на производствения процес, чиито състав или характеристики са различни от тези на действително изнасяните стоки и които могат да бъдат пуснати на пазара;
й)
„загуби“ означават количествата продукти или стоки, получени в резултат на производствения процес от етапа, на който селскостопанските продукти се използват в непреработен вид в производството, които са различни от количествата на действително изнасяните стоки и от отпадъците и страничните продукти, и които не могат да бъдат пуснати на пазара.
2. За целите на букви з), и) и й) от параграф 1 продуктите, получени в хода на производствения процес, чийто състав е различен от този на действително изнасяните стоки, които се продават срещу заплащане, което покрива изключително само разходите по тяхното унищожаване, не се считат за пуснати на пазара.
За целите на буква й) от параграф 1 продуктите или стоките, получени в резултат на производствения процес, които могат да бъдат използвани единствено като храни за животни, независимо дали това става срещу заплащане, се приравняват на загуби.
Член 3
1. Нишестето от картофи, включено в код по КН 1108 13 00, получено директно от картофи, като се изключат вторичните продукти, се приравнява към продукта, получен от преработката на царевица.
2. Суроватката, включена в кодове по КН 0404 10 48 до 0404 10 62, неконцентрирана, дори замразена, се приравнява към суроватката на прах, включена в приложение I (наричана по-нататък „продуктова група 1“).
3. Следните продукти се приравняват към мляко на прах със съдържание на мазнини, което не надвишава 1,5 %, както са посочени в приложение I (наричани по-нататък „продуктова група 2“):
а)
мляко и млечни продукти, включени в кодове по КН 0403 10 11, 0403 90 51 и 0404 90 21, неконцентрирани, без прибавка на захар или други подсладители, дори замразени, с тегловно съдържание на млечни мазнини, непревишаващо 0,1 %;
б)
мляко и млечни продукти, включени в кодове по КН 0403 10 11, 0403 90 11 и 0404 90 21, на прах, гранули или в други твърди форми, без прибавка на захар или други подсладители, с тегловно съдържание на млечни мазнини, непревишаващо 1,5 %.
4. Следните продукти се приравняват към мляко на прах със съдържание на мазнини от 26 %, както са изброени в приложение I (наричани по-нататък „продуктова група 3“):
а)
мляко, сметана и млечни продукти, включени в кодове по КН 0403 10 11, 0403 10 13, 0403 90 51, 0403 90 53, 0404 90 21 и 0404 90 23, неконцентрирани, без прибавка на захар или други подсладители, дори замразени, с тегловно съдържание на млечни мазнини, превишаващо 0,1 %, но непревишаващо 6 %;
б)
мляко, сметана и млечни продукти, включени в кодове по КН 0403 10 11, 0403 10 13, 0403 10 19, 0403 90 13, 0403 90 19, 0404 90 23 и 0404 90 29, на прах, гранули или в други твърди форми, без прибавка на захар или други подсладители, с тегловно съдържание на млечни мазнини, превишаващо 1,5 %, но по-малко от 45 %.
5. Следните продукти се приравняват към продуктова група 6:
а)
мляко, сметана и млечни продукти, включени в кодове по КН 0403 10 19, 0403 90 59, 0404 90 23 и 0404 90 29, неконцентрирани, без прибавка на захар или други подсладители, с тегловно съдържание на млечни мазнини, превишаващо 6 %;
б)
мляко, сметана и млечни продукти, включени в кодове по КН 0403 10 19, 0403 90 19 и 0404 90 29, на прах, гранули или в други твърди форми, без прибавка на захар или други подсладители, с тегловно съдържание на млечни мазнини, което не е по-малко от 45 %;
в)
масло и други млечни мазнини с тегловно съдържание на млечни мазнини, различно от 82 %, но не по-малко от 62 %, включени в кодове по КН 0405 10, 0405 20 90, 0405 90 10, 0405 90 90.
6. Млякото, сметаната и млечните продукти, включени в кодове по КН 0403 10 11 до 0403 10 19, 0403 90 51 до 0403 90 59 и 0404 90 21 до 0404 90 29, концентрирани, различни от тези на прах, гранули или в други твърди форми, без прибавка на захар или други подсладители и с тегловно съдържание на мазнини, се приравняват към продуктова група 2, доколкото се касае за несъдържащата мазнини част на съдържанието на сухото вещество на съответния продукт. Когато се отнася за съдържащата млечни мазнини част на съответния продукт, той се приравнява към продуктова група 6.
Първа алинея се прилага също за сирене и извара.
7. Олющеният ориз, включен в код по КН 1006 20, и полубланшираният ориз, включен в кодове по КН 1006 30 21 до 1006 30 48, се приравнява към бланширания (избеления) ориз, включен в кодове по КН 1006 30 61 до 1006 30 98.
8. Следните продукти се приравняват към бяла захар, включена в код по КН 1701 99 10, когато се изнасят в непреработен вид и когато отговарят на условията за възстановяване, определени в Регламент (ЕО) № 1234/2007 и Регламент (ЕО) № 951/2006 на Комисията (10):
а)
сурова захар от захарно цвекло или захарна тръстика, включена в кодове по КН 1701 11 90 или 1701 12 90 и със съдържание в сухо състояние на най-малко 92 тегловни процента захароза, определено по поляриметричен метод;
б)
захар, включена в кодове по КН 1701 91 00 или 1701 99 90;
в)
продуктите, посочени в част III, буква в) от приложение I към Регламент (ЕО) № 1234/2007, с изключение на смесите, получени частично от използването на продукти, включени в част I от приложение I към Регламент (ЕО) № 1234/2007;
г)
продуктите, посочени в част III, букви г) и ж) от приложение I към Регламент (ЕО) № 1234/2007, с изключение на смесите, получени частично от използването на продукти, включени в приложение I към Регламент (ЕО) № 1234/2007.
Член 4
В допълнение към разпоредбите на настоящия регламент се прилагат и разпоредбите на Регламент (ЕО) № 612/2009 и Регламент (ЕИО) № 2220/85, освен когато член 39, параграф 4 и член 50 от настоящия регламент предвиждат друго.
ГЛАВА II
ВЪЗСТАНОВЯВАНИЯ ПРИ ИЗНОС
РАЗДЕЛ 1
Метод на изчисляване
Член 5
1. Размерът на възстановяването, предоставяно за количеството, определено съгласно раздел 2, за всеки от основните продукти, които са изнасяни под формата на същия вид стоки, се получава, като това количество се умножи по ставката на възстановяването за основния продукт, изчислена за единица тегло съгласно раздел 3.
2. Когато съгласно член 15, параграф 2 за даден основен продукт са определени различни ставки на възстановяването, за всяко от количествата от основния продукт, за които се прилага различна ставка на възстановяването, се изчислява отделен размер.
3. Когато стоки се използват за производството на изнасяните стоки, ставката на възстановяването, която трябва да се използва при изчисляване на размера за всеки от основните продукти, на размера за продуктите, получени от тяхната преработка, или на размера за продуктите, приравнени към една от тези две категории съгласно член 3, които са използвани за производството на изнасяните стоки, е ставката на възстановяването, която се прилага, когато първите стоки са изнесени в непреработен вид.
РАЗДЕЛ 2
Референтно количество
Член 6
Количеството на всеки от основните продукти, което се взема като база за изчисляването на размера на възстановяването по отношение на стоките, наричано по-нататък „референтното количество“, се определя съгласно членове 7, 8 и 9, освен в случаите, когато има позоваване на приложение III или когато се прилага член 47, параграф 2.
Член 7
В случай на използване на основен продукт в непреработен вид или на приравнен продукт референтното количество е действително използваното количество в производството на изнесените стоки, като се вземат под внимание коефициентите на превръщане, определени в приложение VII.
Член 8
1. В случай на използване на продукт, който е включен в член 1, параграф 1, буква а) и в част I от приложение I към Регламент (ЕО) № 1234/2007 или в член 1, параграф 1, буква б) и част II от приложение I към Регламент (ЕО) № 1234/2007, референтното количество е действително използваното количество в производството на изнасяните стоки, коригирано така, че да съответства на количество от основния продукт, като се прилагат коефициентите, определени в приложение V към настоящия регламент, когато за съответния продукт важи едно от следните условия:
а)
продуктът е получен от преработката на основен продукт или на продукт, приравнен към основния продукт;
б)
продуктът е приравнен към продукт, получен от преработката на основен продукт;
в)
продуктът е получен от преработката на продукт, приравнен към продукт, получен от преработката на основен продукт.
2. Чрез дерогация от параграф 1 референтното количество за спиртни напитки на основата на житни растения, включени в спиртните напитки с код по КН 2208, е 3,4 kg ечемик за обемен процент алкохол, добит от житни растения, за всеки хектолитър изнесена спиртна напитка.
Член 9
1. При спазване на разпоредбите на член 11 в случаите, когато се използва един от следващите продукти, референтното количество за всеки от основните продукти е равно на количеството, определено от компетентните органи съгласно член 45:
а)
продукт, който не е включен в приложение I към Договора, получен от преработката на продукт, посочен в член 7 или 8 от настоящия регламент;
б)
продукт, получен от смес или от преработката на няколко продукта от посочените в член 7 или 8, или на продукти от посочените в буква а) от настоящата алинея.
Референтното количество се определя на базата на количеството продукт, което действително е използвано за производството на изнасяните стоки.
За целите на изчисляването на това количество се прилагат коефициентите на превръщане, посочени в приложение VII, или специалните правила за изчисляване, съотношенията за еквивалентност и коефициентите по член 8.
2. Чрез дерогация от параграф 1 за спиртни напитки на основата на житни растения, включени в спиртните напитки с код по КН 2208, референтното количество е 3,4 kg ечемик за обемен процент алкохол, добит от житни растения, за всеки хектолитър изнесена спиртна напитка.
Член 10
1. За целите на членове 6 до 9 продуктите, използвани в непреработен вид за производството на изнасяните стоки, се считат за действително използвани.
2. Когато по време на един от етапите на производство на тези стоки даден основен продукт се преработва в друг по-сложен основен продукт и се използва на по-късен етап в производството, за действително използван се счита само последният основен продукт.
3. Количествата действително използвани продукти по смисъла на параграф 1 се определят за всеки вид изнасяна стока.
4. Чрез дерогация от параграфи 1, 2 и 3 в случаите на редовен износ на стоки, произвеждани от дадено предприятие при ясно определени технически условия и с постоянни характеристики и качество, по споразумение с компетентните органи тези количествата могат да бъдат определени от производствената формула на стоките или от средните количества продукт, използвани в продължение на определен период за производството на дадено количество от тези стоки. Така определените количества продукти трябва да останат като база за изчисленията до внасянето на евентуални изменения в условията, при които се произвеждат стоките.
Така определените количества на продуктите се потвърждават най-малко веднъж годишно, освен в случаите, когато е налице официално разрешение от страна на компетентния орган.
Член 11
1. По отношение на стоките, посочени в приложение III, референтното количество в килограми от основния продукт на 100 kg стоки трябва да отговаря на указаното в същото приложение срещу всяка от тези стоки.
Въпреки това в случаите на пресни макаронени изделия количествата на основните продукти, посочени в приложение III, се намаляват до едно еквивалентно количество сухи макаронени изделия, като за целта тези количества се умножават по процента на сухия екстракт на макаронените изделия и след това се разделят на 88.
2. Когато стоките по приложение III са произведени отчасти от продукти, за които изплащането на възстановяване при износ е предмет на разпоредбите на Регламент (ЕО) № 1234/2007, и отчасти от други продукти, референтното количество по отношение на първите продукти се определя съгласно членове 6 до 10.
Член 12
1. За целите на определянето на количествата действително използвани селскостопански продукти се прилагат параграфи 2 и 3.
2. Всички селскостопански продукти, използвани по смисъла на член 10, за които се дава право на възстановяване и които се губят в нормалния ход на производствения процес под формата на пара или дим или чрез превръщането им в невъзстановимо прахообразно състояние или в пепел, са допустими за възстановяване по отношение на всички използвани количества.
3. Което и да е количество стоки, което не е действително изнесено, не е допустимо за възстановяване по отношение на количествата на действително използваните селскостопански продукти.
Когато тези стоки имат същия състав като действително изнесените, може да се приложи pro rata намаление на количествата действително използвани за тяхното производство селскостопански продукти.
Член 13
1. Чрез дерогация от разпоредбите на член 12, параграф 3 загуби в размер на 2 % или по-малко в тегловно изражение, които са обичайни за производството на стоките, са допустими за предоставяне на възстановявания.
Прагът от 2 % се изчислява като частта от теглото на сухото вещество на всички използвани суровини, след като се извадят количествата, посочени в член 12, параграф 2, спрямо теглото на сухото вещество на действително изнесените стоки, или като се използва друг метод за изчисляване, подходящ с оглед на условията на производството на стоките.
2. Когато обичайните за производството на стоките загуби надхвърлят 2 %, загубите над тази стойност не са допустими за възстановявания по отношение на действително използваните количества селскостопански продукти. Въпреки това компетентните органи в държавите-членки могат да приемат по-големи загуби, ако те са счетени за обосновани. Държавите-членки уведомят Комисията за случаите, в които компетентните органи признават по-големите загуби, както и за аргументите за признаването им.
3. Допустими за предоставяне на възстановяване са количествата действително използвани селскостопански продукти, включени в отпадъците.
4. В случаите, когато се получават странични продукти, действително използваните селскостопански продукти се разпределят съответно спрямо изнесените стоки и страничните продукти.
РАЗДЕЛ 3
Ставки на възстановяването
Член 14
1. Ставката на възстановяването за основните продукти, посочени в приложение I към настоящия регламент и изнасяни под формата на стоки, които не са включени в приложение I към Договора, както е предвидено в член 164 от Регламент (ЕО) № 1234/2007, се фиксира от Комисията на 100 kg основен продукт за същия период като този за възстановяванията за продуктите, изнасяни в непреработен вид.
2. Чрез дерогация от параграф 1 възстановяването може да бъде фиксирано съобразно друг график, определен в съответствие с процедурата по член 16, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 1216/2009.
Член 15
1. Ставката на възстановяването се определя от Комисията с оглед на следното:
а)
средните разходи на предприятията от преработвателната промишленост за набавяне на основните продукти от пазара на Съюза и цените на световния пазар;
б)
нивото на възстановяването при износ на преработени селскостопански продукти, включени в приложение I към Договора, които са произведени при сходни условия;
в)
необходимостта да се осигурят равни условия на конкуренция между предприятията от тази промишленост, използващи продукти, които са произведени в рамките на Съюза, и тези, които използват продукти от трети държави по режима на активно усъвършенстване;
г)
от една страна, тенденциите по отношение на бюджетните разходи, а от друга - тенденциите относно пазарните цени за основните продукти в Съюза и на световния пазар;
д)
спазване на ограниченията, произтичащи от споразуменията, сключени съгласно член 218 от Договора.
2. При определяне на ставките на възстановяването се вземат предвид, когато е целесъобразно, помощите или другите мерки с еквивалентен ефект, прилагани във всички държави-членки, приложими по отношение на основните продукти или на приравнените продукти съгласно Регламент (ЕО) № 1234/2007.
3. Възстановяванията при износ на селскостопански продукти, включени в стоки, които не са обхванати от приложение I към Договора, не могат да надвишават възстановяванията, дължими за същите продукти при износ в непреработен вид.
Член 16
1. При нишесте от картофи, включено в код по КН 1108 13 00, ставката на възстановяването се определя отделно, в еквивалент на царевица, съгласно процедурата по член 195, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 1234/2007, като се прилагат критериите, посочени в член 15, параграф 1 от настоящия регламент. Използваните количества нишесте от картофи се превръщат в еквивалентно количество царевица съгласно член 8 от настоящия регламент.
2. При смеси с D-глюцитол (сорбитол), включени в кодове по КН 2905 44 и 3824 60, когато съответната страна не изготви декларацията по член 45 с информацията, изисквана по силата на член 48, параграф 1, буква г), или когато съответната страна не представи достатъчно документация в подкрепа на своята декларация, ставката на възстановяването за тези смеси е равна на определената за основния продукт, за който се прилага най-ниската ставка на възстановяването.
Член 17
1. Възстановяванията за скорбяла и нишесте, включени в кодове по КН 1108 11 00 до 1108 19 90, или за продуктите, посочени в част I, буква г) на приложение I към Регламент (ЕО) № 1234/2007, получени от преработката на тази скорбяла и нишесте, се отпуска само при представянето на декларация от доставчика на тези продукти, с която се удостоверява, че те са произведени директно от житни растения, картофи или ориз и е изключена всякаква употреба на вторични продукти в резултат на производството на други селскостопански продукти или стоки.
2. Декларацията по параграф 1 се прилага за всички доставки от същия производител до момента на нейното отменяне. Тя се проверява съгласно член 45.
Член 18
1. Когато съдържанието на сухото вещество на нишестето от картофи, приравнено към скорбялата от царевица по силата на член 3, параграф 1, е 80 % или повече, ставката на възстановяването при износ е равна на определената съгласно член 14. Когато съдържанието на сухото вещество е под 80 %, ставката на възстановяването се равнява на определената съгласно член 14, умножена по 1/80-та от действителния процент на сухото вещество.
За всички останали видове нишесте и скорбяла със съдържание на сухо вещество от 87 % или повече ставката на възстановяването при износ е равна на определената съгласно член 14. Когато съдържанието на сухото вещество е под 87 %, ставката на възстановяването е тази, която е определена съгласно член 14, умножена по 1/87-а от действителния процент на сухото вещество.
2. Когато съдържанието на сухото вещество в сиропите от глюкоза или малтодекстрин, включени в кодове по КН 1702 30 90, 1702 40 90, 1702 90 50 или 2106 90 55, е 78 % или повече, ставката на възстановяването при износ е равна на тази, която е определена съгласно член 14. Когато съдържанието на сухото вещество в тези сиропи е под 78 %, ставката на възстановяването е тази, която е определена съгласно член 14, умножена по 1/78-а от действителния процент на сухото вещество.
3. За целите на параграф 1 съдържанието на сухо вещество в нишестето и скорбялата се определя по метода, посочен в приложение IV към Регламент (ЕО) № 687/2008 на Комисията (11), а съдържанието на сухо вещество в сиропите от глюкоза или малтодекстрин се определя по метод 2, посочен в приложение II към Директива 79/796/ЕИО на Комисията (12), или по друг подходящ метод за анализ, който дава най-малкото същата сигурност.
4. При подаване на декларацията по член 45, заявителят декларира съдържанието на сухо вещество в използваното нишесте и скорбяла или сиропи от глюкоза или малтодекстрин.
Член 19
1. Възстановяванията за казеини, включени в код по КН 3501 10, на казеинати, включени в код по КН 3501 90 90, или на яйчен албумин, включен в кодове по КН 3502 11 90 и 3502 19 90, изнасяни в непреработен вид, могат да бъдат диференцирани според местоназначението, когато това се налага поради една от следните причини:
а)
ситуацията на световните пазари по отношение на търговията с тези стоки;
б)
специфичните изисквания на някои пазари;
в)
международни търговски споразумения.
2. Ставката на възстановяването за стоките, включени в кодове по КН 1902 11 00, 1902 19 и 1902 40 10, може да бъде диференцирана според местоназначението им.
3. Възстановяването може да варира според това, дали то е било предварително фиксирано съгласно член 26.
Член 20
1. Ставката на възстановяването е тази, която се прилага в деня, в който се изнасят стоките, с изключение на следните случаи:
а)
когато е подадено заявление съгласно член 26 за предварително фиксиране на ставката на възстановяването;
б)
когато е подадено заявление съгласно член 37, параграф 2 и ставката на възстановяването е предварително фиксирана в деня, когато е подадено заявлението за удостоверение за възстановяване.
2. Когато се прилага режимът на предварително фиксиране на ставката на възстановяването, за стоките, изнесени на по-късна дата в рамките на периода на валидност на удостоверението за възстановяване съгласно член 35, параграф 2, се прилага ставката, която е валидна в деня на подаване на заявлението за предварително фиксиране.
При преработени продукти от житни растения и ориз ставката на възстановяването се коригира, като се спазват същите правила както за предварителното фиксиране на възстановяванията за основни продукти, изнасяни в непреработен вид, но като се използват коефициентите на превръщане, определени в приложение V.
3. Извлеченията от удостоверения за възстановяване по смисъла на Регламент (ЕО) № 376/2008 не подлежат на предварително фиксиране отделно от удостоверенията, от които те са взети.
ГЛАВА III
УДОСТОВЕРЕНИЯ ЗА ВЪЗСТАНОВЯВАНЕ
РАЗДЕЛ 1
Общи разпоредби
Член 21
1. Държавите-членки издават на заявителите, независимо от мястото на установяването им в Съюза, удостоверения за възстановяване, които са валидни за цялата територия на Съюза.
Удостоверенията за възстановяване гарантират изплащането на възстановяването, при условие че са спазени условията, посочени в глава V. Тези условия могат да включват предварително фиксиране на ставката на възстановяването. Удостоверенията са валидни само в рамките на един бюджетен период.
2. Възстановяванията при износ на основни продукти под формата на стоки, включени в списъка на приложение II към настоящия регламент, или на житни растения, поставени под митнически контрол за производството на спиртни напитки, посочени в член 2 от Регламент (ЕО) № 1670/2006, се извършват срещу представено удостоверение за възстановяване, издадено съгласно член 24 от настоящия регламент.
Житните растения, посочени в първа алинея, се считат за изнесени.
Първа алинея не се прилага за доставките, посочени в член 4, параграф 1, втора алинея, трето тире и в член 33, параграф 1, член 37, параграф 1, член 41, параграф 1 и член 43, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 612/2009, нито за износа, посочен в глава IV от настоящия регламент.
3. За възстановяванията по режима на предварително фиксиране, предвиден в член 20, параграф 2, е необходимо да се представи удостоверение за възстановяване, показващо предварително фиксираната ставка на възстановяването.
Член 22
1. За посочените в настоящия регламент удостоверения за възстановяване се прилага Регламент (ЕО) № 376/2008.
2. Разпоредбите, предвидени в Регламент (ЕО) № 376/2008, за правата и задълженията, произтичащи от удостоверенията за възстановяване, изразени като количества, се прилагат mutatis mutandis за правата и задълженията, произтичащи от удостоверенията за възстановяване по настоящия регламент за сумите в евро, като се вземат под внимание разпоредбите по приложение VI към настоящия регламент.
3. Чрез дерогация от параграфи 1 и 2 от настоящия член, член 7, параграфи 2 и 4, членове 8, 11 и 13, член 17, параграф 1, членове 20, 23, 31, 32 и 34, член 35, параграф 6 и членове 41, 45, 46 и 48 от Регламент (ЕО) № 376/2008 не се прилагат за удостоверенията за възстановяване, посочени в настоящия регламент.
4. За целите на членове 39 и 40 от Регламент (ЕО) № 376/2008 срокът на валидност на удостоверенията, които са валидни до 30 септември, не може да бъде удължен.
В такива случаи за всички незаявени суми удостоверението се анулира поради непреодолима сила и съответната гаранция се освобождава.
Член 23
1. С изключение на заявленията за операции за предоставяне на хранителни помощи съгласно член 36, заявленията за удостоверения за възстановяване са валидни само когато е представена гаранция в размер на 10 % от стойността, за която се подава заявление при условията, предвидени в член 14 от Регламент (ЕО) № 376/2008.
2. Гаранцията се освобождава съгласно условията, предвидени в член 40 от настоящия регламент.
Член 24
1. Заявлението за удостоверение за възстановяване и самото удостоверение за възстановяване се изготвят на базата на образеца „Лицензия за износ или сертификат за предварително фиксиране“, определен в приложение I към Регламент (ЕО) № 376/2008, и в тях се посочва сумата в евро.
Тези документи се попълват съгласно указанията, дадени в приложение VI към настоящия регламент.
2. Когато заявителят не възнамерява да извършва износ от държава-членка, различна от тази, в която подава заявление за удостоверение за възстановяване, компетентният орган може да запази това удостоверение за възстановяване, по-специално в електронна форма. В този случай компетентният орган информира заявителя, че неговото удостоверение за възстановяване е регистрирано и му предоставя информацията, посочена на копието за титуляря на удостоверението за възстановяване, наричано по-нататък „копие № 1“. Копието на удостоверението за възстановяване, което е предназначено за издаващия орган, наричано по-нататък „копие № 2“, не се издава.
Компетентният орган записва цялата информация от удостоверенията за възстановяване, посочена в раздели III и IV от приложение VI, и сумите, посочени в удостоверението.
Член 25
1. Произтичащите от удостоверенията задължения не могат да бъдат прехвърляни. Правата, които произтичат от удостоверенията, могат да бъдат прехвърляни от техните титуляри през срока на валидността им, при условие че произтичащите от всяко удостоверение или от извлечения от него права се прехвърлят само на един правоприемник. Това прехвърляне на права касае сумите, които все още не са вписани в удостоверението или извлечението.
2. Правоприемниците не могат да прехвърлят на свой ред правата си, но могат да ги прехвърлят обратно на титуляря. Прехвърлянията обратно на титуляря се отнасят до сумите, които все още не са вписани в удостоверението или извлечението. В такива случаи един от текстовете, изброени в приложение VIII, се вписва от издаващия орган в клетка 6 от удостоверението.
3. При искане за прехвърляне на правата от титуляря или при прехвърляне на правата от правоприемника обратно към титуляря, издаващият орган или определената от всяка държава-членка агенция(и), вписват следния текст в удостоверението или, при целесъобразност, в извлечението от него:
а)
името и адреса на правоприемника, така както са посочени съгласно изискванията по параграф 1, или текста по параграф 2;
б)
датата на прехвърляне на правото на правоприемника или на обратното прехвърляне към титуляря, заверена с печата на органа или агенцията.
4. Прехвърлянето на правата от титуляря на правоприемника или прехвърлянето на правата от правоприемника обратно към титуляря влиза в сила от датата на вписването по параграф 3, буква б).
Член 26
1. Заявленията за предварително фиксиране на ставките на възстановяването се отнасят за всички приложими ставки на възстановяването.
2. Заявлението за предварително фиксиране може да бъде подадено както в момента на подаване на заявлението за издаване на удостоверение за възстановяване, така и по всяко време след датата на предоставяне на удостоверението за възстановяване.
3. Заявленията за предварително фиксиране се подават съгласно раздел II от приложение VI, като се използва образецът по приложение I към Регламент (ЕО) № 376/2008. Предварителното фиксиране не се прилага за износ, осъществен преди датата на подаване на заявлението.
4. Подадените в четвъртък заявления за предварително фиксиране се считат за подадени на следващия работен ден.
Член 27
1. Титулярят на удостоверението за възстановяване може да изиска извлечение от него, което се изготвя по образеца, определен в приложение I към Регламент (ЕО) № 376/2008. Заявлението трябва да съдържа информацията по точка 3, раздел II от приложение VI към настоящия регламент.
Сумата, за която се иска извлечението, се вписва в оригиналното удостоверение.
2. Без да се засягат разпоредбите, предвидени в член 9 от Регламент (ЕО) № 376/2008, от удостоверенията, регистрирани като валидни в една държава-членка, могат да се правят извлечения с валидност за целия Съюз.
Член 28
1. Всеки износител попълва специално заявление за изплащане по смисъла на член 46 от Регламент (ЕО) № 612/2009. То се подава пред органа, отговарящ за изплащането, като се придружава от съответните удостоверения, освен при регистриране на удостоверенията, както е предвидено в член 24, параграф 2 от настоящия регламент или при износ, който не е обхванат от удостоверенията за възстановяване.
Компетентният орган може да счете, че специалното заявление не е документът за изплащането по член 46, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 612/2009.
Компетентният орган може да счете, че специалното заявление е декларацията за износ по смисъла на член 5, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 612/2009. В този случай датата, на която органът, отговарящ за изплащането съгласно параграф 2 от настоящия член, е получил специалното заявление, е датата, на която този орган е получил декларацията за износ. Във всички останали случаи специалното заявление трябва да съдържа информацията от декларацията за износ, включително референтният ѝ номер.
2. Органът, отговарящ за изплащането, определя размера на сумата на базата на съдържащата се в специалното заявление информация, като взема за основа единствено количеството и естеството на изнесения основен продукт(и) и приложимата ставка(и) на възстановяването. Данните се посочват ясно в декларацията за износ.
Органът, отговарящ за изплащането, вписва тази сума в удостоверението за възстановяване в срок шест месеца от датата на получаване на специалното заявление.
Удостоверенията се изготвят върху задната страна на копие № 1. В клетки 28, 29 и 30 се вписва сумата в евро, а не количеството.
Трета алинея се прилага mutatis mutandis за удостоверения, които се съхраняват в електронен формат.
3. След изготвянето, ако удостоверението за възстановяване не е регистрирано, както е предвидено в член 24, параграф 2 от настоящия регламент, копие № 1 на удостоверението се връща на титуляря или се съхранява от разплащателния орган по искане на износителя.
4. Задържаната гаранция по отношение на сумата, която е определена в удостоверението за възстановяване за изнесените стоки, може да бъде освободена или прехвърлена за гарантиране на авансовото изплащане на възстановяването съгласно глава 2 от дял II на Регламент (ЕО) № 612/2009.
Член 29
1. Заявленията за удостоверения за възстановяване, издавани за един бюджетен период, могат да се подават поотделно на шест транша. Заявленията за удостоверения могат да се подават най-късно на:
а)
7 септември - за удостоверения, които ще се ползват след 1 октомври;
б)
7 ноември - за удостоверения, които ще се ползват след 1 декември;
в)
7 януари - за удостоверения, които ще се ползват след 1 февруари;
г)
7 март - за удостоверения, които ще се ползват след 1 април;
д)
7 май - за удостоверения, които ще се ползват след 1 юни;
е)
7 юли - за удостоверения, които ще се ползват след 1 август.
2. Стопанските субекти могат да подават заявления за удостоверения за възстановяване само по отношение на транша, който съответства на първата крайна дата, както това е определено в параграф 1, след датата на подаването им.
Член 30
Крайният срок, в който държавите-членки уведомяват Комисията за заявленията за удостоверения, е следният:
а)
14 септември - за удостоверенията, посочени в член 29, параграф 1, буква а);
б)
14 ноември - за удостоверенията, посочени в член 29, параграф 1, буква б);
в)
14 януари - за удостоверенията, посочени в член 29, параграф 1, буква в);
г)
14 март - за удостоверенията, посочени в член 29, параграф 1, буква г);
д)
14 май - за удостоверенията, посочени в член 29, параграф 1, буква д);
е)
14 юли - за удостоверенията, посочени в член 29, параграф 1, буква е).
Член 31
1. Общата сума, по отношение на която могат да бъдат издадени удостоверения за възстановяване за всеки отделен бюджетен период, се определя съгласно параграф 2.
2. От цифрата, която представлява максималния размер на възстановяванията, определен съгласно член 9, параграф 2 от споразумението, се приспадат следните суми:
а)
сумата, която надхвърля максималния размер и която е била неправомерно предоставена през предходната бюджетна година;
б)
сумата, която е заделена за покриване на износа, посочен в глава IV от настоящия регламент;
в)
сумите, за които са издадени удостоверения за възстановяване с валидност през съответния бюджетен период.
3. Сумата, по отношение на която издадените удостоверения, посочени в член 41, са били върнати, се добавя към стойността, която се получава съгласно разпоредбите на параграф 2.
4. Получената съгласно параграф 2 сума се увеличава с всяка сума, заделена за покриване на износа, посочен в глава IV, която остава неусвоена.
5. Когато има съмнения по отношение на някоя от сумите, посочени в параграф 2, това се взема предвид, когато се определя крайната сума.
Член 32
Общата сума, за която могат да се издават удостоверения за всеки от траншовете по член 29, е:
а)
30 % от сумата, изчислена съгласно член 31, определена на 14 септември - за транша по член 29, параграф 1, буква а);
б)
27 % от сумата, изчислена съгласно член 31, определена на 14 ноември - за транша по член 29, параграф 1, буква б);
в)
32 % от сумата, изчислена съгласно член 31, определена на 14 януари - за транша по член 29, параграф 1, буква в);
г)
44 % от сумата, изчислена съгласно член 31, определена на 14 март - за транша по член 29, параграф 1, буква г);
д)
67 % от сумата, изчислена съгласно член 31, определена на 14 май - за транша по член 29, параграф 1, буква д);
е)
100 % от сумата, изчислена съгласно член 31, определена на 14 юли - за транша по член 29, параграф 1, буква е).
РАЗДЕЛ 2
Заявления и издаване на удостоверенията за възстановяване
Член 33
1. Когато общата стойност по заявленията, получени за всеки от съответните периоди, надхвърля максималната сума, посочена в член 31, параграф 2, Комисията определя редукционен коефициент, който се прилага за всички заявления, подадени преди съответната дата по член 29, за да се осигури съблюдаването на максималния размер, посочен в член 31.
Комисията ще публикува коефициента в Официален вестник на Европейския съюз в срок до пет работни дни от датите по член 30.
2. Когато Комисията е определила редукционен коефициент, удостоверенията се издават за заявената стойност, умножена по 1 минус определения редукционен коефициент по параграф 1 от настоящия член или по член 34, параграф 3, буква а).
Въпреки това по отношение на транша, посочен в буква е) от първи параграф на член 29, заявителите могат да оттеглят заявленията си в рамките на пет работни дни след публикуване на коефициента в Официален вестник на Европейския съюз.
3. Държавите-членки уведомяват Комисията до 1 август за сумите по оттеглените съгласно параграф 2, втора алинея заявления за удостоверения за възстановяване.
Член 34
1. Когато след крайната дата за подаването на заявления за удостоверения за възстановявания при износ за конкретен транш по член 29, параграф 1, не е публикуван редукционен коефициент съгласно член 33, параграф 1, стопанските субекти могат да подават заявления за издаване на удостоверение за възстановяване за всяка останала налична сума за конкретния транш, за която не са подавани заявления.
Заявлението се подава през времето до следващата крайна дата, определена в член 29, параграф 1.
2. Всеки понеделник държавите-членки уведомяват Комисията за подадените през предходната седмица заявления. Издаването на съответните удостоверения може да започне от сряда след уведомлението, освен ако Комисията даде други указания.
3. Когато общата сума по получените заявления през дадена седмица за подаване на заявления надвишава останалата налична сума, посочена в параграф 1, Комисията предприема една или няколко от следните мерки:
а)
определя редукционен коефициент за заявленията за удостоверения за възстановяване, подадени през конкретната седмица за подаване на заявления, за които Комисията е била уведомена и за които все още не са издадени удостоверения за възстановяване;
б)
дава указания на държавите-членки да отхвърлят заявленията, подадени през конкретната седмица за подаване на заявления, за които Комисията все още не е уведомена;
в)
временно преустановява подаването на заявления за удостоверения за възстановяване.
4. Всеки регламент, приет по силата на параграф 3, се публикува в Официален вестник на Европейския съюз в срок до три дни от уведомлението за посочените в параграф 2 заявления.
Член 35
1. Удостоверенията за възстановяване са валидни от датата на издаването, както е определено в член 22, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 376/2008.
2. При спазване на втора алинея удостоверенията за възстановяване са валидни до последния ден на петия месец след месеца, в който е подадено заявлението за удостоверение, или до последния ден на бюджетния период, в зависимост от това коя от двете дати настъпва по-рано.
Удостоверенията за възстановяване, посочени в член 36, са валидни до последния ден на петия месец след месеца, в който е подадено заявлението за удостоверение.
3. Когато ставките на възстановяването са фиксирани предварително съгласно член 26, тези ставки остават валидни до последния ден на периода на валидност на удостоверението.
Член 36
Регламент (ЕО) № 2298/2001 на Комисията (13) се прилага за заявленията за удостоверения за възстановяване и за удостоверенията за възстановяване, издадени за износа на стоки, които са част от международна операция за предоставяне на хранителни помощи по смисъла на член 10, параграф 4 от споразумението.
Член 37
1. За целите на член 47 от Регламент (ЕО) № 376/2008 се прилагат параграфи 2 до 11 от настоящия член.
2. От 1 октомври на всеки бюджетен период заявленията за удостоверения във връзка с покани за участие в търг, обявени в трета държава вносител, за предварително фиксиране на възстановяването при износ в деня на подаване на заявлението могат да бъдат подавани съгласно настоящия член и извън сроковете по членове 29 и 34, когато сборът от всички суми, съответстващи на една покана за участие в търг, за който са подадени едно или повече заявления за удостоверения за възстановяване от един или повече износители и за който все още не са издадени удостоверения, не надхвърля 2 милиона EUR.
Въпреки това лимитът може да бъде увеличен на 4 милиона EUR, когато нито един от редукционните коефициенти, публикувани от началото на бюджетния период и посочени в член 33, параграф 1 или в член 34, параграф 3, не надхвърля 50 %.
3. Стойността, за която се подава заявлението за удостоверение(я), не може да надхвърля количеството, определено в поканата за участие в търг, умножено по съответната ставка на възстановяването, която е била фиксирана предварително в деня на подаване на заявлението. Предвидените в поканата за участие в търг толеранси или варианти не се вземат под внимание.
4. В допълнение към данните, посочени в член 47, параграф 3, първа алинея от Регламент (ЕО) № 376/2008, държавите-членки незабавно информират Комисията за сумите, за които се подават заявления за всяко отделно удостоверение, както и за датата и времето на подаване на всяко заявление.
5. Когато сумите, за които е направено уведомяването по силата на параграф 4, заедно със сумите, за които вече са подадени заявления за едно или повече удостоверения като част от същата покана за участие в търг, надхвърлят приложимия лимит по параграф 2, Комисията информира държавите-членки в срок до два работни дни за получаването на допълнителната информация, посочена в параграф 4, че няма да бъде издадено удостоверение за възстановяване на стопанския субект.
6. Когато в рамките на един бюджетен период сборът на сумите по удостоверенията за възстановяване, които могат да бъдат издадени съгласно член 47 от Регламент (ЕО) № 376/2008, надхвърля 4 милиона EUR, Комисията може временно да преустанови прилагането на параграф 2. Решенията за временното преустановяване на прилагането се публикуват в Официален вестник на Европейския съюз.
7. Чрез дерогация от разпоредбите на член 35, параграфи 1 и 2 от настоящия регламент, удостоверенията за възстановяване, издадени съгласно член 47 от Регламент (ЕО) № 376/2008, са валидни от датата, на която са издадени по смисъла на член 22, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 376/2008. Удостоверенията за възстановяване са валидни до края на осмия месец след месеца на издаване или до 30 септември, в зависимост от това коя от двете дати настъпва по-рано. Предварително фиксираните ставки са валидни до последния ден на валидност на удостоверението.
8. Когато, в съответствие с член 47, параграф 9, буква а) от Регламент (ЕО) № 376/2008, компетентният орган се е уверил, че агенцията, която е обявила поканата за участие в търг, е прекратила процедурата по причини, които не се отнасят до спечелилия кандидат и не се определят като непреодолима сила, той освобождава гаранцията в случаите, когато предварително фиксираната ставка на възстановяването за основния продукт, на който се пада най-големият размер на възстановяването в сравнение с останалите използвани основни продукти, е по-голяма или равна на ставката на възстановяването, която е в сила към последния ден от срока на валидност на удостоверението.
9. Когато, в съответствие с член 47, параграф 9, буква б) от Регламент (ЕО) № 376/2008, компетентният орган се е уверил, че агенцията, която е обявила поканата за участие в търг, е задължила спечелилия кандидат да приеме промените в договора по причини, които не се отнасят до него и не се определят като непреодолима сила, той може да удължи срока на валидност на удостоверението и срока, в който трябва да се прилага предварително фиксираната ставка на възстановяването, до 30 септември.
10. Когато, в съответствие с член 47, параграф 9, буква в) от Регламент (ЕО) № 376/2008, спечелилият търга кандидат представи доказателството, че поканата за участие в търг или сключеният след спечелването на търга договор предвиждат толеранс или вариант за намаляване от над 5 % и че агенцията, която е обявила поканата за участие в търг, се позовава на съответната клауза, задължението за осъществяване на износа се счита за изпълнено, когато изнесеното количество е по-малко с не повече от 10 % от количеството, което съответства на размера, за който е издадено удостоверението.
Първа алинея се прилага, при условие че предварително фиксираната ставка на възстановяването за основния продукт, на който се пада най-големият размер на възстановяването спрямо останалите използвани основни продукти, е по-голяма или равна на ставката на възстановяването, която е в сила към последния ден от срока на валидност на удостоверението. В тези случаи стойността от 95 %, посочена в член 40, параграфи 3 и 5 от настоящия регламент, се заменя с 90 %.
11. За целите на параграфи 1 до 10 от настоящия член срокът от 21 дни, определен в член 47, параграф 5 от Регламент (ЕО) № 376/2008, е 44 дни.
РАЗДЕЛ 3
Гаранции
Член 38
1. Издаването на удостоверение за възстановяване задължава титуляря да кандидатства за възстановяване, равняващо се на размера, за който е издадено удостоверението за стоките, изнесени по време на периода на валидност на удостоверението за възстановяване.
Гаранцията по член 23 се представя, за да се осигури спазването на задължението, посочено в първа алинея.
2. Задължението, посочено в първа алинея от параграф 1 на настоящия член, се счита за главно изискване по смисъла на член 20, параграф 2 на Регламент (ЕИО) № 2220/85.
Член 39
1. Главното изискване се счита за изпълнено, когато износителят е предал специалното заявление, отнасящо се за стоките, изнесени през периода на валидност на удостоверението за възстановяване съгласно условията, определени в член 28 и в раздел V от приложение VI.
2. Когато специалното заявление не е декларацията за износ, то трябва да бъде подадено в срок от три месеца от датата на изтичане на срока на валидност на удостоверението за възстановяване, чийто номер се вписва в специалното заявление, освен в случаите на непреодолима сила.
Когато не бъде спазен тримесечният срок, определен в първа алинея, главното изискване не може да се счита за изпълнено.
3. Доказателството за изпълненото главно изискване е представянето пред компетентните органи на копие № 1 на удостоверението за възстановяване, надлежно вписано съгласно член 28, параграф 2. Това доказателство трябва да бъде представено до края на дванадесетия месец след края на срока на валидност на удостоверението за възстановяване.
Първа алинея се прилага mutatis mutandis за удостоверения, регистрирани в съответствие с член 24, параграф 2.
4. Чрез дерогация от член 22, параграф 3 от Регламент (ЕИО) № 2220/85 гаранцията, предвидена в член 23 от настоящия регламент, се задържа в размер на сумата, за която не е представено необходимото доказателство в рамките на сроковете по параграфи 2 и 3 от настоящия член.
Член 40
1. Когато се прилага редукционен коефициент по силата на член 33, параграф 2 или на член 34, параграф 3, буква а), част от гаранцията, равняваща се на заявената сума, умножена по редукционния коефициент, се освобождава веднага.
2. В случай че заявителят оттегли заявлението си за удостоверение съгласно член 33, параграф 2, втора алинея, се освобождават 80 % от първоначалната гаранция.
3. Гаранцията се освобождава в пълния ѝ размер, когато титулярят на удостоверението е подал заявление за възстановяване на обща стойност от 95 % от сумата, за която е издадено удостоверението.
4. По искане на титуляря държавите-членки могат да освободят гаранцията на части, пропорционално на сумите, по отношение на които са изпълнени условията по член 39, параграфи 1 и 3, при условие че бъдат представени доказателства, че е подадено заявление за сума, равняваща се най-малко на 5 % от тази, която е посочена в удостоверението.
5. Когато са подадени заявления за възстановяване на стойност, която е по-малка от 95 % от сумата, за която е издадено удостоверението, се задържа частта от гаранцията, равна на 10 % от разликата между 95 % от сумата, за която е издадено удостоверението, и действително използваната стойност на възстановяването.
6. Когато сумата, по отношение на която са изпълнени условията по член 39, параграфи 1 и 3, е по-малка от 5 % от стойността, посочена в удостоверението, цялата гаранция се задържа.
7. Когато общата стойност на гаранцията, която би трябвало да се задържи за дадено удостоверение, възлиза на 100 EUR или по-малко, съответната държава-членка освобождава цялата гаранция.
Член 41
1. Когато удостоверение или извлечение от удостоверение бъде върнато на издаващия орган в рамките на период, който се равнява на първите две трети от срока му на валидност, съответният размер на гаранцията, който трябва да се задържи, се намалява с 40 %, като за целта всяка част на деня се счита за цял ден.
2. Когато удостоверение или извлечение от удостоверение бъде върнато на издаващия орган в рамките на период, който се равнява на последната трета от срока му на валидност, или през месеца, следващ датата на изтичане на валидността му, съответният размер на гаранцията, който трябва да се задържи, се намалява с 25 %.
3. Параграфи 1 и 2 се прилагат само за удостоверения и извлечения от удостоверения, които са върнати на издаващия орган, по време на бюджетния период, за който са били издадени удостоверенията, при условие че са върнати не по-късно от 31 август от този период.
ГЛАВА IV
ИЗНОС, ЗА КОЙТО НЯМА ИЗДАДЕНИ УДОСТОВЕРЕНИЯ
Член 42
1. Не се изискват удостоверения за износ, за който заявленията, които са подадени от стопанския субект през бюджетната година, не пораждат право на изплащане на сума над 100 000 EUR.
2. Удостоверения не се изискват за доставките, посочени в член 4, параграф 1, втора алинея, трето тире, член 33, параграф 1, член 37, параграф 1, член 41, параграф 1 и член 43, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 612/2009.
3. Параграфи 1 и 2 се прилагат също и за износ от страна на стопански субекти, които са притежавали удостоверение за възстановяване през съответния бюджетен период или които имат такова удостоверение към датата на износа.
4. Параграфи 1, 2 и 3 се прилагат само в държавата-членка, в която е установен стопанският субект.
Член 43
1. За всеки бюджетен период износът по член 42, параграф 1, е допустим за изплащане на възстановяване в рамките на лимит от общ резерв от 40 милиона EUR за всяка бюджетна година
2. Възстановяванията за износ, който е част от международна операция за предоставяне на хранителни помощи по смисъла на член 10, параграф 4 от споразумението, и възстановяванията за доставките, посочени в член 4, параграф 1, втора алинея, трето тире и в член 33, параграф 1, член 37, параграф 1, член 41, параграф 1 и член 43, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 612/2009, не се вземат предвид при установяване на равнището на разходите по резерва по параграф 1.
Член 44
1. Когато сборът на сумите, за които държавите-членки са изпратили уведомление съгласно член 53, достигне 30 милиона EUR, Комисията може, като отчита международните ангажименти на Съюза, временно да преустанови прилагането на член 43, параграф 1 за износ, за който няма издадено удостоверение за възстановяване, за срок от максимум 20 работни дни.
2. При обстоятелствата по параграф 1 и съгласно член 16, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 1216/2009, Комисията може временно да преустанови прилагането на член 43, параграф 1 от настоящия регламент за износ, за който няма издадено удостоверение за възстановяване, за срок, превишаващ 20 работни дни.
ГЛАВА V
ЗАДЪЛЖЕНИЯ НА ИЗНОСИТЕЛЯ
Член 45
1. Когато предстои износ на стоки, съответната страна декларира количествата на основни продукти, на продукти, получени от преработката на основни продукти, или на продукти, приравнени към една от тези две категории съгласно член 3, които действително са използвани по смисъла на член 10 за производството на тези стоки, за които ще се иска възстановяване, или се позовава на този състав, ако той е определен съгласно член 10, параграф 4.
2. Когато стоките са използвани за производството на стоки, предназначени за износ, декларацията, подадена от съответната страна трябва да включва действително използваното количество на стоките и естеството, и количеството на всеки от основните продукти, продуктите, получени от преработката на основни продукти и/или продуктите, приравнени към една от тези две категории съгласно член 3, от които са получени стоките.
В подкрепа на своята декларация съответната страна представя пред компетентните органи всички документи и информация, които последните считат за необходими. Съответните документи и информация могат да се съхраняват и подават в електронна форма.
Компетентните органи проверяват верността на декларацията чрез всички подходящи средства.
3. По искане на компетентните органи в държавата-членка, на чиято територия се извършват митническите формалности по износа, компетентните органи на останалите държави-членки съобщават директно на първите цялата информация, която успеят да получат, за да дадат възможност за проверка на подадената от съответната страна декларация.
Член 46
Чрез дерогация от член 45 и след консултации с компетентните органи декларацията за използваните продукти или стоки може да бъде заменена с обобщена декларация за използваните количества продукти или с позоваване на декларация за тези количества, когато последните вече са определени съгласно член 10, параграф 4, и при условие, че производителят представи цялата необходима информация за проверка на декларацията на разположение на органите.
Член 47
1. Когато износителят не изготви посочената в член 46 декларация или не представи необходимата информация в подкрепа на своята декларация, той няма право на възстановяване.
2. Чрез дерогация от параграф 1, когато съответните стоки са включени в колони 1 и 2 от приложение IV, по изрично свое искане съответната страна може получи възстановяване. Естеството и количеството на основните продукти, които са взети под внимание за изчисляване на възстановяването, се определят от анализ на стоките за износ и съгласно таблицата в приложение IV. Компетентните органи вземат решение за условията, при които анализът трябва да бъде извършен, и за информацията, която да се представи в подкрепа на искането.
3. Разходите по този анализ са за сметка на износителя.
Член 48
1. Член 45 не се прилага за количествата селскостопански продукти, определени съгласно приложение III, с изключение на:
а)
количествата продукти, посочени в член 45, параграф 1, изнесени под формата на стоки, получени частично от продукти, изплащането на възстановяване за които е обхванато от разпоредбите на Регламент (ЕО) № 1234/2007, и частично от други продукти съгласно условията, определени в член 11, параграф 2;
б)
количествата яйца или яйчни продукти, изнесени под формата на макаронени изделия, включени в код по КН 1902 11 00;
в)
количеството на сухо вещество в пресни макаронени изделия, както това е посочено в член 11, параграф 1, втора алинея;
г)
естеството на основните продукти, действително използвани за производството на D-глюцитол (сорбитол), включен в кодове по КН 2905 44 и 3824 60, и когато е необходимо - пропорциите на D-глюцитол (сорбитол), получени от продукти от нишесте или скорбяла и захароза;
д)
количествата казеин, изнасян под формата на стоки, включени в код по КН 3501 90 90;
е)
градуса Плато на бирата, произведена от малц, включен в код по КН 2202 90 10;
ж)
количествата немалцов ечемик, приети от компетентните органи.
При описанието на стоките, направено в декларацията за износ и заявлението за възстановяване за стоките, посочени в приложение III, се взема под внимание номенклатурата, посочена в същото приложение.
2. Когато стоките се подлагат на анализ за целите на членове 45, 46, 47 или на параграф 1 или 3 от настоящия член, методите за анализ са онези, които са посочени в Регламент (ЕО) № 904/2008 на Комисията (14), а при липса на такива - онези, които са посочени в Регламент (ЕО) № 900/2008 на Комисията (15), или при липса на такива - приложимите за класификацията за Общата митническа тарифа за подобни стоки, внасяни в Съюза.
3. Количествата на изнесените стоки и количествата на продуктите, посочени в член 45, параграф 1, или позоваването на състава, определен съгласно член 10, параграф 4, се вписват в документа, с който се удостоверява износът. Въпреки това, когато се прилага член 47, параграф 2, посочените на второ място количества се заменят с количествата основни продукти, посочени в колона 4 от приложение IV, според резултатите от анализа на изнесените стоки.
4. За да бъде предоставено възстановяване за стоките, включени в кодове по КН 0403 10 51 до 0403 10 99, 0403 90 71 до 0403 90 99, 0405 20 10, 0405 20 30, 2105 00 99, 3502 11 90 и 3502 19 90, стоките трябва да отговарят на изискванията на Регламент (ЕО) № 852/2004 и на Регламент (ЕО) № 853/2004, включително изискването да са произведени в одобрени предприятия и да отговарят на изискванията за здравната маркировка, посочени в раздел I от приложение II към Регламент (ЕО) № 853/2004.
5. За целите на членове 45 и 46 всяка държава-членка информира Комисията за извършените на нейната територия проверки на различните видове изнесени стоки. Комисията информира съответно останалите държави-членки.
Член 49
1. Съгласно членове 45 и 46 от настоящия регламент и на основание член 12 от Регламент (ЕО) № 612/2009, за стоките, съдържащи житни растения, ориз, мляко и млечни продукти или яйца, упоменати в член 162, параграф 1), буква a), подточки i), ii), v) и vii) и буква б) от Регламент (ЕО) № 1234/2007, съответната страна представя декларация, че нито една от съставките не е била внесена от трети държави, или спецификация на количествата на онези продукти, които са внесени от трети държави.
2. При искане за определяне на количествата съгласно член 10, параграф 4 компетентният орган може да приеме декларация от съответната страна, че житните растения, оризът, млякото и яйчните продукти, посочени в параграф 1 и внесени от трети държави, няма да бъдат използвани.
3. При искане за определяне на количествата съгласно член 11, параграф 1 или съгласно член 47, параграф 2 компетентният орган може да приеме декларация от съответната страна, че житните растения, оризът, млякото и яйчните продукти, посочени в параграф 1 и внесени от трети държави, няма да бъдат използвани.
4. Декларациите по параграфи 1, 2 и 3 подлежат на проверка от компетентните органи чрез всякакви подходящи средства.
ГЛАВА VI
ИЗПЛАЩАНЕ НА ВЪЗСТАНОВЯВАНЕТО
Член 50
1. Възстановяванията при износ на стоки, осъществен между 1 октомври и 15 октомври на всяка година, не се изплаща преди 16 октомври.
По отношение на изнесените стоки с представяне на удостоверение за възстановяване, издаден за даден бюджетен период, и когато Комисията счете, че има опасност Съюзът да не може да изпълни своите международни ангажименти, изплащането на възстановяванията, планирано за след края на този период, не се извършва преди 16 октомври. В този случай срокът, посочен в член 46, параграф 8 от Регламент (ЕО) № 612/2009, може временно да бъде удължен на три месеца и 15 дни с регламент, който трябва да бъде публикуван в Официален вестник на Европейския съюз преди 20 септември.
2. За стоките, посочени в приложение II към настоящия регламент, и чрез дерогация от член 24 от Регламент (ЕО) № 612/2009 сумата, посочена в член 24, параграф 1, буква а), ii) от Регламент (ЕО) № 612/2009, се прилага независимо от държавата или територията на местоназначение, в която сe изнасят стоките:
а)
при стоки, опаковани за продажба на дребно за потребителите в директни опаковки с нетно съдържание, ненадвишаващо 2,5 kg, или в съдове, несъдържащи повече от 2 литра, и които са с етикетиране по смисъла на член 1, параграф 3, буква а) от Директива 2000/13/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (16), в което е отбелязан вносителят в държавата на местоназначение или чийто текст е съставен на официален език на държавата на местоназначение или на лесно разбираем в тази държава език;
б)
в случаите, когато конкретен износител изнася най-малко 12 пъти през двете години преди датата на искане за разрешение, посочено в параграф 3, стоки, съдържащи не повече от 90 тегловни % на само един основен продукт, за който се изплаща възстановяване, които имат същия осемцифров код по КН и които се изпращат на същия(те) получател(и).
3. В предвидените в параграф 2 случаи държавите-членки могат при формулирано искане да предоставят официално разрешение, което освобождава съответния износител от изискването за представяне на документите по член 17 от Регламент (ЕО) № 612/2009, различни от документа за транспорт.
Посоченото в първа алинея разрешение е валидно, освен ако бъде отменено, за максимален период от две години и може да бъде подновено. Единствено по своя преценка държавите-членки могат да отменят разрешението и, по-специално, незабавно да оттеглят разрешението, когато имат основателни причини да се съмняват, че износителят е спазил условията в него.
Освобождаванията, предоставени съгласно първа алинея, се считат за рискови фактори, които трябва да бъдат взети под внимание за целите на член 2, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 485/2008 на Съвета (17).
Износителите, които се ползват от освобождаването, отбелязват номера на разрешението в единния административен документ и в специалното заявление за изплащане по член 28 от настоящия регламент.
4. Чрез дерогация от параграф 3 в случаите, предвидени в параграф 2, буква б), държавите-членки могат да освободят съответния износител от изискването за представяне на документите за транспорт за целия износ, обхванат от едно разрешение, при условие че съответният износител е задължен да представи документите за транспорт за минимум 10 % от тези декларации за износ или един документ на година - като се използва по-голямата от тези две стойности - изборът се извършва от държавите-членки на базата на критериите по Регламент (ЕО) № 1276/2008 на Комисията (18).
5. За стоките, посочени в приложение II към настоящия регламент, когато декларацията за износ е била приета най-късно до 30 септември 2007 г. и за които износителят не е в състояние да представи доказателството, посочено в член 17, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 612/2009, стоките се считат за внесени в трета държава, ако е представено копие на документа за транспорт или на един от документите по член 17, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 612/2009, или на банков документ, издаден от одобрени посредници, установени в Съюза, с който се удостоверява, че откритата при тях сметка на износителя е кредитирана с изплащането за износа, или на доказателството за изплащането.
6. За целите на прилагането на член 27 от Регламент (ЕО) № 612/2009 държавите-членки вземат под внимание разпоредбите по параграф 5.
ГЛАВА VII
ЗАДЪЛЖЕНИЕ ЗА УВЕДОМЯВАНЕ
Член 51
1. Преди десето число на всеки месец държавите-членки уведомяват Комисията за:
а)
сумите в евро, по отношение на които удостоверения за възстановяване са били върнати през предходния месец съгласно член 41, параграф 1;
б)
сумите в евро, по отношение на които през предходния месец е било установено, че главното изискване по член 38 не е било изпълнено;
в)
посочените в член 35 удостоверения за възстановяване в евро, издадени през предходния месец;
г)
удостоверенията за възстановяване в евро, издадени през предходния месец съгласно член 47 от Регламент (ЕО) № 376/2008.
Посочените в буква б) от първа алинея суми се диференцират, като се посочва бюджетният период на удостоверението за възстановяване, към който се отнасят.
2. Преди 1 ноември всяка година държавите-членки уведомяват Комисията за общата стойност в евро, на която възлизат преди 1 октомври същата година удостоверенията за възстановяване, издадени през бюджетния период, който завършва на 30 септември от предходната календарна година.
Член 52
1. Най-късно до края на месеца, следващ всеки месец на календарната година, и като за целта ползват системата за обмен на данни, известна като DEX, държавите-членки съобщават на Комисията статистическа информация за стоките, обхванати от настоящия регламент, по отношение на които през предходния месец са предоставени удостоверения за възстановяване, като те се разбиват по осемцифров код по КН и включват:
а)
количествата от тези стоки, изразени в тонове или друга утвърдена измервателна единица;
б)
стойността, изразена в евро или в национална валута, на предоставените през предходния месец възстановявания при износ по отношение на всеки от съответните основни селскостопански продукти;
в)
количествата в тонове на всеки от основните селскостопански продукти, по отношение на които са предоставени възстановявания.
2. Преди 31 декември всяка година държавите-членки уведомяват Комисията за общия размер на възстановяванията в евро, които действително са предоставили през бюджетния период, който приключва на 30 септември от същата календарна година, за стоки, изнесени през бюджетния период, свършващ на 30 септември от предходната година, и през който и да е предходен бюджетен период, за които все още не е изпратено уведомление, като се посочват съответните периоди.
3. За целите на параграфи 1 и 2 предоставените възстановявания включват авансовите плащания.
4. Преди 31 декември всяка година държавите-членки уведомяват Комисията за общия размер в евро на връщането на възстановявания, които са неправомерно изплатени, през бюджетния период, който приключва на 30 септември от същата календарна година, като се посочват съответния(ите) бюджетен(и) период(и).
Член 53
Не по-късно от пето число на всеки месец държавите-членки уведомяват Комисията за размера на възстановяванията, предоставени съгласно член 43, параграф 1 от шестнадесето число до края на предходния месец, и не по-късно от двадесето число на всеки месец - за размера на възстановяванията, предоставени съгласно член 43, параграф 1 от първо до петнадесето число на текущия месец. Когато е приложимо, държавите-членки информират Комисията, че не са предоставяни суми между съответните дати.
ГЛАВА VIII
ЗАКЛЮЧИТЕЛНИ РАЗПОРЕДБИ
Член 54
Регламент (ЕО) № 1043/2005 се отменя.
Позоваванията на отменения регламент се считат за позовавания на настоящия регламент и се четат съгласно таблицата на съответствието в приложение IX.
Член 55
Настоящият регламент влиза в сила на втория ден след публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Той се прилага за заявленията, подадени след 8 юли 2010 г. за удостоверения, които ще бъдат използвани след 1 октомври 2010 година.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави-членки.
Съставено в Брюксел на 29 юни 2010 година.
KOMMISSIONENS FÖRORDNING (EU) nr 578/2010
av den 29 juni 2010
om tillämpningsföreskrifter till rådets förordning (EG) nr 1216/2009 med avseende på ordningen för beviljande av exportbidrag för vissa jordbruksprodukter som exporteras i form av varor som inte omfattas av bilaga I till fördraget samt kriterierna för fastställande av bidragsbeloppen
EUROPEISKA KOMMISSIONEN HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING
med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt,
med beaktande av rådets förordning (EG) nr 1216/2009 av den 30 november 2009 om systemet för handeln med vissa varor som framställs genom bearbetning av jordbruksprodukter (1), särskilt artikel 8.3 första stycket, och
av följande skäl:
(1)
Kommissionens förordning (EG) nr 1043/2005 av den 30 juni 2005 om tillämpningsföreskrifter till rådets förordning (EG) nr 3448/93 med avseende på ordningen för beviljande av exportbidrag för vissa jordbruksprodukter som exporteras i form av varor som inte omfattas av bilaga I till fördraget samt kriterierna för fastställande av bidragsbeloppen (2) har ändrats flera gånger på ett väsentligt sätt. Eftersom det är nödvändigt att införa fler ändringar, bör den förordningen ersättas.
(2)
I rådets förordning (EG) nr 1234/2007 av den 22 oktober 2007 om upprättande av en gemensam organisation av jordbruksmarknaderna och om särskilda bestämmelser för vissa jordbruksprodukter (”enda förordningen om de gemensamma organisationerna av marknaden”) (3) föreskrivs det att, i den mån det är nödvändigt för att vissa jordbruksprodukter i form av vissa bearbetade varor som inte omfattas av bilaga I till fördraget ska kunna exporteras på grundval av noteringar eller priser på världsmarknaden för dessa produkter, får skillnaden mellan sådana noteringar eller priser och priserna inom unionen utjämnas med ett exportbidrag. Gemensamma regler bör därför gälla för beviljande av bidrag för alla jordbruksprodukter som exporteras i form av varor som inte omfattas av bilaga I till fördraget.
(3)
För att säkerställa en enhetlig tillämpning av förordning (EG) nr 1234/2007 i fråga om exportbidrag bör sådana bidrag inte beviljas för varor från tredjeland som används vid framställning av varor som exporteras efter att ha övergått till fri omsättning inom unionen.
(4)
Exportbidrag bör betalas ut för varor som framställs antingen direkt av basprodukter, eller av därav bearbetade produkter eller av produkter som kan jämställas med en av dessa två kategorier. Det bör fastställas en metod för hur exportbidragets belopp i vart och ett av dessa fall ska bestämmas.
(5)
Kommissionens förordning (EG) nr 612/2009 av den 7 juli 2009 om gemensamma tillämpningsföreskrifter för systemet med exportbidrag för jordbruksprodukter (4) och kommissionens förordning (EEG) nr 2220/85 av den 22 juli 1985 om gemensamma tillämpningsföreskrifter för systemet med säkerheter för jordbruksprodukter (5) tillämpas generellt på varor som inte omfattas av bilaga I till fördraget. Det är därför nödvändigt att ange hur vissa bestämmelser i de förordningarna ska tillämpas.
(6)
Enligt kommissionens förordning (EG) nr 1670/2006 av den 10 november 2006 om tillämpningsföreskrifter för rådets förordning (EG) nr 1784/2003 avseende fastställandet och beviljandet av justerade exportbidrag för spannmål som exporteras i form av vissa spritdrycker (6) ska bidragssatsen vara den som tillämpas den dag då spannmålen ställs under tullkontroll för tillverkning av spritdrycker. Ställandet av spannmål under tullkontroll för användning vid tillverkning av spritdrycker i enlighet med artikel 2 i förordning (EG) nr 1670/2006 bör därför anses likvärdigt med export när det gäller beviljande av exportbidrag.
(7)
Spritdrycker anses vara mindre känsliga för priset på de jordbruksprodukter som används för deras framställning än andra varor. Enligt protokoll nr 19 till akten om Danmarks, Irlands och Förenade kungarikets anslutning måste det beslutas om nödvändiga åtgärder för att underlätta användningen av unionens spannmål i tillverkningen av spritdrycker framställda ur spannmål.
(8)
Många varor som framställs av ett företag under noggrant angivna tekniska förhållanden och som har konstanta egenskaper och jämn kvalitet exporteras regelbundet. För att underlätta exportformaliteterna bör det därför införas ett förenklat förfarande för sådana varor som innebär att producenten meddelar de behöriga myndigheterna de uppgifter om framställningen av dessa varor som myndigheterna anser nödvändiga. I de fall de kvantiteter av jordbruksprodukter som förbrukas i samband med framställningen av exporterade varor registreras hos de behöriga myndigheterna, bör det föreskrivas att denna registrering ska bekräftas årligen för att minska riskerna för underlåtenhet att meddela ändringar av dessa kvantiteter.
(9)
Många jordbruksprodukter är utsatta för naturliga och årstidsbetingade variationer. Den ingående mängden jordbruksprodukter i exporterade varor kan därför variera. Bidragsbeloppen bör därför fastställas på grundval av de kvantiteter av jordbruksprodukter som faktiskt har förbrukats vid framställningen av de exporterade varorna. För att förenkla administrationen bör bidragsbeloppet för vissa varor med en enkel och förhållandevis konstant sammansättning dock fastställas på grundval av fasta kvantiteter av jordbruksprodukter.
(10)
För att komma i fråga för exportbidrag måste de förbrukade jordbruksprodukterna, och särskilt de varor som framställs av sådana produkter, exporteras. Undantag från denna regel bör tolkas restriktivt. Vid framställningen av varorna kan det dock uppstå ett visst svinn av råvaror som producenterna har betalat unionspriser för, medan svinn som drabbar producenter utanför unionen är begränsade till världsmarknadspriser. Dessutom erhålls under framställningsprocessen vissa biprodukter vars värde avviker starkt från huvudprodukternas. I vissa fall kan dessa biprodukter endast användas till djurfoder. Det är därför nödvändigt att fastställa gemensamma regler för bestämning av begreppet ”den kvantitet produkter som faktiskt har förbrukats vid framställning av de exporterade varorna”.
(11)
För tillämpningen av artikel 8.3 andra stycket i förordning (EG) nr 1216/2009 är det nödvändigt att föreskriva att exportbidrag för basprodukter som exporteras i form av varor som inte omfattas av bilaga I ska fastställas för samma period som den för exportbidrag för jordbruksprodukter som exporteras i obearbetat tillstånd. Det är dock också nödvändigt att föreskriva om en möjlighet att göra undantag från den bestämmelsen vid marknadsstörningar, enligt det förfarande som avses i artikel 16.2 i förordning (EG) nr 1216/2009.
(12)
Vid fastställande av bidragssatsen för basprodukter eller jämställda produkter bör hänsyn tas till stöd eller andra åtgärder med liknande verkan som är tillämpliga i enlighet med förordning (EG) nr 1234/2007.
(13)
Potatisstärkelse bör jämställas med majsstärkelse vid fastställande av exportbidrag. Det bör dock vara möjligt att kunna fastställa en särskild bidragssats för potatisstärkelse i marknadssituationer där priset på potatisstärkelse ligger klart under priset för majsstärkelse.
(14)
I enlighet med artikel 162.2 i förordning (EG) nr 1234/2007 får bidrag som beviljas vid export av jordbruksprodukter som ingår i varor som inte omfattas av bilaga I till fördraget inte överstiga de bidrag som skulle kunna beviljas för dessa produkter när de exporteras i obearbetat tillstånd. Hänsyn bör tas till detta vid fastställande av bidragssatserna och vid tillämpning av reglerna för jämställande.
(15)
Vissa varor med liknande egenskaper kan ha framställts med olika metoder av olika basmaterial. Exportörer bör kunna ange vilken typ av basmaterial det rör sig om och lämna in vissa deklarationer om framställningen, om sådana uppgifter behövs för att avgöra om rätt till bidrag föreligger eller vilken bidragssats som är lämplig att tillämpa.
(16)
Vid beräkningen av de kvantiteter jordbruksprodukter som faktiskt förbrukas är det lämpligt att beakta torrsubstanshalten när det gäller stärkelse och vissa typer av sirap av glukos eller maltodextrin.
(17)
Om så krävs på grund av världshandelssituationen, de särskilda behoven på vissa marknader eller internationella handelsavtal, bör det vara möjligt att differentiera exportbidraget för vissa jordbruksprodukter som exporteras i form av varor som inte omfattas av bilaga I till fördraget med hänsyn till destinationen.
(18)
Med tanke på förvaltningen av bidragsbelopp som kan beviljas under ett budgetår för vissa jordbruksprodukter som exporteras i form av varor som inte omfattas av bilaga I till fördraget, bör olika bidragssatser kunna fastställas för export med eller utan förutfastställelse av bidragssatsen på grundval av utvecklingen av unionsmarknaden och världsmarknaden.
(19)
De bidragsbelopp som får beviljas för varje budgetår begränsas av unionens internationella åtaganden. Varor som inte omfattas av bilaga I till fördraget bör kunna exporteras på i förväg kända villkor. Det är särskilt viktigt att aktörer får en försäkran om att bidrag kan beviljas för sådan export och att detta är förenligt med uppfyllandet av sådana unionsåtaganden. Om en sådan försäkran inte längre kan ges bör exportören informeras om detta i tillräckligt god tid. Utfärdandet av bidragslicenser gör det möjligt att följa bidragsansökningarna och garantera att licensinnehavarna kan få ett bidrag utbetalt upp till det belopp som licensen är utfärdad på, under förutsättning att de uppfyller de andra villkoren för bidrag i unionens bestämmelser.
(20)
Det bör fastställas förvaltningsåtgärder för bidragslicensordningen. Det bör särskilt fastställas bestämmelser om en nedsättningskoefficient som ska tillämpas när ansökningarna om bidragslicenser överskrider de tillgängliga beloppen. Under vissa omständigheter bör det dessutom vara möjligt att tillsvidare stoppa utfärdandet av bidragslicenser.
(21)
Bidragslicenserna syftar till att garantera uppfyllandet av unionens internationella åtaganden. De gör det också möjligt att på förhand avgöra vilket bidrag som kan beviljas för jordbruksprodukter som förbrukas vid framställning av varor som exporteras till tredjeland. Detta syfte skiljer sig i vissa avseenden från de mål som eftersträvas genom exportlicenser som utfärdas för basprodukter som exporteras i obearbetat tillstånd och som omfattas av internationella åtaganden avseende kvantitativa begränsningar. Det är därför nödvändigt att precisera vilka allmänna bestämmelser som är tillämpliga på licenser inom jordbruksområdet - för närvarande fastställda genom kommissionens förordning (EG) nr 376/2008 av den 23 april 2008 om gemensamma tillämpningsföreskrifter för systemet med import- och exportlicenser samt förutfastställelselicenser för jordbruksprodukter (7) - som inte bör gälla för bidragslicenser.
(22)
I de flesta fall fastställs eller ändras bidragssatserna på torsdagar. Det är nödvändigt att minska risken för att ansökningar om förutfastställelse för produkter lämnas in i spekulationssyfte. Därför bör ansökningar om förutfastställelse som lämnas in på en torsdag anses vara inlämnade följande arbetsdag.
(23)
För att underlätta för medlemsstaterna att driva systemet med exportbidrag bör bidragssatserna för de olika basprodukter som ingår i produkter som inte räknas upp i bilaga I förutfastställas samtidigt.
(24)
Licensansökningar kan avse större belopp än vad som kan beviljas. Budgetåret bör därför delas in i perioder så att licenser kan utfärdas till såväl de aktörer som exporterar varor vid slutet av budgetåret som de som exporterar varor i början av budgetåret. I förekommande fall bör en nedsättningskoefficient fastställas för de sammanlagda begärda beloppen under en viss period.
(25)
I fall där det totala beloppet exportbidrag som det ansökts om i en viss omgång är lägre än det belopp som finns tillgängligt för den omgången, bör aktörerna ges möjlighet att lämna in ansökningar om bidragslicenser veckovis avseende eventuella återstående tillgängliga belopp i den omgången.
(26)
Det är nödvändigt att precisera hur vissa bestämmelser i förordning (EG) nr 376/2008 som gäller licenser för exportbidrag med förutfastställelse som söks med anledning av en infordran av anbud som utfärdats i ett importerande tredjeland bör tillämpas på bidragslicenser.
(27)
Det bör fastställas villkor för frisläppande av den säkerhet som ställts för bidragslicenser. Dessa villkor bör inbegripa de skyldigheter som anses vara primära krav, mot vilka säkerhet ställts, och de bevis som måste läggas fram för att visa att skyldigheterna har fullgjorts.
(28)
Merparten av exportörerna får mindre än 100 000 euro per år i bidrag. Hela denna export är av liten ekonomisk betydelse och utgör endast en liten del av det sammanlagda bidragsbelopp som beviljas för jordbruksprodukter som exporteras i form av varor som inte omfattas av bilaga I till fördraget. I sådana fall bör det därför vara möjligt att undanta mindre exportörer från licenskrav. För enkelhetens skull bör de, under vissa omständigheter, ha rätt att använda bidragslicenser utan att förlora sin ställning som mindre exportör. För att förhindra missbruk är det dock nödvändigt att begränsa tillämpningen av detta undantag till den medlemsstat där exportören är etablerad.
(29)
Ett kontrollsystem bör införas som är baserat på principen att exportören vid varje exporttillfälle bör lämna en deklaration till de behöriga myndigheterna över de kvantiteter av produkter som har förbrukats vid framställning av de exporterade varorna. De behöriga myndigheterna bör vidta de åtgärder som de finner nödvändiga för att kontrollera att uppgifterna i deklarationerna är riktiga.
(30)
De behöriga myndigheter som ansvarar för att kontrollera exportdeklarationen kan komma i en situation där de inte förfogar över tillräckliga uppgifter för att kunna godkänna deklarationen av förbrukade mängder, även om denna grundar sig på en kemisk analys. Sådana situationer kan framför allt uppstå om de varor som ska exporteras har tillverkats i en annan medlemsstat än den medlemsstat från vilken de ska exporteras. De behöriga myndigheterna i den medlemsstat från vilken exporten ska ske bör därför vid behov kunna vända sig direkt till de behöriga myndigheterna i de övriga medlemsstaterna för att få de upplysningar om den berörda varans tillverkning som dessa myndigheter kan utverka.
(31)
Efter samråd med de behöriga myndigheterna i den medlemsstat i vilken varorna framställts bör en aktör få lämna en förenklad deklaration i fråga om de förbrukade produkterna i form av en sammanfattande deklaration av kvantiteten av dessa produkter, förutsatt att de berörda företagen sammanställer detaljerade uppgifter om de förbrukade produkterna och håller dem tillgängliga för dessa myndigheter.
(32)
Det är inte alltid möjligt för exportören att veta exakt vilka kvantiteter basprodukter som har förbrukats och som denne kan begära ett bidrag för, särskilt om denne inte är tillverkare. Följaktligen kan exportören inte alltid deklarera dessa kvantiteter. Det är därför nödvändigt att införa en alternativ metod för beräkning av bidraget, som kan användas på den berörda personens begäran och som endast ska tillämpas på vissa varor, på grundval av en kemisk analys av dessa varor samt på en tabell som utarbetats för ändamålet.
(33)
I enlighet med artikel 28 i förordning (EG) nr 612/2009 ska bidrag inte beviljas för produkter som inte är av sund, god och marknadsmässig kvalitet dagen för mottagandet av exportdeklarationen. För att säkerställa att denna regel tillämpas enhetligt bör det klargöras att för att bidrag ska beviljas för vissa animaliska produkter som omfattas av Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 852/2004 av den 29 april 2004 om livsmedelshygien (8) och av Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 853/2004 av den 29 april 2004 om fastställande av särskilda hygienregler för livsmedel av animaliskt ursprung (9) samt som omfattas av bilaga II till den här förordningen, bör de berörda animaliska produkterna beredas i enlighet med kraven i de förordningarna och vara försedda med det föreskrivna kontrollmärket.
(34)
Det är av största vikt att kommissionen kan övervaka åtgärder som vidtas med avseende på beviljade exportbidrag. Därför bör medlemsstaternas behöriga myndigheter överlämna vissa statistiska uppgifter till kommissionen. Dessa uppgifters format och omfattning bör preciseras.
(35)
I enlighet med artikel 12.1 och 12.4 i förordning (EG) nr 612/2009 måste andra ingredienser än sockerprodukter som avses i artikel 162.1 a iii och artikel 162.1 b i förordning (EG) nr 1234/2007 för vilka exportbidrag beviljas ha sitt ursprung i unionen. De åtgärder som är nödvändiga för att se till att detta krav uppfylls bör därför föreskrivas.
(36)
Antalet ansökningar som leder till beviljande av bidrag på grundval av den här förordningen är stort. Merparten av de varor för vilka dessa ansökningar lämnas in tillverkas under noggrant angivna tekniska förhållanden, har konstanta egenskaper och jämn kvalitet, exporteras regelbundet och framställs genom metoder som de behöriga myndigheterna har registrerat och godkänt. Med hänsyn till dessa särskilda omständigheter och för att förenkla administrationen i samband med beviljandet av exportbidrag enligt den här förordningen bör medlemsstaterna få större flexibilitet vid tillämpningen av artikel 24 i förordning (EG) nr 612/2009 i fråga om de tröskelvärden under vilka medlemsstaterna får undanta aktörerna från kravet att uppvisa annat bevis än transportdokumentet.
(37)
Det är lämpligt att bestämmelserna om beviljande av bidrag för varor som inte omfattas av bilaga I till fördraget tillämpas enhetligt inom hela unionen. Därför bör varje medlemsstat underrätta kommissionen om de övervakningsåtgärder som vidtas på dess territorium med avseende på de olika typerna av exporterade varor.
(38)
Tillräckligt med tid bör lämnas för övergången från de administrativa förfarandena för bidragslicenser enligt förordning (EG) nr 1043/2005 till de administrativa förfaranden som föreskrivs i denna förordning. Denna förordning bör därför tillämpas på ansökningar om licenser som lämnas in från och med det första datumet i den första inlämningsperioden av budgetperioden 2011 och bör träda i kraft den dagen.
(39)
De åtgärder som föreskrivs i denna förordning är förenliga med yttrandet från förvaltningskommittén för övergripande frågor rörande handel med bearbetade jordbruksprodukter som inte omfattas av bilaga I till fördraget.
HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
KAPITEL 1
SYFTE OCH DEFINITIONER
Artikel 1
1. I denna förordning fastställs tillämpningsföreskrifter för förordning (EG) nr 1216/2009 i fråga om ordningen för beviljande av exportbidrag som införts genom förordning (EG) nr 1234/2007.
Den ska gälla för export av basprodukter, för därav bearbetade produkter samt för produkter som jämställs med en av dessa två kategorier i enlighet med artikel 3 i denna förordning, när sådana produkter exporteras i form av varor som inte omfattas av bilaga I till fördraget men som förtecknas i delarna I-V i bilaga XX till förordning (EG) nr 1234/2007 och i bilaga II till denna förordning.
2. Det exportbidrag som avses i punkt 1 ska inte beviljas för varor som har övergått till fri omsättning i enlighet med artikel 29 i fördraget och som återexporteras.
Exportbidrag ska inte heller beviljas för sådana varor om de exporteras efter bearbetning eller ingår i andra varor.
3. Med undantag av spannmål ska exportbidrag inte beviljas för produkter som används vid framställning av alkohol som ingår i sådana spritdrycker som avses i bilaga II och som omfattas av KN-nummer 2208.
Artikel 2
1. I denna förordning gäller följande definitioner:
a) budgetperiod: perioden från och med den 1 oktober innevarande år till och med den 30 september efterföljande år.
b) budgetår: perioden från och med den 16 oktober innevarande år till och med den 15 oktober efterföljande år.
c) basprodukter: produkter som förtecknas i bilaga I till denna förordning.
d) ingredienser: basprodukter, därav bearbetade produkter eller produkter som jämställs med dessa två kategorier, vilka används för framställning av varor och vilka förtecknas i artikel 162.1 a i, ii, iii, v och vii samt artikel 162.1 b i förordning (EG) nr 1234/2007.
e) varor: produkter som inte omfattas av bilaga I till fördraget men som förtecknas i delarna I-V i bilaga XX till förordning (EG) nr 1234/2007 och i bilaga II till denna förordning.
f) avtalet: det avtal om jordbruk som ingicks under Uruguayrundans multilaterala handelsförhandlingar.
g) livsmedelsbistånd: livsmedelshjälp som uppfyller villkoren i artikel 10.4 i avtalet.
h) restprodukter: produkter eller varor som erhålls under framställningen av en sammansättning som tydligt skiljer sig från den faktiskt exporterade varan och som inte kan saluföras.
i) biprodukter: produkter eller varor som erhålls under framställningen av en sammansättning eller med egenskaper som skiljer sig från den faktiskt exporterade varan och som kan saluföras.
j) svinn: de kvantiteter produkter eller varor som erhålls under framställningen från det skede under vilket jordbruksprodukter förbrukas obearbetade i framställningen, utom de kvantiteter varor som faktiskt exporteras, utom restprodukter och biprodukter och som inte kan saluföras.
2. Vid tillämpningen av punkt 1 h, i och j ska produkter som erhålls under framställningen och som har en sammansättning som skiljer sig från den faktiskt exporterade varan och säljs mot en ersättning som uteslutande motsvarar kostnaderna för bortskaffande av dem, inte anses ha saluförts.
Vid tillämpningen av punkt 1 j ska det jämställas med svinn när produkter eller varor som erhålls under framställningen kan bortskaffas enbart som djurfoder, oavsett om det sker mot betalning eller inte.
Artikel 3
1. Potatisstärkelse enligt KN-nummer 1108 13 00, framställd direkt från potatis utan användning av andra produkter, ska jämställas med en produkt som uppkommit genom bearbetning av majs.
2. Vassle enligt KN-nummer 0404 10 48 till 0404 10 62, inte koncentrerad, även fryst, ska jämställas med vassle i pulver enligt bilaga I, nedan kallad produktgrupp 1.
3. Följande produkter ska jämställas med mjölk i form av pulver med en fetthalt av minst 1,5 % som räknas upp i bilaga I, nedan kallad produktgrupp 2:
a)
Mjölk och mjölkprodukter enligt KN-nummer 0403 10 11, 0403 90 51 och 0404 90 21, inte koncentrerade och utan tillsats av socker eller andra sötningsmedel, även frysta, med en mjölkfetthalt av högst 0,1 viktprocent.
b)
Mjölk och mjölkprodukter enligt KN-nummer 0403 10 11, 0403 90 11 och 0404 90 21 i form av pulver, granulat eller annan fast form, utan tillsats av socker eller andra sötningsmedel, med en mjölkfetthalt av högst 1,5 viktprocent.
4. Följande produkter ska jämställas med mjölk i form av pulver med en fetthalt av minst 26 % som räknas upp i bilaga I, nedan kallad produktgrupp 3:
a)
Mjölk, grädde och mjölkprodukter enligt KN-nummer 0403 10 11, 0403 10 13, 0403 90 51, 0403 90 53, 0404 90 21 och 0404 90 23, inte koncentrerade och utan tillsats av socker eller andra sötningsmedel, även frysta, med en mjölkfetthalt av mer än 0,1 viktprocent men högst 6 viktprocent.
b)
Mjölk, grädde och mjölkprodukter enligt KN-nummer 0403 10 11, 0403 10 13, 0403 10 19, 0403 90 13, 0403 90 19, 0404 90 23 och 0404 90 29, i pulverform, granulat eller annan fast form, utan tillsats av socker eller andra sötningsmedel, med en mjölkfetthalt av mer än 1,5 viktprocent men mindre än 45 viktprocent.
5. Följande produkter ska jämställas med produktgrupp 6:
a)
Mjölk, grädde och mjölkprodukter enligt KN-nummer 0403 10 19, 0403 90 59, 0404 90 23 och 0404 90 29, inte koncentrerade och utan tillsats av socker eller andra sötningsmedel, med en mjölkfetthalt av mer än 6 viktprocent.
b)
Mjölk, grädde och mjölkprodukter enligt KN-nummer 0403 10 19, 0403 90 19 och 0404 90 29, i pulverform, granulat eller annan fast form, utan tillsats av socker eller andra sötningsmedel, med en mjölkfetthalt av minst 45 viktprocent.
c)
Smör och annat mjölkfett med en mjölkfetthalt som inte motsvarar 82 viktprocent men minst 62 viktprocent enligt KN-nummer 0405 10, 0405 20 90, 0405 90 10, 0405 90 90.
6. Mjölk, grädde och mjölkprodukter enligt KN-nr 0403 10 11 till 0403 10 19, 0403 90 51 till 0403 90 59 och 0404 90 21 till 0404 90 29, koncentrerade, utom i form av pulver, granulat eller annan fast form, ej innehållande tillsats av socker eller annat sötningsmedel, ska vad gäller den fettfria delen av produktens torrsubstanshalt, jämställas med produktgrupp 2. Vad gäller mjölkfettandelen av en sådan produkt, ska den jämställas med produktgrupp 6.
Första stycket ska även tillämpas på ost och ostmassa.
7. Råris enligt KN-nummer 1006 20 och delvis slipat ris enligt KN-nummer 1006 30 21 till 1006 30 48 ska jämställas med helt slipat ris enligt KN-nummer 1006 30 61 till 1006 30 98.
8. Om följande produkter uppfyller villkoren i förordning (EG) nr 1234/2007 och i kommissionens förordning (EG) nr 951/2006 (10) för att kunna komma i fråga för bidrag vid export i obearbetat tillstånd, ska de jämställas med vitt socker enligt KN-nummer 1701 99 10:
a)
Råsocker från sockerrör eller sockerbetor enligt KN-nummer 1701 11 90 eller KN-nummer 1701 12 90 med en sackaroshalt i torrsubstansen av minst 92 viktprocent vid polarimetrisk bestämning.
b)
Socker enligt KN-nummer 1701 91 00 och 1701 99 90.
c)
De produkter som anges i del III c i bilaga I till förordning (EG) nr 1234/2007, med undantag av blandningar som delvis erhållits utgående från produkter som omfattas av del I i bilaga I till förordning (EG) nr 1234/2007.
d)
De produkter som anges i del III d och g i bilaga I till förordning (EG) nr 1234/2007, med undantag av blandningar som delvis erhållits utgående från produkter som omfattas av bilaga I till förordning (EG) nr 1234/2007.
Artikel 4
Förordning (EG) nr 612/2009 och förordning (EEG) nr 2220/85 ska tillämpas utöver den här förordningen, om inte annat föreskrivs i artikel 39.4 och artikel 50 i den här förordningen.
KAPITEL II
EXPORTBIDRAG
AVSNITT 1
Beräkningsmetod
Artikel 5
1. Det bidragsbelopp som beviljas för den i enlighet med avsnitt 2 fastställda kvantiteten av var och en av de basprodukter som exporteras i form av samma varuslag ska beräknas genom att denna kvantitet multipliceras med bidragssatsen för basprodukten beräknad per viktenhet i enlighet med avsnitt 3.
2. Om olika bidragssatser fastställs för en viss basprodukt enligt artikel 15.2, ska ett särskilt belopp beräknas för varje kvantitet av de basprodukter för vilka en särskild bidragssats gäller.
3. Om varor förbrukas vid framställning av de exporterade varorna, ska det belopp som ska gälla för varje basprodukt, därav bearbetad produkt eller produkt som jämställs med en av dessa två kategorier i enlighet med artikel 3, som förbrukats vid framställning av de exporterade varorna, beräknas på grundval av den bidragssats som gäller när de förstnämnda varorna exporteras i obearbetat tillstånd.
AVSNITT 2
Referenskvantitet
Artikel 6
Vad gäller varor ska de kvantiteter av varje basprodukt som ska ligga till grund för beräkning av bidragsbeloppet, nedan kallad referenskvantitet, fastställas enligt artiklarna 7, 8 och 9, utom i de fall där det hänvisas till bilaga III eller där bestämmelserna i artikel 47.2 ska tillämpas.
Artikel 7
Vid förbrukning av en obearbetad basprodukt eller därmed jämställd produkt ska referenskvantiteten vara lika med den kvantitet som faktiskt har förbrukats vid framställning av den exporterade varan, varvid de omräkningssatser som anges i bilaga VII ska beaktas.
Artikel 8
1. När det gäller en produkt som omfattas av artikel 1.1 a och del I i bilaga I till förordning (EG) nr 1234/2007 eller av artikel 1.1 b och del II i bilaga I till förordning (EG) nr 1234/2007 ska referenskvantiteten vara den kvantitet som faktiskt förbrukas vid framställningen av den exporterade varan, justerad så att den motsvarar en kvantitet av basprodukten med tillämpning av de koefficienter som anges i bilaga V till denna förordning, om något av följande gäller för den aktuella produkten:
a)
Produkten har framställts genom bearbetning av en basprodukt eller därmed jämställd produkt.
b)
Produkten jämställs med en produkt som framställs genom bearbetning av en basprodukt.
c)
Produkten har framställts genom bearbetning av en produkt som jämställs med en produkt som framställs genom bearbetning av en basprodukt.
2. Genom undantag från punkt 1 ska referenskvantiteten för alkohol framställd av spannmål som ingår i spritdrycker som omfattas av KN-nummer 2208 vara 3,4 kg korn per volymprocent alkohol från spannmål per hektoliter alkohol i den exporterade spritdrycken.
Artikel 9
1. Om inte annat följer av artikel 11 ska vid förbrukning av någon av följande produkter, referenskvantiteten för var och en av basprodukterna vara lika med den kvantitet som fastställts av de behöriga myndigheterna i enlighet med artikel 45:
a)
En produkt som inte omfattas av bilaga I till fördraget och som framställs genom bearbetning av en produkt som avses i artiklarna 7 eller 8 i denna förordning.
b)
En produkt som framställs genom blandning eller bearbetning av flera av de produkter som avses i artiklarna 7 eller 8, eller av de produkter som avses i led a i detta stycke.
Referenskvantiteten ska fastställas med utgångspunkt i den kvantitet av produkten som faktiskt förbrukats vid framställningen av den exporterade varan.
De omräkningssatser som anges i bilaga VII eller eventuellt de särskilda beräkningsregler, ekvivalensförhållanden eller koefficienter som anges i artikel 8 ska användas vid beräkning av denna kvantitet.
2. Genom undantag från punkt 1 ska referenskvantiteten för spannmålsbaserade spritdrycker som ingår i spritdrycker som omfattas av KN-nummer 2208 vara 3,4 kg korn per volymprocent alkohol från spannmål per hektoliter alkohol i den exporterade spritdrycken.
Artikel 10
1. Vid tillämpning av artiklarna 6-9 ska de produkter som i obearbetat tillstånd har förbrukats vid framställning av de exporterade varorna betraktas som faktiskt förbrukade.
2. Om en basprodukt under en fas i framställningen av dessa varor bearbetas till en annan, mer bearbetad basprodukt som förbrukas i en senare fas, ska endast den senare basprodukten betraktas som faktiskt förbrukad.
3. De kvantiteter av produkter som faktiskt har förbrukats i den mening som avses i punkt 1 ska fastställas för varje exporterad vara.
4. Genom undantag från punkterna 1, 2 och 3 får, vid regelbunden export av varor som framställs av ett visst företag under noggrant angivna tekniska förhållanden och som har konstanta egenskaper och jämn kvalitet, dessa kvantiteter efter medgivande av de behöriga myndigheterna fastställas antingen på grundval av tillverkningsreceptet för produkterna eller på grundval av de genomsnittliga produktkvantiteter som under en viss tid förbrukas vid framställning av en viss kvantitet av dessa varor. De på det sättet fastställda kvantiteterna ska utgöra grunden för beräkningen så länge produktionsvillkoren för varorna inte ändras.
Utom i fall då formellt tillstånd har lämnats av den behöriga myndigheten ska de på det sättet fastställda produktkvantiteterna kontrolleras minst en gång per år.
Artikel 11
1. När det gäller de varor som förtecknas i bilaga III, ska den referenskvantitet i kilogram basprodukter per 100 kg av varan vara den kvantitet som anges för var och en av varorna i den bilagan.
Vad gäller färska pastaprodukter ska dock de basproduktskvantiteter som anges i bilaga III minskas till en motsvarande kvantitet torra pastaprodukter genom att dessa kvantiteter multipliceras med procentandelen torrsubstans i pastaprodukterna och divideras med 88.
2. Om de varor som förtecknas i bilaga III har framställts dels av varor för vilka utbetalning av exportbidrag omfattas av förordning (EG) nr 1234/2007, dels av andra produkter, ska referenskvantiteten för de förstnämnda produkterna fastställas i enlighet med artiklarna 6-10.
Artikel 12
1. Vid fastställande av kvantiteten faktiskt förbrukade jordbruksprodukter ska punkterna 2 och 3 tillämpas.
2. Alla jordbruksprodukter som förbrukats i den mening som avses i artikel 10 och som är bidragsberättigande, som försvinner under den normala produktionsprocessen i former som ånga eller rök eller genom omvandling till icke återvinningsbart pulver eller aska ska berättiga till det bidraget med avseende på alla förbrukade kvantiteter.
3. Alla kvantiteter varor som inte faktiskt exporteras ska inte berättiga till bidrag med avseende på kvantitet faktiskt förbrukade jordbruksprodukter.
sådana varor har samma sammansättning som de varor som faktiskt exporteras, får en proportionell minskning av kvantiteterna av de jordbruksprodukter som faktiskt förbrukats under produktionen av de senare tillämpas.
Artikel 13
1. Genom undantag från artikel 12.3 ska svinn om 2 % eller mindre räknat efter vikt, om detta är en följd av framställningen av varorna, vara bidragsberättigande.
Tröskeln om 2 % ska beräknas som andelen torrvikt av alla förbrukade råmaterial, efter avdrag av de kvantiteter som avses i artikel 12.2, i förhållande till de faktiskt exporterade varornas torrvikt, eller enligt någon annan beräkningsmetod som är lämplig för varornas framställningsvillkor.
2. Om framställningen av varorna medför ett svinn som överstiger 2 %, ska det överskjutande svinnet inte vara bidragsberättigande för de kvantiteter jordbruksprodukter som faktiskt har förbrukats. Medlemsstaternas behöriga myndigheter får dock godta vederbörligen motiverat större svinn. Medlemsstaterna ska underrätta kommissionen om fall där de behöriga myndigheterna har godkänt större svinn samt orsaken till varför detta har godkänts.
3. De faktiskt förbrukade kvantiteterna jordbruksprodukter som ingår i restprodukter ska vara bidragsberättigande.
4. Om biprodukter erhålls ska kvantiteterna faktiskt förbrukade jordbruksprodukter tillskrivas de exporterade varorna respektive biprodukterna.
AVSNITT 3
Bidragssatser
Artikel 14
1. Bidragssatsen för de basprodukter som förtecknas i bilaga I till denna förordning och som exporteras i form av varor som inte omfattas av bilaga I till fördraget, enligt artikel 164 i förordning (EG) nr 1234/2007, ska fastställas av kommissionen per 100 kg av basprodukt för samma tidsperiod som bidragssatsen för de produkter som exporteras i obearbetat tillstånd.
2. Genom undantag från punkt 1 får bidrag fastställas enligt en annan tidtabell som fastställs i enlighet med det förfarande som avses i artikel 16.2 i förordning (EG) nr 1216/2009.
Artikel 15
1. Bidragssatsen ska fastställas av kommissionen med särskild hänsyn till följande:
a)
Bearbetningsindustrins genomsnittliga anskaffningskostnader för basprodukter på unionsmarknaden samt de rådande världsmarknadspriserna.
b)
Bidragsbeloppen för export av bearbetade jordbruksprodukter som omfattas av bilaga I till fördraget och som framställs på liknande sätt.
c)
Nödvändigheten av att säkerställa lika konkurrensvillkor för de industrier som använder unionsprodukter och de industrier som använder produkter från tredjeland som omfattas av förfarande för aktiv förädling.
d)
Dels utvecklingen när det gäller budgetutgifter, dels utvecklingen när det gäller marknadspriserna för basprodukter på unionsmarknaden och på världsmarknaden.
e)
De gränser som är resultat av de avtal som ingåtts i enlighet med artikel 218 i fördraget.
2. Bidragssatserna ska i förekommande fall fastställas med hänsyn till det stöd eller de andra åtgärder med liknande verkan som är tillämpliga i alla medlemsstater på basprodukter eller därmed jämställda produkter, i enlighet med förordning (EG) nr 1234/2007.
3. De bidrag som beviljas för export av jordbruksprodukter som ingår i varor som inte omfattas av bilaga I till fördraget får inte överstiga de bidrag som kan beviljas för dessa produkter när de exporteras i obearbetat tillstånd.
Artikel 16
1. Bidragssatsen för potatisstärkelse enligt KN-nummer 1108 13 00 ska fastställas separat, uttryckt i majsekvivalent, i enlighet med det förfarande som avses i artikel 195.2 i förordning (EG) nr 1234/2007 och enligt de kriterier som anges i artikel 15.1 i denna förordning. Kvantiteten potatisstärkelse som förbrukats ska omräknas till motsvarande kvantitet majs i enlighet med artikel 8 i denna förordning.
2. Om den berörda exportören av blandningar av D-glucitol (sorbitol) enligt KN-numren 2905 44 och 3824 60 inte lämnar den deklaration som avses i artikel 45 vad avser specifikationen enligt artikel 48.1 d, eller inte lägger fram tillräcklig dokumentation till stöd för sin deklaration, ska den bidragssats som gäller för dessa blandningar vara lika med den som gäller för den basprodukt på vilken den lägsta bidragssatsen tillämpas.
Artikel 17
1. Exportbidraget för stärkelse som omfattas av KN-nummer 1108 11 00 -1108 19 90 eller för de varor som anges i del I d i bilaga I till förordning (EG) nr 1234/2007 och som framställs genom bearbetning av sådan stärkelse, ska endast beviljas leverantörer av dessa produkter som lämnar en deklaration där de intygar att de aktuella varorna har framställts direkt av spannmål, potatis eller ris och att inga produkter från andra jordbruksprodukter eller jordbruksvaror har använts.
2. Den deklaration som avses i punkt 1 ska gälla till dess att den återkallas för alla leveranser från samma producent. Den ska kontrolleras i enlighet med artikel 45.
Artikel 18
1. Om torrsubstanshalten i potatisstärkelse som är jämställd med majsstärkelse enligt artikel 3.1 är minst 80 %, ska bidragssatsen vara den som fastställs i enlighet med artikel 14. Om torrsubstanshalten är mindre än 80 %, ska bidragssatsen vara den som fastställs i enlighet med artikel 14, multiplicerad med den faktiska procentandelen torrsubstans och dividerad med 80.
För all annan stärkelse med en torrsubstanshalt av minst 87 % ska bidragssatsen vara den som fastställs i enlighet med artikel 14. Om torrsubstanshalten är mindre än 87 %, ska bidragssatsen vara den som fastställs i enlighet med artikel 14, multiplicerad med den faktiska procentandelen torrsubstans och dividerad med 87.
2. Om torrsubstanshalten i sirap och andra lösningar av glukos och maltodextrin enligt KN-nummer 1702 30 90, 1702 40 90, 1702 90 50 eller 2106 90 55 är minst 78 %, ska bidragssatsen vara den som fastställs i enlighet med artikel 14. Om torrsubstanshalten i sådan sirap är mindre än 78 %, ska bidragssatsen vara den som fastställs i enlighet med artikel 14, multiplicerad med den faktiska procentandelen torrsubstans och dividerad med 78.
3. Vid tillämpningen av punkt 1 ska stärkelsens torrsubstanshalt fastställas enligt den metod som avses i bilaga IV till kommissionens förordning (EG) nr 687/2008 (11) och glukos- eller maltodextrinsirapens torrsubstanshalt ska fastställas enligt metod 2 i bilaga 2 till kommissionens direktiv 79/796/EEG (12) eller någon annan lämplig metod som erbjuder minst samma säkerhet.
4. När den deklaration som avses i artikel 45 lämnas ska sökanden deklarera torrsubstanshalten i den stärkelse eller i den sirap av glukos eller maltodextrin som förbrukats.
Artikel 19
1. Exportbidraget för kasein enligt KN-nummer 3501 10, kaseinater enligt KN-nummer 3501 90 90 eller äggalbumin enligt KN-nummer 3502 11 90 och 3502 19 90 som exporteras i obearbetat tillstånd får differentieras med hänsyn till destinationen, om det är nödvändigt på grund av något av följande:
a)
Situationen i den internationella handeln avseende dessa varor.
b)
Särskilda behov på vissa marknader.
c)
Internationella handelsavtal.
2. Bidragssatsen för varor enligt KN-nummer 1902 11 00, 1902 19 och 1902 40 10 får differentieras med hänsyn till destinationen.
3. Bidraget kan variera beroende på om det är förutfastställt i enlighet med artikel 26 eller inte.
Artikel 20
1. Bidragssatsen ska vara den sats som gäller den dag då varorna exporteras, utom i följande fall:
a)
En ansökan har gjorts i enlighet med artikel 26 om att bidragssatsen ska förutfastställas.
b)
En ansökan har gjorts i enlighet med artikel 37.2 och bidragssatsen har förutfastställts till den dag då ansökan om bidragslicens lämnades in.
2. Om förutfastställelse av bidragssatsen tillämpas ska den bidragssats som gäller den dag då ansökan om förutfastställelse lämnas in tillämpas på varor som exporteras efter detta datum under bidragslicensens giltighetstid i enlighet med artikel 35.2.
När det gäller bearbetade produkter baserade på spannmål och ris ska bidragssatsen justeras i enlighet med de regler som gäller för förutfastställelse av bidragssatsen för de basprodukter som exporteras i obearbetat tillstånd, men med användning av de omräkningskoefficienter som anges i bilaga V.
3. Dellicenser i den mening som avses i förordning (EG) nr 376/2008 ska inte vara föremål för förutfastställelse oberoende av de licenser på grundval av vilka de ställts ut.
KAPITEL III
BIDRAGSLICENSER
AVSNITT 1
Allmänna bestämmelser
Artikel 21
1. Medlemsstaterna ska utfärda bidragslicenser som är giltiga i hela unionen till varje sökande, oberoende av var i unionen den sökande är etablerad.
Bidragslicensen ska garantera betalning av bidraget, förutsatt att villkoren i kapitel V är uppfyllda. Dessa villkor kan omfatta förutfastställelse av bidragssatsen. Licenserna ska vara giltiga enbart under en och samma budgetperiod.
2. För att exportbidrag för basprodukter i form av varor som förtecknas i bilaga II till denna förordning eller för spannmål som placerats under tullkontroll för sådan spritdrycksproduktion som avses i artikel 2 i förordning (EG) nr 1670/2006 ska beviljas, ska en bidragslicens som utfärdats i enlighet med artikel 24 i den här förordningen uppvisas.
Sådan spannmål som avses i första stycket ska anses ha exporterats.
Första stycket ska inte gälla sådana leveranser som avses i artikel 4.1 andra stycket tredje strecksatsen och i artiklarna 33.1, 37.1, 41.1 och 43.1 i förordning (EG) nr 612/2009 eller sådan export som avses i kapitel IV i den här förordningen.
3. Exportbidrag enligt det förutfastställelsesystem som avses i artikel 20.2 ska lämnas enbart mot uppvisande av en bidragslicens innehållande förutfastställelse av bidragssatserna.
Artikel 22
1. Förordning (EG) nr 376/2008 ska tillämpas på de bidragslicenser som avses den här förordningen.
2. Bestämmelserna i förordning (EG) nr 376/2008 avseende de rättigheter och skyldigheter som följer av bidragslicenser utställda i kvantiteter ska med beaktande av bilaga VI till denna förordning också tillämpas med erforderliga ändringar på de rättigheter och skyldigheter som följer av de bidragslicenser som avses i den här förordningen och som är utställda på belopp i euro.
3. Genom undantag från punkterna 1 och 2 i denna artikel ska artikel 7.2 och 7.4, artiklarna 8, 11 och 13, artikel 17.1, artiklarna 20, 23, 31, 32 och 34, artikel 35.6 samt artiklarna 41, 45, 46 och 48 i förordning (EG) nr 376/2008 inte gälla för bidragslicenser som avses i den här förordningen.
4. När det gäller tillämpningen av artiklarna 39 och 40 i förordning (EG) nr 376/2008 får licenser som är giltiga till och med den 30 september inte förlängas.
I dessa fall ska licenserna med hänvisning till force majeure upphävas i fråga om belopp som man ännu inte ansökt om och den berörda säkerheten ska frisläppas.
Artikel 23
1. Ansökningar om bidragslicenser, utom sådana som gäller livsmedelsbistånd enligt artikel 36, ska gälla endast om en säkerhet som uppgår till 10 % av det begärda beloppet har ställts i enlighet med de villkor som anges i artikel 14 i förordning (EG) nr 376/2008.
2. Säkerheten ska frisläppas i enlighet med de villkor som anges i artikel 40 i denna förordning.
Artikel 24
1. Ansökan om bidragslicens samt bidragslicensen ska upprättas enligt formuläret ”Exportlicens med eller utan förutfastställelse” i bilaga I till förordning (EG) nr 376/2008 och beloppet ska anges i euro.
Dokumenten ska fyllas i enligt anvisningarna i bilaga VI till denna förordning.
2. Om sökanden inte avser att exportera via någon annan medlemsstat än den stat där bidragslicensen söks, får den behöriga myndigheten spara bidragslicensen, till exempel elektroniskt. I så fall ska den behöriga myndigheten underrätta sökanden om att hans bidragslicens har registrerats och skicka uppgifterna på licensinnehavarens exemplar till honom, nedan kallat kopia nr 1. Den utfärdande myndighetens kopia av bidragslicensen, nedan kallad kopia nr 2, ska inte utfärdas.
Den behöriga myndigheten ska registrera alla uppgifter från de bidragslicenser som behandlas i avsnitten III och VI i bilaga VI samt de belopp som avskrivits från licenserna.
Artikel 25
1. Skyldigheter som följer av licenser ska inte kunna överlåtas. Rättigheter som följer av licenser får överlåtas av licensinnehavaren under licensernas giltighetstid, förutsatt att rättigheterna som följer av varje licens eller dellicens överlåts till en enda licensmottagare. Denna överlåtelse ska gälla belopp som ännu inte använts på licensen eller dellicenserna.
2. Mottagaren får inte överlåta sina rättigheter, men får låta dem gå tillbaka till licensinnehavaren. Återbördandet ska gälla belopp som ännu inte avskrivits från licensen eller dellicensen. I så fall ska den utfärdande myndigheten anteckna någon av de uppgifter som anges i bilaga VIII i licensens fält 6.
3. Om den ursprunglige licensinnehavaren begär överlåtelse eller licensmottagaren återbördar licensen till den ursprunglige licensinnehavaren, ska den utfärdande myndigheten eller den eller de myndigheter som varje medlemsstat utser anteckna följande på licensen eller i förekommande fall dellicensen:
a)
Licensmottagarens namn och adress enligt vad som anges i punkt 1 eller den uppgift som anges i punkt 2.
b)
Datum för överlåtelse eller återbördande till den ursprunglige licensinnehavaren styrkt genom myndighetens stämpel.
4. Överlåtelsen eller återbördandet ska gälla från den dag då den anteckning som avses i punkt 3 b görs.
Artikel 26
1. Ansökningar om förutfastställelse av bidragssatsen ska avse alla tillämpliga bidragssatser.
2. Ansökan om förutfastställelse får lämnas in antingen i samband med ansökan om bidragslicensen eller från och med den dag bidragslicensen ställs ut.
3. Ansökningar om förutfastställelse ska utformas i enlighet med avsnitt II i bilaga VI på den blankett som avses i bilaga I till förordning (EG) nr 376/2008. Förutfastställelsen ska inte vara tillämplig på exportleveranser som genomförs före den dag då ansökan lämnades in.
4. Ansökningar om förutfastställelse som lämnats in på en torsdag ska anses vara inlämnade följande arbetsdag.
Artikel 27
1. Innehavaren av en bidragslicens kan ansöka om en dellicens som utformats på den blankett som avses i bilaga I till förordning (EG) nr 376/2008. Ansökan ska innehålla de uppgifter som avses i punkt 3 i avsnitt II i bilaga VI till denna förordning.
Det belopp för vilket en dellicens ansöks ska antecknas på originallicensen.
2. Utan att det påverkar tillämpningen av artikel 9 i förordning (EG) nr 376/2008 kan dellicenser med giltighet i hela unionen utfärdas på grundval av registrerade licenser som är giltiga i en enda medlemsstat.
Artikel 28
1. Varje exportör ska sammanställa en särskild bidragsansökan i enlighet med artikel 46 i förordning (EG) nr 612/2009. Den ska lämnas in till den utbetalande myndigheten tillsammans med motsvarande licenser utom då licenserna registrerats enligt artikel 24.2 i denna förordning eller om det gäller export som inte omfattas av bidragslicenser.
Den behöriga myndigheten får betrakta denna ansökan som ett dokument som inte rör betalningen enligt artikel 46.2 i förordning (EG) nr 612/2009.
Den behöriga myndigheten får betrakta den särskilda ansökan som en exportdeklaration i den mening som avses i artikel 5.1 i förordning (EG) nr 612/2009. I detta fall ska datumet för den utbetalande myndighetens mottagande av ansökan, som avses i punkt 2 i den här artikeln, vara det datum då den myndigheten tar emot exportdeklarationen. I alla andra fall ska ansökan innehålla närmare uppgifter om exportdeklarationen, inklusive exportdeklarationens referensnummer.
2. Den utbetalande myndigheten ska fastställa det begärda beloppet på grundval av den information som anges i ansökan och beslutet ska endast grundas på de(n) exporterade basproduktens/basprodukternas kvantitet och beskaffenhet samt de(n) gällande bidragssatsen/bidragssatserna. Exportdeklarationen ska innehålla en tydlig uppgift om eller hänvisning till dessa uppgifter.
Den utbetalande myndigheten ska anteckna detta belopp på bidragslicensen inom sex månader efter det att ansökan mottagits.
Licenserna ska avskrivas på baksidan av kopia nr 1. Fälten 28, 29 och 30 ska innehålla beloppen i euro i stället för kvantiteten.
Tredje stycket ska i tillämpliga delar gälla licenser i elektronisk form.
3. Efter utfärdande och om bidragslicensen inte är registrerad enligt vad som anges i artikel 24.2, ska kopia nr 1 av licensen lämnas tillbaka till licensinnehavaren eller behållas av den utbetalande myndigheten på begäran av exportören.
4. Säkerheten för det belopp för vilket bidragslicensen har utfärdats för export av varor får frisläppas eller överföras för att garantera förskottsbetalningen av bidraget i enlighet med kapitel 2 i avdelning II i förordning (EG) nr 612/2009.
Artikel 29
1. Bidragslicenser som utfärdats för en enda budgetperiod får bli föremål för separata ansökningar i sex omgångar. Ansökningar om licenser kan lämnas in senast
a)
den 7 september för licenser för användning från och med den 1 oktober,
b)
den 7 november för licenser för användning från och med den 1 december,
c)
den 7 januari för licenser för användning från och med den 1 februari,
d)
den 7 mars för licenser för användning från och med den 1 april,
e)
den 7 maj för licenser för användning från och med den 1 juni,
f)
den 7 juli för licenser för användning från och med den 1 augusti.
2. Ansökan om bidragslicenser kan endast lämnas in för den omgång som motsvarar nästkommande tidsgräns, enligt vad som anges i punkt 1, och som följer efter ansökningsdagen.
Artikel 30
Sista datum för medlemsstaternas anmälan till kommissionen av ansökningar om licenser ska vara följande:
a)
Den 14 september för sådana licenser som avses i artikel 29.1 a.
b)
Den 14 november för sådana licenser som avses i artikel 29.1 b.
c)
Den 14 januari för sådana licenser som avses i artikel 29.1 c.
d)
Den 14 mars för sådana licenser som avses i artikel 29.1 d.
e)
Den 14 maj för sådana licenser som avses i artikel 29.1 e.
f)
Den 14 juli för sådana licenser som avses i artikel 29.1 f.
Artikel 31
1. Det totala beloppet för vilket bidragslicenser får utfärdas för varje budgetperiod ska fastställas enligt punkt 2.
2. Från det belopp som motsvarar maximibeloppet för bidragen, fastställt i enlighet med artikel 9.2 i avtalet, ska följande delar dras av:
a)
Det belopp med vilket maximibeloppet överskrids och som felaktigt beviljades under föregående budgetår.
b)
Det belopp som är reserverat för att täcka sådan export som avses i kapitel IV i denna förordning.
c)
De belopp för vilka bidragslicenser som är giltiga under den aktuella budgetperioden har utfärdats.
3. Det belopp för vilket utfärdade licenser, enligt artikel 41, har återlämnats, ska läggas till det belopp som erhållits i enlighet med punkt 2.
4. Ett belopp som är reserverat för att täcka sådan export som avses i kapitel IV men som förblir oanvänt ska läggas till det belopp som erhålls i enlighet med punkt 2.
5. Om det råder osäkerhet beträffande något av de belopp som avses i punkt 2 ska hänsyn tas till detta då det slutliga beloppet fastställs.
Artikel 32
Totalbeloppet för de licenser som får utfärdas under de omgångar som avses i artikel 29 ska vara
a)
30 % av det belopp som beräknats i enlighet med artikel 31, fastställt den 14 september när det gäller den omgång som avses i artikel 29.1 a,
b)
27 % av det belopp som beräknats i enlighet med artikel 31, fastställt den 14 november när det gäller den omgång som avses i artikel 29.1 b,
c)
32 % av det belopp som beräknats i enlighet med artikel 31, fastställt den 14 januari när det gäller den omgång som avses i artikel 29.1 c,
d)
44 % av det belopp som beräknats i enlighet med artikel 31, fastställt den 14 mars när det gäller den omgång som avses i artikel 29.1 d,
e)
67 % av det belopp som beräknats i enlighet med artikel 31, fastställt den 14 maj när det gäller den omgång som avses i artikel 29.1 e,
f)
100 % av det belopp som beräknats i enlighet med artikel 31, fastställt den 14 juli när det gäller den omgång som avses i artikel 29.1 f.
AVSNITT 2
Ansökan om och utfärdande av bidragslicenser
Artikel 33
1. Om det totalbelopp som begärs i de ansökningar som inkommit för var och en av de berörda omgångarna skulle överstiga det maximibelopp som anges i artikel 31.2, ska kommissionen fastställa en nedsättningskoefficient som ska gälla för alla ansökningar som inlämnats före motsvarande datum som anges i artikel 29, så att det maximibelopp som anges i artikel 31 inte överskrids.
Kommissionen kommer att offentliggöra koefficienten i Europeiska unionens officiella tidning inom fem arbetsdagar efter de datum som anges i artikel 30.
2. Om kommissionen fastställer en nedsättningskoefficient, ska licenserna utfärdas för det belopp som begärts, multiplicerat med 1 minus den nedsättningskoefficient som fastställts i enlighet med punkt 1 i denna artikel eller artikel 34.3 a.
När det gäller den omgång som avses i artikel 29.1 f får sökanden dock dra tillbaka sin ansökan inom fem arbetsdagar efter det att koefficienten har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning.
3. Medlemsstaterna ska anmäla till kommissionen före den 1 augusti de belopp för vilka licensansökningar har dragits tillbaka i enlighet med punkt 2 andra stycket.
Artikel 34
1. Om ingen reduktionskoefficient har offentliggjorts i enlighet med artikel 33.1 efter det att datum för inlämnande av ansökningar om bidragslicenser för en särskild omgång enligt artikel 29.1 har löpt ut, får aktörerna lämna in en ansökan om utfärdande av en bidragslicens på eventuellt återstående belopp i den omgång som det ännu inte ansökts om.
Ansökan ska lämnas in före nästa slutdatum enligt artikel 29.1.
2. De ansökningar som lämnas in under en vecka ska anmälas av medlemsstaterna till kommissionen nästföljande måndag. Motsvarande licenser får utfärdas från och med den onsdag som följer efter anmälan, såvida inte kommissionen ger andra anvisningar.
3. Om det totalbelopp för vilket det inkommer ansökningar under en viss ansökningsvecka överskrider det tillgängliga återstående belopp som avses i punkt 1, ska kommissionen vidta en eller fler av följande åtgärder:
a)
Fastställa en nedsättningskoefficient som ska gälla ansökningar om bidragslicenser som lämnats in under ansökningsveckan och som anmälts till kommissionen, men för vilka inga bidragslicenser ännu har utfärdats.
b)
Uppmana medlemsstaterna att avslå ansökningar som lämnats in under just den ansökningsveckan och som ännu inte har anmälts till kommissionen.
c)
Tills vidare stoppa inlämnandet av ansökningar om bidragslicenser.
4. Förordningar som antas i enlighet med punkt 3 ska offentliggöras i Europeiska unionens officiella tidning inom tre dagar från anmälan av ansökningarna enligt punkt 2.
Artikel 35
1. Bidragslicenser ska vara giltiga från och med utfärdandedatum enligt definitionen i artikel 22.1 i förordning (EG) nr 376/2008.
2. Om inget annat följer av andra stycket ska bidragslicenserna gälla till den sista dagen i den femte månaden efter ansökningsmånaden, eller till den sista dagen i budgetperioden, om denna dag infaller först.
De bidragslicenser som avses i artikel 36 ska gälla till den sista dagen i den femte månaden efter ansökningsmånaden.
3. Om bidragssatserna är förutfastställda enligt artikel 26, ska de satserna gälla till den sista giltighetsdagen för licensen.
Artikel 36
Kommissionens förordning (EG) nr 2298/2001 (13) ska tillämpas på ansökningar om bidragslicenser och bidragslicenser som utfärdats för export av varor som utgör en del i sådant internationellt livsmedelsbistånd som avses i artikel 10.4 i avtalet.
Artikel 37
1. Vid tillämpningen av artikel 47 i förordning (EG) nr 376/2008 ska bestämmelserna i punkterna 2-11 i denna artikel tillämpas.
2. Från och med den 1 oktober varje budgetperiod får licensansökningar, som har samband med en infordran av anbud, som utfärdats i ett importerande tredjeland, om exportbidrag med förutfastställelse den dag då ansökan lämnas in, göras enligt denna artikel utanför de perioder som fastställs i artiklarna 29 och 34, om det sammanlagda licensbelopp som olika exportörer ansökt om men ännu inte fått beviljat med anledning av en enskild anbudsinfordran är högst 2 miljoner euro.
Denna övre gräns kan dock höjas till 4 miljoner euro, om ingen av de nedsättningskoefficienter som offentliggjorts sedan början av budgetperioden och som avses i artikel 33.1 eller artikel 34.3 är större än 50 %.
3. Det belopp för vilket licens eller licenser har sökts får inte överstiga den kvantitet som anges i anbudsinfordran multiplicerat med motsvarande bidragssats, förutfastställt på dagen för inlämningen av ansökan. Ingen hänsyn ska tas till eventuella tillåtna avvikelser eller valmöjligheter enligt anbudsinfordran.
4. Förutom de upplysningar som avses i artikel 47.3 första stycket i förordning (EG) nr 376/2008 ska medlemsstaterna genast meddela kommissionen de belopp som varje licensansökan avser samt dag och klockslag för inlämningen av varje ansökan.
5. Om de belopp som har anmälts under punkt 4 tillsammans med beloppen för vilka en eller flera licenser redan har sökts med anledning av samma anbudsinfordran överstiger det tillämpliga gränsvärdet som fastställs i punkt 2, ska kommissionen inom två arbetsdagar efter mottagandet av den ytterligare information som avses i punkt 4 underrätta medlemsstaterna om att bidragslicensen inte ska utfärdas till aktören.
6. Kommissionen får tillfälligt upphäva tillämpningen av punkt 2 på ännu ej inlämnade ansökningar om det sammanlagda bidragsbeloppet av licenser som får utfärdas enligt artikel 47 i förordning (EG) nr 376/2008 är mer än 4 miljoner euro under en och samma budgetperiod. Beslut om upphävande ska offentliggöras i Europeiska unionens officiella tidning.
7. Genom undantag från artikel 35.1 och 35.2 i den här förordningen ska bidragslicenser som utfärdas i enlighet med artikel 47 i förordning (EG) nr 376/2008 vara giltiga från utfärdandedagen i den mening som avses i artikel 22.2 i förordning (EG) nr 376/2008. Bidragslicenser ska gälla i högst åtta månader räknat från utfärdandemånaden eller till den 30 september om detta datum infaller först. Förutfastställda bidragsbelopp ska gälla till licensens sista giltighetsdag.
8. Om den behöriga myndigheten i enlighet med artikel 47.9 a i förordning (EG) nr 376/2008 anser det styrkt att det organ som infordrade anbud har upphävt kontraktet på grunder som den anbudsgivare som tilldelades kontraktet inte kan lastas för och som inte kan anses utgöra force majeure, ska den behöriga myndigheten frisläppa säkerheten, om den förutfastställda bidragssatsen som hänför sig till den basprodukt som motsvarar det högsta bidraget jämfört med övriga förbrukade basprodukter, är högre än eller lika stor som den bidragssats som gäller sista dagen då licensen är giltig.
9. Om den behöriga myndigheten i enlighet med artikel 47.9 b i förordning (EG) nr 376/2008 anser det styrkt att det organ som infordrade anbud tvingade den anbudsgivare som tilldelades kontraktet att godkänna ändringar i kontraktet på grunder som han inte kan lastas för och som inte kan anses utgöra force majeure, får den behöriga myndigheten förlänga licensens giltighet och den period för vilken förutfastställelsen gäller till den 30 september.
10. Om den utvalde anbudsgivaren i enlighet med artikel 47.9 c i förordning (EG) nr 376/2008 kan visa att anbudsinfordran eller det efter tilldelningen ingångna kontraktet föreskriver en negativ tillåten avvikelse eller valmöjlighet på mer än 5 % samt att det organ som begärde in anbud åberopar denna klausul, ska skyldigheten att exportera bedömas som fullgjord när den exporterade kvantiteten är högst 10 % mindre än den kvantitet som motsvarar det belopp för vilket licensen har utfärdats.
Första stycket ska gälla, om den förutfastställda bidragssatsen som hänför sig till den basprodukt som motsvarar det största bidraget jämfört med övriga förbrukade basprodukter är högre eller lika stor som den bidragssats som gäller sista dagen licensen är giltig. I sådana fall ska den procentsats på 95 % som avses i artikel 40.3 och 40.5 i denna förordning ersättas med procentsatsen 90 %.
11. Vid tillämpning av punkterna 1-10 i denna artikel ska den tidsfrist på 21 dagar som anges i artikel 47.5 i förordning (EG) nr 376/2008 vara 44 dagar.
AVSNITT 3
Säkerheter
Artikel 38
1. Utfärdandet av en bidragslicens medför att innehavaren är skyldig att begära bidrag för exportleveranser som genomförs under licensens giltighetstid, för ett belopp som är lika med det belopp för vilket bidragslicensen utfärdats.
Uppfyllandet av den skyldighet som avses i första stycket ska garanteras genom den säkerhet som avses i artikel 23.
2. Den skyldighet som avses i punkt 1 första stycket i denna artikel ska betraktas som ett primärt krav enligt artikel 20.2 i förordning (EEG) nr 2220/85.
Artikel 39
1. Det primära kravet ska anses vara uppfyllt om exportören har överlämnat ansökan avseende varor som exporterats under licensens giltighetstid och i enlighet med de villkor som anges i artikel 28 och i avsnitt V i bilaga VI.
2. När den särskilda ansökan inte är exportdeklarationen, ska den lämnas in senast tre månader efter det att bidragslicensen med det nummer som antecknats på den särskilda ansökan upphör att gälla, utom i fall av force majeure.
Om den tidsfrist på tre månader som anges i första stycket inte iakttas ska det primära kravet inte anses vara uppfyllt.
3. Bevis på att det primära kravet uppfyllts ska tillhandahållas genom att kopia nr 1 av den i enlighet med artikel 28.2 avskrivna bidragslicensen visas upp för den behöriga myndigheten. Detta bevis ska lämnas inom tolv månader efter det att licensen upphört att gälla.
Första stycket ska i tillämpliga delar gälla licenser som registrerats enligt artikel 24.2.
4. Genom undantag från artikel 22.3 i förordning (EEG) nr 2220/85 ska en säkerhet enligt artikel 23 i denna förordning anses förverkad i proportion till det belopp för vilket erforderliga bevis inte tillhandahållits inom de tidsfrister som anges i punkterna 2 och 3 i denna artikel.
Artikel 40
1. Om en nedsättningskoefficient tillämpas i enlighet med artikel 33.2 eller artikel 34.3 a, ska den del av säkerheten som motsvarar det ställda beloppet multiplicerat med nedsättningskoefficienten genast frisläppas.
2. Om sökanden drar tillbaka sin licensansökan i enlighet med artikel 33.2 andra stycket ska 80 % av den ursprungliga säkerheten frisläppas.
3. Hela säkerheten ska frisläppas när licensinnehavaren har begärt bidrag som uppgår till 95 % av det belopp för vilket licensen har utfärdats.
4. På begäran av licensinnehavaren får medlemsstaterna frisläppa säkerheten i delbelopp i proportion till de belopp för vilka de villkor som avses i artikel 39.1 och 39.3 har uppfyllts, under förutsättning att det har styrkts att en ansökan gjorts om ett belopp på minst 5 % av det belopp som anges i licensen.
5. Om ansökningar har lämnats för bidrag som uppgår till mindre än 95 % av det belopp för vilket licensen utfärdats, ska en del av säkerheten, motsvarande 10 % av skillnaden mellan 95 % av det belopp för vilket licensen har utfärdats och det belopp som faktiskt har utnyttjats, förverkas.
6. Om det belopp för vilket de villkor som avses i artikel 39.1 och 39.3 har uppfyllts sammanlagt utgör mindre än 5 % av det belopp som anges i licensen, ska hela säkerheten förverkas.
7. Om den säkerhet som ska förverkas är på 100 euro eller mindre för en viss licens, ska den berörda medlemsstaten frisläppa hela säkerheten.
Artikel 41
1. Om licensen eller dellicensen återlämnas till den utfärdande myndigheten under de första två tredjedelarna av dess giltighetsperiod, ska den motsvarande säkerhet som ska förverkas minskas med 40 %, varvid varje del av en dag ska räknas som en hel dag.
2. Om licensen eller dellicensen återlämnas till den utfärdande myndigheten under den sista tredjedelen av dess giltighetsperiod eller under den månad som följer efter dagen för giltighetsperiodens slut, ska den motsvarande säkerhet som ska förverkas minskas med 25 %.
3. Punkterna 1 och 2 ska endast tillämpas på licenser och dellicenser som återlämnas till den utfärdande myndigheten under den budgetperiod för vilken licenserna har utfärdats och under förutsättning att de har återlämnats senast den 31 augusti under den perioden.
KAPITEL IV
EXPORT SOM INTE OMFATTAS AV LICENSER
Artikel 42
1. Licenser ska inte krävas för export för vilken ansökningar som inlämnats av aktören under budgetåret inte leder till utbetalning av mer än 100 000 euro.
2. Licenser ska inte krävas för sådana leveranser som avses i artikel 4.1 andra stycket tredje strecksatsen samt i artiklarna 33.1, 37.1, 41.1 och 43.1 i förordning (EG) nr 612/2009.
3. Punkterna 1 och 2 ska tillämpas även på export som utförs av aktörer som har haft en bidragslicens under den berörda budgetperioden eller som har en sådan licens vid exporttillfället.
4. Punkterna 1, 2 och 3 ska endast tillämpas i den medlemsstat där den sökande är etablerad.
Artikel 43
1. För varje budgetperiod får bidrag inom gränsen för en reserv på totalt 40 miljoner euro för varje budgetår betalas ut för export som avses i artikel 42.1.
2. Exportbidrag i samband med sådant internationellt livsmedelsbistånd som avses i artikel 10.4 i avtalet och sådana leveranser som avses i artikel 4.1 andra stycket tredje strecksatsen samt i artiklarna 33.1, 37.1, 41.1 och 43.1 i förordning (EG) nr 612/2009 ska inte beaktas vid fastställandet av utgiftsnivån under den reserv som avses i punkt 1.
Artikel 44
1. Om summan av de belopp som anmälts av medlemsstaterna i enlighet med artikel 53 uppgår till 30 miljoner euro får kommissionen med hänsyn till unionens internationella åtaganden upphäva tillämpningen av artikel 43.1 i högst 20 arbetsdagar när det gäller export som inte täcks av en bidragslicens.
2. Under de omständigheter som anges i punkt 1 får kommissionen i enlighet med artikel 16.2 i förordning (EG) nr 1216/2009 upphäva tillämpningen av artikel 43.1 i den här förordningen i mer än 20 arbetsdagar när det gäller export som inte täcks av en bidragslicens.
KAPITEL V
EXPORTÖRERNAS SKYLDIGHETER
Artikel 45
1. Vid export av varorna ska den berörda parten deklarera de kvantiteter av basprodukter, därav bearbetade produkter eller produkter som jämställs med en av dessa två kategorier enligt artikel 3, som faktiskt har förbrukats, i den mening som avses i artikel 10, vid framställning av dessa varor och för vilka exportbidrag kommer att begäras, eller på annat sätt hänvisa till sammansättningen, om den har fastställts i enlighet med artikel 10.4.
2. När varor har förbrukats vid framställning av varor som ska exporteras, ska den berörda partens deklaration innehålla uppgifter om de faktiskt förbrukade varukvantiteterna samt om arten och kvantiteten av varje basprodukt, därav bearbetad produkt och/eller de produkter som jämställs med en av dessa två kategorier enligt artikel 3 som har förbrukats vid framställning av varorna.
Den berörda parten ska till stöd för sin deklaration förse de behöriga myndigheterna med alla de handlingar och uppgifter som dessa anser vara av intresse. Berörda handlingar och uppgifter får ha och lämnas in i elektronisk form.
De behöriga myndigheterna ska vidta nödvändiga åtgärder för att kontrollera riktigheten av deklarationen.
3. På begäran av de behöriga myndigheterna i den medlemsstat inom vars territorium tullformaliteterna i samband med exporten äger rum ska de behöriga myndigheterna i de övriga medlemsstaterna direkt meddela dem alla tillgängliga uppgifter för att möjliggöra kontroll av den deklaration som lämnats av den berörda parten.
Artikel 46
Genom undantag från artikel 45 och i samråd med de behöriga myndigheterna får deklarationen avseende de förbrukade produkterna eller varorna ersättas med en sammanfattande deklaration av kvantiteten förbrukade produkter eller med en hänvisning till en deklaration av dessa kvantiteter, om de redan beräknats i enlighet med artikel 10.4 och under förutsättning att tillverkaren ställer all den information till myndigheternas förfogande som krävs för att kontrollera deklarationen.
Artikel 47
1. Exportörer som inte upprättar den deklaration som avses i artikel 46 eller inte tillhandahåller tillfredsställande uppgifter till stöd för sin deklaration, ska inte ha rätt till exportbidrag.
2. Genom undantag från punkt 1 kan den berörda parten dock på sin uttryckliga begäran beviljas ett exportbidrag om de berörda varorna anges i kolumnerna 1 och 2 i bilaga IV. Arten och kvantiteten av basprodukterna som beaktas för beräkningen av ett sådant exportbidrag ska fastställas på grundval av en analys av de varor som ska exporteras och i enlighet med tabellen i bilaga IV. Den behöriga myndigheten ska fastställa villkoren för hur denna analys ska genomföras och vilka underlag som behövs till stöd för begäran.
3. Kostnaden för en sådan analys ska bäras av exportören.
Artikel 48
1. Artikel 45 ska inte tillämpas på de kvantiteter av jordbruksprodukter som fastställts i enlighet med bilaga III, med undantag av följande:
a)
De kvantiteter sådana produkter som avses i artikel 45.1 och som exporteras i form av varor som delvis framställts av produkter för vilka utbetalningen av exportbidrag omfattas av förordning (EG) nr 1234/2007 och delvis av andra produkter enligt de villkor som fastställs i artikel 11.2.
b)
De kvantiteter ägg eller äggprodukter som exporteras i form av pastaprodukter enligt KN-nummer 1902 11 00.
c)
Torrsubstanshalten i färska pastaprodukter enligt artikel 11.1 andra stycket.
d)
Arten av de faktiskt förbrukade basprodukterna vid framställning av D-glucitol (sorbitol) enligt KN-nummer 2905 44 och 3824 60 samt eventuellt de procentandelar D-glucitol (sorbitol) som framställs av stärkelseprodukter och sackaros.
e)
De kvantiteter kasein som exporteras i form av varor enligt KN-nummer 3501 90 90.
f)
Maltdryckens platograd enligt KN-nummer 2202 90 10.
g)
Den kvantitet omältat korn som godkänns av behöriga myndigheter.
Den varubeskrivning som anges i exportdeklarationen och i ansökan om bidrag för de varor som förtecknas i bilaga III ska göras enligt nomenklaturen i den bilagan.
2. När varorna analyseras i enlighet med artiklarna 45, 46 och 47 eller punkterna 1 eller 3 i denna artikel ska analysmetoderna vara de som avses i kommissionens förordning (EG) nr 904/2008 (14) eller, om sådana metoder saknas, de som avses i kommissionens förordning (EG) nr 900/2008 (15) eller, om sådana metoder saknas, de som används i samband med klassificering enligt Gemensamma tulltaxan av motsvarande varor som importeras till unionen.
3. I det dokument som attesterar den nämnda exporten ska anges kvantiteterna av de exporterade varorna och kvantiteterna av de varor som avses i artikel 45.1 eller ges en hänvisning till den sammansättning som har fastställts i enlighet med artikel 10.4. Om artikel 47.2 är tillämplig, ska i stället för de sistnämnda kvantiteterna anges de basproduktkvantiteter som förtecknas i kolumn 4 i bilaga IV och som motsvarar resultatet av analysen av de exporterade varorna.
4. För att ett bidrag ska beviljas för varor med KN-nummer 0403 10 51 till 0403 10 99, 0403 90 71 till 0403 90 99, 0405 20 10, 0405 20 30, 2105 00 99, 3502 11 90 och 3502 19 90 måste de uppfylla kraven i förordning (EG) nr 852/2004 och förordning (EG) nr 853/2004, inklusive kraven på att ha behandlats i godkända anläggningar och att uppfylla de märkningskrav som anges i avsnitt I i bilaga II till förordning (EG) nr 853/2004.
5. Vid tillämpning av artiklarna 45 och 46 ska varje medlemsstat meddela kommissionen vilka kontroller som den genomför inom sitt territorium för de olika slagen av exporterade varor. Kommissionen ska informera de övriga medlemsstaterna om detta.
Artikel 49
1. I enlighet med artiklarna 45 och 46 i denna förordning och med tillämpning av artikel 12 i förordning (EG) nr 612/2009 ska den berörda parten, för varor som innehåller spannmål, ris, mjölk och mjölkprodukter eller ägg enligt artikel 162.1 a i, ii, v och vii och artikel 162.1 b i förordning (EG) nr 1234/2007 uppvisa en deklaration om att ingen av dessa ingredienser har importerats från tredjeland eller en specifikation om vilka kvantiteter av dessa produkter som importerats från tredjeland.
2. När en begäran görs om att kvantiteterna ska bestämmas i enlighet med artikel 10.4, får den behöriga myndigheten godta en deklaration från den berörda parten om att de spannmåls-, ris-, mjölk- och äggprodukter som avses i punkt 1 och som har importerats från tredjeland inte kommer att användas.
3. När en begäran görs om att kvantiteterna ska fastställas i enlighet med artikel 11.1 eller i enlighet med artikel 47.2, får den behöriga myndigheten godta en deklaration från den berörda parten om att de spannmål-, ris-, mjölk- och äggprodukter som avses i punkt 1 och som har importerats från tredjeland inte kommer att användas.
4. De deklarationer som avses i punkterna 1, 2 och 3 ska kontrolleras av de behöriga myndigheterna på lämpligt sätt.
KAPITEL VI
UTBETALNING AV BIDRAG
Artikel 50
1. När det gäller varor som exporteras under perioden 1-15 oktober varje år ska exportbidrag inte betalas ut före den 16 oktober.
Om kommissionen bedömer att det finns risk för att unionen inte kan fullgöra sina internationella åtaganden, ska bidrag för varor som exporteras mot uppvisande av en bidragslicens utfärdad för en viss budgetperiod och som ska utbetalas efter denna period, inte utbetalas före den 16 oktober. I så fall får den frist som anges i artikel 46.8 i förordning (EG) nr 612/2009 tillfälligt förlängas till tre månader och 15 dagar genom en förordning som ska offentliggöras före den 20 september i Europeiska unionens officiella tidning.
2. När det gäller varor förtecknade i bilaga II till denna förordning ska, genom undantag från artikel 24 i förordning (EG) nr 612/2009 och oberoende av vilket land eller territorium som varorna är destinerade till vid exporten, det belopp som anges i artikel 24.1 a ii i förordning 612/2009 gälla i följande fall:
a)
Varorna föreligger i detaljhandelsförpackningar med nettoinnehåll på högst 2,5 kg eller 2 l och är märkta enligt artikel 1.3 a i Europaparlamentets och rådets direktiv 2000/13/EG (16), där antingen importören i destinationslandet anges eller där texten är på ett av destinationslandets officiella språk eller på ett språk som är lätt att förstå för landets invånare.
b)
En enskild aktör exporterar varor, minst tolv gånger under de två år som föregick ansökan om undantag enligt punkt 3, som inte innehåller mer än 90 viktprocent av någon enskild bidragsberättigande basprodukt, klassas i en identisk 8-ställig KN-kod och går till samma mottagare.
3. I de fall som anges i punkt 2 får medlemsstaterna på begäran bevilja ett formellt tillstånd som undantar exportören från kravet i artikel 17 i förordning (EG) nr 612/2009 på att lägga fram handlingar, med undantag för transportdokumentet.
Det tillstånd som avses i första stycket ska, om det inte återkallas, gälla i högst två år och gå att förlänga. Medlemsstaterna får efter eget gottfinnande bestämma om återkallelse och särskilt ska de omedelbart återkalla tillståndet om de har skälig anledning att misstänka att exportören inte iakttar villkoren för det.
Tillstånd som beviljats enligt första stycket ska betraktas som riskfaktorer som ska beaktas vid tillämpningen av artikel 2.1 i rådets förordning (EG) nr 485/2008 (17).
Exportörer som åberopar ett tillstånd ska ange tillståndets nummer på det administrativa enhetsdokumentet och på den särskilda ansökan om betalning som avses i artikel 28 i den här förordningen.
4. Genom undantag från punkt 3 får medlemsstaterna i fall som anges i punkt 2 b undanta den berörda exportören från kravet att lägga fram transportdokumenten för all export som omfattas av ett tillstånd, förutsatt att den berörda exportören åläggs att lägga fram transportdokumenten för minst 10 % av exportdeklarationerna eller minst en per år, beroende på vilket som är störst, varvid medlemsstaterna ska välja ett alternativ med tillämpning av de kriterier som fastställs i kommissionens förordning (EG) nr 1276/2008 (18).
5. Varor som förtecknas i bilaga II till denna förordning och omfattas av en senast 30 september 2007 godkänd exportdeklaration samt för vilka exportören inte kan lämna bevis enligt artikel 17.1 i förordning (EG) nr 612/2009 ska anses ha importerats till tredjeland, på villkor att exportören uppvisar kopior av transportdokumentet och av antingen något av de dokument som förtecknas i artikel 17.2 i förordning (EG) nr 612/2009 eller ett bankdokument utfärdat av ett godkänt kreditinstitut som är etablerat inom unionen, vilket ska styrka att exportörens konto hos kreditinstitutet har krediterats betalningen för exporten, eller betalningsbeviset.
6. Vid tillämpning av artikel 27 i förordning (EG) nr 612/2009 ska medlemsstaterna beakta punkt 5.
KAPITEL VII
ANMÄLNINGSSKYLDIGHET
Artikel 51
1. Medlemsstaterna ska före den 10:e varje månad anmäla följande till kommissionen:
a)
De belopp, uttryckt i euro, för vilka bidragslicenser har återlämnats under föregående månad i enlighet med artikel 41.1.
b)
De belopp, uttryckt i euro, för vilka det under den föregående månaden fastställdes att det primära krav som avses i artikel 38 inte har uppfyllts.
c)
De bidragslicenser, uttryckt i euro, som utfärdats under föregående månad enligt artikel 35.
d)
De bidragslicenser, uttryckt i euro, som utfärdats under föregående månad enligt artikel 47 i förordning (EG) nr 376/2008.
De belopp som avses i första stycket led b ska differentieras på den budgetperiod för bidragslicensen som de hänför sig till.
2. Medlemsstaterna ska före den 1 november varje år underrätta kommissionen om det totala belopp, uttryckt i euro, som före den 1 oktober det året avskrivits av bidragslicenser som utfärdats under den budgetperiod som avslutas den 30 september för det föregående kalenderåret.
Artikel 52
1. Medlemsstaterna ska senast i slutet av månaden efter den aktuella kalendermånaden till kommissionen via systemet för datautbyte kallat DEX vidarebefordra statistiska uppgifter om varor som omfattas av denna förordning för vilka exportbidrag beviljats föregående månad, uppdelad efter åttaställigt KN-nummer och omfattande
a)
kvantiteter sådana varor, uttryckt i ton eller någon annan angiven måttenhet,
b)
belopp, uttryckt i euro, av exportbidrag som beviljats föregående månad med avseende på var och en av de aktuella basjordbruksprodukterna,
c)
kvantiteter, uttryckt i ton, för var och en av de basjordbruksprodukter för vilka bidrag beviljats.
2. Medlemsstaterna ska före den 31 december varje år underrätta kommissionen om summan av alla bidragsbelopp, uttryckt i euro, som de beviljat under den budgetperiod som avslutas den 30 september det året när det gäller exportleveranser som genomförts under den budgetperiod som avslutas den 30 september föregående kalenderår och under tidigare budgetperioder som tidigare inte har anmälts för exportleveranser, med angivande av de aktuella perioderna.
3. Vid tillämpningen av punkterna 1 och 2 ska beviljade bidrag omfatta förskottsbetalningar.
4. Medlemsstaterna ska före den 31 december varje år underrätta kommissionen om summan av alla bidrag som har utbetalats felaktigt och som har återkrävts, uttryckt i euro, under den budgetperiod som avslutas den 30 september det året, med angivande av de aktuella budgetperioderna.
Artikel 53
Medlemsstaterna ska senast den 5:e i varje månad till kommissionen anmäla de bidragsbelopp som de har beviljat i enlighet med artikel 43.1 för perioden från den 16:e till slutet av föregående månad, och senast den 20:e i varje månad anmäla de bidragsbelopp som beviljats i enlighet med artikel 43.1 för perioden från den 1:a till den 15:e i den månaden. I förekommande fall ska medlemsstaterna underrätta kommissionen om att inte några belopp har beviljats under de berörda dagarna.
KAPITEL VIII
SLUTBESTÄMMELSER
Artikel 54
Förordning (EG) nr 1043/2005 ska upphöra att gälla.
Hänvisningar till den upphävda förordningen ska anses som hänvisningar till den här förordningen och ska läsas i enlighet med jämförelsetabellen i bilaga IX.
Artikel 55
Denna förordning träder i kraft den andra dagen efter det att den har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning.
Den ska gälla ansökningar som lämnas in från och med den 8 juli 2010 för licenser för användning från och med den 1 oktober 2010.
Denna förordning är till alla delar bindande och direkt tillämplig i alla medlemsstater.
Utfärdad i Bryssel den 29 juni 2010.