РЕШЕНИЕ НА СЪВЕТА
от 25 февруари 2011 година
относно условията за предоговаряне на Паричното споразумение между правителството на Френската република, действаща от името на Европейската общност, и правителството на Негова светлост принца на Монако
(2011/190/ЕС)
СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 219, параграф 3 от него,
като взе предвид препоръката на Европейската комисия,
като взе предвид становището на Европейската централна банка,
като има предвид, че:
(1)
Съюзът е компетентен в областта на паричните и валутните въпроси от датата на въвеждането на еврото.
(2)
Съветът определя условията за водене на преговори и сключване на споразумения по въпросите на паричния или валутния режим.
(3)
На 26 декември 2001 г. бе сключено Парично споразумение между правителството на Френската република, действаща от името на Европейската общност, и правителството на Негова светлост принца на Монако (1) (наричано по-долу „споразумението“).
(4)
Франция има дълготрайни парични връзки с Княжество Монако (наричано по-долу „Монако“) - факт, отразен в редица правни инструменти. Финансовите институции, разположени в Монако, имат право да се рефинансират от френската национална банка (Banque de France), като също така участват в някои френски системи за плащания при същите условия като френските банки.
(5)
В заключенията от 10 февруари 2009 г. Съветът прикани Комисията да направи преглед на действието на съществуващите парични споразумения и да обмисли възможността за повишаване на таваните за монетни емисии.
(6)
В Съобщение относно действието на паричните споразумения с Монако, Сан Марино и Ватикана Комисията заключи, че е необходимо съществуващото споразумение да бъде изменено с оглед осигуряване на по-последователен подход в отношенията между Съюза и държавите, с които има подписано парично споразумение.
(7)
Следователно споразумението следва да бъде предоговорено с оглед корекция на тавана за монетни емисии, избиране на компетентна юрисдикция при уреждане на евентуални спорове и корекция на формàта с цел по-голямо доближаване до новия общ образец на парични споразумения. Споразумението следва да остане в сила до сключването на предоговорено споразумение между страните,
ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
Член 1
Франция уведомява Монако относно необходимостта от изменение на споразумението при първа възможност и предлага предоговаряне на съответните разпоредби на споразумението.
Член 2
Съюзът си поставя за цел внасянето на следните изменения при предоговарянето на споразумението:
а)
предоговореното споразумение се сключва между Съюза, представляван от правителството на Френската република и Комисията, и правителството на Негова светлост принца на Монако;
б)
преразглежда се методът за определяне на тавана за изсичаните от Монако евромонети. Новият таван се изчислява, като се използва метод, съчетаващ непроменлива част, която има за цел да предотврати прекомерните нумизматични спекулации с монети от Монако, като се задоволява търсенето на колекционерския пазар, и променлива част, изчислена, като средното емитиране на монети на човек от населението във Франция в годината n-1 се умножи по броя на жителите на Монако. Без да се засяга емитирането на колекционерски монети, предоговореното споразумение определя за евромонетите на Монако, които да бъдат пуснати в обращение по номинална стойност, минимален дял от 80 % от ежегодно изсечените евромонети;
в)
Съдът на Европейския съюз („Съдът“) се избира за орган, компетентен при уреждане на споровете, които могат да възникнат при прилагане на споразумението. Ако Съюзът или Монако считат, че другата страна не е изпълнила задължение по предоговореното споразумение, те могат да отнесат въпроса към Съда. Решението на Съда ще бъде задължително за страните, които ще вземат необходимите мерки, за да го изпълнят в определен от Съда срок. Ако Съюзът или Монако не успеят да вземат необходимите мерки, за да изпълнят решението в срок, другата страна може незабавно да прекрати предоговореното споразумение;
г)
коригира се форматът на предоговореното споразумение.
Член 3
Преговорите с Монако се водят от Франция и Комисията, действащи от името на Съюза. Европейската централна банка (ЕЦБ) участва пълноценно в преговорите, като е необходимо съгласието ѝ в областите на нейната компетентност. Франция и Комисията представят проект на споразумението на Икономическия и финансов комитет (ИФК) за становище.
Член 4
Франция и Комисията имат право да сключат предоговореното споразумение от името на Европейския съюз, освен ако ИФК или ЕЦБ считат, че предоговреното споразумение следва да бъде отнесено до Съвета.
Член 5
Настоящото решение поражда действие в деня на нотифицирането му.
Член 6
Адресати на настоящото решение са Френската република, Комисията и Европейската централна банка.
Съставено в Брюксел на 25 февруари 2011 година.
RÅDETS BESLUT
av den 25 februari 2011
om ordning för omförhandlingen av det monetära avtalet mellan Republiken Frankrikes regering, på Europeiska gemenskapens vägnar, och Furstendömet Monacos regering
(2011/190/EU)
EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DETTA BESLUT
med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artikel 219.3,
med beaktande av Europeiska kommissionens rekommendation,
med beaktande av Europeiska centralbankens yttrande, och
av följande skäl:
(1)
Från och med införandet av euron har unionen behörighet i monetära frågor och växelkursfrågor.
(2)
Rådet ska besluta om en ordning för avtalsförhandlingar och ingående av avtal som rör monetära frågor eller växelkursfrågor.
(3)
Den 26 december 2001 ingicks det monetära avtalet mellan Republiken Frankrikes regering, på Europeiska gemenskapens vägnar, och Furstendömet Monacos regering (1) (nedan kallat avtalet).
(4)
Frankrike har långvariga monetära band med Furstendömet Monaco (nedan kallat Monaco) som speglas i olika rättsliga instrument. Finansinstituten i Monaco har möjlighet till refinansiering i Banque de France och deltar i vissa franska betalningssystem, på samma villkor som franska banker.
(5)
I sina slutsatser av den 10 februari 2009 uppmanade rådet kommissionen att se över hur de nuvarande monetära avtalen fungerar och att överväga möjliga höjningar av taken för utgivning av mynt.
(6)
I sitt meddelande om hur de monetära avtalen med Monaco, San Marino och Vatikanstaten fungerar drog kommissionen slutsatsen att avtalet i sin nuvarande form behöver ändras, för att få ett mer konsekvent förhållningssätt i förbindelserna mellan unionen och de länder som undertecknat ett monetärt avtal.
(7)
Avtalet bör därför omförhandlas i syfte att anpassa taket för utgivningen av mynt, utse behörig domstol att avgöra tvister som kan uppstå samt anpassa avtalets utformning så att det bringas närmare den nya gemensamma modellen för monetära avtal. Avtalet bör fortsätta gälla tills parterna ingått ett omförhandlat avtal.
HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
Artikel 1
Frankrike ska underrätta Monaco om behovet av att snarast möjligt ändra avtalet samt erbjuda omförhandling av relevanta bestämmelser i avtalet.
Artikel 2
Vid omförhandling av avtalet ska unionen eftersträva följande ändringar:
a)
Det omförhandlade avtalet ska ingås mellan unionen, företrädd av Republiken Frankrikes regering och kommissionen, och Furstendömet Monacos regering.
b)
Metoden för att fastställa taket för utgivning av monegaskiska euromynt ska ses över. Det nya taket ska beräknas med hjälp av en metod som kombinerar en fast del, med syftet att undvika myntsamlares överdrivna spekulation i monegaskiska mynt genom att tillfredsställa efterfrågan på denna marknad, och en rörlig del, beräknad som den genomsnittliga myntutgivningen per capita i Frankrike år n-1 multiplicerad med antalet invånare i Monaco. Utan att det påverkar utgivningen av samlarmynt, ska det omförhandlade avtalet fastställa att minst 80 % av de monegaskiska euromynt som varje år utges ska sättas i omlopp till ett nominellt värde.
c)
Europeiska unionens domstol (nedan kallad domstolen) ska utses som behörig att avgöra tvister som kan uppstå i samband med avtalets tillämpning. Om unionen eller Monaco anser att den andra parten inte har fullgjort en skyldighet enligt det omförhandlade avtalet, får unionen eller Monaco föra ärendet vidare till domstolen. Domstolens dom ska vara bindande för parterna, som ska vidta de åtgärder som krävs för att efterleva domen inom en tidsfrist som fastställs av domstolen i domen. Om unionen eller Monaco inte vidtar de åtgärder som krävs för att efterleva domen inom tidsfristen, får den andra parten omedelbart säga upp det omförhandlade avtalet.
d)
Det omförhandlade avtalets form ska anpassas.
Artikel 3
Förhandlingarna med Monaco ska på unionens vägnar föras av Frankrike och kommissionen. Europeiska centralbanken (ECB) ska medverka fullt ut vid förhandlingarna och dess samtycke ska krävas angående frågor som omfattas av dess kompetensområde. Frankrike och kommissionen ska lägga fram ett utkast till det omförhandlade avtalet för yttrande av ekonomiska och finansiella kommittén.
Artikel 4
Frankrike och kommissionen ska bemyndigas att ingå det omförhandlade avtalet på unionens vägnar, om inte ekonomiska och finansiella kommittén eller ECB anser att det omförhandlade avtalet bör föreläggas rådet.
Artikel 5
Detta beslut får verkan samma dag som det delges.
Artikel 6
Detta beslut riktar sig till Republiken Frankrike, kommissionen och Europeiska centralbanken.
Utfärdat i Bryssel den 25 februari 2011.