РЕШЕНИЕ НА КОМИСИЯТА
от 18 февруари 2011 година
за уравняването на сметките на разплащателна агенция в Италия за разходите, финансирани от секция „Гарантиране“ на Европейския фонд за ориентиране и гарантиране на земеделието (ФЕОГА) за финансовата 2006 година
(нотифицирано под номер C(2011) 911)
(само текстът на италиански език е автентичен)
(2011/113/ЕС)
ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз,
като взе предвид Регламент (ЕО) № 1258/1999 на Съвета от 17 май 1999 г. за финансиране на Общата селскостопанска политика (1), и по-специално член 7, параграф 3 от него,
като взе предвид Регламент (ЕО) № 1290/2005 на Съвета от 21 юни 2005 г. относно финансирането на Общата селскостопанска политика (2), и по-специално член 30 и член 32, параграф 8 от него,
след консултация с Комитета по земеделските фондове,
като има предвид, че:
(1)
С решения 2007/327/ЕО (3), 2008/394/ЕО (4) и 2010/61/ЕС (5) на Комисията бяха уравнени за финансовата 2006 година сметките на всички разплащателни агенции, с изключение на италианската разплащателна агенция „ARBEA“.
(2)
След като получи нова информация и извърши допълнителни проверки, Комисията вече може да вземе решение относно пълнотата, точността и достоверността на сметките, предадени от италианската разплащателна агенция „ARBEA“.
(3)
Съгласно член 7, параграф 1, втора алинея от Регламент (ЕО) № 1663/95 на Комисията от 7 юли 1995 г. относно реда и начина на прилагане на Регламент (ЕИО) № 729/70 на Съвета относно процедурата за уравняване на сметките на секция „Гарантиране“ на ФЕОГА (6) сумите, които следва да бъдат възстановени от съответните държави-членки или да им бъдат изплатени в съответствие с решението за уравняване на сметките, посочено в първата алинея, се определят чрез приспадане на авансовите плащания, извършени през съответната финансова година, т.е. 2006 година, от признатите разходи за същата година съгласно първата алинея. Тези суми се приспадат или прибавят към авансовите плащания за разходите от втория месец след месеца, през който е взето решението за уравняване на сметките.
(4)
По силата на член 32, параграф 5 от Регламент (ЕО) № 1290/2005 50 % от финансовите последствия от невръщането на нередовно извършени плащания се понасят от въпросната държава-членка, а останалите 50 % - от бюджета на ЕС, ако неправомерно изплатената сума не е върната в рамките на четири години от произнасянето на първоначалното административно или съдебно заключение, или в рамките на осем години, ако за сумата е предявен иск пред съд в държавата-членка. По силата на член 32, параграф 3 от посочения регламент държавите-членки са длъжни да предоставят на Комисията, заедно с годишните отчети, обобщен доклад за процедурите по възстановяване на средствата, предприети в отговор на нередностите. Подробни правила за приложението на задължението за докладване на сумите за възстановяване са изложени в Регламент (ЕО) № 885/2006 на Комисията от 21 юни 2006 г. относно реда и начина на прилагане на Регламент (ЕО) № 1290/2005 на Съвета по отношение на акредитирането на агенциите платци и други стопански субекти, както и по отношение на клиринга на счетоводните сметки на ЕФГЗ и ЕЗФРСР (7). В приложение III към същия регламент са дадени образци на таблици 1 и 2, които трябваше да бъдат предоставени през 2007 г. от държавите-членки. Въз основа на попълнените от държавите-членки таблици Комисията следва да вземе решение относно финансовите последици от невъзстановяване на неправомерно изплатени суми, които са по-стари съответно от четири или осем години. Настоящото решение не засяга бъдещи решения за съответствие съгласно член 32, параграф 8 от Регламент (ЕО) № 1290/2005.
(5)
По силата на член 32, параграф 6 от Регламент (ЕО) № 1290/2005 държавите-членки могат да вземат решение да не изискват възстановяване на сумите. Такова решение може да бъде взето, единствено ако вече направените и евентуалните разходи по възстановяването на сумата надхвърлят размера на подлежащата на възстановяване сума или ако връщането се окаже невъзможно поради неплатежоспособност, отчетена и призната съгласно националното законодателство, на длъжника или на лицата, носещи юридическа отговорност за нередностите. Ако такова решение е взето в срок от четири години от датата на първоначалното административно или съдебно решение или в срок от осем години, ако искът за връщане е отнесен до националните съдилища, 100 % от финансовите последствия от невръщането се поемат от бюджета на ЕС. В обобщения доклад, посочен в член 32, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 1290/2005, са посочени сумите, за които държавата-членка е решила да не изисква възстановяване, както и основанията за това решение. Тези средства не се поемат от засегнатите държави-членки и следователно се поемат от бюджета на ЕС. Настоящото решение не засяга бъдещи решения за съответствие съгласно член 32, параграф 8 от посочения регламент.
(6)
При уравняването на сметките на съответните разплащателни агенции Комисията трябва да вземе предвид вече удържаните суми от съответните държави-членки въз основа на решения 2007/327/ЕО, 2008/394/ЕО и 2010/61/ЕС.
(7)
Съгласно член 7, параграф 3, втора алинея от Регламент (ЕО) № 1258/1999 и член 7, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 1663/95 настоящото решение не засяга решенията, които ще бъдат приети впоследствие от Комисията за изключване от финансиране от страна на ЕС на разходи, които не са извършени в съответствие с правилата на ЕС,
ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
Член 1
Уравняват се сметките на италианската разплащателна агенция „ARBEA“ относно разходите, финансирани от секция „Гарантиране“ на Европейския фонд за ориентиране и гарантиране на земеделието (ФЕОГА) през финансовата 2006 година.
Сумите, които следва да бъдат върнати от съответните държави-членки или да им бъдат изплатени съгласно настоящото решение, включително произтичащите от прилагането на член 32, параграф 5 от Регламент (ЕО) № 1290/2005 суми, са посочени в приложението.
Член 2
Адресат на настоящото решение е Република Италия.
Съставено в Брюксел на 18 февруари 2011 година.
KOMMISSIONENS BESLUT
av den 18 februari 2011
om avslutande av räkenskaperna för ett utbetalningsställe i Italien beträffande utgifter som finansierats av garantisektionen vid Europeiska utvecklings- och garantifonden för jordbruket (EUGFJ) avseende räkenskapsåret 2006
[delgivet med nr K(2011) 911]
(Endast den italienska texten är giltig)
(2011/113/EU)
EUROPEISKA KOMMISSIONEN HAR ANTAGIT DETTA BESLUT
med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt,
med beaktande av rådets förordning (EG) nr 1258/1999 av den 17 maj 1999 om finansiering av den gemensamma jordbrukspolitiken (1), särskilt artikel 7.3,
med beaktande av rådets förordning (EG) nr 1290/2005 av den 21 juni 2005 om finansieringen av den gemensamma jordbrukspolitiken (2), särskilt artiklarna 30 och 32.8,
efter samråd med kommittén för jordbruksfonderna, och
av följande skäl:
(1)
Genom kommissionens beslut 2007/327/EG (3), 2008/394/EG (4) och 2010/61/EU (5) avslutades, för räkenskapsåret 2006, räkenskaperna för alla utbetalningsställen utom för det italienska utbetalningsstället ARBEA.
(2)
Efter det att nya uppgifter lämnats och ytterligare kontroller utförts kan kommissionen nu fatta ett beslut om huruvida de räkenskaper som lämnats in av det italienska utbetalningsstället ARBEA är fullständiga, exakta och korrekta.
(3)
I artikel 7.1 andra stycket i kommissionens förordning (EG) nr 1663/95 av den 7 juli 1995 om tillämpningsföreskrifter för rådets förordning (EEG) nr 729/70 i fråga om förfarandet vid avslutande av räkenskaperna för garantisektionen vid Europeiska utvecklings- och garantifonden för jordbruket (EUGFJ) (6) föreskrivs att de belopp som ska återbetalas av eller utbetalas till varje medlemsstat, i enlighet med det beslut om godkännande av räkenskaper som avses i första stycket, ska fastställas genom att man drar av de förskott som betalats för det aktuella räkenskapsåret, dvs. 2006, från den kostnad som godkänts för samma år enligt första stycket. Sådana belopp ska dras ifrån eller läggas till förskotten från och med andra månaden efter den månad då beslutet om godkännande av räkenskaperna fattas.
(4)
Enligt artikel 32.5 i förordning (EG) nr 1290/2005 ska de ekonomiska följderna av utebliven indrivning vid oegentligheter bäras till 50 % av den berörda medlemsstaten och till 50 % av EU-budgeten om ingen indrivning har ägt rum inom fyra år efter det datum då det första administrativa eller rättsliga konstaterandet av oegentligheterna gjordes, eller inom åtta år om indrivningen ingår i ett rättsligt förfarande vid det nationella rättsväsendet. I artikel 32.3 i samma förordning åläggs medlemsstaterna att tillsammans med årsräkenskaperna lämna in en sammanfattande redovisning till kommissionen av de förfaranden för återkrav som har inletts med anledning av oegentligheter. Tillämpningsföreskrifterna för medlemsstaternas rapporteringsskyldighet när det gäller de belopp som ska återkrävas fastställs i kommissionens förordning (EG) nr 885/2006 av den 21 juni 2006 om tillämpningsföreskrifter för rådets förordning (EG) nr 1290/2005 när det gäller godkännande av utbetalningsställen och andra organ och avslutande av räkenskaperna för EGFJ och EJFLU (7). I bilaga III till den förordningen finns mallar för de tabeller 1 och 2 som medlemsstaterna skulle lämna in 2007. På grundval av de tabeller som medlemsstaterna fyller i bör kommissionen besluta vilka de ekonomiska följderna blir om ingen indrivning har ägt rum inom fyra respektive åtta år. Detta beslut föregriper inte senare beslut om överensstämmelse enligt artikel 32.8 i förordning (EG) nr 1290/2005.
(5)
Enligt artikel 32.6 i förordning (EG) nr 1290/2005 får medlemsstaterna besluta att inte fullfölja en indrivning. Ett sådant beslut får fattas endast om de redan åsamkade och förväntade kostnaderna för indrivningen tillsammans överstiger den summa som ska drivas in, eller om det visar sig omöjligt att genomföra indrivning därför att gäldenären eller de personer som är juridiskt ansvariga för oegentligheten är oförmögna att betala, vilket har fastställts enligt den berörda medlemsstatens nationella lagstiftning. Om ett sådant beslut har fattats inom fyra år efter det datum då det första administrativa eller rättsliga konstaterandet gjordes, eller inom åtta år om indrivningen ingår i ett rättsligt förfarande vid det nationella rättsväsendet, bör de ekonomiska följderna av den uteblivna indrivningen till 100 % bäras av EU-budgeten. I den sammanfattande redovisning som avses i artikel 32.3 i förordning (EG) nr 1290/2005 anges de belopp för vilka medlemsstaterna beslutade att inte fullfölja indrivningsförfarandena och anledningarna till detta. Beloppen belastar inte medlemsstaterna utan bärs av gemenskapsbudgeten. Detta beslut föregriper inte senare beslut om överensstämmelse i enlighet med artikel 32.8 i förordning (EG) nr 1290/2005.
(6)
Vid avslutandet av räkenskaperna för de berörda utbetalningsställena måste kommissionen ta hänsyn till de belopp som redan hållits inne från de berörda medlemsstaterna på grundval av besluten 2007/327/EG, 2008/394/EG och 2010/61/EU.
(7)
I enlighet med artikel 7.3 andra stycket i förordning (EG) nr 1258/1999 och artikel 7.1 i förordning (EG) nr 1663/95 föregriper detta beslut inte senare kommissionsbeslut om att undanta sådana utgifter som inte verkställts i överensstämmelse med EU-bestämmelserna från EU-finansiering.
HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
Artikel 1
Härmed avslutas räkenskaperna för det italienska utbetalningsstället ARBEA beträffande utgifter som finansierats av garantisektionen vid Europeiska utvecklings- och garantifonden för jordbruket (EUGFJ) avseende räkenskapsåret 2006.
I bilagan anges de belopp som ska återkrävas från eller utbetalas till varje berörd medlemsstat i enlighet med detta beslut, även de belopp som blir resultatet av tillämpningen av artikel 32.5 i förordning (EG) nr 1290/2005.
Artikel 2
Detta beslut riktar sig till Republiken Italien.
Utfärdat i Bryssel den 18 februari 2011.